מעם מזבחי תקחנו – בא הכתוב ללמדך על רציחה שתדחה את העבודה. שהיה בדין, ומה אם שבת שעבודה דוחתה, אין רציחה דוחתה. עבודה שהיא דוחה את השבת, אינו דין שלא תהא רציחה דוחתה. תלמוד לומר מעם מזבחי תקחנו למות, בא הכתוב ללמד על רציחה שתדחה את העבודה (אינו [ותהא רציחה]) דוחה את השבת. שהיה בדין, ומה אם עבודה שהיא דוחה את השבת הרי רציחה דוחתה, שבת שעבודה דוחתה, דין הוא שתהא רציחה דוחתה. לא, אם אמרת בעבודה שקבורת מת מצוה דוחתה, לפיכך רציחה דוחתה. תאמר בשבת שאין קבורת מת מצוה דוחתה, לפיכך לא תהא רציחה דוחתה.