המפרש מיבשה לים או יוצא בשיירא ואינו מניח בביתו מי שיבדוק: תוך שלושים יום - זקוק לבדוק <i>(ולא יברך אז על ביעור חמץ) (כל בו)</i>. קודם שלושים יום - אינו צריך לבדוק <i>(וכשמגיע פסח יבטלנו)(טור)</i>. ואם דעתו לחזור קודם הפסח, צריך לבדוק ואחר כך יצא דחיישינן שמא יחזור ערב פסח בין השמשות ולא יהיה לו פנאי לבער. וכן העושה ביתו אוצר: תוך שלושים יום - זקוק לבדוק ואחר כך כונס אוצרו לתוכו. קודם שלושים יום: אם דעתו לפנותו קודם הפסח - צריך לבדוק ואחר כך עושהו אוצר. ואם אין דעתו לפנותו קודם הפסח - אינו צריך לבדוק הגה: ואוצר חטים שיש חטים מחומצות בקרקעית הבור, אם נעשה האוצר שלשים יום קודם הפסח - אינו זקוק לבער אלא מבטלו מלבו ודיו. מיהו, לאחר פסח כשמפנה האוצר, אסור להינות מאותן חטים. ואם אין שם חמץ ידוע, אלא ספק - מותר למכור האוצר כך ביחד <i>(תשובת הרשב"א סימן ע').</i>