<b>אלו </b>הם השאלות ששאל רבינו יהונהן הכהן מלוניל מן מרנא ורבנא הרב הגאון הגדול הר"ם במז"ל להקשות על הלכות מן החבור הגדול משנה תורה וזאת האגרת אשר שלח לו עם השאלות:
עתה אקום יאמר אומר ועושה עתה ארומם עתה אנשא להיות לדל ואביון מעוז ומחסה והוכן בחסד כסא כסא כבוד מרום מראשון לנצור נצורים כאשון כי לו תכרע כל ברך תשבע כל לשון יראו גוים ויבושו מכל גבורתם ישימו יד על פה ממעונותם כזוחלי ארץ ירגזו ויחרגו ממסגרותם ויראו ממערב את שמו והודו וממזרח שמש את כבודו ויצעקו ויקראו מן המצר לאשר ידו לא תקצר כי יבא כנהר צר וכל אשר שם כבוד מלכותו פחדו שם אלהינו יפחדו פחדו בציון חטאים אחזה העדה חנפים מי יגור לנו מוסדי עולם מי יצילנו מיד האדירם פועל ישועות מגיד מישרים ברוחו מושל ועל יצרו מולך ויהבו על צורו ישלך דבריו יטיבו עם הישר הולך הולך תמים ופועל צדק ודובר אמת בלבבו לא עשה לרעהו רעה וחרפה לא נשא על קרובו בשבט פיו כל רשעי ארץ יאבד ואת יראי ה' יכבד בצדק אמרותיו צדיק נושע וברוח שפתיו ימית רשע בדבש תורה שבכתב ימתיק חכו ובצל תורה שבע"פ יכין סוכו ויתן עוז למלכו וילמד ענוים דרכו להורות בדרך ישרה המטים עקלקלותם אשר ארחותיהם עקשים ונלזים במעגלותם ולהוכיח לרגעים סילונים ועקרבים ולהשיב מעון רבים יום ליום תורת אלדיו יביע ולילה ללילה נפשות אביונים יושיע וחטא ישא ולפושעים יפגיע ביראת יוצרו נפשו דבקה לעשות משפט וצדקה נפשו חשקה בצדקה כסאו לעד תכון והוא מרומים ישכון תורת אלהיו בקרבו מצודות סלעים משגבו קטון הוא בעיניו גדול ונשוא פנים לפני אדוניו הנמצא כזה אשר מחזה שדי יחזה מאין נמצא ואיזה מקום תורתו מי יתן ידעתי ואמצאהו אבא עד תכונתו הלא בוחן לבות הבין דרכו וידע מקומו מבטן קראו וממעי אמו הזכיר שמו בטרם יצרהו בבטן ידע שרשו ומטרם יצא מרחם הקדישו ויאמר לו עבדי אתה לגדור גדר ולעמוד לפני בפרץ לנטוע שמים וליסוד ארץ רעיוניו על פני מים ירקיע מסיני בא מהר פארן הופיע ובהר שניר אב לבנים יודיע עד השמים שיאו וראשו לעב התבונה יגיע ובכל אשר יפנה ירשיע הרי תורתו בקומו למשפט מפניו רעשו וגלי ימי הגמרא והסברא מפניו פחדו והתגעשו גם הכהנים הנגשים אליו מדמי הכסלות יטהרו ויתקדשו פן יפרץ בהם בצור לשון תורתו ויורם בחצי תבונתו ולטהרם מחלאת הפתיות ולטהרם מן השגיות ודבש חכמתו הניקם ויין תורתו השקם לדרוך אורחות משפט במעגלותם ולהציל ממות נפשם ולהחיותם הוא הגבר הוקם על שפתותיו במשפט לא ימעל נזר החכמים וכתר הישרים והתמימים נגיד ומצוה לאומים הנודע בשבחיו הנמצא בכושר ארחיו ובטוב לקחו הניכר בייני רקחיו ובמגדי פתחיו ובהוד בשמי פרחיו ובנועם ציצי צמחיו ובאור כוכביו וירחיו הוא מרנא ורבנא מאור הגולה רבינו משה אשר יצק על ראשו שמן משחת קדש לדורותיו ומצא חן ושכל טוב בעיני אלהים ואדם בן כבוד גדולה קדושת גפן אדרת צבי הארץ לכבוד ולתפארת מרנא ורבנא מימון בגורל עבדי ה' הנאמנים יהי חבלו וכסא כבוד ינחילו אוזן שמעה ותאשרהו עין ראתה יגיד ישרהו תחת כל השמים ישרהו ועל מי לא יקום אורהו הכי קרא שמו משה מושה עמו מימי השגגות לזכור ימי עולם המעלם מים המשביע שאון ימי הספיקות ודכים ולא נודע מקומם אים כגן אלהים כארץ מצרים ועוד ידו נטויה על ירושלים ועל קצוצי פיאה ויתר הגולה הנמצאה במהללו יתהלל המתהלל ועל זאת כל חסיד לעת מצא יתפלל תורת אלהיו בקרבו ומשפט בני ישראל על לבו בשמו עמים יתפארו ויתהללו ובזכרו לאומים יתרוממו ויתגדלו ויתברכו בו גוים ובו יתהללו בני רעיוניו בתורת ה' ישיחו ים תבונות אל פיהם יגיחו וביראתו יומם ולילה יריחו שתולים בבית ה' בחצרות אלהינו יפריחו עוד ינובון בשיבה ומלאו פני תבל תנובה להשקות הצמאים לדודי תורה מיין הרקח וידעו תועי רוח בינה ורוגנים ילמדו לקח לחכמה קרא רעיתי ולתבונה יונתי תמתי והשכל שם אחיהו והתלמוד אביהו ושפתיו ישמרו דעת ותורה יבקשו מפיהו יוצרו הוא מנת חלקו וכוסו משגבו ומנוסו תומך גורלו ומפיל בנעימים חבלו עקב אשר שמר משמרתו והתהלך לפניו תמים ודת ודין על ראשו יחדיו יהיו תמים נתן על לבו את האורים ואת התומים לעמוד לשרת לפני ה' הוא ובניו כל הימים נשבע ה' ולא ינחם כי ניחם עמו וענייו ירחם להקים להם מורה צדק להחזיק בדק לחשב מחשבות להניף גשם נדבות להשיב לב אבות על בנים ולב בנים על אבות ולהכרית מן הארץ את האובות ואת הידעונים ולהגבר ברית אבות ברית חורב וסיני ולהורות את בני ישראל את החוקים אשר צוה ה' ולהבדיל בין הקדש ובין החול ובין הטמא ובין הטהור למען יטב להם ולבניהם לעולם ויש תקוה לאחריתם נאם ה' ושבו בנים לגבולם ברוך שומר הבטחתו לישראל כי לא תשכח מפי זרעו גואל להשיב ההוד והגדולה אל המקום אשר היה שם אהלו בתחילה להיות לו מכל בני תבל סגולה ולתתו עליון ידו נשא והוד תורתו שמים כסה להמטיר על פני תבל ארצה מלכים ויועצי ארץ אנשי עצתו וכל קדושי תבל בני בריתו ירעם בשבט תם לבבו ואמונתו וינחם וינהלם על מימי מנוחתו וישקם מצוף תורתו ויניקם דבש נועם אמרתו והם תכו לרגליו ישאו מדברותיו במלחמות ה' כי חרבו ילטש גדודים ובעדות נאמנה לפני רעיוניו עדים ובסוד התלמוד ה' נתן לו לשון למודים במבחר התבונה גבר לעות את יעף דבר מגדלות התורה עד דוד הגדיל בין קדש לחול ובין טמא לטהור הודיע והבדיל מעיין ונחל בתורת ה' קבע ומעשה האמונה בתורה שקע זרע הקדושה זרע וממלכות הטומאה מעל עמו קרע לקנאות לצורו כתשבי נכסף נכסף וזרוע תפארתו חשף לתת חורף בסף במעונות המטים עקלקלותם וצור חרבו שלף בחטאים ההם בנפשותם באור ספר