אין איש עמנו: אין איש זר עתה עמנו (שלא יהיה משועבד תחת ידנו) שישמע שבועתנו, ויוכל להיות ביניו עד להזכירנו שבועתנו ולהזהירנו מעבור עליה, אמנם ראה אלהים עד, מן יצף ה' עד על בנותי הוא לשון שבועה, כלו' ירא ה' וישפוט אם תעשה כך וכך. ומלת עד נגזרת משרש עהד שענינו בל' סורי זכר, והעיד כמו הזכיר, ולפיכך ענינו הזהרה (עיין בה"ע תקפ"ז עמוד 194), וכן moneo מן memini, ואולי עד ושהד מגזרה אחת, כי השרש הדד ואלה הוסיפו עי"ן, ואלה הוסיפו שי"ן.