шеговити разкази за Кръчми
Стяга се Пешо за лов, събота сутрин. Жена му седи до него, и пристъпва от крак на крак.
- Аре беее, земи ме поне един път на тоя ваш легендарен лов.
- Стига ма -, троснал се Пешо - тва мъжка работа. Там гърмим, тичаме из шубраците, не стаа ся...
- Аре бееее, баси, един път поне - троска се жена му (чак ролките щели да паднат)
Пешо като видял, че жена му лесно няма се даде и казал да се оправя и да идва.
Стигнали до пусията и Пешо казал на жена си:
- Ся!!! Ей ти пушка, седиш тука в шубрака и дебнеш елена!!! Като го видиш - гърмиш, и отиваш до него с пушката, да не дойде някой да го открадне. Ние с момчетата ще дойдем. Айде наслука!!!
И, разбира се, се забил с тайфата в кръчмата, яли пили... ала бала. По едно време, вече се мръквало, се чул мощен изстрел. Пешо се пляснал по челото - малеееееее, забрайхме жената. Затичали се цялата дружина, и кво да видят - Пешовица седи край някво животно, насочила пушката към човек, който тича около нея в кръг.
- Не се доближавай до елена, момченцееее! Мой си е! - крещи обезумялата Пешовица, адреналинно радвайки се на улова си.
- Добре бе жена, нека си е твой елена. Дай само седлото да му сваля.