והעלהו שם לעלה: אין ספק כי לא היה בדעת האל שיעלהו לעולה, רק אמר לו כן לנסותו, ואין צורך לעוות את הכתוב ולפרש והעלהו שם להקריב עולה (כפירוש רלב"ג ורנ"ה וייזל), שהרי אף אם היה המכוון כן, הנה אברהם לא הבין כן והיה לו לקב"ה לפרש דבריו יותר: ובאמרם כי אמר לו לשון כמשתמע לתרי אנפי כדי לנסותו, אם יפרש לקולא או לחומרא, הנה לא הוציאו דיבור האל מכלל מאמרי ההטעאה; ומלבד זה אם לא היה הציווי מבורר, הנה היה אברהם אכזרי ורע מעללים, שגמר בדעתו להמית את בנו וה' לא ציוה בבירור, אלא בלשון מסופק ההבנה; גם קצת מרבותינו בבראשית רבא (פרשה נ"ו י"ב) התחכמו להסיר הסתירה וההפכות בדברי האל ואמרו שלא אמר לו שישחטהו ויעשהו עולה, רק שיעלהו לראש ההר, וכיון שהעלה אותו אמר לו הורידהו. ורש"י הביא מדרש זה כאן ולמטה פסוק י"ב, כי מצא בו תועלת להסיר התמיהה מלב ההמון. והוא ז"ל הוסיף על לשון המדרש מילות "לעשותו עולה", לבלתי יקשה עלינו מה יעשה המדרש במילת לעולה; וכוונתו לומר שהמירש מפרש התיבה ההיא כאילו כתוב בכוונה לעשותו עולה, אך לא תשחטהו עד שאומר אליך, וזה אמנם רחוק מפשט הכתוב, ואברהם לא הבין כן, כי לקח את המאכלת לשחוט את בנו בלי שיבואהו דיבור שני מאת ה'. והמוציא מן הפרשה הזאת כי אלהי העברים חפץ בהקרבת בני אדם לפניו, דובר סרה ושקר נגלה.