לא שאני צריך להם, אלא שתאירו לי, כשם שהארתי לכם. למה? כדי להעלות אתכם בפני כל האומות, שיהיו אומרים: ישראל מאירים למי שמאיר לכל. משל לפקח וסומא, שהיו מהלכין. אמר הפקח לסומא: בא ואני סומכך! והיה הסומא מהלך, כיון שנכנסו לבית, אמר הפקח לסומא: צא, והדלק לי את הנר והאיר לי, שלא תהא מחזיק לי טובה שלויתיך, לכך אמרתי לך שתאיר. כך הפקח, זה הקב"ה, שנאמר ( ד"ה ב טז) כי ה' עיניו המה משוטטות בכל הארץ. והסומא, אלו ישראל, שנאמר (ישעיה נט): נגששה כעורים קיר וכאין עינים נגששה כשלנו בצהרים כנשף. בעגל, בששה שעות והיה הקב"ה מאיר להם והנהיגם, שנאמר (שמות יג): וה' הולך לפניהם יומם, כיון שבאו לעשות המשכן, קרא למשה ואמר לו: ויקחו אליך שמן זית זך. אמרו ישראל (תהלים יח): כי אתה תאיר נרי, ואתה אומר שנאיר לפניך?! אמר להם: בשביל להעלות אתכם שתאירו לי, כשם שהארתי לכם, לכך נאמר: זית רענן: