לא ישטמנו: עיקר מלת לו הוא לֶהֱוֵא ומזה לְוֵי, לְוַי, הַלְוַי, שבל"ח, והנה הלמ"ד הנוספת בעתידים היא מצויה הרבה בל' ערבי להורות על הצווי, ולפעמים אינו אלא עתיד גרידא, וכל בל' תלמוד לימא קרא הוא דרך צווי, ולפעמים אינו כן, ומעתה גם מלת לו רוב שימושה להורות על תאוות המדבר, כמו לו ישמעאל יחיה לפניך, לו יהיה כדברך, לו מתנו; ולפעמים אינו אלא כמו אם גרידא, כמו לו חפץ ה' להמיתנו (שופטים י"ג כ"ג) אם היה ה' חפץ להמיתנו, וכן לולא, שהוא מורכב מן לו לא, ענינו אם לא, וכן כאן לו ישטמנו אם ישטמנו, כלו' אפשר שישטמנו.