
הגוסס (פירוש המעלה ליחה בגרונו מפני צרות החזה, וזה יקרה סמוך למיתה, ולשון גוסס הוא מלשון מגיס בקדרה, שהליחה מתהפכת בגרונו כמו המגיס בקדרה) הרי הוא כחי לכל דבריו. ולכן אסור ליגע בו, שכל הנוגע בו הרי זה שופך דמים, למה הדבר דומה לנר מטפטף, שכיון שנוגע בו אדם מיד נכבה, ואף על פי שהוא גוסס זמן ארוך, ויש צער גדול לו ולקרוביו, מכל מקום אסר ליגרם שימות מהרה, כגון להשמיט הכר והכסת מתחתיו, מחמת שאומרים שיש נוצות מקצת עופות שגורמים לעכב את המיתה, או לשום מפתחות בית הכנסת תחת ראשו כל זאת אסור. אבל אם יש שם דבר שגורם עיכוב יציאת הנפש, כגון קול דופק וכיוצא בזה מותר להסירו, דאין בזה מעשה אלא שמסיר את המונע ואין נוגע בו.




