<b>שאלה </b>ששאלתם על ענין אותו החרם שהחרימו מקצתה על הרשות נוסח דבריכם בשאלה כך היה אמרתה שהחרם היה שלא ישמעו לאדם שבעולם ולא לראש הישיבה כל מי שהיה עומד בבית הכנסת בשעת החרם וענה אמן נתחייב בשבועה ומי שלא ענה פטור מכלום ואינו צריך לסתום אזניו ולא לעצום עיניו כמו שאמרתם אף על פי שהוא עומד בצד המחרים אפילו היה אוחז ספר תורה בשעת החרם אם לא הוציא שבועה מפיו ולא ענה אמן פטור מכלום קל וחומר למי שלא היה בבית הכנסת וכל אלו שלא ענו אמן או שלא היו שם בשעת החרם אם קבלו עליהם אחר כך כגון שאמרו לאחד מן הנשבעין גם אנו כמוך או הרי קבלנו על עצמנו מה שקבלתם וכל כיוצא בעניינים אלו אינם פטורין שהמתפיס בשבועה חייב ולפיכך כל שהתפיס עצמו בו וכל שקבל עליו חרם שהחרימו רבים בשעת שמועתו או שענה אמן אם נתחרט ורצה להתיר שבועתו יתיר לו החכם אבל צריך להיות הדבר ברבים שכל דבר שבמנין צריך מנין אחר להתירו אבל ודאי אותם שלא שמעו או ששמעו החרם ולא קבלוהו ולא התפיסו עצמן אינן חייבין בכלום ואם רצו להכניס עצמן ברשות כל מי שירצו הרי זה מותר להה משום שבועה אבל אסור להם מענין אחר משום לא תעשו אגודות אגודות אלא כך חייבים כל בית ישראל הנקראין בשם יעקב המחזיקים בדת משה רבינו ע"ה להיות כל עדה וקהל מישראל אגודה אחת ולא תהיה ביניהם מחלוקת בשום דבר בעולם ואתם חכמים ונבונים יודעים מהו עונש המחלוקת וכמה רעות גורמת ואה היו אלו הנשבעין מיעוט אל תחושו למיעוט בטלו במיעוטן ויעמדו בשבועתן וגלוי הוא שכל מי שלא ענה אמן ולא התפיס עצמו אבל ניהג איסור כל אלו השנים
ולא שמע רשות מפני שעלה על לבו שהוא חייב אם שמע רשות מעת שהחרימו הרי זה מותר לו להכניס עצמו ברשות כל מי שירצה אחר שיודיעוהו שהוא מותר מפני שלא נשבע ולא התפיס בשבועה וזה שאמרתם שהרבה חכמים גם הנשיא ראש גליות ז"ל הודו שזה החרם בטל מעיקרו ואינו קיים איני יודע מאי זה טעם אמרו דבר זה שמא לא אומרו אלא על אותמ האנשים שלא קבלו עליהם וכן הדבר שזה שידמו רוב העם שכל המחרים על דבר מדברי הרשות כגון חרם זה יתחייבו הכל לקבל חרם זה אין הדבר כך שאין החרם אלא לשון ארירה וארור בו אלה בו שבועה בו נדוי וכו' נמצא זה העובר על חרם שהחרימו בכם והוא לא קבל על עצמו משום שבועה אינו חייב כלל שאין בעולם מי שעלה על דעתו שזה ישבע וזה יאסר אבל נדוי יתחייב אם היה אותו דבר שהחרימו עושהו דבר שהעושה אותו חייב נדוי אבל על דברי הרשות שאין בהם שום מצוה אסור לאדם להחרים על אחרים שיעשו או שלא יעשו אבל לעצמו ולכל מי שירצה יש לו רשות להחרים וכל אלו שנשבעו או שהתפיסו עצמן בחרם זה יאסר להם לשמוע רשות אדם לא יהיו במקום שיאמרו בו מרשות פלוני ולא יכתבו ולא יחתמו בשטר שכתוב בו מרשות פלוני ואם הזכירו שם ראש הישיבה או שם שר מהם או שם כל מי שירצה ולא יאמרו מרשות אלה ישבחו אותו ויקלסו אותו וירחמו על אבותיו ויתפללו עליו בבית הכנסת הרי זה מותר והוא שלא יהיו כופין את העם ואומרים שאין אדם עושה כך וכך או אין אדם נושא אשה או כותב שטר עד שיהיה בו שם פלוני או עד שיבקשו עליו רחמים שזהו ענין הרשות שנשבעו עליה ולענין זה קוראין כל העם רשות ובנדרים הלך אחר לשון בני אדם וכל אלו הדברים על פי שאלתכם שאמרתם שהיה החרם שלא ישמעו רשות אדם בעולם אבל אם היתה השבועה כמו ששאלו ממני מקצתכם וכתבו נוסח התרה ואמרו שכך החרימו על מי שיחזור מהיום ההוא והלאה ישמע לאדם רשות לא בטבה ולא זכר ולא תסמיה לא עלי ספר תורה ולא על פי כתב ולא עלי שום מן הברכות עד אתקפ''ח שנה זהו הנוסת ששלחו לי ואם כן הוא החרם ובנוסת הזה היה אסור לכל מי שקבלו או התפיס עצמו בו לשמוע זכירת שם ראש גולה או ראש ישיבה או ראש מן הראשים לא ברבים ולא על ספר תורה דרך כבוד והדור לאותו הנכבד הנזכר כדרך שמזכירים שם ראשי הגליות וראשי ישיבות ושאר השרים והגאונים במועדות או בשבתות או בעת קבוץ רבים ואף לפי נוסח זה שכתבו אם אירע דבר לזה השר הנכבד רב צדוק ש"צ להזכיר שמו ושם אבותיו נ"ע כגון שישא אשה או יולד לו בן זכר או יעלה לקרוא בתורה מברכין אותו ומקלסין אותו כראוי לכבודו ומזכירין אותו בכל מיני כנויים שירצה ושם אבותיו הקדושים זצ''ל ואומרין בן פלוני הגאון ראש ישיבת ארץ הצבי וכו' ואין בזה שום אסור על כל הנשבעין ששמעו דברים אלו וכן אם נתן דבר לצדקה וברכוהו ברבים כדרך שמברכין כל מתנדב מזכירין שמו בכל כנוייו ושם אבותיו בכל כנוייהן ואין בזה חשש איסור אבל אם לא יארע שם דבר אלא יזכירו שמו ושם אבותיו ברבים בשבתות או במועדים ויבקשו עליהם רחמים כדרך שהיו עושין מקודם לראשי גליות או לשאר השרים הרי אותם הנשבעים שלא ישמעו לא בטבה ולא זכר ולא תסמיה אסור להם לשמוע הרי הרחבנו בדבר זה יותר מדאי עד שלא נשאר דבר לשאול עליו פעם אחרת בענין זה וכבר השבנו על ענין זה על השאלה שבאת ממקצתכם על זה והקב"ה יטע ביניהם אהבה ואחוה שלום וריעות ויסיר את לב האבן מבשרינו ויתן לנו לב בשר עד שנדע האמת ונרדפה לעבוד את ה' כמצותו עלינו וכן יהי רצון:
משה ב"ר מימון ז"ל