jokes за Демокрация
Предприсъединителен фолклор
 Дядо и внуче

 хайдушка балада

 Я надуй, дядо, кавала, 
 след теб да викна, за запея, 
 че какъвто ни е хала -
 живота стана епопея!

 Да пея, дядо, и да плача, 
 за миналото наше, славно, 
 когато имахме водачи
 и живеехме нормално.

 След туй, дядо, какво стана?
 Сякаш чума ни налегна -
 слезнаха ония от балкана, 
 работата се затегна.

 Кешким, да бяха си стояли
 по върхове и по чукари
 и още мандри те обрали
 преди да станеме “другари”.

 Мина се какво се мина, 
 друга напаст ни налегна -
 както мислеха мнозина: 
 демокрация ненагледна!

 Свириш, дядо, кавал плаче, 
 плаче жално и нарежда: 
 “демократа” имот влачи
 и народната надежда.

 Де да беше в турско време, 
 всеки би викнал: “Обира!”
 Но сега си кротко дреме, 
 щото се “приватизира”.

 Свири, дядо, да възпеем
 и най-новата управа, 
 че дордето ний немеем, 
 тя ни дои като крава.

 Няма, дядо, харамии, 
 липсват и воеводи, 
 всеки в дупката се крие -
 дебне за изгоди.
 Всенародната дружина
 вкупом, дядо, се спомина!