Marvin Gaye
Marvin Pentz Gay (Washington, 1939. április 2. – Los Angeles, 1984. április 1.) amerikai énekes, dalszerző, ütőhangszeres. Az 1960-as években nagyban hozzájárult a Motown-hangzás kialakításához, először mint ütőhangszeres, majd mint énekes. A 60-as években is több siker dal fűződik a nevéhez, mint például az I Heard It Through the Grapevine, vagy korábbról a Hitch Hike, a How Sweet It Is (To Be Loved By You), és a Proud and Joy. Gyakran emlegetik a Motown és a soul hercegének.

Az 1970-es években főleg koncept albumokat készített, mint a What’s Going On és a Let’s Get It On.

Az 1980-as években utolsó nagy áttörését a Sexual Healing című dal hozta, ami Grammy-díjat hozott számára.

1984. április 1-jén halt meg, saját apja lőtte le. Posztumusz kapta meg a Grammy-életműdíjat, valamint szintén posztumusz bekerült a Rhythm and Blues Music Hall of Fame-be, és a Rock and Roll Hall of Fame-be.

Gyermekkora 

Marvin Gaye tehetsége már gyermekkorában megmutatkozott, gyakran lépett fel a helyi templomban, ahol apja lelkipásztor volt.

Apja, Marvin Gay Sr. az Isten Háza nevű szekta tagja volt, valamint alkoholista, rendkívül agresszív ember, aki gyakran verte feleségét és gyermekeit. A gyerekek közül Marvin kapta a legtöbb verést, mivel nem volt hajlandó engedelmeskedni apja zsarnokságainak. Emiatt gyakran ki is tették őt az utcára.

Karrierje

Korai karrier 

Középiskolás éveiben ismerkedett meg a rhythm and blues-zal, csatlakozott a The Moonglows nevű doo-wop együtteshez, ami nem ért el komolyabb sikereket, a Wyatt Earp című dalok sem tudott feltörni a slágerlisták élére.

Rendkívüli érzéke volt a zongorához és az ütőhangszerekhez, és hatalmas, oktávokat átívelő énekhangja volt. 1961-ben Detroitban leszerződött Berry Gory Jr. legendás kiadójához, a Motown Records-hoz.

Motown Records 

Gaye először csak mint session-zenész szerepelt a Motown csapatában. Dobolt többek között Smokey Robinson-nak, a fiatal Stevie Wonder-nek, a Martha and the Vandellas-nak, a Marvelettes-nek, és a Supremes-nek is.

1962-ben készíthette el első szóló-kislemezét, a Hitch Hike-ot, amely felkerült az amerikai Top 40-es listára.

A Motown-nál feleségül vette Berry Gordy Jr. nővérét, Anna Gordy-t, bár évek múlva elváltak.

A 60-as években Marvin híres volt romantikus rhythm and blues duettjeiről. Leghíresebb partnere Tammi Terrell volt, de ott volt a sorban még Mary Wells és Diana Ross is. Tammi-val nagyon meghitt kapcsolatot ápoltak, ám a pletykák ellenére, csak barátok voltak.

Tammi Terrell-lel közösen leghíresebb daluk az Ain’t No Mountain High Enough volt, 1968-ban, de ugyanebben az évben adta ki az I Heard It Through the Grapevine-t, ami a mai napig egyik legsikeresebb dala.

Tammi-val közös karrierjük 1970-ben ért véget, amikor Terrell feladta küzdelmét az agydaganattal, és elhunyt. Marvin ebben az időszakában nagy depresszióba esett, megesküdött, hogy soha többet nem duettezik női előadóval, és sokáig mellőzte a színpadot.

