מה כתיב למעלה מן הענין? והמדנים מכרו אותו אל מצרים ויהי בעת ההיא - ולא היה צריך קרייה למימר, אלא ויוסף הורד מצרימה. ומפני מה הסמיך פרשה זו לזו? רבי אלעזר ור' יוחנן רבי אלעזר אמר: כדי לסמוך ירידה לירידה. רבי יוחנן אמר: כדי לסמוך הכר להכר. ר' שמואל בר נחמן אמר: כדי לסמוך מעשה תמר, למעשה אשתו של פוטיפר. מה זו לשם שמים, אף זו לשם שמים. דאמר רבי יהושע בן לוי: רואה היתה באסטרולוגין שלה, שהיא עתידה להעמיד ממנו בן, ולא היתה יודעת אם ממנה אם מבתה, הה"ד (שם מז): מודיעים לחדשים מאשר יבואו עליך. ר' איבו אמר: מאשר ולא כל אשר. ודכוותה (בראשית ב): ולא יתבשושו, והנחש היה ערום, לא היה צריך קרא למימר, אלא (שם): ויעש ה' אלהים לאדם ולאשתו וגו'. ר' יהושע בן קרחה אמר: להודיעך מאיזה חטא קפץ עליהם אותו רשע, מתוך שראה אותן מתעסקין בדרך ארץ נתאוה להם. אמר רבי יעקב דכפר חנין: שלא להפסיק בפרשתו של נחש. ודכוותה (דניאל ד): ודי מהלכין בגווה יכיל להשפלה. (שם ה): בלשצר מלכא (שם ו): ודריוש מדאה. והיכן הוא אויל מרודך? ר' אלעזר אמר: כדי לסמוך רשע אל רשע, קוצץ לקוצץ, גיותן לגיותן. ר' שמואל בר נחמן אמר: כדי לסמוך הפסק מלכות להפסק מלכות. ודכוותה (שם ה): ביה בליליא קטיל בלשצר מלכא כשדיא, ודריוש מדאה וגו', והן הוא (שם ח): בשנת שלוש למלכות בלשצר המלך. ר' הונא אמר: שלא יאמרו דברי פיוטין הם, כדי שידעו הכל, שאמרו ברוח הקודש. רבנן אמרי: כדי לסרג על הספר כולו, שאמרו ברוח הקודש, אף הכא נמי מתבעי מימר, ויוסף הורד מצרימה. וכתיב: וירד יהודה מאת אחיו. אמר: בואו ונפזר עצמנו, שכל זמן שאנו מכונסין, השטר מצוי להגבות. אמר להם הקדוש ברוך הוא: עשרה בני אדם שנמצאו בגניבה, אין אחד נתפס ע"י כולם?! וכיון שנמצאו בגביע, אמרו (בראשית מד): האלהים מצא את עון עבדיך. אמר רבי יצחק: מצא בעל חוב מקום לגבות שטר חובו. אמר רבי לוי: כזה שהוא ממצה את החבית, ומעמיד אותה על שמריה. רבנן אמרי: בואו ונפרנס עצמנו. לשעבר היה זקוק להשיאנו נשים, ועכשיו הוא עסוק בשקו ובתעניתו, אינו בדין שיהא עסוק להשיאנו נשים. אמרו לו ליהודה: ולא את הוא הראש שלנו עמוד ופרנס עצמך מיד ויהי בעת ההיא: