על היין מברכין בורא פרי הגפן, ולאחריו על הגפן וכו. ' ואין חלוק ביין, אפלו הוא עדין תוסס, ואפלו זב מעצמו, ואפלו יין מבשל או קונדיטין, דהינו שנתנו לתוכו דבש ובשמים או לענה שהוא מר, אפלו היין מריח כחמץ, כיון שיש לו טעם יין הוי יין לענין ברכה. אבל אם נתחמץ בענין שיש בני אדם שנמנעין לשתתו מפני חמיצותו, יש ספק בברכתו - ואף שיכול לברך בתחלתו שהכל, עדין יש ספק בברכה אחרונה. ולכן אין לשתתו אלא אם כן יברך תחלה על יין טוב - דין יין צמוקים עיין לקמן סוף סימן נ"ג