ר' יצחק פתח: (ירמיה ג) ואנכי אמרתי איך אשיתך בבנים, אכן בגדה אשה מרעה, ואנכי אמרתי איך אשיתך בבנים. כל הנסים והגבורות שעשיתי לכם, לא שתתנו שכרי, אלא שתהיו מכבדים אותי כבנים, וקוראים אותי אביכם. ואומר אבי תקראי לי. ומה נסים עשיתי לבריה בעולם יותר מכם, שעשיתי לכם שהייתם מהלכים אחרי, ואני מהלך לפניכם ומאיר לכם, שנא' (שמות יג): וה' הולך לפניהם יומם. ואומר אבי תקראי לי, ואתם מה עשיתם? אכן בגדה אשה מרעה, מאישה אין כתיב כאן, אלא מרעה. למה? אלא אדם שהוא נוטל אשה ועושה עמה ימים הרבה, אפי' הֶעֱנִי, אשתו אינה כופרת בו, אלא אומרת: בשעה שהיה עשיר, האכילני והלבישני, ועכשיו שהֶעֱנִי, איני כופרת בו. ובשעה שהיא זונה, אם נתן לה הרי היא מודה לו, ואם לא נתן לה, אינה מכרת אותו, לכך נאמר: אכן בגדה אשה מרעה. דבר אחר: הזונה, בשעה שיש לה אוהב והוא מכבדה בחפץ, היא מראתו לחברותיה ואומרת: ראו כמה כבדני אוהבי. ואתם בית ישראל לא עשיתם כן, אלא עשיתי לכם נסים וגבורות: שהיו ענני כבוד מקיפין אתכם, והמן יורד, והבאר עולה, והשליו מצוי, ולא קלסתם אותי, ולא הייתם כזונה לקלס אתנן, שנאמר (ירמיה ב): ולא אמרו איה ה' המעלה אותנו מארץ מצרים, אף אני כי לא אעלה בקרבך. אלא מה אעשה? הנה אנכי שולח מלאך: