וירא מנוחה כי טוב: המפרשים פירשו מנוחה מקום המנוחה, כלומר ארצו ונחלתו כמו אל המנוחה ואל הנחלה (דברים י"ב ט') וכן תרגם אנקלוס חולקא, ויתכן שיהיה כמשמעו, המנוחה ישרה בעיניו (כטעם רובץ בין המשפתים) וראה ג"כ כי אחוזת נחלתו טובה ונעימה, על כן הטה שכמו לסבול, והיא דרך משל על דרך החמור שנוטה שכמו לסבול המשא, ואח"כ פירש הנמשל ואמר שהיה למס עובד, וזה כי לרבוי תבואת אדמתו לא יכבד עליו החמס, והכוונה שלא יהיה שבטו אוהב מלחמות, ויבחר לתת מס למלכי הגוים מלהלחם, אולי כך היה טבעו של יששכר, להיות אוהב שלום וסבלן, ולפיכרך קראו חמור גרם, ומהרש"ד דקדק כי בד"ה א' י"ב נאמרו בכל השבטים תארי אנשי הצבא הולכי בקרב, וביששכר כתוב ומבני יששכר יודעי בינה לעתים לדעת מה יעשה ישראל, שהיו חכרמים ונבונים בעצות ולא אנשי מלחמה, וכן חז"ל אמרו שהיו בני יששכר עוסקים בתורה, וכן משה אמר ויששכר באהליך.