ואתה הרם את מטך - אמר משה לפני הקדוש ברוך הוא: אתה אומר לי, שאקרע את הים ואעשה את הים יבשה, והכתיב (ירמיה ה, כב): אשר שמתי חול גבול לים, והרי נשבעת, שאין אתה קורעו לעולם! אמר רבי אלעזר הקפר: אמר לו משה: לא כך אמרת, שאין הים נעשית יבשה, שנאמר: אשר שמתי חול גבול לים וכתיב (איוב לח, ח): ויסך בדלתים ים?! אמר לו הקדוש ברוך הוא: לא קראת מתחלת התורה, מה כתיב?! (בראשית א, ט): ויאמר אלהים יקוו המים, אני הוא שהתניתי עמו. כך התניתי מתחלה, שאני קורעו, שנאמר (שמות יד, כז): וישב הים לפנות בוקר לאיתנו, לתנאו שהתניתי עמו מתחלה, מיד שמע משה להקדוש ברוך הוא והלך לקרוע הים, וכיון שהלך לקרוע את הים, לא קבל עליו להקרע. אמר לו הים: מפניך אני נקרע?! אני גדול ממך, שאני נבראתי בשלישי ואת נבראת בששי, כיון ששמע משה כך, הלך ואמר להקדוש ברוך הוא: אין הים רוצה להקרע. מה עשה הקדוש ברוך הוא? נתן ימינו על ימינו של משה, שנאמר (ישעיה סג, יב): מוליך לימין משה וגו' מיד, ראה להקדוש ברוך הוא וברח, שנאמר (תהלים קיד, ג): הים ראה וינס. מה ראה? אלא שראה להקדוש ברוך הוא, שנתן יד ימינו על משה ולא יכול לעכב, אלא ברח מיד. אמר לו משה: מפני מה אתה בורח? אמר לו הים: מפני אלהי יעקב, מפני יראתו של הקדוש ברוך הוא, מיד כיון שהרים משה ידו על הים נבקע, שנאמר (שמות שם, כא): ויבקעו המים אינו אומר ויבקע הים, אלא ויבקעו המים, מלמד, שכל המים שהיו בכל המעיינות ובבורות ובכל מקום נבקעו, שנאמר: ויבקעו המים. וכן בשעה שחזרו, חזרו כל המים, שכן הוא אומר (שם שם, כח): וישובו המים. וכל הנסים הללו נעשו על ידי משה, שנאמר (שם שם, כא): ויט משה את ידו על הים. לפיכך הקדוש ברוך הוא משבחו, שנאמר (ישעיה שם, יא): ויזכור ימי עולם משה עמו. וכתיב: מוליך לימין משה זרוע תפארתו: