בלא ההתרחבות של חכמה, מרגיש האדם בכל עילוי של קדושה את הצער הגופני והנפשי שטהרת רעיון ונטייות רצון לקודש גורמים, ומדמה לפעמים האדם את הצער לעצם המטרה, וגוף הקדושה והרוממות הטהורה לאמצעי, מה שהוא מקסם זר לגמרי. הטהרה והקדושה הן העונג המלא הרחבת הדעת היותר שלימה, אשר אמנם צריכים לעלות לטהרת מידות ומעשים עד כדי לגלות את מאור העליון של עדן זה. ועל ידי התגלות כח הנשמה של צדיקים גדולים, בעלי תעופה סודית ביסוד נשמתם, מתברר כח העונג הטהור, מנוחת הלב, וישוב הדעת של הדביקות האלהית, המתעלה מכל רגשנות רגילה. על מי מנוחות ינהלני.