ולשרה אמר וגו': עיין "בכורי העתים" תקפ"ט עמוד 144-148, ועיין יש"ר בשם חד מן חבריא. ומילת "כל" היא על דרך ויד כל בו, (למעלה ט"ז י"ב ), ומילת "ואת" ענינה ועם. ורמב"ן פירש הנה הכסף שנתתי לאברהם יהיה לך כסות עינים, שיכסו בני אדם את עיניהם מהביט בך ומהביט בכל אשר אתך, כלו' אפי' להביט בנערותיך ושפחותיך. באמרם הנה המלך הוצרך לתת כופר נפשו על אשר שלח ידו באשת הנביא; ושרה לא נתפייסה לו, אבל עם כל זה היתה מתווכחת עמו, לאמור שלא תמחול לו. ור' יצתק עראמה פירש בהפך, הנה אחיך הוא מעוור עיני דעתך לתתך חשודה לכל אשר איתך בפי כל הבריות, לכן אל תוסיפי לעשות כדבר הזה עוד; והיא קיבלה תוכחתו. וניקולאוס de Lira פירש הנה המנהג הזה לומר אחי הוא שהוא כסות עינים והסתרת האמת הוא טוב לכל אשר איתך, כלו' אין רע אם תאמרי כן אל הקרובים אליך ומכירים אותך, כי הם לא יטעו בזה, כי ידעו שאת אשת איש; אבל "את כל", כלומר עם שאר בני אדם שאינם מכירים אותך, ראוי שתקחי מוסר ותזכרי מה שאירע לך עמי. ודעת ראז' ולפניו Schröder כי הפנויות היו הולכות בגילוי הפנים, והנשואות היו מכסות פניהם ברדיד, והנה אמר לה כי באותם אלף כסף תקח לה רדיד לכסות עיניה ופניה, כל' שאין ראוי לה לעשות עצמה עוד כפנויה.