הרבה פעמים מזדמן שהלמוד עוין הוא את המחשבה, דוחק את הנשמה ואוסר אותה בזיקים. ובכל עת שמכיר האדם את כחו הפנימי, ותביעתו המחשבתית מתגברת בקרבו, צריך הוא להתרומם מעל לתשוקת ההתלמדות, ולהכנס בתוך הטוהר העליון של זיכוך המחשבה. ובמחשבה עצמה צריך הוא לפלג את הענפים לחלקיהם, להכיר את הנטיות לעצם מחשבה הגיונית ולעצם הרגשה מחשבתית, ומהן יעלה לחידור התוכי של החיים הרוחניים, שמתעלים במקורם, מעל לכל הגיון, מחשבה, הרגשה והכרה, ויכנס בסוד שיח דממת הקודש. לך דומיה תהילה אלהים בציון.