
בשעת הזיווג יש לו להזהר בדברי תורה ובשאר דבר שבקדושה ואף על פי שאסור לקרות בפיו, הרהור מותר ומצוה, כי הרהור אינו כדבור לענין זה, אף על פי דבמבואות המטונפות אסור אפילו להרהר דבר שבקדושה, זה משום דבעינן והיה מחניך קדוש, אבל היכא דהאיסור הוא משום ערוה מדכתיב ערות דבר, ודרשו רבותינו זכרונם לברכה דיבור אסור הרהור מותר.




