חיב אדם להזהר ביתומים ואלמנות, שלא ידבר אליהם אלא רכות, וינהג בהן מנהג כבוד. ולא יכאיבם אפלו בדברים, מפני שנפשן שפלה מאד, ורוחן נמוכה, אף על פי שהן בעלי ממון. אפלו אלמנתו של מלך, ויתומיו מזהרים אנו עליהן, שנאמר כל אלמנה ויתום לא תענון. ברית כרת להם מי שאמר והיה העולם, שכל זמן שהן צועקין, מחמת החמס שנעשה להם הם נענים שנאמר כי אם צעק יצעק אלי, שמע אשמע צעקתו. במה דברים אמורים שענה אותן לצרך עצמו. אבל ענה אותם הרב, כדי ללמדם תורה או אמנות, או להוליכן בדרך ישרה הרי זה מתר. ומכל מקום ישגיח לנהלם בנחת וברחמים גדולים, שנאמר כי ה' יריב ריבם אחד יתום מאב ואחד יתום מאם, ועד אימתי נקראים יתומים לענין זה. עד שיהיו יכולים לעשות כל צרכיהם בעצמם, כשאר כל הגדולים