Ömer Seyfettin
Ömer Seyfettin (Gönen, 1884. március 11. – Isztambul, 1920. március 6.) török nacionalista író, katonatiszt, tanár. Irodalmárként élete végéig küzdött a török nyelv megújításáért, a török nemzeti irodalom létrejöttéért, valamint a perzsa és arab szavak, kifejezések lecseréléséért. Ez utóbbinak – Ziya Gökalppal közösen – élharcosa volt, és műveiben az utcai, hétköznapi nyelvet használta, mellyel Törökországban rendkívüli népszerűségre tett szert.

Életrajz 
Apja, Ömer Şevki Bey százados a Kaukázusból származott, és beosztása miatt gyakran kellett váltogatni a lakhelyét, így anyjával, Fatma Hanımmal később Isztambulba költözött.

1903-ban kezdte tanulmányait az edirnei katonai középiskolában, melyet az isztambuli főiskolán (Mekteb-i Harbiye-i Şahâne, ma: Kara Harp Okulu) fejezett be, ezt követően főhadnagyi rangban İzmirben tanított.

1911-ben kilépett a hadseregből, de az I. balkáni háborúban behívták, de görög fogságba esett, egy évvel később szabadult. Ezután rövid ideig a Türk Sözü (Török Szó) újságnál főszerkesztő volt. 1914-ben az isztambuli Kabataş Fiú Líceum (Kabataş Erkek Lisesi) irodalom tanára lett.

Az első világháború alatt a Yeni Mecmua (Új folyóirat) c. irodalmi lapba írt elbeszéléseket.

1915-ben megnősült, egy lánya született.

1920-ban betegsége elhatalmasodott és a kórházba kerülését követően néhány nappal később elhunyt.

Törökül megjelent művei

Regényei 
 Ashâb-ı Kehfimiz (1918)
 Efruz Bey (1919)
 Yalnız Efe (1919)

Értekezései 
 Yarınki Turan Devleti

Novellái 
 Yüksek Ökçeler (Tűsarkú cipők). Bilgi Yayınevi (évszám nélkül).

Magyarul 
Hárem. 22 válogatott elbeszélés; ford. Puskás László; Magyar-Török Baráti Társaság, Bp., 1992

Díjai

Jegyzetek

További információk 

Törökök
Török költők, írók
1884-ben született személyek
1920-ban elhunyt személyek