וגללו: רועי העדרים, כי הרועים בכלל העדרים, כי אין עדר בלי רועה. כתב רש"י שכל דבר ההווה תמיד כבר היה ועתיד להיות, והיה נ"ל שאין דבריו מדוקדקים, כי מה שהיה נעשה בכל יום בדור אחד, אין צורך שיהיה נעשה בדור אחר, כגון ככה יעשה איוב, כך היה עושה, ובזמן הכותב לא היה עושה עוד והשיב אהוד כי כוונת רש"י לאותו זמן שהיה הדבר נוהג, לא לזמן שהכותב עומד בו, כגון ככה יעשה איוב, הכוונה באותו זמן היה דבר זה נוהג תמיד, היה נוהג אתמול והיה עתיד לנהוג מחר. ונכון הדבר. אבל מה שכתב משתנה לדבר בלשון עתיד ובלשון עבד, זה איננו מדוייק כי אמנם ונאספו וגללו והשקו והשיבו, אינם ל' עבר, כי הוי"ו שבראשם הופכתם לעתיד וזה לא נעלם מרש"י למטה פסוק ט"ו.