ar az bg cs de el en es fa fr he hr hu hy id it ja ko mr nl pl pt-br ro ru sr sv tr uk vi zh-cn zh-tw
وكحدثاء عهد باللغة , فنحن نريد دائما أن نقول المزيد , كما تعلمون , ونلقي نكت أكثر اضحاكا , ونقول أشياء أفضل . إلا أنه ينتهي بنا المطاف بقول القليل وذلك لوجود فجوة بين العقل واللسان . Dilə sonradan gəlmələr olaraq , daha çox danışmaq , daha yaxşı sözlər işlətmək , daha yaxşı zarafatlar etmək istəyirik . Nəticədə daha az danışırıq , çünki beynimiz və dilimiz arasında böyük fərq olur . Като късно учещи винаги искаме да кажем повече , знаете , да разказваме по-добри шеги , да казваме по-добри неща . Но в крайна сметка казваме по-малко , защото има дупка между мозъка и езика . Když se jazyk učíme pozdě , vždycky chceme říct víc , chceme vyprávět lepší vtipy a říkat lepší věci . Ale nakonec řekneme méně , protože mezi myslí a jazykem je propast . Als Nachzügler , möchten wir immer mehr sagen , wissen Sie , bessere Witze machen , bessere Dinge sagen . Aber am Ende sagen wir weniger , denn es klaffte eine Lücke zwischen dem Geist und der Zunge . Όντας αργοπορημένοι , πάντα θέλουμε να πούμε κάτι παραπάνω . Ξέρετε , να πούμε καλύτερα αστεία , καλύτερα πράγματα . Καταλήγουμε , όμως , να λέμε λιγότερα γιατί υπάρχει χάσμα μεταξύ της σκέψης και της γλώσσας . As latecomers , we always want to say more , you know , crack better jokes , say better things , but we end up saying less because there &apos;s a gap between the mind and the tongue . Como rezagados , siempre queremos decir más , tú sabes , hacer mejores chistes , decir mejores cosas . Pero terminamos diciendo menos porque hay una brecha entre la mente y la lengua . به عنوان کسی که دیر شروع کرده ، دوست داریم بیشتر حرف بزنیم ، جک های بهتری بگیم ، چیزای بهتری بگیم . اما در آخر کمتر حرف می زنیم چرا که بین زبان و ذهن فاصله وجود داره . Comme les retardataires , nous voulons toujours en dire plus , vous voyez , faire de meilleures plaisanteries , mieux dire les choses . Mais on finit par dire moins parce qu&apos; il y a un écart entre l&apos; esprit et la langue . כבוגרים , אנו רוצים להגיד עוד , אתם יודעים , לספר בדיחה טובה יותר , להגיד דברים טובים יותר . אך אנו מוצאים את עצמנו אומרים פחות כיוון שיש פער בין השכל ובין הלשון . Kao pridošlice , uvijek želimo reći nešto više , ispaliti bolju šalu , kazivati bolje stvari . Međutim , uvijek na koncu kažemo manje zbog jaza između uma i govora . Későn érkezők lévén , mindig többet akarunk mondani , jobb vicceket akarunk mesélni , jobb dolgokat akarunk mondani . De kevesebbet mondunk , mert múlhatatlan rés van az elménk és a nyelvünk között . Քանզի , որպես սկսնակ , մենք միշտ ցանկանում ենք ասել ավելին , ավելի լավ կատակներ անել , ավելի լավ բաներ ասել : Բայց ստացվում է , որ մենք քիչ ենք արտահայտվում , քանի որ մի մեծ անդունդ կա մտքի եւ խոսքի միջեւ : Sebagai pendatang yang terlambat , kita selalu ingin berbicara lebih banyak , berlelucon lebih baik , mengungkapkan hal-hal yang lebih menarik . Tapi , pada akhirnya kita malah berbicara lebih sedikit karena adanya celah antara pikiran dan lidah . Come ultimi arrivati vogliamo sempre dire di più , avere delle battute migliori , dire cose miglori . Ma finiamo col dire di meno perché c&apos; è un spazio tra la mente e la lingua . 気のきいたコメントをしたくても 言葉が出てこないのは 心と言語能力に差があるからです その差があることで 気後れしますが 뒤늦게 배운사람으로서 , 우린 항상 보다 많은 걸 말하고 싶어하죠 . 더 재밌는 농담을 건네고 , 더 괜찮게 말하고 싶어하죠 . 하지만 그만큼 말하지 못해요 . 왜냐하면 생각과 혀 사이에 틈이 있기 때문이예요 . एखादी भाषा उशीरा शिकणार ् ‍ या लोकांना कायमच काही अधिक सांगायचं असतं , उत ् तम विनोद , अधिक चांगल ् या गोष ् टी . पण आपण सरतेशेवटी कमीच बोलतो कारण मन आणि वाचा यात सततच एक अंतर पडलेलं असतं . Als laatkomers willen we altijd meer zeggen , betere grapjes maken , betere dingen zeggen . Maar uiteindelijk zeggen we minder omdat er een kloof is tussen de geest en de tong . Jako ci spóźnialscy , wiecie , zawsze chcemy powiedzieć więcej , mieć lepsze dowcipcy , mówić lepsze rzeczy . Kończymy jednak mówiąc mniej , bo między umysłem a językiem jest luka Como &quot; &quot; atrasados &quot; &quot; , nós sempre queremos dizer mais , fazer piadas melhores , dizer coisas melhores . Mas acabamos dizendo menos , porque há um abismo entre a mente e a língua . Vrem să spunem întotdeauna mai multe , să povestim bancuri mai amuzante , să rostim lucruri mai bune . Dar ajungem să spunem în fapt mai puţin căci între minte şi limbă există o prăpastie . Нам всегда хочется сказать больше , отмочить шутки посмешнее , сказать что-то интереснее . Но в итоге говорим мы меньше , потому что между разумом и языком есть разрыв . Kao takvi , uvek želimo da kažemo više , znate , ispričamo bolje viceve , kažemo bolje stvari . Ali završimo govoreći manje jer postoji praznina između uma i jezika . Som nykomlingar , vill vi alltid säga mer , vet du , kläcka bättre skämt , säga bättre saker , men i slutänden säger vi mindre eftersom där finns ett glapp mellan tanken och tungan . “ Sonradan gelenler ” olarak , hep daha çok şey söylemek , daha iyi şakalar patlatmak , kendimizi daha iyi ifade etmek isteriz . Ama akıl ve dil arasında bir boşluk vardır ve Ми спізнилися і нам завжди хочеться сказати більше , жартувати веселіше , говорити краще , але зрештою ми говоримо менше , ніж хотіли б , бо між тим , що хочемо сказати , і тим , що говоримо , пролягає велика прірва . Là những người đến sau , chúng tôi luôn muốn nói nhiều hơn , bạn biết đấy , pha trò nhiều hơn , nói nhiều điều tốt hơn , nhưng cuối cùng lại nói ít hơn thế bởi có khoảng cách giữa trí óc và lưỡi . 作为后学者 ， 我们总是想多说些 ， 你知道 ， 讲点更好笑的笑话 ， 说点更有趣的事 。 但最终我们说的更少 ， 因为在思想和语言交流之间直接有道鸿沟 。 學習語言 ， 我們總想多說點 、 想講好笑的笑話 、 有趣的事 但說出來的通常不是如此 因為腦子與嘴巴有距離