משנה תורה מחשכי תבל האיר וגודלת ונצורות באר וברית טומאה נאר ומקום הקדושה פאר וברכה אחריו השאיר גער הפרוצים בברית פרץ לעשות אותם גוי אחד בארץ וקרב אותם אחד אל אחד והיו לבשר אחד הזהירם מטומאתם ונזהרו וכבסו בגדיהם והטהרו בדבש וחלב תחת לשונו ונעימות נצח ימינו מה ערבו עליו ורביביו להחיות מתי הולכי שובב הן אלה קצות דרכיו ומעט קט ממהלכיו יהי ה' עמו ויעל מעלה מעלה ולשונאיו ישקה כוס רעל זרעו בקרב הארץ לרוב יסגא וכתמר יפרח וכארז בלבנון ישגה ובברית ה' חפצו ובתורתו לילה ויום יהגה ותחת אבותיו יהיו בניו תשיתמו לשרים בקרב הארץ אמן ואמן ואתה קדוש ה' מרנא ורבנא מאור הגולה שמע נא בקול עבדיך שואבי מימיך להשביענו עוד בספר מורה הנבוכים אשר שמענו שומעו ובארץ מצרים יצא טבעו ובצדקתך החזקת ולא התרפית ומבני אדם יפיפית והוצק חן בשפתותיך באוצרות תורתך ביראת ה' עד רחבי ארץ התבוננת ומשפט וצדקה לבני יעקב שכנת ודין אמת ואמונה בהם דנת ולעם ה' דעת ובינה והשכל חננת בירח וכוכבים אשר כוננת:
מעבותות אהבה למשוך בם ישרי לב הכינות לך עבותות וליראת הכופרים והפושעים במופתים ובאותות כוננת חצים על יתר ודרכת קשתות והצבת למקדש הטהרה ברית ודלתות וזרית חרמים ורשתות למתפרות כסתות ושמת אותותיך אותות וחששת לתורה שנכרתה עליה על מצוה אחת כמה בריתות אשר בה חרותות שמנה וארבעים כריתות אשר הורישונו קדושים של שש מאות אלף ושלשת אלפים וחמש מאות וחמשים יוצרך אהבה נדבה יען שנאת משובה ולא הכרת על בן האהובה בן השנואה והיית ערבה וערבה דערבה כי צדקתך כצמח השדה רבבה מיני ים ים רחבה והנה היא לפנינו כתובה לא יאמר לה עוד עזובה על כן משחך יוצרך שמן ששון מחבריך להיות לך לאלהים ולזרעך אחריך מי הביאך עד הלום לספר כדכד ספיר ויהלום ונתן בידך החיים והשלום כי אל טוב ה' ואל טובו נהרת ולהסתופף בביתו מהרת בצל תורתו בחרת לחסות ללמוד וללמד לשמור ולעשות פיקודיה מזהב ומפז חמדת ולמדת ושמרת ועשית ובה' חסית ואליו כסית הוכחת עמך לרגעים על בנים ועל בני בנים על שלשים ועל רבעים כתבת לנו שלושים במועצות ודעת לצפירת תפארת ועטרת ומגבעת אותות בדים הפרת באותותיך ומופתי קוסמים הוללת במופתיך והוברי שמים הובשת בשמיך מעשה אצבעותיך הורדת עלינו טלך ושלחת אל עמך נדבות ביום חילך כיד ה' הטובה עליך לוית חן הן למכיריהם גדולים הם והגדולה הם דורשים לכל חפציהם וכל חפצים לא ישוו בהם על כן הננו אתאנו לך להעמיד לימין גורלך גם בשאר ספריך יחיו מתנו נבלתינו יקומון כי נקשרה נפשינו באהבתם ואם הם כאן הכל כאן אמת ויציב ומתוקן לא חסרנו דבר לא לזרות ולא להבר כי מהם תוצאות חיים ואם מטה לחם נשבר מה לתבן את הבר כי בזאת יתהלל המתהלל השכל וידוע אותי כי באלה חפצתי נאם ה' וגאונו ובתי מדרשו למגדל ועד קטן נפשנו קשורה בנפשו ולברך אותם מידי חדש בחדשו ומידי שבת
