לחם שהוא מחמשת מיני דגן אלא שהוא פת הבאה בכיסנין, אם אוכל ממנו פחות משעור קביעת סעודה, אינו צריך נטילת ידים, ואין מברכין עליו המוציא אלא בורא מיני מזונות ולאחריו על המחיה. אבל אם אוכל ממנו שעור קביעת סעודה, אזי דינו כלחם גמור וצריך נטילת ידים ומברכין עליו המוציא ולאחריו ברכת המזון - או"ח סי' קנ"ח קס"ח