אר' שמעון בן יוחאי: גדול השלום שכל הברכות כלולות בו (תהלים כט): ה' עוז לעמו יתן ה' יברך את עמו בשלום. חזקיה אמר תרתי, חזקיה אמר: גדול שלום שכל המצות כתיב בהו: (שמות כג): כי תראה כי תפגע. (דברים כב): כי יקרא. אם באת מצוה לידך אתה זקוק לעשותה, ואם לאו אי אתה זקוק לעשותה. ברם הכא (תהלים לד): בקש שלום ורדפהו, בקשהו למקומך. ורדפהו, למקום אחר. חזקיה אמר חורי: גדול השלום שבכל המסעות כתיב (במדבר לג): ויסעו ויחנו נוסעים במחלוקת וחונים במחלוקת, כיון שבאו כולם לפני הר סיני, נעשו כולם חנייה אחת, הדא דכתיב (שמות יט): ויחן שם ישראל, ויחנו שם בני ישראל אין כתיב כאן, אלא ויחן שם ישראל. אמר הקדוש ברוך הוא: הרי שעה שאני נותן תורה לבני. בר קפרא אמר תלת, בר קפרא אמר: גדול שלום שדברו הכתובים דברי בדאות בתורה בשביל להטיל שלום בין אברהם לשרה, הדא הוא דכתיב (בראשית יח): אחרי בלותי היתה לי עדנה ואדני זקן, אבל לאברהם לא אמר כן, אלא ואני זקנתי. בר קפרא אומר חורי: גדול שלום שדברו הכתובים לשון בדוי בנביאים בשביל להטיל שלום בין איש לאשתו, שנאמר (שופטים יג): הנה נא את עקרה ולא ילדת והרית ויולדת בן, אבל למנוח לא אמר כן, אלא (שם): מכל אשר אמרתי אל האשה תשמר, מ"מ סמנים היא צריכה. בר קפרא אמר חורי: גדול שלום מה אם העליונים שאין להם: לא קנאה, ולא שנאה, ולא תחרות, ולא מצות וריבות, ולא מחלוקת, ולא עין רעה צריכין שלום, הדא הוא דכתיב (איוב כה): עושה שלום במרומיו. התחתונים שיש בהם כל המדות הללו, עאכ"ו! אמר רבי שמעון בן גמליאל: גדול שלום שדברו הכתובים לשון בדיות בתורה להטיל שלום בין יוסף לאחיו, הדא הוא דכתיב (בראשית נ): כה תאמרון ליוסף אנא שא נא, ולא אשכחן ביעקב דפקד כלום. אמר ר' יוסי הגלילי: גדול שלום שאפילו בשעת מלחמה אין פותחין, אלא בשלום, הדא הוא דכתיב (דברים כ): כי תקרב אל עיר וגו'. אמר רבי יודן ב"ר יוסי: גדול שלום ששמו של הקב"ה נקרא שלום, הדא הוא דכתיב (שופטים ו): ויקרא לו ה' שלום. אמר רבי תנחום בר יודן: מכאן שאסור לו לאדם לשאול בשלום חבירו במקום מטונף. תני ר' ישמעאל: גדול שלום ששם הגדול שנכתב בקדושה אמר הקדוש ברוך הוא ימחה במים, כדי להטיל שלום בין איש לאשתו! ר' מאיר הוה יתיב ודריש בלילי שבתא הוה תמן חדא איתתא יציבא ושמעה ליה תנתא מדרשא, אמתינת עד דיחסל ממדרש, אזלה לביתה אשכחא בוצינא טפי. אמר לה בעלה: אן הוית? אמרה ליה: אנא יתיבא ושמעה קליא דרושה. אמר לה: כן וכן, לא אעיילת להכא, עד דאזלת ורוקת באנפי דרושה. יתיב שבתא קמייתא, תנינא ותליתא, אמרין לה מגירתא: כדו אתון צהיבין? אתינן עמך לגבי דרושה, כיון דחמי יתהון, ר' מאיר צפה ברוח הקודש, אמר להו: אית מנכון איתתא דחכימא למילחש בעינא? אמרין לה מגירתא: כדו את אזלת ורוקת באנפיה, ותשרי לבעלך, כיון דיתבא קמי אידחילת מיניה. אמרה ליה: רבי! לית אנא חכימא למילחש עינא! אמר לה: אפילו הכי, רוקי באנפי שבע זימנין, ואנא מינשים עבדה הכין. אמר לה: איזילי אמרי לבעליך, את אמרת חדא זימנא, ואנא רקית שבע זימנין. אמרו לו תלמידיו: רבי! כך מבזין את התורה?! לא היה לך למימר, לחד מינן למלחש לך?! אמר להו: לא דיו למאיר להיות שוה לקונו! דתני ר' ישמעאל: גדול שלום ששם הגדול שנכתב בקדושה אמר הקב"ה ימחה על המים, בשביל להטיל שלום בין איש לאשתו?! אר' שמעון בן חלפתא: גדול שלום שכשברא הקדוש ברוך הוא את עולמו עשה שלום בין העליונים לתחתונים. ביום הראשון ברא מן העליונים ומן התחתונים, הדא הוא דכתיב (בראשית א): בראשית ברא אלהים את השמים ואת הארץ בשני ברא מן העליונים, הדא הוא דכתיב: ויאמר אלהים יהי רקיע. בשלישי ברא מן התחתונים, ויאמר אלהים יקוו המים. ברביעי מן העליונים, יהי מאורות ברקיע השמים. בחמישי ברא מן התחתונים, ויאמר אלהים ישרצו המים. בששי בא לבראות אדם אמר: אם אני בורא אותו מן העליונים הרי העליונים רבים מן התחתונים בריאה אחת, אם אני בורא אותו מן התחתונים הרי התחתונים רבים על העליונים בריאה אחת. מה עשה? בראו מן העליונים ומן התחתונים, הדא הוא דכתיב (שם ב): וייצר ה' אלהים את האדם עפר מן האדמה מן התחתונים, ויפח באפיו נשמת חיים מן העליונים. ר' מני דשאב ור' יהושע דסכנין בשם ר' לוי: גדול שלום שכל הברכות וטובות ונחמות שהקב"ה מביאן על ישראל חותמין בשלום. בק"ש, פורס סוכת שלום בתפלה, עושה שלום. בברכת כהנים, (במדבר ו): וישם לך שלום, ואין לי אלא בברכות. בקרבנות מנין? זאת התורה לעולה ולמנחה לחטאת ולאשם ולמלואים ולזבח השלמים, אין לי, אלא בכלל. בפרט מנין? זאת תורת העולה, זאת תורת המנחה, זאת תורת החטאת, זאת תורת האשם, זאת תורת זבח השלמים, ואין לי, אלא בקרבנות יחיד. בקרבנות צבור מנין? ת"ל (שם כט): אלה תעשו לה' במועדיכם. ומסיים בשלמים ואין לי, אלא בעולם הזה. בעולם הבא מנין? (ישעיה סו): הנני נוטה אליה כנהר שלום. רבנן אמרו: גדול שלום שכשמלך המשיח בא אינו פותח, אלא בשלום שנאמר (שם נב): מה נאוו על ההרים רגלי מבשר משמיע שלום.