אין משיחין בסעודה אפלו בדברי תורה, מפני הסכנה, שמא יקדים קנה לושט, ואפלו מי שנתעטש, אסור לומר לו אסותא . אבל שלא בשעת אכילה, מצוה לומר על השלחן דברי תורה. ויש לזהר בזה מאד. ומנהג טוב לומר אחר אכילת פרוסת המוציא, מזמור לדוד ה' רועי לא אחסר, שהוא תורה וגם תפלה על מזונותיו. ולאחר גמר הסעודה נוהגין לומר בחל, על נהרות בבל וגו'. ובשבת ויום טוב וכל הימים שאין אומרים בהם תחנון, אומרים שיר המעלות בשוב ה' וגו'. וכשלומד על השלחן מתוך הספר, צריך להשגיח מאד, כי שכיח להיות בספרים תולעים קטנים ויוכל לבא לידי אסור, חס ושלום