אלהים לא תקלל אין לי אלא דיין, נשיא מנין – תלמוד לומר ונשיא בעמך לא תאור. אני אקרא, ונשיא בעמך לא תאור, אחד נשיא ואחד דין במשמע. ומה תלמוד לומר אלהים לא תקלל, לחייב על זה בפני עצמו ועל זה בפני עצמו. [אין לי אלא דיין ונשיא, שאר כל אדם מנין – תלמוד לומר בעמך לא תאור, מכל מקום.] מכאן אמרו, יש מדבר דבר אחד וחייב עליו משום ד' דברים. בן נשיא שקלל את האב, חייב משום ד' דברים. משום נשיא, ואב, ודיין, ומשום בעמך לא תאור. רבי יהודה בן בתירה אומר, אלהים לא תקלל ונשיא בעמך לא תאור, שומע אני לא יהא חייב עד שיהא דיין ונשיא. תלמוד לומר אלהים לא תקלל, לחייב עליו משום דיין, ונשיא בעמך [לא תאור] לחייב עליו משם נשיא. ומה תלמוד לומר בעמך, בזמן שהן עושין מנהג עמך.