истории за Кръчми
Петък вечер, квартална кръчма някъде в Перник. 5-6 развеселени мъже поливат уйкенда. Влиза техен приятел, присъединява се към компанията, люсва една голяма почти на екс и казва:
- Пичове, требе да ви кажем нещо и че ви искам акъл, ама ако може без глупости и простотии!
- Казвай, казвай! С тебе сме! - подканила го компанията.
Нашият човек люснал още една за кураж и рекъл:
- Ся, сички знаете, че съм сериозен, семеен човек, деца имам, жената си обичам, ама нá
- случи се, фанах си любовница. И тя като мене - семейство, деца, мъж. И ся не знам каква да я къдря. С жената ли да остана, да се разделим и да се сберем с любовницата ли, така ли да оставя нещата? Дайте ми акъл! Нема да ви кажем коя ми е любовницата, да не и развалим доброто име!
На масата се възцарило гробно мълчание. Мъжагите изпили по още една грозданка на екс, а един от тях с дрезгав глас съобщил:
- Яс мойта, че я пребием... За секи случай!