ד"א נצבו כמו נד, מה נד צרור עומד אינו לא מוציא ולא מכניס כך היתה נפשם של מצרים צרורה בהם ולא מוציאין ולא מכניסין מעולפים מריח הים שנ' ירתיח כסיר מצולה וגו' (איוב מא) וישראל נעשה להם הים מיני בשמים שנאמר ים ישים כמרקחה, ואומר עורי צפון ובואי תימן הפיחי גני יזלו בשמיו (שה"ש ד): קפאו תהומות בלב ים וגו', עשאן כמין כיפה בלב ים היאך לבו של אדם נתון משני חלקים ולמעלן כך קפא עליהם הים משני חלקיו ולמעלה. הים אין לו לב ונתן לו לב שנאמר בלב ים, האלה לא היה לה לב ונתן לה לב שנ' עודנו חי בלב האלה (שמ"ב יח), השמים לא היה להם לב ונתן להם לב שנ' וההר בוער באש עד לב השמים (דברים ד), יבא הים שאין לו לב ונתן לו לב ויפרע מן המצרים שהיה להם לב ושעבדו את ישראל בכל מיני פורעניות שנ' ויעבידו מצרים את בני ישראל בפרך (שמות א), תבא האלה שאין לה לב ונתן לה לב ותפרע מאבשלום שהיה לו לב וגנב שלש גנבות לב אביו ולב בית דין ולב אנשי ישראל שנ' ויגנב אבשלום את לב אנשי ישראל (שמ"ב טו), יבואו השמים שאין להם לב ונתן להם לב ויורידו המן כטל לישראל שהיה להם לב וקבלו התורה ועבדו השם בכל לבבם ובכל נפשם שנ' ואהבת את ה' אלהיך בכל לבבך ובכל נפשך וגו' (דברים ו) ולא השמים בלבד שמחו בגאולת ישראל אלא אף ההרים וכל גבעות עץ פרי וכל ארזים שנ' רונו שמים כי עשה ה' הריעו תחתיות ארץ פצחו הרים רנה יער וכל עץ בו מפני מה כי גאל ה' יעקב וגו' (ישעיה מד) ואמר רונו שמים וגילי ארץ פצחו הרים רנה מפני מה כי נחם ה' עמו גאל ירושלם (שם מט).