<b>שאלת </b>יורינו רבינו ראובן היה טוען על שמעון שיש לו עליו י"ד דינרים ומקצתם היה מודה ומקצתם אומר אינו חייב כלום עד שבא לוי ואמר לראובן ארצה בטובתך שתמחול לשמעון הי"ד דינרים שאתה תובע לו ותתפש לו קנין על זה מחילה גמורה ואני אתן לך מכאן ועד יום חג הסכות בא לפנינו ראשון ששה דינרים ושלשה זוזים ומתוך כך נתרצה ראובן עם לוי זה ותפש קנין לוי לראובן על זה שיתן לו ששה דינרים ושלשה זוזים עד חג הסוכות בלי העברת זמן ועשה לו קנין על זה ושטר בקנין ועדים וזה טופסו של שטר בכך וכך בשבת וכו' איך לוי בר פלוני אמר לנו הוו עלי עדים בקנין וקנו ממני בכל לשון של זכות וחתמו ותנו לו לראיה להיות בידו לזכות מחמת שרציתי ברצון נפשי שלא באונס כלל אלא בלב שלם ובנפש חפצה והקניתי לו מעכשיו בקנין גמור ארבע אמות קרקע שאתן לו ששה דינרים ושלשה זוזים עד חג הסוכות הבא לפנינו ראשון בלא העברת זמן וקנינא מלוי זה לראובן זה בכל מה דכתוב ומפורש לעיל במנא דכשר למקניא ביה והכל שריר וקיים וכשהגיע הזמן עכשיו תבע ראובן מלוי הששה דינרין ענה אותו לוי ואמר איני נותן לך כלום אלא אם יתן לי שמעון שבשבילו עשיתי לך שטר זה ענה ראובן ואמר אין לי על שמעון כלום שכבר תפשת אתה קנין ממני שמחלתי לו הכל בשביל הששה שתתן לי ועכשיו יורינו רבינו אם יש מן הדין על לוי לפרוע לראובן אלו הששה דינרים ואם לא ושכרו יקבל מן השמים ולוי זה יאמר מה שיאמר ראובן שהודה לו שמעון מקצתם ומקצתם לא הודה לו כלום ובשביל שראיתי ביניהם מן הקטטות נכנסתי ביניהם וערבתי כספים אלו כדי להטיל שלום ולא להפסיד משלי והעדים מעידים ששטר זה מחמת ערבות הוא ולא הלואה וראובן אומר אפילו אם מעידים איני חושש לדון בשטר ושלום: