שכ"מ שאמר תנו ק"ק זוז לפלוני בני כראוי לו או לאשתי כראוי לה או לבעל חובי כראוי לו נוטלים ק"ק זוז עודף על חלק הבכורה והכתובה והחוב ואם אמר תנו ק"ק זוז לבני בבכורתו או לאשתי בכתובתה לא יטלו שניהם אלא א' מהם וידן על העליונה ואם ק"ק זוז יותר נוטלים ק"ק זוז ואם הבכורה והכתובה יותר מק"ק זוז נוטלים אותה אבל אם אמר תנו ק"ק לבעל חובי בחובו אין לו אלא חובו <i> הגה: ואם אמר ר' זוז לבני פ' שהוא פשוט בירושתו אין לו אלא ר' זוז </i> ואם לא אמר לא כראוי לו ולא בבכורתו ולא בכתובתה ולא בחובו בכולם ידם על העליונה ואפי' בבעל חוב אם אמר תנו ק"ק זוז לפלוני בעל חובי רצה נוטלן רצה נוטל חובו ויש חולקין ואומרים שאם אמר סתם לבני פלוני או לאשתי <i> הגה: או לפלוני בעל חובי </i> מתנה נתן להם יתר על הראוי להם ואם אמר לבני בכורי דינו כאילו אמר בבכורתו מדהזכיר בכורה <i>  הגה: וסברא הראשונה נראה עיקר וכל זה דלא אמר דנותן במתנה אבל אם אמר בפירוש אני נותן במתנה ר' זוז לפלוני בעל חובי או לאשתי נוטלין מלבד מה שחייב להן מי שאמר בתו תטול בנכסיו כך וכך ולא הזכיר לצורך נישואיה נוטלת המתנה מלבד עישור נכסים שלה</i>