משמע דאי לאו מצופין הוי טמא וכו' והדר קאמר והוי כלי עץ דמשמע דמשום כך הם טהורין ולא משום הצפוי. ובגמרא רבנן לר''א קאמרי מאי דעתך משום דמצופין בטל צפויין גבייהו. ופירש''י מאי דעתך דילפינן טעמא מדקרינהו אדמה הא לאו הכי טמאין. אע''ג דעשויין לנחת מפני שהם מצופין ובעי למימר שהצפוי מבטלן וה''ל ככלי מתכות. מבטל בטל צפויין לגבייהו דרחמנא קרא עץ לכולהו ובלאו האי קרא נמי לא מקבלי טומאה ע''כ. ולדבריו האי מפני שהן כו' הוא נתינה טעם לדר''א דאצטריך לקרא משום דאל''ה ס''ל דהוו טמאין. וטעמיה מפני שהם מצופין ומאי דמהדרי רבנן אינו אלא בכח המאמר וכמתמיהין מפני שמצופין קאמרת אתמהה הא בטל גבייהו. וז''ש הר''ב בשם הר''מ היינו שהר''מ פסק כו'. (ע''ש בשם הכ''מ כמשמעות תחלת לשון הר'ב דע''י הצפוי הם טהורין ומסיק) ודברי הר'ב סותרין זא''ז דתחלת דבריו דטעמא דטהורין מפני הצפוי וסוף דבריו דטעמא שהן כלי עץ העשוי לנחת: