ואתה תצוה - הה"ד (איוב יד): תקרא ואנכי אענך למעשה ידיך תכסוף. בד' דברים נתאוה הקב"ה למעשה ידיו, ואין תכסוף אלא תאוה, שנאמר (בראשית לב): כי נכסוף נכספתה. (תהלים פד) נכספה וגם כלתה נפשי. ואלו הן ד' דברים: הקב"ה סובל עולמו, שנא' (ישעיה מו): אני עשיתי ואני אשא ואני אסבול ואמלט; וצוה לבני קהת שיסבלוהו, שנאמר ( במדבר ז): ולבני קהת לא נתן כי עבודת הקדש עליהם בכתף ישאו. ותדע, שכביכול הוא היה סובלן בשעה שבאו לירדן, שנאמר (יהושע ג): והירדן מלא על כל גדותיו, ולא היו יכולין בני קהת לעבור. מה עשה הקב"ה? סבלם, שנאמר (שם): והיה כנוח כפות רגלי הכהנים. אמר רבי ברכיה: הארון סובל את סובליו ולא הכהנים סבלוהו?! אלא הוא סבלן, שנא' (שם ד): נתקו כפות רגלי הכהנים והקב"ה משמר עולמו, שנאמר (תהלים קכא): הנה לא ינום ולא יישן שומר ישראל ה' שומרך; ואמר לישראל שישמרוהו, שנאמר (במדבר ג): והחונים לפני המשכן קדמה לפני אהל מועד מזרחה; ומאיר לעולם, דכתיב (יחזקאל מג): והארץ האירה מכבודו. ואמר לישראל: ויקחו אליך שמן זית זך. הוי, למעשה ידיך תכסוף: