אם לא שחט האם אלא קרעה, וכן אם שחטה ונתנבלה בידו, או שנמצאת טריפה: אם העובר <i>(הנמצא בה)</i> בן תשעה חי – טעון שחיטה לעצמו וניתר בה. ואם הוא בן תשעה מת או בן שמונה אפילו חי – הרי זה אסור.  <i>הגה: ועכשיו אין להתיר שום ולד הנמצא בבהמה אם האם טריפה (הגהות מיימוני בשם סמ"ג סוף לאוין קל"ו. ו"איסור – והיתר" סוף כלל נ"ה). ולא מהני לו שחיטת עצמו דחיישינן שמא אינו בן תשעה.</i>