<b>ששון ושמחה ישיגו. </b> ההשגה תבא בלשון פועל או בלשון נפעל בדבר שאין האדם רוצה בו. יהיה האדם מושג מן הדבר, וחרון אפך ישיגם, תשיגהו כמים בלהות (איוב כ״ז:כ׳), וכן בדבר שאין מתכוין אליו, ובאו עליך הברכות והשיגוך. ופה ר''ל שישיגו הששון ע''י שיתכונו אליו, לא בהסח הדעת. וע''כ הקדים ששון לשמחה כי המתכוין אל השמחה, יכין תחלה סימניה החיצונים המעוררים אותה תוף וחליל ודומיהם שהוא הששון ואז תבא השמחה בלב, כמו שהבדלתי בין ששון ושמחה (פסוק א'). אבל בהסרת היגון תוסר תחלה היגון הפנימי ואז גם האדם יסיר האנחה המסובב מן היגון, כי תסור המסובב בסור הסבה. (כי לולא זאת הי''ל להגביל ששון ואנחה, שמחה ויגון, מקבילות אשה אל אחותה) :
