ויהי ערב ויהי בקר: ערב כולל לפעמים (כאשר כתב רד"ק) גם הלילה הסמוך לו, וכן בוקר כולל גם היום הסמוך לו; והנה כבר היה החושך קודם בריאת האור, לפיכך הזכיר הערב תחילה, וכן הוא יום התורה מערב עד ערב. וכבר היה בימי הראב"ע מי שרצה לפרש שהלילה הולך אחר היום, ושהשבת מתחיל בבוקר, ופירש ויהי בוקר יום אחד כשהיה בוקר יום שני אז נשלם יום אחד; והראב"ע כתב נגד הסברה הזאת ס' "אגרת השבת" לבאר תכונת השנה והחודש והיום הנזכרים בתורה (וכבר הוצאתי האגרת ההיא לאור ב"כרם חמד" רביעי); אבל פסוק מערב עד ערב (ויקרא כ"ג ל"ב) הוא ראיה חותכת ואין צורך לראיות אחרות. ואף על פי כן היה אפשר לפרש (כפירוש Des Vignoles) כי תחילה נמשך זמן האור ואח"כ בא הערב, ואחריו נמשך זמן החושך, ואח"כ היה בוקר, והיה זה יום אחד מימי הבריאה, אעפ"י שאין זה יום התורה; אלא שלפי זה אין טעם שיזכיר הכתוב שיעור יום הבריאה, מאחר שאין זה יום התורה. ואין לומר שאין שום יחס ליום התורה עם יום הבריאה, כי הנה יום השבת הוא נסמך על הבריאה, ואם היה שבת הבריאה מבוקר עד בוקר, למה תהיה שביתתנו מערב עד ערב? ע"כ הנכון כמו שפירשתי.