развеселяващи истории за Планина
Да поръчаш три килограма боровинки, защото сладкото от боровинки много се харчи, да ти потвърдят пратката, ти да отидеш до Еконт, да няма пратка за теб и да останеш парализиран от ужас пред гишето, защото ще трябва много убедително да обясниш на жена си как така се връщаш без боровинки, горките нещастни берачи на боровинки да ти се оплачат, че колата им ужасно се счупила и не могат да ти изпълнят поръчката, е кофти отвсякъде, отнесено към вложените очаквания. Обаче същевременно благовер.... ъъъ... законната да благоволи да разкрие, че знае едно тайно място, където продават малини по 8 лв/кг и да вземете кило и половина, не само защото се е настроила, че ще се прави сладко точно в този ден, ами защото сладкото от малини върви даже повече от боровинковото, е неописана форма на върховен дзен. Дзенът е напът да прелее в неподправена нирвана, когато тя уточни, че на следващия ден сутринта ще докарат и боровинки на същото място и направи поръчка за две кила боровинки и още едно кило малини за всеки случай, понеже нали много върви. И точно когато на следващия ден ти се обади с изпълнен с ентусиазъм, леко, но ясно доловимо превъзходство и категорично задоволство от изпълнената мисия глас, за да ти каже, че всичко е купено, посипано със захар и готово да бъде превърнато в неописуемо вкусно сладко, да получиш не по-малко ентусиазирано съобщение, придружено от поне седемнадесет вдигнати палци, в което онези нещастни хора ти обясняват как щастливо са поправили колата си и към теб пътуват три килограма току що набрани боровинки от високите върхове на Стара планина, осъзнаваш две неща. 
Първо, да се скъсаш, няма как да изядеш толкова сладко и второ, нямаш толкова малки бурканчета.
Но пък си благосклонно озарен от тая кучка, съдбата.
А благовер... ъъъ... законната продължава да те гледа втренчено. Много втренчено. 
Вероятно, защото помни как преди няколко години същото нещо се случи с едни десетина кила паламуд. Три пъти.