<b>ונקטו, </b> משורש קטט (כי הט' דגושה) כמו בתקוממך אתקוטט, ובא גם מנחי העי''ן, ארבעים שנה אקוט בדור, מענין מריבה, והבדלו שתכונת הקטטה נמצא בכחות נפשו על דבר בלתי מרוצה אל הנפש, כמו ראיית בוגדי ה' ומתקוממיו, וע''כ בא בהתפעל ובנפעל וכן נקטה נפשי בחיי (איוב י׳:א׳) ופה יקוטו עם פניהם, פי' עם עצמם :
