אף על פי שהציורים השכליים הם לכאורה גבוהים מהעצות המעשיות, מכל מקום עיקר גבורת הרוחניות מתגלה דוקא כשבאים על ידי המסקנות השכליות לידי החלטה מעשית, וכשהשכל כל כך גבוה עד שמרום עזו יכול להתפשט עד עומק הפרטים המעשיים היותר דקים, זהו עוצם שבחו ותפארתו. על כן דוקא משה רבינו ע״ה שראה באספקלריא המאירה, הוא היה ראוי להיות נביא של תורה ללמד לישראל תורה ומצות ומשפטים מעשיים, עד שהמעשים שהם נראים פרטיים ונפרדים הם פועלים ונפעלים על כל הכלל כולו, עד שכל החזיון השכלי והמעשי של החיים כולם וכל המציאות מתאחדים באחדות אחת.