דבר אחר: ואשה כי יזוב זוב דמה ימים רבים, זה שאמר הכתוב (ד"ה ב טו): וימים רבים לישראל ללא אלהי אמת וללא כהן מורה וללא תורה. ומי נתנבא הפסוק הזה? עזריה בן עודד הנביא אמר: עתידין ימים לבא לישראל ללא אלהי אמת שאין מדת הדין נעשה בעולם, וללא כהן מורה שהכהונה גדולה עתידה ליבטל, וללא תורה שעתידין סנהדרין ליבטל, כיון ששמעו אותו הדור כן רפו ידיהן יצתה בת קול ואמרה: חזקו ידים רפות. ר' יודן ור' פנחס ר' יודן אמר: (ישעיה לה) חזקו ידים רפות, ידים שהן נראין כאלו רפות, וברכים כושלות אמצו, שהן נראות כאלו כושלות. ר' פנחס אמר: חזקו ידים רפות, שרפיתם עצמכם במעשיכם הרעים. וברכים כושלות אמצו, שכשלתם במעשיכם הרעים. (שם) אמרו לנמהרי לב ר' הושעיא רבה אמר: למפגרי לבא, שנאמר (נחום ב): ימהרו חומתה. ר' יהושע בן לוי אמר: כגון אלו שהן דוחקין את הקץ, שנאמר (בראשית כד): ותמהר ותורד כדה. חזקו אל תיראו, לפי שהיו ישראל אומרים (תהלים מב): היתה לי דמעתי לחם יומם ולילה באמור אלי כל היום איה אלהיך, יצתה בת קול ואמרה להן: (ישעיה לה) הנה אלהיכם נקם יבוא, מי שהוא עתיד לשלם גמולן של אומות העולם. (שם) גמול אלהים הוא יבא ויושיעכם. וימים רבים לישראל וכי ימים רבים היו?! אלא ע"י שהיו ימים של צער היה קורא אותן רבים. דכוותה (מלכים א יח) ויהי ימים רבים ודבר ה' היה אל אליהו בשנה השלישית לאמר. ר' ברכיה ור' חלבו, בשם רבי יוחנן: שלשה חדשים בראשונה, ושלשה חדשים באחרונה, ושנים עשר באמצע, הרי שמונה עשר חדשים. וכי ימים רבים היו?! אלא ימים של צער, לפיכך הוא קורא אותן רבים. ודכוותה (שמות ב) ויהי בימים הרבים ההם. וכי רבים היו?! אלא על ידי שהיו ימים של צער. ודכוותה (אסתר א) שמונים ומאת יום. וכי רבים היו?! אלא ע"י שהיו וכו'. והדין פסוקא ואשה כי יזוב זוב דמה ימים רבים. תני, ר' חייא ימים שנים, רבים שלשה, מכאן ואילך אין זו נדה, אלא דוה. והנדה בנדתה אין כתיב כאן, אלא והדוה בנדתה. אמר רבי שמלאי: צער גדול נתן הקב"ה לאשה זו שמאחר שמשמרת ימי זיבה יושבת ומשמרת ז' ימי נדה, והתורה קורא אותה נדה והדוה בזיבתה אין כתיב כאן, אלא והדוה בנדתה. ר' יוחנן, בשם רבי אליעזר בנו של רבי יוסי הגלילי אומר: ומה אם האשה הזו ע"י שפירשה שנים שלשה ימים, התורה קורא אותה נדה אנו שפירשנו מבית חיינו ומבית קדשנו ותפארתנו כמה ימים, וכמה שנים, כמה קיצים, וכמה עיבורים על אחת כמה וכמה!