ויקרא האדם שם אשתו חוה - ניתנה לו לחיותו ומיעצתו כחויא. דבר אחר: חוה, חיוה לה אדם הראשון כמה דורות אבדה. ורבי אחא אמר: חויא, חוויך, ואת חויא דאדם, כי היא היתה אם כל חי. ר"ש בן אלעזר אמר: עם כל חי. תני, העשיר עולה עמו העני אינה יורדת עמו. רבי סימון אמר: אם כל חי, אמן של כל החיים. דאמר רבי סימון: כל מאה ושלושים שנה שפירשה חוה מאדם, היו רוחות הזכרים מתחממין ממנה והיא יולדת מהם, ורוחות נקבות מתחממות מאדם, ומולידות ממנו. הדא הוא דכתיב (שמואל ב ז): אשר בהעוותו, והוכחתיו בשבט אנשים, ובנגעי בני אדם, בנוי דאדם קדמאה. מאן דאמר: רוחי דביתא טבן, דרבין עמיה. מאן דאמר: אינון בישין, דחכמין יצריה רוחין דחקלא. מאן דאמר: דאינון טבין, דלא חכימין יצריה. ומאן דאמר: דאינון בישין, דלא רבין עמיה מאן דאמר דהינון בישין דלא חכמין יצריה: