гаври за Монаси
На изповед.
- Отче, съгреших. Нарекох един младеж "кучи син".
- Какво те накара да го наречеш така, дъще моя?
- Той, без мое позволение се докосна до ръката ми.
- Така ли? (хваща я за ръката)
- Да, свети отче.
- Но това не е причина, за да го наречеш кучи син.
- След това ме съблече.
- Така ли? (съблича я)
- Да, свети отче.
- Но и това не е повод да го наречеш кучи син.
- След това си вкара онова нещо, знаете къде.
- Така ли? (вкарва своето нещо, знаете къде).
- Да, свети отче.
- Но и това не е причина да го наречеш кучи син.
- Но той имаше сифилис, свети отче!
- Ах, кучият му син!