<b>תשובה </b>אין הפרש בין ההליכה בימים המלוחים ובין אלו הנהרות שמימיהם מרובים הכל מותר אין בו אסור כלל ואין הפרש בין ההליכה בספינה ובין ההליכה על גבי סואר של קורות והדומה להם הכל מותר אלא אם כן לא יהיו עמוקים ויהיה בין שטחם ובין שטח הארץ פחות מעשרה טפחים ואז תהיה ההליכה באלו המי' בשבת אסור ואין ההליכה באלו כדין ההליכה בארץ ויתלה בזה אסור תחומין ואמנם המים הרבים שגבהם עשרה טפחים או יותר ההליכה על גבם מותר בשבת לפי שאין אסור תחומים למעלה מעשרה בכרמלית ומפני זה היה מותר ללכת בימים המלוחים תמיד על אזה תכונה שיהיו והשאלה שנסתפקה לתלמיד ושאל אם איסור תחומין למעלה מעשרה אם לאו זה האסור למעלה מעשרה ביבשה הוא כמו שנתבאר שם אבל אויר הים ר''ל אויר כרמלית לא יחלה בו איסור תחומין למעלה מעשרה ואם יהיה לנו ספק באותן המים אם יש בגבהן עשרה אם לאו מותר ללכת בהם בשבת הואיל ואותה הספינה הקטנה ואותו סואר של קורות שטים על פני המים שלא נודע עמקם והראיה על זה השורש המוסכם עליו והוא אמרם ז"ל ספיקא דרבנן לקולא ודאוריתא לחומרא ואמר' ז"ל תחומין דרבנן ומתילד מאלו שתי ההקדמות התרת ההליכה על גב המים אלא אם כן יתאמת אצלנו שגבהן פחות מעשרה טפחים שדינם דין היבשה כמו שביארנו ובזה ההיקש תבטל ראית מי שזכרתם שאוסר זה מפני שחוששין שלא תהיה הספינ' גוששת לפי שכל מה שאסרנו זה מפני שהוא סייג ואם יהיה צריך לסייג אחר יהיה הדבר הולך ללא תכלית אבל מה שזכרתם מהתלותם במנהג ידוע שמנהג הוא דבר שצריך להזהר בו מאד ובביאור אמרו ז"ל דברים של התר ואחרים נהגו בו איסור אי אתה רשאי להתירם בפניהם אבל צריך לתנאי שביארו התלמוד הירושלמי והוא שצריך לידע שאותו דבר מותר ואוסרו על עצמו מצד שמדקדק על עצמו אבל אם היו אנשי אותו המנהג חושבים בדבר המותר שהוא אסור והם מתמידים על שחושבים האסור בו וכ''ש אם נתחבר בו היקש מיוחד שדמה להם אסורו אז אין ראוי להניח בזאת המחשבה בשום פנים אבל צריך למחות בידם ומודיעי' להם שזאת שחשבו בו שהוא אסור הוא מותר ונפל להם באסור טעות לפי שאין ראוי לקבוע הטעות בשום פנים ואין הפרש בזה בין אסור המותר והתרת האסור ואמנם ההפלגה באלו הנהרות ובמה שדומה להם מותר הוא בערב שבת לפי שהסבה שבשבילה נאמר עליה אין מפליגין בספינה פחות משלשה ימים קוד' השבת וכל מה שנמשך בזה מן האסור והמותר בשביל הכרח מיוחד אמנם הוא זה כלו מצוי בהליכה בימים המלוחים בשביל מה שיארע בו מן האסור הצער והבלבול והקיא למקצת בני אדם ואותן המקרי' המפורסמים הנקראים מדי כפי מה שבארו בעלי העיון מן הגאונים והיא הסבה האמתית ההולכת על הקש אמתי וזו הסבה נעדרת בהליכה באלו הנהרות ולפיכך יעדר הדין הנמשך אחריה והטלטול בכל הספינה הוא מותר מפני שהיא רשו' היחיד גמור בין בהליכתה בין בעמידתה ואלו סואר של קורות אסורה להשתמש על גבן אלא בד' אמות על ארבע אמות לפי שאין להם מחיצות ודינם כדין ההולך על המים שהוא כרמלית ואסור לדלות ממי הים או הנהר אל הספינה או לשפוך מים או זולתו מן הספינ' לים לפי שהוא טלטול מרשו' היחיד לכרמלית או מכרמלית לרשות היחיד ולפיכך הוא אסור אלא בתנאי שבאר התלמוד והוא שיוציא זיז כל שהוא עד שיהא בו היתר וישתמש עליו ובלבד שיהא בין הזיז ושטח המים יותר מעשרה טפחים כדי שיהיה התשמיש מכרמלית למקום פטור אבל אם היה בין הזיז ובין שטח המים עשרה טפחים או פחות צריך להיות בו ד' על ארבע ואחר כך יהיה מותר לדלות מים באמצעיתו או לשפוך מים ממנו לים ומותר גם כן לשפוך מים על שפת הספינה והם יורדו' ממנו לים או לנהר לפי שכחו בכרמלית לא גזרו ואם הגיעה הספינה בשבת לנמל אחד ועשו הגוים הכבש לעצמם לירד בו כמו שדרכם לעשות מותר לישראל לירד לאותו נמל ובלבד שיהיה בינו ובין הנמל כשיכנת השבת אלפים אמה או פחות אבל אם נכנס עליו השבת והוא חוץ לתחום אותו המקום שעמדה בו הספינה בשבת אסור לו לצאת מן הספינה עד מוצאי שבת אלא אם אינו יכול לעשות צרכיו בספינה לעיני בני אדה ואז יהיה מותר לו לירד לויבשה ועושה צרכיו וחוזר אם לא יתכן לצאת ליבשה עד מוצאי שבת מפני שגדול כבוד הבריות שדוחה את לא תעשה שבתורה וכמו שנתבאר ואם הורידוהו גוים באונס כגון שהשליכוהו במדינה או במערה ובכלל אומר רשות היחיד אז מותר לו להלוך בכולה ואם השליכוהו במדבר כלומר רשות הרבים אסור לו לצאת חוץ לד' אמות אלא אם כן יכריחנו עשות צרכיו כמו שזכרנו שיצא ויתרחק עד המקום הראוי לעשות צרכיו וחוזר למקומו שהוא אותם ארבע אמות ואם היה אותו המקום שהשליכוהו גוים בו במדבר מקום סכנת נפשות ומתירא מפני היזק הליסטים והיזק חיה רעה מותר לו ללכת בשבת במדבר עד שיגיע למקום שאין בו סכנת נפשות ואפילו נצרך שישא כלי זין בידו מותר לו במקום סכנה: משה ב"ר מימון זצ"ל