וילחם עם ישראל ברפידים. אמר ר' חנניה: דבר זה שאלתי את ר' אלעזר במתיבתא רבא, רפידים מהו? אמר לי: כמשמעו. ועוד אמר רבי חנינא, שאלתי את רבי אלעזר: מה ראו ישראל לפדות פטרי חמורים ולא פטרי סוסים וגמלים? אמר לי: גזרת מלך היא, שלא היה בידן באותה שעה אלא חמורים בלבד, שאין כל אחד ואחד מישראל שלא העלה עמו תשעים חמורים טעונין כסף וזהב ושמלות. אחרים אומרים: אין רפידים אלא רפיון ידים, לפי שרפו ישראל ידיהם מדברי תורה, לכך בא שונא עליהם; לפי שאין השונא בא אלא על רפיון ידים מן התורה, שנאמר: "ויהי במלכות רחבעם ובחזקתו עזב את תורת ה' וכל ישראל עמו" (דברי הימים ב יב א). מה היה ענשו של דבר? "עלה שישק מלך מצרים" וגו'. וזה אחד משלשה דברים שחזרו למקומן. גלות יהודה חזרה למקומה, שנאמר: "בעבר הנהר ישבו אבותיכם" וגו' (יהושע כד ב); "ביתא דנא סתריה [ועמה הגלי לבבל]" (עזרא ה יב). כתב שמים חזר למקומו, שנאמר: "התעיף עיניך בו ואיננו" (משלי כג ה).