כבר נתבאר בסימן יב' סעיף ג' דאם מרגיש בעצמו אפלו קצת הרגשה לצרכיו אסור לו להתפלל עד שינקה את עצמו. ומכל שכן לתפלת שמנה-עשרה, שאסור לו לעמד להתפלל כשהוא מרגיש קצת לצרכיו, עד שינקה את עצמו. ואולם אם מתחלה לא הרגיש כלל ואחר-כך באמצע תפלת שמנה-עשרה הרגיש, שהוא צריך לצרכיו, בין לגדולים בין לקטנים יעצר את-עצמו עד שיגמר השמנה-עשרה ולא יפסיק אפלו אם ההרגשה היא גדולה, מכל-מקום, יעצר את עצמו כל זמן שיכול, ולא יפסיק לצאת באמצע שמנה-עשרה עד לאחר שסים המברך את עמו ישראל בשלום. - צ"ב