хуморески за Затворници
Един много подъл човек лежи на смъртно легло. Около него седят със скръбен вид жена му и децата му.
Подлецът се надига и прошепва:
- Искам да си призная пред вас най-големите си грехове, и ви моля да ми простите!
- Жено, помниш ли като те уволниха дисциплинарно? По мой донос беше!
- Сине, сещаш ли се, когато лежа в затвора по погрешка? Аз те натопих!
- Дъще, познай кой излъга бившия ти мъж, че децата са от друг? Аз бях! Много ме е срам!
- И затова искам да ме поставите в ковчега гол, по очи и с един карамфил в г*за!
- казва гадината, подбелва очи и умира.
Близките охотно го полагат в ковчега според последното му желание. В следващия момент на вратата се звъни. Отварят, гледат двама полицаи.
- Идваме по сигнал! - казват те.
- Какъв сигнал? - недоумяват опечалените.
- За гавра с труп!