ויען יצחק ויאמר לעשו הן גביר - אמר רבי ברכיה: הן גביר שמתיו לך, ברכה שביעית. ולמה הוא אומרה לו תחלה? אלא, אמר לו: מלך עשיתיהו עליך, וברכותיך שלו הן, עבדא דמאן, נכסיה דמאן, עבדא, כל מה דיליה, למרא! ואת כל אחיו נתתי לו לעבדים ולכה איפוא, ברם לך, פיתך אפויה. ר' יוחנן וריש לקיש, ר' יוחנן אמר: הרף ממני, שפורניתה אפויה לך בכל מקום. ריש לקיש אמר: הרף ממני, שאף וחמה מסורין לו. ר' שמלאי, ואמרי לה בשם רבי אבהו: אמר לו הקדוש ברוך הוא: כך היית אומר: ולכה איפוא?! אמר לו: (ישעיה כו) יוחן. אמר לו: רשע הוא! אמר לו: בל למד צדק לא כיבד את הוריו?! אמר לו הקב"ה: בארץ נכוחות יעול, עתיד הוא לפשוט ידו בבהמ"ק. אמר לו: אם כן, השפיע לו שלוה בעולם הזה, ובל יראה גאות ה' לעתיד לבא: