Liu An
Liu An a Han-dinasztia alapítójának,  (i. e. 256–195; 劉邦) volt az unokája,  (i. e. 199–174; 劉長) fia,  hercege ( 淮南王). Legjelentősebb műve a  című filozófiai traktátus összeállítása (i. e. 139), amelyet egyes források taoista műnek, míg mások úgynevezett eklektikus ( 雜) alkotásnak tartanak, mivel az alapvető taoista szellemisége mellett megjelennek benne a konfuciánus és legista gondolatok is. Mindemellett költőként is számon tartják.

Élete
Liu An a Han-dinasztia alapítójának, az első Han császárnak az unokája volt. Apja,  császár hetedik fia,  (劉長) i. e. 196-ban lett  (淮南) hercege, amely címet Liu An i. e. 164-ben kapta meg. ot idősebb féltestvére,  (文) császár uralkodása alatt (i. e. 180–157) felségárulással vádolták meg és ba (蜀) száműzték, azonban  útközben önkéntes éhhalálra ítélte magát, és 174-ben meghalt. Ezt követően  császár hercegi címet (hou 侯) adományozott fiainak, majd i. e. 164-ben az egykori -birtokot is elosztotta közöttük. Liu An mint a legidősebb fiú a legnagyobb birtokrészt és apja címét („ királya”) kapta meg. I. e. 139-ben mutatta be művét az új császár,  (uralk. i. e. 141–87) udvarában. Ekkor már két fiú- és egy lánygyermeke volt.

A Han állam fokozatosan szerette volna teljes mértékben hatalma alá vonni t, ezért i. e. 124-ben a királyság két területi egységét mondvacsinált ürüggyel elveszik. A fiai közötti hatalmi harc következtében elrendelt császári vizsgálat i. e. 123-ban egy lázadás terveire bukkant, így elrendelték üldözését. Mielőtt azonban a letartóztatási parancs megérkezett volna, Liu An 122-ben megölte magát, birtoka pedig a Han-dinasztia adminisztrációs rendszerébe  (九江) tartományként került be. Élettörténetét A történetíró feljegyzéseinek 118. fejezete és a  44. fejezete őrizte meg.

A leírások szerint Liu An már gyermekkorában kitűnt tudásvágyával, előszeretettel foglalkozott zenével és írásművészettel, ugyanakkor kevéssé vonzotta a lovaglás és a vadászat.

Liu An életével kapcsolatban legendák is léteznek. A  (論衡) 7. fejezete egy másik műre hivatkozva arról tudósít, hogy  hercege a megfelelő alkímiai módszerrel elkészített elixírt bevéve csirkéivel és kutyáival együtt halhatatlanként az égbe emelkedett.

Munkássága

A  ma ismert formájában összesen 21 fejezetből áll.  (高誘; kb. i. sz. 160–220) a műhöz írt előszavában az olvasható, hogy a könyv formális irodalmi szimpózium, amely Liu An és az udvaránál ( 壽春) tartózkodó vendégek között zajlott. A hagyomány szerint Liu An herceg olyan mágusokkal ( 方士) vette magát körbe, akik különböző mágikus technikák ( 術) birtokosai voltak (pl. forrásokat fakasztottak, hegyeket teremtettek, az évszakokat irányították, köhögéssel ködöt hoztak létre stb.). Ezek a mágusok nemcsak a mágikus hagyományokban, hanem a hagyományos konfuciánus klasszikusokban is éppúgy járatosak voltak, mint az álomelemzés, a gyógyítás vagy az alkímia tudományában. A mű fejezetei eredetileg különböző szerzők művei lehettek, így Liu An mintegy „főszerkesztőként" minden bizonnyal központi szerepet játszott a mű anyagának végső elrendezésében.

Míg  taoistának nevezi a t, addig a  bibliográfiai fejezetének besorolása szerint az eklektikusok ( 雜) közé tartozik. Ez utóbbi részben annak a ténynek is köszönhető, hogy tematikájában olyan különböző területeket érint, mint a kormányzás, az asztronómia, a didaktikus történeti anekdoták, a topográfia, a hadászat vagy a miszticizmus. A másik eklektikusnak is nevezhető jellegzetessége, hogy konfuciánus, taoista, illetve legista nézeteket is tartalmaz.

Jegyzetek

Irodalom
  Fung Yu-lan: A kínai filozófia rövid története, (Szerk.: Derk Bodde; Ford.: Antóni Csaba.) Budapest: Osiris Kiadó, 2003. 
  Kósa Gábor: „Huainanzi”. In Kósa Gábor - Várnai András (szerk.): Bölcselők az ókori Kínában. Magyar Kína-kutatásért Alapítvány, Budapest 2013. pp. 212–224.

Kapcsolódó szócikkek 
 Huaj-nan-ce
 Kínai filozófia
 Taoizmus

Külső hivatkozások 

Taoizmus
Ókori kínai filozófusok
Ókori kínai költők, írók
Öngyilkos költők, írók
I. e. 122-ben elhunyt személyek
I. e. 179-ben született személyek