Kilenc koffer
A Kilenc koffer Zsolt Béla utolsó, a szerző halála miatt torzóban maradt, egyenetlen, mégis remekmű-gyanús regénye. A publikálása  folytatásokban 1946. május 30-án indult a Haladásban, a Magyar Radikális Párt hetilapjában, amelynek Zsolt Béla szerkesztője, aztán főszerkesztője is volt. A második rész kiadása 1947. február 20-án indult meg, de február 27-én már meg is szakadt: „Lapunk főszerkesztője, Zsolt Béla az elmúlt hét végén súlyosan megbetegedett, és a zugligeti Tündérhegyi Szanatóriumba kellett szállítani. Állapota javulóban van..." Ez hiú remény volt, a szerző meghalt.

A Kilenc koffer könyv alakban való megjelentetését 1947 őszére igérték, amiből semmi nem lett; a Haladást, a Radikális Pártot és a regényt elsodorta a történelem.

Könyv alakban csak 1980-ban jelent meg. A magyar filmrendezők közül ugyan többen is tervezték a vászonra adaptálni (pl. Simó Sándor), de ezidáig senkinek nem jött össze.

A Kilenc koffer – holokauszt-memoár: „Kinn, a városban zavarórepülés van, de minket nem érdekel. A csillag, a bélyeg nemcsak az élet kedvezményeiből zár ki minket, de félelmeiből is. Nem félünk a légitámadástól, semmiféle halálnemtől.”

Zsolt és felesége Párizsból a háború kitörése miatt hazatért Magyarországra. Utazhattak volna a semleges Portugáliába is, de csak az Orient Express vállalta az összes csomagjuk – a „kilenc koffer” – szállítását.

Jegyzetek

További információk
 Zsolt Béla: Kilenc koffer

20. századi magyar regények
1980 regényei