אם אמצא בסדום חמשים צדיקים בתוך העיר ונשאתי לכל המקום: לכל הכרכים, ולפי שסדום היתה מטרופולין וחשובה מכולם תלה בה הכתוב (רש"י) כלו' שהיה צריך שיהיו חמישים צדיקים בתוך עיר סדום ממש, ולא יספיק, אם יהיו עשרה צדיקים בכל אחד מחמשת הכרכים; וטעם הדבר כי הארבעה כרכים היו נמשכים אחרי החוקים והמשפטים הנוהגים במטרופולין שלהם, ומסדום יצאה הנבלה בכל הכיכר, כי אנשי סדום התקינו להרחיק האורחים מביניהם (עיין פירושי למטה י"ט ה' ט') ומהם ראו וכן עשו יושבי שאר הערים. והנה לכד נשלחו המלאכים לסדום לנסות יושביה כדי שאם היו ביניהם צדיקים ישתדלו להציל האורחים, או לפחות ישבו בבתיהם ולא יצאו החוצה לראות הנבלה הנעשית להם; וזה טעם ארדה נא ואראה וכו' כי ע"י שליחת המלאכים עשה הקב"ה הנסיון שאמר לאברהם שהוא רוצה לעשות. והנה אברהם התפלל שיסלח ה' לכל הכיכר אם יימצאו בסדום חמישים צדיקים או מ' או ל' או ך' או עשרה כי גם עשרה הם עדה ואולי יוכלו להניא את לב אנשי העיר מעשות התועבה ואולי יצליחו לבטל החוק הרע שחקקו להם, אבל בפחות מעשרה רחוק הוא שיהיה כוח בידם למשוך אליהם כל אנשי העיר. אבל מה שכתב רש"י (פסוק כ"ט) שאם יהיו מ' יצילו ארבעה כרכים, ואם ל' יצילו ג' כרכים, ואם ך' הם יצילו שנים, ואם עשרה הם יצילו אחד, הוא רחוק מאד, וכבר דחה אותו הרמב"ן בטענות נכוחות, וסיים: ולא ידעתי מי הכניסו לרב במה שאמר.