József Vencel liechtensteini herceg
József Vencel (Josef Wenzel Lorenz von Liechtenstein; 1696. augusztus 9. – 1772. február 10.) Liechtenstein hercege 1712-1718, 1732-1745 (János Nepomuk Károly herceg gyámjaként) és 1748-1772 között.

Élete

József Vencel 1696. augusztus 9-én született Prágában Philipp Erasmus von Liechtenstein (1664-1704) marsall és felesége, Christine Theresia von Loewenstein-Wertheim (1665-1730) gyermekeként. Dédunokája volt a Liechtenstein hercegi dinasztiát megalapító I. Károly öccsének, Gundakar von Liechtensteinnek. Tanárai között volt a bécsi császári udvari tanító, Johann Balthasar Antesperg nyelvész is.

1712-ben a család feje, I. János Ádám fiúutód hátrahagyása nélkül halt meg és a dinasztia élére a mindössze 16 éves József Vencelt állították. 1718-ban átadta posztját nagybátyjának, Antal Flóriánnak, aki számára a család schellenbergi és vaduzi birtokaiból VI. Károly császár létrehozta a Liechtensteini hercegséget, így a dinasztia képviselője helyet foglalhatott a Német-római Birodalom hercegi tanácsában.

József Vencel apja példáját követve katonai pályát választott. 1716-1718-ban alezredesi rangban harcolt Savoyai Jenő seregében a törökök ellen. A lengyel örökösödési háborúban nyújtott teljesítményéért 1734-ben kinevezték altábornaggyá (Feldmarschall-Leutnant). 1735 és 1740 között VI. Károly nagykövete volt a berlini, majd a párizsi udvaroknál. 1739-ben felvették az Aranygyapjas rendbe és lovassági tábornoki kinevezést kapott. 1744-ben a tüzérség parancsnokává, egy évvel később pedig tábornagyi rangban valamennyi itáliai osztrák erő főparancsnokává nevezték ki. Előbbi minőségében (részben saját zsebéből) átszervezte az osztrák tüzérséget és a hadsereg legütőképesebb ágává tette. 1753-ban I. Ferenc császár rábízta Magyarország katonai parancsnokságát. 1760-ban Mária Terézia megbízásából hazájából Bécsbe kísérte József főherceg menyasszonyát, Pármai Izabellát. Utolsó nagyobb politikai feladata az volt, amikor II. József német-római császári választásán az uralkodó követeként (Prinzipalkommissar) vett részt a birodalmi gyűlésen. Ugyanekkor kitüntették a Szent István-rend nagykeresztjével.      

1732-ben József János Ádám herceg halálával nyolcéves fia, János Nepomuk Károly lett a Liechtenstein-ház feje. 1745-ben bekövetkező nagykorúvá válásáig József Vencel vezette a dinasztiát; majd miután a fiatal herceg 1748-ban mindössze 24 évesen meghalt ténylegesen is ő lett Liechtenstein hercege, egészen haláláig.

József Vencel 1772. február 10-én halt meg Bécsben, 75 évesen. Sírja a családi temetkezőhelyen, a morvaországi Vranov u Brna községben található. Mivel fiúutódot nem hagyott maga után, unokaöccse, I. Ferenc József örökölte címeit és birtokait.

Családja
József Vencel 1718-ban feleségül vette unokatestvérét (Antal Flórián lányát), Anna Maria Antonie von Liechtensteint (1699–1753). Öt gyermekük született, de mindegyik csecsemőkorban halt meg. 
Philipp Anton (1719)
Philipp Anton (1720)
Philipp Ernst (1722–1723)
Maria Elisabeth (1724)
Maria Alexandra (1727)

Emlékezete
Carrarai márványból faragott életnagyságú szobrát felállították a Hadvezérek csarnokában, a bécsi Hadtörténeti Múzeumban.

</center>

Kapcsolódó cikkek
Liechtenstein uralkodóinak listája

Források
Constantin von Wurzbach: Liechtenstein, Joseph Wenzel Laurenz Fürst. In: Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich. 15. Theil. Kaiserlich-königliche Hof- und Staatsdruckerei, Wien 1866, S. 156–163 
Adolf Schinzl: Liechtenstein, Joseph Wenzel Fürst von und zu. In: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Band 18, Duncker & Humblot, Leipzig 1883, S. 623–625.
Johannes Kunisch: Liechtenstein, Joseph Wenzel. In: Neue Deutsche Biographie (NDB). Band 14, Duncker & Humblot, Berlin 1985, , S. 518 f. 
Evelin Oberhammer (Hrsg.): Der ganzen Welt ein Lob und Spiegel, Das Fürstenhaus Liechtenstein in der frühen Neuzeit. Verlag für Geschichte und Politik / R. Oldenbourg Verlag, Wien / München 1990, .

Fordítás 

1696-ban született személyek
1772-ben elhunyt személyek
Liechtenstein hercegei
Liechtenstein-ház
Az Aranygyapjas rend lovagjai