разкази с хумор за Ламята Спаска
Ламята срещнала мечката. И и се озъбила:
- Бабо Мецо, ще те ям!
Рунтавата твар се примолила:
- Ъъъ... ламичке мила! Остави ме поне да се сбогувам с мечетата!
Чудовището кимнало:
- Добре! Обаче, утре в пет следобед - идвай на голямата поляна, за да те изям! Имаш ли въпроси?
- Ами, нямам!
- Айде, чао!
После, ламята срещнала вълка. И му се озъбила:
- Кумчо Вълчо, ще те ям!
Оня зациврил:
- Ъъъ... ламичке мила! Остави ме поне да се сбогувам с вълчетата!
Чудовището кимнало:
- Добре! Обаче, утре в пет следобед - идвай на голямата поляна, за да те изям! Имаш ли въпроси?
- Ами, нямам!
- Айде, чао!
Накрая, ламята срещнала заека. И му се озъбила:
- Зайо Байо, ще те ям!
Оня рекъл жално:
- Ъъъ... ламичке мила! Остави ме поне да се сбогувам със зайчетата!
Чудовището кимнало:
- Добре! Обаче, утре в пет следобед - идвай на голямата поляна, за да те изям! Имаш ли въпроси?
Дългоухият откликнал:
- Всъщност - да! Имам един въпрос!
Страшилището отвърнало:
- Казвай бързо!
Заекът попитал:
- А може ли да НЕ идвам?!
Ламята се замислила известно време. И накрая кимнала:
- Ами, може, бе! Що пък - да не може!
ИЗВОД: ЗА ВСИЧКО ТРЯБВА ДА СЕ ПИТА!!!