המלאך הגואל אותי מכל רע וגו' - אמר ר' יוסי בר חלפתא: קשה הוא הפרנסה כפלים, כלידה בלידה. כתיב (בראשית ג): בעצב תלדי בנים. בפרנסה כתיב (שם): בעצבון תאכלנה כל ימי חייך. ר' אלעזר ורבי שמואל בר נחמן רבי אלעזר אמר: הקיש גאולה לפרנסה ופרנסה לגאולה. מה גאולה כפלים, אף פרנסה כפלים. מה פרנסה בכל יום, אף גאולה בכל יום. ורבי שמואל בר נחמן אמר: וגדולה מן הגאולה. שהגאולה ע"י מלאך, ופרנסה על ידו של הקב"ה. גאולה על ידי מלאך, המלאך הגואל אותי. ופרנסה, ע"י הקדוש ברוך הוא (תהלים קמה): פותח את ידך ומשביע לכל חי. רבי יהושע בן לוי אמר: קשין מזונותיו של אדם, כקריעת ים סוף, שנאמר (שם קלג): לגוזר ים סוף לגזרים. וכתיב תמן (שם): נותן לחם לכל בשר. יברך את הנערים ,זה יהושע וגדעון, הה"ד (יהושע ה): ויהי בהיות יהושע ביריחו, וישא עיניו וירא והנה איש עומד לנגדו וגו'. ויאמר לא כי אני שר צבא ה', עתה באתי. רבי יהושע בשם ר' חנינא בר יצחק: צעק מתוך צפורני רגליו, ויאמר: שר צבא ה'. שר צבא של מעלן אני, וכל מקום שאני נראה, הקב"ה נראה, זה סימן בכל מקום שהיה רבי יוסי ארוך נראה, היה רבי נראה. עתה באתי, עם משה רבך באתי, אלא שהיה מתפלל ואומר (שמות לג): אם אין פניך הולכים וגו'. לעלות למעלה לא הייתי יכול, שעדיין לא עשיתי שליחותי, ולמטה לא הייתי יכול, שעדיין היה מתפלל ואומר: אם אין פניך הולכים, אלא הזהר שלא תעשה, כשם שעשה לי משה רבך, ונדחתי. וידגו לרוב בקרב הארץ מה הדגים הללו, אין העין שולטת בהן, כך בניך, אין העין שולטת בהן, הה"ד (יהושע יז): וידברו בני יוסף אל יהושע וגו'. אמר להם: אין אתם מתיראין מן העין? אמרו לו: זו היא ברכה, שברכנו אבא, וידגו לרוב בקרב הארץ. מה הדגים הללו אין נתפסין אלא בגרונם, כך בניך, אין נתפסין אלא בגרונם, (שופטים יב): ויאמר לו: אמור נא שבולת, ויאמר: סבולת. מה דגים הללו גדלין במים, כיון שיורדת טפה אחת מלמעלה, מקבלין אותה בצמאון, כמי שלא טעמו טעם מים מימיהון, כך הן ישראל גדלין במים בתורה, כיון שהן שומעין דבר חדש מן התורה, הן מקבלין אותו בצמאון, כמי שלא שמעו דבר תורה מימיהון. אמר רבי לוי: ששים רבוא תינוקות עיברו נשותיהן של ישראל בלילה אחד, וכולן הושלכו ליאור, ועלו בזכותו של משה, הוא שמשה אומר (במדבר יא): שש מאות אלף רגלי, העם אשר אנכי בקרבו, כולן לרגלי עלו. רבי זכאי רבה מייתי מן הכא, וידגו לרוב בקרב הארץ. מה בקרב הארץ ששים רבוא, כך בגבול דגים ששים רבוא. מה בקרב הארץ לא מתו, אף בגבול דגים לא מתו. מי ששמו כשם הדג, בנו מכניסן לארץ (דה"א ז): נון בנו, יהושע בנו: