דקיימא לן ספק טומאה הבאה בידי אדם, טמא כמי שיש בו דעת לישאל, ואפילו הכלי מונח על גבי קרקע, הכא דאין לטומאה מקום, טהור. הר''א. וקשה, דהוה ליה להר''ב למכתב רבותא טפי דאפילו אדם האוחז בככרות, טהורים, כדמוכח בגמרא דטפי איכא לאטמויי באוחז בטהרה מבאוחז בטומאה. ועתוי''ט: