תַּנְיָא רַבִּי מֵאִיר אוֹמֵר בְּמִדָּה שֶׁאָדָם מוֹדֵד מוֹדְדִין לוֹ. שֶׁנֶּאֱמַר בְּסַאסְּאָה בְּשַׁלְּחָהּ תְּרִיבֶנָּה. אָמַר לוֹ רַבִּי יְהוּדָה וְכִי אֶפְשַׁר לוֹמַר כֵּן. אָדָם נוֹתֵן מְלֹא עָמְסוֹ לֶעָנִי בָּעוֹלָם הַזֶּה וְהַקָּדוֹשׁ בָּרוּךְ הוּא נוֹתֵן לוֹ מְלֹא עָמְסוֹ לָעוֹלָם הַבָּא. וְהָא כְתִיב וְשָׁמַיִם בַּזֶּרֶת תִּכֵּן. אָמַר לוֹ וְאַתָּה אִי אַתָּה אוֹמֵר כֵּן. אֵיזוֹ הִיא מִדָּה מְרֻבָּה. מִדַּת טוֹבָה מְרֻבָּה אוֹ מִדַּת פֻּרְעָנוּת מְרֻבָּה הֱוֵי אוֹמֵר מִדָּה טוֹבָה מְרֻבָּה מִמִּדַּת פֻּרְעָנוּת. בְּמִדָּה טוֹבָה הוּא אוֹמֵר וַיְצַו שְׁחָקִים מִמָּעַל וְדַלְתֵי שָׁמַיִם פָּתָח: וַיַּמְטֵר עֲלֵיהֶם מָן לֶאֱכֹל וּדְגַן שָׁמַיִם נָתַן לָמוֹ. וּבְמִדַּת פֻּרְעָנוּת הוּא אוֹמֵר וַאֲרֻבֹּת הַשָּׁמַיִם נִפְתָּחוּ. וְאוֹמֵר וְיָצְאוּ וְרָאוּ בְּפִגְרֵי הָאֲנָשִׁים הַפּשְׁעִים בִּי כִּי תוֹלַעְתָּם לֹא תָמוּת וְאִשָּׁם לֹא תִכְבֶּה וְהָיוּ דֵרָאוֹן לְכָל בָּשָׂר. וַהֲלֹא אָדָם מוֹשִׁיט אֶצְבָּעוֹ בָּאוּר בָּעוֹלָם הַזֶּה מִיַּד נִכְוָה. אֶלָּא כְּשֵׁם שֶׁהַקָּדוֹשׁ בָּרוּךְ הוּא נוֹתֵן כֹּחַ בָּרְשָׁעִים כְּדֵי לְקַבֵּל פֻּרְעָנוּתָם. כַּךְ נוֹתֵן כֹּחַ בַּצַדִּיקִים לְקַבֵּל טוֹבָתָן: 