ישנם בעלי נפשות אציליות שאין להם שייכות עם עבודה ויגיעה. הם דבקים באור העליון, וממידת קונם יש להם, לא בעמל ויגיעה ברא הקב"ה את עולמו. הם מתענגים במעין יום שכולו שבת, מעיינם מתגבר, ושירתם תמידית היא. נובעת ממעמקי לבבם. רק משפלות הסביבה הם מסתבכים בעבודה ובענינים מוגבלים, אבל הם יודעים להתרומם על כל זה, ולשוב למנוחתם העליונה, מנוחה לחי העולמים.