למשל, מצות ״לא תשחית את פאת זקנך״. נדרוש בטעמה הטעם היותר פשוט, דהיינו שלפי מושג הימים ההם היתה גדיעת הזקן אות להשחתת התואר של אבילות ועבדות, וחפץ התורה הוא לרומם את רוח עם ישראל בצאתם מעבדות לחירות ואסרה עליהם כל דבר המשחית את הוד הפנים, כמו ״לא תתגדדו ולא תשימו קרחה״, וכן פי׳ חז״ל ״׳בנים אתם לדי אלהיכם׳ וראוי לכם להיות נאים ולא להיות גדודים״.