כ''ז כו'. בין בהיותה טמאה, שהדיבור מביא לידי תאוה והתאוה לידי מעשה, ואין לך רעה גדולה מזו שגורם לעצמו. ובין שהיא טהורה, שיותר טוב היה שבזמן ההוא יהיה עוסק בד''ת, וזהו שאמר ובוטל מד''ת. <small>מדר''ש</small>. ונוסחא אחרת מדויקת, <b>כל המרבה</b>: