вицове за Чапай и Петка
Чапай и Петка се замечтали за бъдещето след Гражданската война. Засукал мустак Чапай, зареял поглед нанякъде далеч и накрая, с въздишка, лирично и някак си леко срамежливо си признал:
- А бе, знаеш... аз... ъмм-м... такова... хмм-м... няма да ми се смееш, ама... А бе, айде да открием консерватория! А?
Личицето на Петка светнало:
- Чапай! Това е велико! Знаех си аз, че всъщност си изтънчена натура, лирик!
И взел да си представя прекрасните пианистки, изящните балерини, великолепните по-зрели педагожки, чийто глъч щял да изпълва консерваторията един ден...
Чапай, и той, продължил да мечтае. Даже вече взел да си представя и зданието на консерваторията - продълговато, на два етажа, а на средата -- вход с колони. А най-отгоре, картечно гнездо!
- Ъъ-ъ... картечно гнездо ли викаш, Чапай? Ма... то за к'во ти е картечно гнездо... в консерватория?
- Как така за какво!?! А??? Ами какво правим, като дойдат да крадат консервите?!?