בשבתו ונחנו מה לא עלינו גמולכם כי אם על יוצרו יוצר הכל אשר בידו נפש כל חי ורוח כל בשר איש והוא ברחמיו הרבים יתננו לרחמים לפני גאונינו וחכמיו וזקניו וסופריו העומדים לפניו לשבע את רעבוננו ולרוות את צמאונינו לא רעב ללחם ולא צמא למים כי אם לשמוע את דבר ה' הצור הושיעה המלך יעננו ביום קראנו ויאיר במחשכים עינינו בעת שועינו וירפא חולי שבלבבינו ברגע צעקתינו כל כלי יוצר עליך לא יצלח וכל לשון תקום אתך למשפט תפלח חץ תשובתך כליות ולב וכבד השואל הנאלח ויאכל התפל במלח תמלח והנטבע בים הפתיות מלוח ימלח ונתק ראש הספקות בתער תגלח וראית הקושיות תלוח תתלח וגפן ספיחי קציריה תשלח עד ים תשלח שרשיה בשלח תבונתך ותטעם על הירדן ותצלח עליהם ברגל תרמוס ותדלח ותרץ הרי קושיות ותביאם אלי קבר בכלח ותמחול לשואל כי אתה טוב וסלח ורב חסד לכל קוראיך יערוף כמטר לקחיך ותזל כטל חרמון ועל הררי ציון תשקה מי עגל היוצא בגימון עלומיו ואם לא מלאו דם מי דימון תטהרם בקול המון מי שמיך המשקים את פני הישימון וברוח אפי טהרתך נערמו מים ונגלה ספוני ים ומטמון ולנטעמים תחיימו בפעמון זהב ורמון ונשמע קולן בבא השואל אל קדשך בריר חלמון למה תרצדון הרים גבנונים על ארמון בית המלך נוא אמון והנשענים על מקל לוז וערמון תפצל בהן פצלות לבן ואדמון והבאים בסירות דוגה תשאנה חשובתך ותשלכנה ההרמון והשותים את מימיך בצמאון אל נא ישתו בשממון כי יודע בכל המון כי אם המצא תמצא בספר סיגים ואסימון תשיגהו כמספר הדדרמון כי קטל יתיה פרעה חגירא אלהא עילאה דאתפלח ליה בתדירא הוא ישזבינך שתים המה קוראותינו המחזיקות אצבעותינו הנוטפות מר עובר על כפות המנעול אשר ננעל בפנינו ברוב עונינו והצור העלים ממנו על כן הרפא לנו כי נפשינו מרה לנו וחתור חתרנו להשיב אל היבשה ולא יכולנו אין הבישן למד ולא הקפדן מלמד ואיוב הצדיק אמר אם אמאס משפט עבדי ואמתי בריבם עמדי והעד העיד בנו משה לא תשא פני דל ולא תהדר פני גדול ואם בימי יהושע נשתכחו שלש מאות הלכות שמורות היו בכל וערוכות מהלכה למשה מסיני חתוכות יען וביען היו הנפשות נבוכות והעצמות במדוך של אבן נידוכות ואף כי לב אנוש דומה למחט סדקית בכלי מתכות קשה לשמוע וממהר לאבד ככלי זכוכות אף כי הנה עשויות פרודות פרודות מרוב הדרות אשר בחימה שפוכות וקשתות הזמן הרע על שונאי ישראל דרוכות שתיים המה מערכות יוצאות ברכות נמשכות הן הנה המשבחות המפתחות פיתוחי חותם בעט ברזל ועופרת עליהם ניתכות לכן אחד מבאורך הפריש עלינו יריעות נפרדות והעיר הקושיות והפרכות מבכרה קלה אשר דרכה ישרה משרכת הקם תחת אביו עתניאל בן קנז ליעדה ולשדה אחוזה וענדנו עטרת ממלכת: