הגאוה היא מדה רעה מאד, ואסור לאדם לנהג בה אפלו במעט, אלא ירגיל את עצמו להית שפל- רוח, כמו שצוו חכמינו זכרונם לברכה, מאד מאד הוי שפל רוח, ואיך תרגיל את עצמך להית עניו ושפל רוח כל דבריך יהיו בנחת, ראשך כפוף עיניך יביטו למטה ולבך למעלה. וכל אדם יהא חשוב בעיניך שהוא גדול ממך. אם הוא תלמיד חכם יותר ממך, הרי אתה מחיב לכבדו. וכן אם הוא עשיר ממך, גם כן אתה מחיב לכבדו, כדמצינו רבי היה מכבד עשירים. ותחשב בהיות כי השם יתברך נתן לו עשר, מסתמא ראוי הוא לכך. ואם הוא קטן ממך בחכמה או בעשר, תחשב כי הוא יותר צדיק ממך, כי הוא אם עובר איזה עברה, נחשב כשוגג ואנוס, ואתה אם עברת עברה אתה מזיד. אם כה תחשב תמיד, לא תוכל להתגאות וטוב לך