<b>אגרת </b>ששלח הרב הגדול מורה צדק רבינו משה בן מימון ז"צל אל דיין אלכסנדריא רבי פנחס בר משולם זצ"ל (* נעתק מאגרת הרמב"ם:)
כבר הודעתי להדרת כבוד גדולת קדושת מרנא ורבנ' פנחס ש''צ הדיין הגדול המעוז המגדול החכם המופלא בר' משולם הרב זצ"ל שלא נתאחרתי להשיב על כתביך הראשונים והאחרונים אלא מפני חליי לא מפני דברים ששמעתי שאיני ממקבלי לשון הרע ואני יודע שכל דבר שיעתק מאיש לאיש ישתנה ויתוסף בו כמה תוספות ויותר מזה למי שירצה הרגיל ות"ל אפילו שמעתי באזני וידעתי בודאי שאדם פלוני התכבד בקלוני או בעט בדברי אפילו חרף איני מרגיש ולא מקפיד על זה אלא אמחול ואסלח ואשר השבעתני בכתב זה האחרון שלא אשליכך מלפני וכל אותו הענין חלילה לי אה אעקור אשר נטעתי ואם אתוץ אשר בניתי אל יעלה על לבך לעולם לא אתה ולא תלמיד ק''ו לחכם שיגיע אליך ממני רעה או שום צער אפילו להקניט בדברים וזה שאמר לך הדיין החסיד ש''צ שכעסתי הרבה על כתבך הראשון אמת אמר בא אלי כתב מלא סיגי' ואני חולה נוטה למות איך לא אכעוס כתוב בנוסח זה ככה קמו כל העם מקצה אל קצה זקניהם וקטניהם ובאו אלי לאמר אין אנו יכולין לשאת עוד דבריכם שהרי אתם מתירים מה שתרצו ותאסרו מה שתחפצו הרי היה מסורת מאבותנו הראשונים אשר לפנינו שאין לבר ישראל להתפלל אם הוא בל קרי עד שירחץ במרחץ או בים ויטהר וינקה את עצמו ועכשיו התרתם להתפלל ולהכנס בבית הכנסת ולקרות בתור' בלא רחיצה ובלא טהרה אם כן הוא הדת של ישראל נלך ונודיע לפלילים וכו' זה נוסח דבריך אות באות: