Debreceni VSC (kézilabda)
A Debreceni VSC egy debreceni női kézilabdacsapat. Kétszeres EHF-kupagyőztes, kétszeres magyar bajnok, ötszörös magyar kupagyőztes.

Története 
A DVSC női kézilabdacsapatának történetét 1948. május elsejétől számíthatjuk. Bokor Ferencnek, a MÁV-igazgatóság pénzügyi ellenőrének felhívására ugyanis ekkor gyűltek először össze a kézilabdát szerető debreceni lányok, akik elsősorban vasutas szülők gyermekei közül kerültek ki. A frissen alakult gárda első mérkőzése nem sikerült valami fényesen, a Békéscsabai Lokomotív 13:1 arányban legyőzte debreceni testvércsapatát. A folytatásban azonban egyre többször és többször mutatta meg oroszlánkörmeit a hamarosan Lokomotívra keresztelt együttes (innen a máig használt Loki név). Aztán az újra Törekvés néven szereplő együttes 1955-ben megnyerte a kispályás országos bajnokságot. Az aranyérem után néhány évvel azonban – már újra DVSC néven – kiesett a csapat az első osztályból.
Ezután jött a két szűk évtized, mire 1979-ben végre sikerült a feljutás, a sors fintora, hogy ekkor sem DVSC, volt a csapat neve, a Loki DMVSC-ként jutott vissza a legjobbak közé, ahonnan azóta egyszer sem hiányzott.

A csapat előbb megszilárdította helyét a legjobbak között, majd 1981-ben, Komáromi Ákos érkezésével elindult a történet legfényesebb időszaka. A klubhoz ma is ezer szállal kötődő legendás mester néhány év alatt a dobogóra vezette a korábban a kiesés elkerüléséért küzdő együttest, s 1985-ben Magyar Népköztársasági kupát nyert a Debrecen. A nyolcvanas évek közepén már a város és a régió legnépszerűbb, legsikeresebb csapata volt a Loki, amely 1987-ben megszerezte második hazai kupagyőzelmét, majd ugyanebben az esztendőben következett az a siker, amelyet azóta sem felednek a piros-fehér szurkolók. A még mindig DMVSC néven szereplő csapat bajnoki címet nyert.

A bajnoki cím megnyerésekor a Loki már túl volt első európai kupadöntőjén, az IFH-kupa 1985/86-os kiírásában a csapat a keletnémet SC Leipzig ellen vesztette el a finálét. A debreceni szurkolók hamar ráéreztek a nemzetközi kupacsaták ízére, ráadásul a nyolcvanas évek végén, illetve a kilencvenes évek elején újabb három MK-trófea is került a vitrinbe. S jöttek az újabb európai finálék. Az 1989/90-es szezonban a Rosztelmasz Rosztov ellen nem volt esély a KEK döntőjében, ám ugyanebben a sorozatban 1992-ben csak idegenben lőtt több góllal nyerte meg az aranycsatát a Radnicski Belgrád. Két évvel később az EHF-kupában újra kísértett az idegenben lőtt gólok átka, a dán Viborg csente el így a trófeát a DVSC elől. A kárpótlásra egy évet kellett várni, 1995-ben a norvég Bakkelagets Oslo volt az ellenfél az EHF-kupa döntőjében, s ekkor már a Lokinak kedveztek a korábban többször is elátkozott idegenben lőtt gólok. Megvolt az első európai kupasiker, amely után ezrek várták a lányokat a debreceni repülőtéren. A következő évben a DVSC megcselekedte azt, amit még soha senki a női EHF-kupában: megvédte címét a norvég Larvik ellen, méghozzá újfent idegenben lőtt több góljának köszönhetően.

A rendszerváltás utáni időszakot a magyarországi nagyegyesületekhez hasonlóan a sok szakosztályt működtető DVSC is megsínylette. A klub megszűnt, a DVSC kézilabdacsapata életben maradt. A szurkolók igénye egyértelmű volt, a város is a DVSC Kézilabda Kft. mellé állt, a Loki átvészelte a nehéz korszakot, sőt 2001-ben döntőt játszott a Magyar Kupában. A DVSC a következő évtizedben is ott volt a honi élmezőny közelében, majd egy helyi vállalkozó többségi tulajdonosként való belépése után kétszer is bajnoki döntőt játszott a csapat, s szerepelt a Bajnokok Ligája csoportkörében is. Ez a korszak 2011 őszén dicstelen véget ért, szétesett a sikercsapat, a krízishelyzetben a város önkormányzata állt a szakosztály mögé, s a debreceni utánpótlás tehetségeire támaszkodva Makray Balázs ügyvezetői munkája mellett sikerült stabilizálni a helyzetet. A vészterhes időszakban állt a csapat mellé névadó szponzorként a TVP, a gabonakereskedő cég támogatása volt a felemelkedés egyik záloga.  Emellett nagyon fontos volt, hogy a szurkolók is kitartottak a csapat mellett, az ő elszántságuknak is köszönhető az, hogy története legnagyobb krízisét túlélte a debreceni női kézilabda. Makray Balázst 2014 nyarán Ábrók Zsolt váltotta az ügyvezetői poszton, s irányításával a túlélés után jöhetett az újabb cél, a felzárkózás a honi és a nemzetközi élmezőnyhöz. A 2015-ös hetedik hely után egy évvel a bajnokság 4. helyét szerezte meg a DVSC-TVP, ezáltal biztossá vált, hogy a 2016/2017-es szezonban újra nemzetközi kupában harcolhat majd a csapat.

Játékoskeret 
A 2023–2024-es szezon játékoskerete:

Kapusok
 16  Gabrijela Bartulović
 94  Catherine Gabriel

Balszélsők
 24  Vámos Míra
 71  Petrus Mirtill

Jobbszélsők
 18  Grosch Vivien
 28  Töpfner Alexandra
 88  Mariana Costa

Beállók
 8  Juhász Kata
 13  Tóvizi Petra
 55  Tamara Haggerty

Balátlövők
 22  Jovana Jovović
 44  Kácsor Gréta
 92  Hornyák Dóra

Jobbátlövők
 5  Hámori Konszuéla
 7  Elinore Johansson
 43  Planéta Szimonetta

Irányítók
 25  Csernyánszki Liliána
 38  Vámos Petra

Híres játékosok

Eredmények

Nemzetközi 
EHF kupagyőztes (2): 1995, 1996
EHF ezüstérmes (1): 1994
KEK ezüstérmes (2): 1990, 1992
IHF ezüstérmes (1): 1986

Hazai

Győzelmek 
Magyar bajnok (2): 1955, 1987
Magyar Kupa-győztes (5): 1985, 1987, 1989, 1990, 1991

Dobogós helyezések 
Magyar bajnoki ezüstérmes (8): 1985, 1989, 1990, 1994, 1995, 1996, 2010, 2011
Magyar bajnoki bronzérmes (4): 1986, 1991, 1993, 2009

Bajnoki eredmények szezonról szezonra

Vezetőedzők

Jegyzetek

További információk 
 A csapat hivatalos honlapja 
 Kézilabda Szövetség hivatalos honlapja 
 Varga Lajos: Szép volt, lányok! A Debreceni VSC női kézilabdacsapatának története; DVSC, Debrecen, 1993

Magyar kézilabdacsapatok
Debrecen sportélete