המקפה של חולין והשמן של תרומה שנגע טבול יום במקצתן לא פסל אלא מקום מגעו אם היה השום מרובה הולכין אחר הרוב אימתי בזמן שהוא גוש בקערה אבל אם היה מפוזר במדוכה ונגע במקצתו לא פסל אלא מקום מגעו מפני שהוא רוצה בפיזורו ושאר כל הנידוכין שדרכן לדוכן במשקין כגון השום בשמן אם דכן שלא במשקין וקבצן אף על פי שהן גוש בקערה ונגע בהן לא פסל אלא מקום מגעו שהרי הם כעיגול של דבילה שאם נטמא מקצתו לא נטמא כולו: