кратки шеги за Румъния
3 Март 1950
95годишният опълченец Иван е поканен в пионерският дом,
да разказва спомени от Руско-Турската освободителна война.
- Страшна работа беше ви казвам,е*ах ти войната,е*ах ти чудото.
Не е за разказване,ма нейси.От къде да почна?
- От прекосяването на Дунава.
- Лодките,цял ден отиваха пълни и се връщаха празни,аз чаках,
чаках и си викам,мога ли ви е*а лодките,другите вече избиват 
турци,а аз още се оглеждам.Надух гайдата,лапнах мущука и заплувах 
с нея.Хем плувам,хем духам.Еб*х ти водата,е*ах ти студа,е*ааах ти 
и духането.Като стигнах на брега,гледам за турци,ма няма,те духнали 
към Плевен.Викам си,абе вашта мама турска да е*а,аз за къв х*й са 
намокрих,бе да са е*а в мераклията.И като тръгнахме да гоним 
поганците,е*ах ти и гоненето,е*ах ти и вървенето,край нямаше,
По селата ни посрещаха с хляб,сол и ракия,а най-хубавите моми,
ни целуваха.Вий в кой клас сте?
- В пети.
- Тогава няма да ви казвам,момите,какво още ни караха да правим.
Е*ааах ти и момите,не като днешните,ти моми да видиш.
- А в Плевенската епопея,участвахте ли?
- Участвах.Там беше лудница.С никой не можах да се разбера.Руски,
Румънски,Финландски.Всеки ден нападахме,ма турците 6 месеца се 
криеха зад стените,защото знаеха,че голям х*й ги чака.Накрая,на
Осман Паша му огладня задника,свършиха му патроните и се предаде. 
Сдаде си сабята на Генерал Ганецки.Да ти е*а тъпата сабя,дори 
магарешки бодили не можеше да реже,за това после му я върнаха.
- А на Шипка бяхте ли?
- И там бях.Там голям х*й ядахме.И Руснаци и Българи,еднакъв 
го ядахме.Като заприиждаха турчалята,се чудехме кой по напред да 
гръмнем.Гърмяхме,гърмяхме,ма патроните свършиха,а те пак идват.
Мерехме ги с камъни и дървета.Чакахме някой да умре,и него го 
хвърляхме.Добре,че в последният момент дойде Генерал Радецки,
Иначе,турците голямо е*ане щяха да ни хвърлят.Гъзовете,до сега 
щяха да ни болят.За това трябва да обичаме Русия.