נמצא שעוה או חלב שנטף על אות או תבה, אם הוא בחל יסירו. ואם הוא בשבת או יום טוב, אם נראין האותיות יקראו בו כך. אבל אם מכסין כל כך עד שאינן נראין, אם במקום שאין צריכין לקרות שם, יכולין לקרות בו בברכות. אבל אם הוא במקום שצריכין לקרות, ואסור לקרות אפלו תבה אחת שלא מן הכתב על כן אם באפשרי להסיר את השעוה או החלב כלאחר יד, דהינו שנתיבש היטב, ויכפיל את הגויל שעל ידי זה יפל, יעשו כן, ובאם לאו אין קורין בו - עיין פרמ"ג משבצות סוף סימן קמ"ג ובאה"ט שם סעיף קטן ט'. כשמסירין בחל את השעוה והחלב, אם הוא על השם ישגיחו שלא יבא חס ושלום למחיקת האותיות, אלא יחממו מבחוץ שילך השעוה או החלב