<b>תשובה </b>אמרו בתוספתא (ברכות) כל המצות מברכין עליהם שהגיענו העושה לולב לעצמו מברך ברוך שהגיענו נטלו וכו' העושה תפילין לעצמו מברך שהגיענו כשהוא מניחן ושם אמרו היה מקריב מנחות בירושלם מברך ברוך שהגיענו היה מקריב זבחים בירושלם אומר ברוך שהגיענו וכשהוא מקריבן מברך בא''י אמ"ה אקב''ו להקריב את הזבח נמצינו למדין שבכל המצות מברך עליהן בתחלת עשיתן שהחיינו והמצות יתחלקו בזה לשלשה חלקים דהיינו כל מצוה עשה בין של תורה בין של דבריהם התלוים בזמן כסוכה ושופר ולולב ונר חנוכה ומקרא מגילה ודאי צריך לברך עליהן שהחיינו וזה פשוט והחלק השני כל מצוה אשר חייב בה כל אדם תמיד כגון ציצית ותפילין ומזוזה ומעקה ודאי צריך לברך בשעה ראשונה שהחיינו שכל אחד מאלו הם מצות שהם קנין לו לא תהיה זו פחותה מקונה כלים חדשים או בונה בית חדש ולזה אמרו בברייתא חיוב הזמן על הציצית ועל התפלין וכמו שאמרו כל המצות מברכין עליהן שהחיינו והחלק השלישי הוא כל מצוה אשר לא תקרה תמיד כי אם לפעמים גם לא לכל אדם כי אם לאחד תבא המצוה היום ולאחר לאחר זמן או לא תבא כלל אז בבוא המצוה לידו יברך שהחיינו כמ''ש במקריב מנחות וכן אמרו בפדיון הבן אבי הבן מברך שתים אשר קדשנו וכו' ושהחיינו ועל המילה מברך שהחיינו ולא הוזכרה דהא אם בפדיון מברך גם על המילה דמאי שנא ועוד הרי אמרו כל המצות מברך עליהם אבל בפדיון הבן לא שאלו אם יברך או לאו דפשיטא להו שיברך אלא נסתפק להם אם אבי הבן מברך דעליה דידיה רמייא מצוה זו או דילמא כהן מברך כיון דמטי ליה הנאה מכאן נראה בבירור שצריך ודאי שהחיינו אלא שנסתפק להם מי הוא המברך וכשנבין אלו השלשה חילוקים נראה כי בודאי המפריש חלה ותרומה ומעשר וכן טמא שטבל לא יברך שהחיינו על מצוה זו ואינה בכלל אלו השלשה חילוקים אשר אמרנו וכמו שתראה בחבורנו הגדול (פי"א מהלכות ברכות): משה ב"ר מימון