יצחק לי: למה שאירע לי, ואיננו ללעג, אעפ"י שנמצא ואתה ה' תשחק למו (תהלים נ"ט ט') ואחרים, אלא (כפירוש רשב"ם) צחוק של תמהון שאדם צוחק כשרואה או שומע דבר זר ורחוק מנוהג שבעולם, ושאין בו רע ונזק אלא הנאה ותועלת למי שאירע לו, וכן בתרגום המכונה ליונתן בן עוזיאל יתמה עלי. ואנקלוס תירגם לשון חדוה, והכורם פי' ל' לעג, שיאמרו שהוא אסופי. ונ"ל כי לא עלה על דעתה שיכחישו הענין, כי לא לבד ילדה אך גם היניקה את הנולד, וזה היה דבר נראה ומתפרסם ונמשך ימים רבים, ולפיכך אמרה מיד מי מלל לאברהם היניקה בנים שרה, והיא שהיתה רואה שדיה מלאים חלב לא היתה יכולה להעלות על דעתה שיאמרו שלא ילדה, ואף אם אולי עלה בלבה, שבתחילת המחשבה יטילו ספק בדבר, מכל מקום ידעה כי אחר מעט יכירו האמת בשמעם שהיא מיניקה, ואיך ייתכן שתאמר צחוק עשה לי אלהים כל השומע ילעג לי ולא יאמין, מאחר שהיא יודעת כי הלעג ההוא לא יימשך?