кратки шеги за Бърза помощ
ЧОРАПИ
 ден 1: Прани чорапи - меки и миришат на омекотител - мразя ги.
 ден 2: Чорапите нямат никакъв мирис...така е по добре.
 ден 3: Като се събуя и доближа чорапите до носа понамирисват - няма да ги сменям.
 ден 4: Като си махна обувките моментно ме лъхва "приятна" миризма на спарено - няма да ги сменям.
 ден 5: Като се събуя майка ми пита дали нещо не е умряло в къщи...нещо си въобразява.
 ден 6: Прибрах се и още от вратата баща ми извика "Да не си настъпил някое лайно?"...какво му стана на тоя човек.
 ден 7: Котката се доближи до кракът ми, подуши го и припадна....?!?!?
 ден 8: Майка ми отвори прозореца на стаята ми и започна да си мърмори нещо.
 ден 9: Кучето на съседите като ме видя и избяга.
 ден 10: Сестра ми започна да се задушава и се наложи наще да я карат в болница. В 3 през ноща дее*а само ми разбиха сънят!
 ден 11: Приятелката ми дойде, отворих вратата да я посрещна и тя избяга (получих sms, че ме напуска)...това пък защо?
 ден 12: Родителските тела ми заплашват - отвориха всички прозорци в къщи.
 ден 13: Майка ми си събра багажа и се махна .... даже не разбрах кога е станало, още спях.
 ден 14: Баща ми излезе за работа и вечерта се обади да ми каже, че отиват с майка ми на дъъъълга почивка...
 ден 15: Съседите се оплакват, че от нас мирише на лошо.... така ли? аз не усещам нищо.
 ден 16: Уличните кучетата избягават района около блока.
 ден 17: Съседите до, под и над нас отидоха на почивка заедно ... абе какво им става на тия хора само забягват на накъде.
 ден 18: Звъняха от ХЕИ, казаха ми, чеполучили множество оплаквания и щели да дойдат на проверка ако продължат...сигурно са сбъркали номера.
 ден 19: Цветата в апартамента увяхнаха... странно вчера ги полях.
 ден 20: Хората от входа масово се изнизват кой на вилата, кой на село....тука става нещо странно.
 ден 21: Хлебарките напуснаха блока... такова изселение не бях виждал.
 ден 22: Дойде пощальонът да ми връчи призовка... не го видях да излиза от блока. По новините вечерта видях, че бил в болницата според лекари от натравяне... горкия сигурно е ял нещо развалено.
 ден 23: ХЕИ позвъни на вратата. Отварям и гледам двама души лежат в безсъзнание. Извиках бърза помощ. По новините нищо не казаха.
 ден 24: Гражданска защита отцепва района... ха да не съм луд да тръгвам на някъде.
 ден 25: Нещо ми е тежко в корема. Драйфа ми се.
 ден 26: Тука нещо мирише на лошо... продължавам да драйф...
 ден 27: .......
 ден 28: .......
 ден 29: .......
 ден 30: Събудих се в някаква бяла стая завързан за леглото. Огледах се и видях как група хора с противогази разглеждат чорапите ми които стояха изправени до стената.
 След няколко седмично обеззаразяване на блока и околностите, шокова терапия и тонове заплахи се върнах в къщи при семейството ми. Убийте ме не знам защо беше цялата тая идилия, е поне съм си у нас. Дойде лятото и нашите ме изпратиха на лагер за един месец в планината.