על כל פנים, העיקר היסודי להחיות את הלב הוא ללמד ולהודיע שהערת התורה היא מבא להערת השכל, והעבודה הבאה מהערת השכל היא היותר עליונה. אבל אנו בטוחים שבשום אופן לא תבנה הערת השכל מסתירה של הערת התורה, כמו שאין הענפים מצליחים על ידי קציצת שרשיהם. ומה נואלו החושבים שאותה הטענה של התגברות כח תחיית הלב, להרגיש בעצמו את הישר והטוב ולהיות נוטה אליהם מעצם הטבע המוסרי החקוק בו הוא דבר חדש, בשעה שכבר היא נלמדת מפי החסיד בעל חוה״ל בהרחבה גדולה. אמנם ודאי צריכים אנו זריזות לרומם את כח המוסר, אבל תעזור לנו הרבה הרחבת המוסר בכחה של תורה, לא כדעת המתעים החפצים לדחק את הקץ ולבנות בנינים בשמים בלא שום יסוד. המה יראו עותתם בזמן קצר כי יראו פרי מעשיהם. שאמנם המוסר הכללי צריך הוא לקבל עליו הגוון הלאומי, זהו אין בו ספק, ובאיזה אופן שנגביר כח מוסר באומה יקבל עליו איזה טבע פרטי לפי הכשרון המיוחד, אם כן, למה לנו לחצוב בורות נשברים אשר לא יכילו המים, בעוד שאנו יכולים להרחיב את מעיין חיים שלנו שיהיה לנהר שפלגיו ישמחו עיר האלהים, למען תהיה כלילת יופי משוש לכל הארץ כאשר היתה מאז מימי עולם.