ר' כהן פתח: (קהלת י) בעצלתים ימך המקרה וגו', ע"י שנתעצלו ישראל מלחנות במחלוקת לפני הר סיני. ימך המקרה, (שמות יט) וירד ה' על הר סיני (תהלים יח) ויט שמים וירד. ובשפלות ידים, ע"י שנשתפלו ישראל מלחנות במחלוקת, ידלף הבית. גם עבים נטפו מים. דבר אחר: בעצלתים ימך המקרה, על ידי שנתעצלו ישראל מלעשות תשובה בימי ירמיה, ימך המקרה. (ישעיה כב) ויגל את מסך יהודה, גלי דכסי. ובשפלות ידים, ע"י שנשתפלו מלעשות תשובה בימי ירמיה ידלף הבית. (עמוס ו) כי הנה ה' מצוה והכה את הבית הגדול רסיסים והבית הקטן בקיעים, מה הדין רסיסה אית מינה אליסים, והדין בקיעה לית מינה אליסין לא דמו להדדי. דבר אחר: בעצלתים ימך המקרה, על ידי שהאדם הזה מתעצל לכסות את ראשו כראוי, ימך המקרה, הרי הוא נעשה דאומטיקום. ובשפלות ידים, על ידי שהאדם הזה משתפל לקנח גופו כראוי יעלה גופו חטטין. ר' אבהו פתר קריא באשה ע"י שהאשה זו מתעצלת מלכסות את עצמה כראוי, ימך המקרה, הדא הוא דכתיב (ויקרא כ): וגלה את ערותה, את מקורה הערה והיא גלתה את מקור דמיה. ובשפלות ידים, על ידי שהאשה הזו משתפלת מלבדוק עצמה בעונתה, ידלף הבית הרי היא מתרבה בדמים, הדא הוא דכתיב: ואשה כי יזוב זוב דמה ימים רבים. טביתא אמתא דרבן גמליאל, היתה בודקת בחביות, כיון שהרגישה ישבה לה. א"ל: הא קהיתין? א"ל: לא. כיון דאיתבונן אמר: ווי, דהא אזיל חמרא! א"ל: על כל חבית וחבית הייתי בודקת ולא הרגשתי אלא בזו. א"ל: תתיהב ליך נפשך היך כמה דיהבת לנפשי: