
הכונס את הבתולה בועל בעילת מצוה, ואז אף על פי שהדם שותת ויורד גומר ביאתו כרצונו ואינו חושש, אבל לאחר שגמר ביאתו פורש את עצמו ממנה והיא טמאה. ואפילו לא נראה שום דם, חיישינן שמא יצא טפת דם ונחפה בשכבת זרע, ועל כן מחזיקין אותה כנדה גמורה.




