1958-as sakkolimpia
A 13. sakkolimpia 1958. szeptember 30. és október 23. között a Német Szövetségi Köztársaságban, Münchenben került megrendezésre. Az eseményt a város alapításának 800. évfordulójának ünnepségeivel kötötték össze. A rendezvényen a sakkolimpiák történetében első alkalommal vettek részt afrikai országok csapatai is. A verseny helyszíne a Deutsches Museum volt.

A résztvevők 
Az eseményen 36 ország vett részt, 207 versenyzővel, mindkét szám rekordot jelentett a hivatalos sakkolimpiák addigi történetében. A mezőny erősségét a megjelent 25 nemzetközi nagymester és 42 nemzetközi mester jelezte.

A szovjet csapat „bombaerős” összeállításban, a világ élvonalát jelentő hat nemzetközi nagymesterrel állt ki. Az éltáblán a világbajnok Mihail Botvinnik, aki ebben az évben szerezte vissza a világbajnoki címét a most második táblán játszó Vaszilij Szmiszlovtól. A harmadik táblán Paul Keres, a negyediken David Bronstejn, mindketten voltak már másodikok Botvinnik mögött a világbajnoki címért vívott küzdelmek során. A szovjetek tartalékjátékosa két későbbi világbajnok, Mihail Tal és Tigran Petroszján volt. Nem véletlenül voltak ők a verseny favoritjai, és a várakozásnak megfelelve nagy előnnyel nyerték a versenyt.

A szovjetek mögött a dobogóra esélyesek között tartották számon a jugoszláv, a magyar, az argentin és az amerikai válogatottat. Sajnos a magyar csapat az elődöntő utolsó előtti fordulójában Kolumbiától elszenvedett váratlan és megmagyarázhatatlan 3–1-es veresége miatt csak a 4. helyet szerezte meg a csoportjában, így a sakkolimpiák történetében első – és egyetlen – alkalommal nem jutott az „A” döntőbe. A „B” döntőt viszont megnyerte. Az amerikai csapat esélyeit csökkentette, hogy az olimpia előtt nem sokkal véget ért zónaközi verseny fáradalmai miatt két éljátékosuk, a fiatal csodagyerek, ekkor még csak 15 éves, de már kétszeres amerikai bajnok Bobby Fischer és a magyar származású, egy évvel korábban Amerikába emigrált Benkő Pál nem vállalta a versenyen való részvételt.

A csapatok 6 főt nevezhettek, akik közül egyidejűleg négy játszott. Meg kellett adni a játékosok közötti erősorrendet, és az egyes fordulókban ennek megfelelően ülhettek le a táblákhoz. Ez lehetővé tette, hogy táblánként állapítsák meg és hirdessék ki a legjobb egyéni eredményt elérőket.

A verseny lefolyása 
A 36 csapatot 4 elődöntő csoportba sorsolták, amelyekből az első három helyezett jutott az „A” döntőbe, a 4–6. helyezett a „B” döntő, a többiek a „C” döntő mezőnyét alkották.

A verseny mind az elődöntőben, mind a döntőben körmérkőzéses formában került megrendezésre. A csapat eredményét az egyes versenyzők által megszerzett pontok alapján számolták. Holtverseny esetén vették csak figyelembe a csapateredményeket, ahol a csapatgyőzelem 2 pontot, a döntetlen 1 pontot ért. A játszmákban 2 óra 30 perc állt rendelkezésre 40 lépés megtételéhez, majd további óránként 16 lépést kellett megtenni.

A versenyt a címvédő szovjet csapat ezúttal is meggyőző fölénnyel nyerte Jugoszlávia előtt, és az argentin válogatott szerezte meg a bronzérmet. Magyarország „B” döntőbeli 1. helyezése hivatalosan a 13. helyet jelentette. Játékosaink közül Forintos Győző teljesítményét kell kiemelni, aki a 2. tartalékok között, holtversenyben Petroszjánnal, egyéni aranyérmet szerzett.

A verseny eredményei

Elődöntők

Az „A” döntő végeredménye

A „B” döntő végeredménye

Az egyéni legjobb pontszerzők 
Táblánként az első három legjobb százalékos arányt elérő versenyzőt díjazták éremmel az elődöntőben és a döntőben elért összesített eredményeik alapján. Mihail Tal az egész olimpia legjobb eredményéért különdíjban is részesült. A magyarok közül Forintos Győző a második tartalékok között Tigran Petroszjánnal holtversenyben egyéni aranyérmet szerzett.

{| class="wikitable"
!H.||Versenyző neve||Ország||Döntő||Pont||Játszmaszám||Százalék
|+1. tábla
|-
|||Svetozar Gligorić||||A||12||15||80
|-
|||Max Euwe||||B||8½||11||77,3
|-
|||Mihail Botvinnik||||A||9||12||75
|}
 
{| class="wikitable"
!H.||Versenyző neve||Ország||Döntő||Pont||Játszmaszám||Százalék
|+2. tábla
|-
|||Frank Ross Anderson||||B||10½||13||80,8
|-
||| Vaszilij Szmiszlov||||A||9½||12||79,2
|-
|||Oscar Panno||||A||12||16||75
|}
 
{| class="wikitable"
!H.||Versenyző neve||Ország||Döntő||Pont||Játszmaszám||Százalék
|+3. tábla
|-
|||Paul Keres||||A||9½||12||79,2
|-
|||Jiří Fichtl||||A||12½||17||73,5 
|-
|||Melitón Borja||||C||13½||19||71,1
|}
 
{| class="wikitable"
!H.||Versenyző neve||Ország||Döntő||Pont||Játszmaszám||Százalék
|+4. tábla
|-
||| David Bronstejn||||A||9½||12||79,2
|-
|||Larry Melvyn Evans||||A||11½||16||71,9
|-
|||Zandor Nilsson||||B||11||16||68,8
|}

{| class="wikitable"
!H.||Versenyző neve||Ország||Döntő||Pont||Játszmaszám||Százalék
|+5. játékos (1. tartalék)
|-
|||Mihail Tal ||||A||13½||15||90
|-
|||Georgi Tringov||||A||7||10||70
|-
|||Nicolas Rossolimo||||A||10||15||66,7
|-
|||Haije Kramer||||B||8||12||66,7
|}

{| class="wikitable"
!H.||Versenyző neve||Ország||Döntő||Pont||Játszmaszám||Százalék
|+6. játékos (2. tartalék)
|-
|||Tigran Petroszján||||A||10½||13||80,8
|-
|||Forintos Győző||||B||10½||13||80,8
|-
|||Andrija Fuderer||||A||8½||11||77,3
|}

A dobogón végzett csapatok tagjainak egyéni eredményei

A magyar versenyzők eredményei

Jegyzetek

Források 
OlimpBase
Шахматные олимпиады / Ю. Авербах, Б. Туров. Москва : Физкультура и спорт, 1974.
Всемирные шахматные Олимпиады. 1927-2006 / Ханамирян Г. Ереван: 2006, стр. 12-14

További információk 
Tournament Review
Frank Große: Die Geschichte der Schacholympiade – Teil 4: Neubeginn nach dem Zweiten Weltkrieg (1950 – 1958)

1958
Sakkolimpia
Németország sportélete
München