הטמאה. היינו לזונה מזונות יתרים כדי לפטמה משום דס''ל כיון דאינה עומדת לאכילה אלא למלאכה אינן נהנין בעלים בפטומה דאדרבא מפנקה טפי ולא עבדה שפיר אבל במזונות הצריכין לכדי חייה לא שרי ר''א דבכהאי גוונא ודאי מהנהו. הר''נ. ומדר''א נשמע לת''ק דג''כ בהכי מיירי ומזה מוכרח פירש''י דבסמוך לעיל. ועתוי''ט: