ויחרד יצחק חרדה גדולה וגו' - אמר רבי חמא בר' חנינא: מאד, מחרדה שחרד על גבי המזבח. אמר: מי הוא זה שנעשה סרסור ביני לבין המקום, שיטול יעקב את הברכות, כלפי רבקה אמרו. אמר רבי יוחנן: מי שיש לו שני בנים, אחד יוצא ואחד נכנס חריד, אתמהא?! אלא, בשעה שנכנס עשו אצל אביו, נכנסה עמו גיהינום. רבי אחא אמר: התחילו כתלי הבית מרתיתים, הדא הוא דהוא אמר: מי אפוא, מי הוא זה שהוא עתיד ליאפות כאן אני, או בני יעקב? אמר לו הקדוש ברוך הוא: לא את, ולא בנך, אלא הוא הצד ציד. הוא הצד ציד אמר רבי אלעזר בר שמעון: ציידא היך צדוך, פכור תרעיא, היך תרעך פכור ומקולקל?! הה"ד (משלי יב): לא יחרוך רמיה צידו. רבנן אמרי: לא יאחר ולא יאריך הקב"ה לרמאי ולצידו. ר' אליעזר בנו של ר' יוסי אומר: מהו לא יחרוך? לא יאריך הקדוש ברוך הוא לרמאי ולצידו?! דאמר רבי יהושע בן לוי: כל אותו היום היה עשו צד צבאים וכפתן, ומלאך בא ומתירן, ועופות ומסכסכן, ומלאך בא ומפריחן. וכל כך למה? (משלי יב): והון אדם יקר חרוץ, כדי שיבא יעקב שהוא יקרו של עולם, ויטול את הברכות שמעיקר העולם חרוצות לו. ר' חנינא בר פפא שאל את רבי אחא, אמר לו: מהו דכתיב הון אדם יקר חרוץ? אמר לו: חרוצה היא ביד הצדיקים, שאינם נוטלים מן יקרם של עתיד לבא בעולם הזה. ואוכל מכל רבי יהודה ורבי נחמיה, רבי יהודה אומר: מכל מה שנברא בששת ימי בראשית. ר' נחמיה אומר: מכל טוב, שהוא מתוקן לעתיד לבא. אמר לו: עיקרו של דבר מה האכילך? אמר לו: איני יודע, אלא טועם הייתי טעם פת, טעם בשר, טעם דגים, טעם חגבים, טעם כל מעדנים שבעולם. אמר רבי ברכיה: כיון שהזכיר בשר, מיד בכה. אמר: אני קערה אחת של עדשים האכילני ונטל את בכורתי, אתה שהאכילך בשר על אחת כמה וכמה! אמר רבי לוי: לפי שהיה אבינו יצחק מתפחד ואומר: תאמר שלא עשיתי כשורה, שעשיתי את שאינו בכור בכור?! כיון שאמר את בכורתי לקח, אמר יאות ברכתי: