Magos a rutafa
A Magos a rutafa kezdetű magyar népdal első változatát Vikár Béla gyűjtötte a Nyitra vármegyei Pogrányban 1902-ben. 1906-ban Kodály Zoltán nagyon hasonló dallamot jegyzett le az ugyancsak nyitrai Gímesben.

A Szent Iván napi tűzgyújtás egyik éneke.

A ruta nálunk kerben termesztett, sárga virágú, erős szagú félcserje. Vikár Béla szerint a  szüzesség és a tiszta szerelem jelképe. A két ág egyike a menyasszonyra, a másik a vőlegényre hajlik.

Feldolgozások:

Kotta és dallam 

Az MNT II. 251. utolsó sora:

Magos a rutafa,
ága elágazik, 
selyem sár haja, Magyar Ilona,
haján fölhő gyöngykoszorúja.

Jegyzetek

Források

Felvételek 
 
 

Magyar népdalok
Kottát és midifáljt tartalmazó lapok