יותר יש לנו לחשוב, שכשנבא לידי מצבינו הטבעי, נשוב לאהבה את חקי תורת ד׳, ולהתענג על הודם ורוח החן המוסרי הטהור השפוך עליהם, עד שבנטיה טבעית טהורה נתגעגע להגדיל תורה ולהאדירה, ולששון וגילת לב יהיה לנו העסק עם פרטי ההלכות וקיומם בתלמוד ובמעשה, עד שלא נחשוק כלל ולא נמצא חפץ בחיי הפקר הריקים מרשמים של עבודת ד׳ והדרכת התורה. כאשר אמר הנביא ונתתי תורתי בלבם ועל לוח לבם אכתבנה. ״והסרתי את לב האבן מבשרכם ונתתי לכם לב בשר״ ״ועשיתי את אשר בחקי תלכו״.