כשמראין לתינוק, אין צריכין לכסות לו האותיות שלאחריו. אבל האותיות שלפניו נוהגין לכסות. ואם נפסק איזה אות בנקב, ונשאר מקצתו גם מן הנקב ולמטה, ואנו מספקים אם יש באות עד הנקב כשעור, צריכין לכסות החלק שלמטה מן הנקב, כי התינוק יצרפו ובאמת אין לו צרוף - ט"ז או"ח סימן ל"ב ס"ק י'. וכן אם קפצה הדיו ממקצת אות, ונשאר שם איזה רשם צריכין לכסותו, שלא יצרפו התינוק - פרי מגדים סימן ל"ב