משמע דה''ק דהתם שאני שע''י גזירת הכתוב קדשו השבט, ודוחק לפרש כן שהרי הוא אומר ומה אלו טעה והניח השבט כו' משמע דאדרבה ה''ק שאין השבט מקדשו אלא גזירת הכתוב כו'. וי''ל דהר''ב ה''ק לא כמו שאתם אומרים וכי השבט קדשו בתמיה. וכמו זה נמצא במשנה שמשיבים כדרך לא כן, בפ''י דפסחים: