וזכרתי את בריתי יעקוב - הדא הוא דכתיב (תהלים קב): לפנים הארץ יסדת ומעשה ידיך שמים. בית שמאי ובית הלל בית שמאי אומרים: השמים נבראו תחלה ואחר כך הארץ, שנאמר: בראשית ברא וגו'. ובית הלל אומרים: הארץ נבראת תחלה ואח"כ שמים. אלו ואלו מביאים טעם לדבריהם. טעמן דבית שמאי דאינון אמרי: השמים נבראו תחלה ואחר כך הארץ. משל למלך, שעשה לו כסא משעשאו עשה אפיפירון שלו. כך (ישעיה סו): כה אמר ה' השמים כסאי והארץ הדום רגלי. טעמן דבית הלל דאמרי: הארץ נבראת תחלה ואחר כך שמים משל למלך, שבנה פלטין משבנה התחתונים בנה העליונים. כך כתיב (בראשית ב) ביום עשות ה' אלהים ארץ ושמים. אמר רבי תנחומא: ואנא אמרית טעמא: לפנים הארץ יסדת ומעשה ידיך שמים. אמר רבי חנינא: ממקום שהמקרא מסייע לבית שמאי משם בית הלל מסלקין אותו. על דעתין דבית שמאי, דאינון אמרי: השמים נבראו תחלה ואח"כ הארץ, שנאמר: בראשית ברא אלהים את השמים ואת הארץ. על דעתין דבית הלל, דאמרי: הארץ נבראת תחלה ואחר כך שמים, דכתיב (בראשית א) והארץ היתה תוהו ובוהו, והארץ כבר נבראת. ר' יוחנן בשם חכמים אמר: לבריאה שמים קדמו ולשכלול הארץ קדמה, ביום עשות ה' אלהים ארץ ושמים. אמר רשב"י: תמה אני איך נחלקו אבות העולם על בריית שמים וארץ?! שאני אומר שמים וארץ לא נבראו, אלא כאלפס וכיסוי, הדא הוא דכתיב (ישעיה מח): אף ידי יסדה ארץ וימיני טפחה שמים. אמר ר' אלעזר בר' שמעון: אם כדעת שאמר אבא בכל מקום הוא מקדים שמים לארץ, ובמקום אחד הוא אומר: ביום עשות ה' אלהים ארץ ושמים?! אלא מלמד ששניהם שקולין שוין זה כזה. בכל מקום הוא מקדים תורים לבני יונה, ובמקום אחד הוא אומר: ובן יונה או תור, מלמד ששניהם שוין, זה כזה. בכל מקום הוא מקדים משה לאהרן, ובמקום אחד הוא אומר: הוא אהרן ומשה מלמד ששניהם שוין זה כזה. בכל מקום הוא מקדים יהושע לכלב, ובמקום אחד הוא אומר (במדבר לב): בלתי כלב בן יפונה הקנזי ויהושע בן נון מלמד ששניהם שוין זה כזה. בכל מקום הוא מקדים כבוד אב לכבוד אם ובמקום אחד הוא אומר (ויקרא יט): איש אמו ואביו תיראו מלמד ששניהם שקולים זה כזה. אבל אמרו חכמים: האב קודם לאם בכל מקום, מפני שהוא ואמו חייבין בכבוד אביו. בכל מקום מקדים אברהם לאבות וכאן וזכרתי את בריתי יעקוב מלמד ששלשתן שוין זה כזה: