
בשעת הדבר רחמנא ליצלן נוהגין שאין מתאבלין משום ביעתותא, ואם עבר הזעם בתוך שלשים צריך להתאבל אז, אבל אם לא עבר עד לאחר שלשים, או שהפסיק הרגל בינתים אינו צריך להתאבל אחר כך (עיין חתם סופר סימן שמ''ב).



