(משלי י) לא ירעיב ה' נפש צדיק, זה יצחק. גור בארץ הזאת והות רשעים יהדוף, זה אבימלך. ויהי רעב, עשרה רעבון באו לעולם: אחד בימי אדם הראשון, (בראשית ג): ארורה האדמה בעבורך. אחד בימי למך, (שם ה): מן האדמה אשר אררה ה'. אחד בימי אברהם, (שם יב): ויהי רעב בארץ וירד אברם מצרימה. ואחד בימי יצחק, ויהי רעב בארץ. ואחד בימי יעקב, (שם מה): כי זה שנתים הרעב. ואחד בימי שפוט השופטים, שנאמר (רות א): ויהי בימי שפוט השופטים ויהי רעב בארץ. ואחד בימי דוד, (ש"ב כ"א): ויהי רעב בימי דוד. ואחד בימי אליהו, (מ"א יז): חי ה' אלהים וגו'. ואחד בימי אלישע ,(מ"ב ו) ויהי רעב גדול בשומרון. ואחד שהוא מתגלגל ובא לעולם. ואחד לעתיד, שנאמר (עמוס ח): והשלחתי רעב בארץ, לא רעב ללחם, ולא צמא למים וגו'. ר' שמואל בר נחמן אמר: עיקר אוותנטיאה שלו, היה בימי דוד, ולא היה ראוי לבא אלא בימי שאול, אלא על ידי שהיה שאול גרופית של שקמה, גילגלו הקב"ה והביאו בימי דוד. שילא חטא ויוחנא משתלמא?! אמר רבי חייא רבה: משל לזגג, שהיה בידו קופה מליאה כוסות ודיטרוטין, ובשעה שמבקש לתלות את קופתו, היה מביא יתד ותוקעה ונתלה בה, ואחר כך היה תולה את קופתו. לפיכך כולם לא באו בימי בני אדם שפופים, אלא בימי בני אדם גבורים, שיכולים לעמוד. ר' ברכיה הוה קרי עליהן, (ישעיה מ): נותן ליעף כח. ר' חלבו אמר: שנים באו בימי אברהם. ר' אחא אמר: אחד בימי אברהם, ואחד בימי למך. ורעב שבא בימי אליהו, רעב של בצורת היה, שנה עבדא ושנה לא עבדא. רעב שבא בימי אלישע, רעב של מהומה היה (מלכים ב ו): עד היות ראש חמור בשמונים כסף. רעב שבא בימי שפוט השופטים. רבי הונא בשם רבי אחא אמר: מ' ושתים סאין היו ונעשים מ"א. והא תני: לא יצא אדם לחוץ לארץ, אא"כ היו סאתים של חטים הולכים בסלע. אמר ר' שמעון: אימתי? בזמן שאינו מוצא ליקח, אבל מוצא ליקח אפילו סאה בסלע, לא יצא לחו"ל: