забавления за Служители
Попът и даскалът се разхождали по мегдана. По някое време, свещеникът побутнал с лакът своя приятел:
- Виждаш ли я оная, засуканата мадама там? Това е вдовицата на Ванката. Отиде си завалията без време! Хайде да идем да я утешим!
Речено-сторено! Двамата се приближили до въпросната жена. Божият служител подхванал:
- Как я караш, Цонке? Справяш ли се сама, без мъж?
Оная почнала да нарежда:
- Ох, защо ме остави Ваньо толкоз млада и недолюбена? Моите червени устни - сега кой ще ги целувааа...
Попът си пригладил мераклийски брадата:
- Ох! Дай Боже да съм аз! Дай Боже да съм аз!
Вдовицата продължила:
- Моите бели ненки сега кой ще ги награбвааа...
На свещеника му блеснали очите:
- Ох! Дай Боже да съм аз! Дай Боже да съм аз!
Жената не спирала да нарежда:
- Моите бели баджаци сега кой ще ги надигааа...
На отчето направо му потекли лигите:
- Ох! Дай Боже да съм аз! Дай Боже да съм аз!
Вдовицата рекла най-накрая:
- А моите ситни децица кой ще ги храниии и обличааа...
Попът се обърнал към своя приятел и се троснал:
- Даскале, хайде кажи и ти нещо, бе! Няма само аз да успокоявам жената, я!