אחרי מות שני בני אהרן - ר' שמעון פתח: (קהלת ט): הכל כאשר לכל מקרה אחד לצדיק ולרשע. לצדיק, זה נח, שנאמר בו (בראשית ו): איש צדיק. אמר ר' יוחנן בשם רבי אליעזר בנו של רבי יוסי הגלילי: נח כשיצא מן התיבה הכישו הארי ושברו ולא היה כשר להקריב והקריב שם בנו תחתיו. ולרשע, זה פרעה נכה, כיון שביקש לישב על הכסא של שלמה לא היה יודע מנהגיו, הכישו ארי ושברו. זה מת צולע וזה מת צולע, היינו דכתיב: מקרה אחד לצדיק ולרשע. לטוב ולטהור ולטמא לטוב, זה משה, שנאמר: (שמות א): ותרא אותו כי טוב הוא. ר' מאיר אומר: שנולד מהול. ולטהור, זה אהרן שהיה עוסק בטהרתן של ישראל, שנאמר (מלאכי ב): בשלום ובמישור הלך אתי ורבים השיב מעון. ולטמא, אלו מרגלים, אלו אמרו שבחה של ארץ ישראל, ואלו אמרו גנאי. אלו לא נכנסו ואלו לא נכנסו, היינו דכתיב: לטוב ולטהור ולטמא. לזובח, זה יאשיה, שנאמר (ד"ה ב לה): וירם יאשיהו לבני העם צאן כבשים ובני עזים. ולאשר איננו זובח. זה אחאב שביטל קרבנות, הדא הוא דכתיב (שם יח): ויזבח לו אחאב צאן ובקר לרוב. זבח לו זבח ולא קרבנות. זה מת בחצים וזה מת בחצים, היינו דכתיב: לזובח ולאשר איננו זובח. כטוב, כחוטא כטוב, זה דוד שנאמר (שמואל א יז): וישלח ויביאהו והוא טוב רואי. אמר רבי יצחק: טוב ראי, בהלכה כל הרואהו נזכר לתלמודו. כחוטא, זה נבוכדנצר, שנאמר (דניאל ג): וחטאיך בצדקה פרוק. זה בנה בה"מ ומלך ארבעים שנה, וזה החריב בה"מ ומלך מ' שנה. הוי, מקרה אחד וגו'. כנשבע, זה צדקיה שנאמר (ד"ה ב לז): וגם במלך נבוכדנצר מרד. כאשר שבועה ירא, זה שמשון שנאמר: (שופטים טו): ויאמר להם שמשון השבעו לי פן תפגעון בי. זה מת בנקור עינים (מלכים ב כה): ואת עיני צדקיהו עור. וזה מת בנקור עינים (שופטים טז): ויאחזו אותו פלשתים וינקרו את עיניו הדא הוא דכתיב: מקרה אחד לנשבע וגו'. דבר אחר: מקרה אחד, אלו בני אהרן דכתיב בהון (מלאכי ב): בשלום ובמישור. לרשע, זה עדת קרח דכתיב בהון (במדבר טז): סורו נא וגו'. אלו נכנסו להקריב במחלוקת ויצאו שרופין. ואלו נכנסו להקריב שלא במחלוקת ויצאו שרופין: