רש''י. ולא קאי אסור אלא איין. ונקט רישא לרבותא דסיפא דיין אסור, אע''ג שבא מכח פסק הראשון של חטין שהיה דרך מקח וממכר ולא דרך הלואה. והתוספ' הקשו עליו ופירשו דלקח חטים דתנן נמי בהעמדת מלוה שהיתה לו עליו כבר ואסור קאי גם אחטין: