
סדר הנענועים כך הם: בהודו יש ששה תיבות חוץ מן השם, וינענע בכל תיבה לרוח אחד, ובשם לא ינענע, בהודו למזרח, כי לדרום, טוב למערב, כי לצפון, לעולם למעלה, חסדו למטה. השליח צבור אינו מנענע אלא בהודו, וביאמר נא ישראל. והצבור בכל פעם שאומרים הודו, ובאנא, השליח צבור גם הצבור מנענים רק באנא ה' הושיעה נא. וכיון שמלבד השם יש בו שלש תיבות, מנענים בכל תיבה לשתי רוחות, ובהודו שבסוף הלל גם כן מנענים השליח צבור והצבור. כשמנענע למטה ישפיל רק ידיו למטה, והלולב עם שאר המינים ישארו כדרך גדילתן. יש נוהגין שמהפכין את הלולב לצד מטה, ואל ישנה אדם מן המנהג. אינו צריך להפוך פניו להצד שהוא מנענע רק ראש הלולב יטה, והנענוע אינו צריך להיות בחוזק אלא כסכוס מעט, כדי שיתנענעו העלין סגי.




