אם חבול תחבול - אמר לו האלהים: אם חייב הוא לך, אף אתה חייב לי, שנא' (ד"ה ב ו): כי יחטאו לך, כי אין אדם אשר לא יחטא. שני דברים יש כאן: חבול תחבול לימדך הכתוב, שהוא נוטל יתד של מחרישה, השכים הוא השיבו. כתוב אחד אומר: עד בא השמש תשיבנו לו. וכתוב אחד אומר: וכבוא השמש. אמור מעתה, שאתה צריך להחזיר לו במה שיישן, שאמר הכתוב: עד בא השמש. ובבקר אתה צריך להחזיר לו יתד של מחרישה. וכן אתה אומר בפועל: ביומו תתן שכרו. למה? כי עני הוא. ואומר: כי הוא כסותו לבדה, שאין לו במה ישכב, והוא יושב כל הלילה ויהא צנה פוגעת בו, והוא צועק אלי ואני עונה אותו, שנאמר: ושמעתי כי חנון אני. שני דברים יש כאן דומין זה לזה: בשכיר כתוב: ביומו תתן שכרו, כגון: שהיה מהלך והחמור אחריו, מכרו לו אלומה אחת, ונתנה בכתפו והחמור בא בדרך אחר האלומה, ומקוה לאכלה. מה עשה לו אדונו? קשר לו האלומה למעלה הימנו. אמרו לו: רשע! כל הדרך רץ בשבילה ולא נתתה בפניו! כך שכיר עמל ומצטער כל היום, שהוא מקוה לשכרו ומוציאו ריקם. וכן כתוב (דברים כד): ואליו הוא נושא את נפשו: