ח''ו וכו'. וא''ת, וכי משוא פנים יש בדבר, שאע''פ שאין גדול ממנו בדורו אם יחטא ואשם ופללו אלהים זה השופט אשר יהיה בימים ההם כו'. וי''ל, דס''ל דהא דאמר דוגמא לא נתכוין לזלזל בכבודן כלל. ועוד נראה לי, דלא פליגי בלשון דוגמא, ואף לר''י היה זלזול בדבר, ואפ''ה אמר ח''ו שנתנדה (והיינו שלא אמר ח''ו שזלזל) מפני שס''ל דלאדם גדול אין הב''ד הקטן ממנו יכולין לנדותו. וכן מוכח מלשון רש''י תענית דף כ''ג. ופסחים דף נ''ג. ועתוי''ט: