Csi-lin
A  csodálatos patás állat a kínai mitológiában, amelyet gyakran egyszarvúként vagy unikornisként is értelmeznek és neveznek.

Eredete
Elnevezését két szó összeolvadásával magyarázzák, amely szerint a  麒 a hím egyszarvút, míg a lin 麟 nőstény egyszarvút jelentené. Írott forrásban legkorábban az i. e. 5. században keletkezett ban bukkan fel.

Alakja és szimbolikája
A t ugyan a források többféleképpen írják le, de ezek a leírások csupán részleteikben különböznek egymástól. Mindegyik leírás azt az ősi elvet követi, miszerint a  testrészei különböző állatok részeihez hasonlatosak. A  teste olyan, mint a szarvasé, nyaka, mint a farkasé, a farka, mint a bikáé, egy szarva van, amely „puha sapkában” (ti. ránőtt húsban) végződik, a patája olyan, mint a lóé, szőre tarka (egyes változatok szerint vörösesbarna). Vannak olyan források is, amelyek fehér és zöld színű t is megkülönböztetnek. Amikor lépked, nem tapossa el a földön a füvet és a rovarokat, nem táplálkozik élő fűvel, csakis csodálatos növényeket eszik. Egyes elképzelések szerint még repülni is tud, a vízen pedig épp úgy jár, mint a szárazföldön. A legrégebbi szövegekben gyakran a szarvasok vezéreként jelenik meg. Ő az emlős állatok feje (a madaraké a ). Jellegzetessége a szarva, amellyel kapcsolatban a szövegek kiemelik, hogy nem hegyes, így ártani sem tud vele. Az ókori filozófiai szerzők a  仁 humanitás, emberszeretet, altruizmus megtestesüléseként értelmezték. A  egyszarvú jellegéhez többféle magyarázat is kapcsolódik: egyesek szerint az ország egységének jelképe, míg mások szerint az uralkodó egyeduralmáé.

A 8-9. században élt író, filozófus  a következőképpen ír Az unikornisról című esszéjében:

A taoista legendákban a Nyugati anyakirálynő,  kíséretébe tartozó halhatatlanok hátasállata a fehér . Az ókorban és a középkorban számos történetet jegyeztek fel a  megjelenéséről vagy elfogásáról, amely minden esetben az ideális, bölcs kormányzás előjelének számított. A  elfogásával fejezi be Konfuciusz a Tavasz és ősz című krónikáját, melynek szavai azóta közmondásak számítanak. Általánosan elterjedt nézet volt, hogy a  megjelenése a természet lecsendesülését és felvirágzását eredményezi, s egy nagy hatású bölcs ember megszületésének előjele. A hagyomány szerint Konfuciusz születését is a  megjelenése jelezte előre, amelynek a szájából egy jáde-írás került elő, melyen a -ház kormányzásával kapcsolatos jövendölések voltak olvashatók. Azonban Konfuciusz halálát is egy  felbukkanása jelezte, akárcsak egyes királyságok, országok összeomlását.

A kínai népi hiedelemben a  megjelenését fiúgyermek születésével hozzák kapcsolatba: „az égből alászálló  fiúgyermeket hoz” Ezt a jókívánságot ábrázoló kép gyakori témája a hagyományos papírkivágásoknak és népi fanyomatoknak.

Megjegyzések

Jegyzetek

Források 
  „Kínai mitológia”. In Mitológiai enciklopédia II. kötet, 385-456. o. Fordította: Kalmár Éva. Budapest: Gondolat Kiadó, 1988.  II. kötet

Kapcsolódó szócikkek 
 Kínai mitológia

Kínai mitológia