כי שכור שכרתיך: תחלת הנחת שרש שכר כשהמקבל השכר הוא עצמו עובד עבודה למי ששכרו, ואח"כ הושאל כשהמקבל השכר אינו עושה העבודה בידו אלא נותן לשוכר בהמתו לאו דבר אחר שברשותו על מנת שהשוכר יהיה נהנה מהבהמה או מהבר ההוא, על דרך ושכר הבהמה איננה (זכריה ח' י') וימצא אניה ויתן שכרה (יונה א' ג'), בתער השכירה (ישעיה ז' כ'), וכן בל"ח שוכר בית וזולת זה, וכן כאן יעקב היה באופן מה ברשות רחל, כי רוב דירתו היה אצלה, והיא בשכר הדודאים שקבלה נתנה יעקב ללאה.