דבר אחר: אדם כי יהיה בעור בשרו, הדא הוא דכתיב (משלי יט): נכונו ללצים שפטים, מוכנים היו ללצים דינים. בנוהג שבעולם אדם רוכב על החמור פעמים שסורח עליו ומכהו, פעמים ששוחק עליו ומכהו, ברם הכא נכונו ללצים שפטים ומהלומות. משל למטרונה שנכנסה לתוך פלטין של מלך, כיון דחמית מגלביא תלן דחלת. אמר לה המלך: אל תתייראי! אלו לעבדים ולשפחות, אבל את לאכול, ולשתות, ולשמוח. כך כיון ששמעו ישראל פרשת נגעים, נתייראו! א"ל משה: אל תתייראו אלו לאוה"ע, אבל אתם לאכול, ולשתות, ולשמוח, שנאמר (תהלים לב): רבים מכאובים לרשע והבוטח בה' חסד יסובבנו. רבי ור' ישמעאל ברבי יוסי: היו יושבים ועוסקים במגילת קינות, ערב תשעה באב שחל להיות בשבת עם חשכה מן המנחה ולמעלה, שיירו בה אלף בית אחת. אמרו: למחר אנו גומרין אותה. כשעלה רבי נכשל באצבעו הקטנה קרא על עצמו: רבים מכאובים לרשע. אמר לו רבי ישמעאל: אילו לא היינו עסוקין בענין, (איכה ד): רוח אפינו משיח ה' הייתי אומר עכשיו שאנו עסוקין עאכ"ו! כשעלה לביתו נתן עליה ספוג יבש וכרך עליה גמי מבחוץ. אמר רבי ישמעאל ברבי יוסי: מדבריו למדנו ג' דברים: ספוג, לא שהוא מוצץ, אלא שהוא משמר את המכה. וקושר עליה גמי מהבית, מפני שהוא מוכן. ואין קורין בכתבי הקדש, אלא מן המנחה ולמעלה. אבל שונין בהן ודורשין בהן, אם צריך לדבר לבדוק נוטל ובודק. ושמואל אמר: חרס כל שהוא גמי כל שהוא. תני רבי יודן, משום רבי שמואל: מגופת הבית ושבריה מותר לטלטלן בשבת, ואם זרקן לאשפה אסור לטלטלן. רבי אלעזר ורבי תנחום בצרורייה בשם רבי ירמיה: אפילו רשע וחזר בו הקדוש ברוך הוא מקבלו, שנאמר: (תהלים לב): והבוטח בה' חסד יסובבנו: