Psalmus Hungaricus (Kodály)
Kodály Zoltán Psalmus Hungaricus (magyarul: Magyar zsoltár) című művét Budapest Székesfőváros Tanácsa felkérésére komponálta Pest, Buda és Óbuda egyesítésének 50. évfordulójára. A mű szövegét Kecskeméti Vég Mihály Könyörgés hamis atyafiak ellen. Vigasztalódás Istenben. című zsoltárfordítása képezi, mely a zsoltárok könyvében szereplő 55. zsoltár (a héber számozásban az 54.) szabad fordítása. A mű egyszerre reflektál a Dávid korabeli eseményekre, a Kecskeméti Vég Mihály idejében zajló háborúkra, illetve az első világháború elvesztésére és a trianoni békeszerződésre.

Bemutatása 

A mű bemutatójára 1923. november 19-én került sor a Pesti Vigadóban Pest, Buda és Óbuda 1873-as egyesítésének 50. évfordulója alkalmából. A koncerten a Psalmus Hungaricus mellett bemutatták Dohnányi Ernő Ünnepi nyitányát (Op. 31.) és Bartók Béla táncszvitjét (Sz. 77., BB 86a), de felcsendült Liszt Ferenc XIV. magyar ábrándja és Hector Berlioz Rákóczi-indulója is. A Palestrina Kórust Dohnányi Ernő vezényelte.

Szerkezete 

A zsoltárfordítás 22 versszakából Kodály csak 17-et használ fel. Az első versszakot többször, egyfajta refrénként alkalmazza. Bár a műfaj oratórium, az egész mű egy nagy rondótémára épül.

Az első tétel elején egy rövid zenekari előjátékot követően a kórusos bevezetője következik. A tenor monológját, ahogy a görög drámákból ismerős lehet, időnként megszakítják a kórus megjegyzései. Amikor a próféta az ártatlanok bukásáról énekel, akkor a női kar egy szokatlan lamentációval reagál. A drámai monológ, amelyet a tenor énekel, folytatódik majdnem a tétel fináléjáig, amikor a kórus kitör egy monumentális lezárásra.

A második tétel szünet nélkül (attacca) követi az elsőt, egy ellentétes, elmélkedő hangulattal, melyet klarinét és hegedű hosszú szólói, a hárfa és a vonósok csillogó pizzicato háttérzenéje jellemez. A tenor egy lírai, vágyakozó szólóval tér vissza, amely ötvözi a lelkesedést és a gyengédséget.

A záró tétel elsősorban a kórus harcias fellengzősségéről és dacolásáról szól. A mű egy csendes imával fejeződik be.

Bár Kodály soha nem idézi pontosan a magyar népdalokat a Psalmusban, a népi pentatonikus motívumokat plágális kadenciákkal ötvözi, mely ezt zeneművet intenzív nemzeti élménnyé teszi a magyarok nemzedékeinek számára. Kodály valódi mesterművét, a Psalmus Hungaricust ritkán adták elő vagy rögzítették Magyarországon kívül.

Hatása 

 Kecskeméten a Kossuth téren a zeneszerző születésének 125. évfordulója alkalmából felavatták Szemők Zsuzsa Psalmus Hungaricus című szobrát.
Az M4-es metró Kálvin téri állomásán a mű kottájának és szövegének egy-egy részletét ábrázoló hatalmas mozaikborításokat alkottak.

Hangszerelése 

1 tenor, vegyes kar, gyermekkórus (tetszés szerint), orgona, 3 fuvola, 2 oboa, 2 klarinét, 2 fagott, 4 kürt, 3 trombita, 3 harsona, üstdob, hárfa és vonós hangszerek.

Előadása – a tempóválasztástól függően – körülbelül 23 percet vesz igénybe.

Szövege

Kotta 

Più tranquillo

Források

További információk 

Haiman György: Kner Imre és a Psalmus Hungaricus; Kner Ny., Békéscsaba–Gyoma, 1976

Kodály művei
1923 a zenében