בר קפרא פתר קריא בתורה. חכמות בנתה ביתה, זו תורה, הדא הוא דכתיב (משלי ב): כי ה' יתן חכמה ה' קנני ראשית דרכו. חצבה עמודיה שבעה, אלו שבעה ספרי תורה ולא חמשה הן?! בר קפרא עביד מרישיה דוידבר עד (במדבר י): ויהי בנסוע הארון חד, מן ויהי עד ובנחה חד, ועד סיפיה חד, הרי ז'. טבחה טבחה, אלו העונשים. מסכה יינה, אלו קלין וחמורין וגזירות שוות. אף ערכה שולחנה, אלו הערכין. שלחה נערותיה תקרא, אלו ישראל. על גפי מרומי קרת, שהסיטן הקדוש ברוך הוא וקרא אותן אלהות, שנאמר (תהלים פב): אני אמרתי אלהים אתם וגו'. אחר כל השבח הזה (משלי ט): מי פתי יסור הנה, הן הניחו דעתו של הקב"ה ואמרו לעגל (שמות לב): אלה אלהיך ישראל, בשביל כן, חסר לב. אמרה לו (תהלים פב): אכן כאדם תמותון: