קהל קונסטנדינה. שאלתם ראובן ושמעון היו שותפים בחצר א' והלך ראובן וקנה חצר אחרת סמוכה לה ופתח שלה במבוי עם גוי א'. ואחר שקנה ראובן החצר סתם הפתח שלה שהיה עם הגוים במבוי ופתח לה פתח אחר כנגד החצר המשותפת. וכשפתח אותו היה שמעון מסייעו ומשתדל עמו עד שעמדו שניהם ובנו דלת בשותפות לסגור שתי החצרות. עד שחזרו במבוי אחד זה נכנס לתוך חצר המשותפת וזה נכנס אל חצר המיוחדת לו שקנה ושער החיצון סוגר על שתי החצרות במבוי אחד וכל יום הם נכנסין ויוצאין דרך פתח החיצון. ולאחר חמש שנים ערער שמעון על הפתח שפתח כנגד פתח החצר. וראובן טוענו אחר שהוצאתי הרבה בבנין כדי לפתוח כאן הפתח לא מחית כלל אלא באת וסייעתני בבנין ובפתיחתו כבר גלית בדעתך שמחלת. ובאו לבית דין על זה ואמרו לו בית דין לשמעון אין לך לערער שאפילו היזקך בראיה כבר הכרת ומחלת ושתקת ועוד שסייעת בפתיחה. ולא שמע שמעון לדבריהם והעמיד את ראובן בדיני האומות ואמרו לו לפי דינם שישבע שלא רצה בפתיחתו ויסתום ראובן אותו פתח. וכשבא לישבע גערו בו כל הקהל עד ששמע לקול גערתם ונסתלק מלהשבע והאריכו הענין עד בא דבריך. ותשלח לנו פסק דין חתום בזה כיצד הדין ואם שמא חס ושלום ימלך לישבע קודם שתבא אלינו תשובתך מה דינו על שנשבע לשקר