1970-es évek, What’s Going On 

Gyászában, magányosan dolgozott következő albumán, ami a modern zene egyik legmeghatározóbb anyaga lett. Ez volt a What’s Going On című koncept album. Dalai a korszak égető kérdéseit feszegette, mint a rasszizmus, a korrupció, és a vietnámi háború. Szövegei nagyban alapulnak bátyja levelein, aki akkor tért haza Vietnámból. Az album végleg ledöntötte a fehér és fekete zene közötti különbséget, stíluselemei a funk, a jazz és a soul hatásaira tesz utalást. Meglepő, Berry Gordy először nem akarta kiadni az albumot, ami aztán a Rolling Stone magazin Minden idők 500 legjobb albuma listáján a 6. lett.

Későbbi sikerek 
Az 1970-es évek közepére csillaga leáldozni látszott, a Motown olyan ifjú tehetségeknek adott szárnybontogatási lehetőségeket, mint Michael Jackson.

Ekkoriban meggyűlt a gondja a drogokkal, főleg a kokainnal, illetve az adóval, amit nem fizetett. 1978-as Here My Dear albuma elsőtől utolsó daláig Annához fűződő viszonyáról szólt, akitől akkorra már elvált.

1979-ben Hawaii-in adott koncertet, ahonnan nem akart visszamenni Amerikába, mert félt, hogy a hatóság azonnal leülteti adókerülés miatt, ha a kontinensre lép.

Ekkoriban összeveszett Berry Gordy-val, és átigazolt a Columbia Records-höz.
Ennél a kiadónál jelent meg a Grammy-díjas Midnight Love, rajta a híres Sexual Healing című dallal. Ez volt Marvin utolsó nagy sikere.

1983-ban Gaye énekelhette el az amerikai himnuszt, a Star Spangled Banner-t, az NBA All Star Game-en. Ekkoriban már rendezte a viszonyát Gordy-val. Szintén föllépett a Motown 25 éves jubileumi ünnepségén, a Motown: Yesterday, Today, Forever-ön. Ez, és egy májusi fellépés a Soul Train-ben voltak Gaye utolsó tévés fellépései.

Halála 

Marvint sosem szerette apja, és ez az érzés kölcsönös volt. Az, hogy Marvin híres volt, egyre több pénzt keresett, és kezdte ő játszani a családfenntartó szerepét, apjának valóságos sértés volt.

Gaye igen komoly depresszióval küzdött, öngyilkos akart lenni, de képtelen volt megtenni, így belecsalta apját abba a helyzetbe, amit végig kívánt.

Marvin a szüleivel élt, de mindennapos volt a veszekedés apa-fia között, s egy veszekedés alkalmával egy pisztolyt nyomott apja kezébe, mondván, tegye meg, ha akarja.

Gaye ekkor egyfolytában szobájában ült, pornót nézett és irdatlan mennyiségű kokaint szívott, miközben a ház előtt a rajongók skandálták nevét.

Egy későbbi veszekedés során Marvin annyira provokálta apját, hogy amikor bement a szobájába, ő utána ment, előrántotta a pisztolyt, amit fia előtte adott neki, és kétszer meglőtte.
Fia azonnal holtan rogyott a földre.

Ezután apja öt év felfüggesztett börtönbüntetést kapott, mert a bíróság úgy ítélte meg, fia kiprovokálta viselkedését. Maradék életét egy Inglewood-i intézetben élte le.

Marvin posztumusz kapta meg a Grammy-életműdíjat, a Rhythm and Blues Music Hall of Fame és a Rock and Roll Hall of Fame tagságát. Letagadhatatlanul otthagyta lenyomatát a soul-ban, a kortárs R&B-ben, a neo soul-ban, és még sok más műfajban.

Források 
http://www.biography.com/people/marvin-gaye-9307988#crossover-success
http://www.literatura.hu/rock/rithmandblues/marvin_gaye.htm

További információ 

1939-ben született személyek
1984-ben elhunyt személyek
Amerikai zenészek
Amerikai énekesek
Meggyilkolt zenészek
Rock and Roll Hall of Fame beiktatottak
American Music Awards-győztesek
Washingtoniak