кратки шеги за Влакове
На Централна гара - София, една бабичка се качила във влака за Бургас. Влязла в първото купе. То било пълно с възрастни хора. И ги попитала:
- Прощавайте, тука някой има ли внуци?
Ония се обадили в хор:
- Да, всички имаме!
Старицата продължила нататък. Влязла в следващото купе. То било пълно с хора на средна възраст. И ги попитала:
- Прощавайте, тука някой има ли внуци?
Двама-трима кимнали утвърдително:
- Да, имаме!
Нашата героиня продължила нататък. Накрая стигнала до последното купе. То било пълно със съвсем млади хора.
Жената на преклонна възраст ги попитала:
- Прощавайте, тука някой има ли внуци?
Ония се засмели:
- Ние, още деца нямаме, пък - камо ли внуци!
Бабичката грейнала от радост:
- Чудесно! Може ли да пътувам при вас?
Ония отговорили любезно:
- Заповядайте! Но защо ни зададохте такъв въпрос?
Старицата обяснила:
- Сега, искам чак до морето да ви говоря за моите внуци! А много мразя някой да ме прекъсне и да почне да говори за неговите внуци!