
וכן אין צריך לברך על כל מיני משקין, שהמשקין גם כן בכלל הסעודה הם, שאין דרך אכילה בלא שתיה, חוץ מעל היין לפי שהיין הוא דבר חשוב (שבכמה מקומות מחויבין לברך עליו, אף על פי שאינו צריך לשתות כגון קידוש והבדלה), צריכין לברך עליו גם בתוך הסעודה, ואם בירך על היין קודם נטילת ידים והיה דעתו לשתות גם בתוך הסעודה, או שהוא רגיל בכך לשתות יין בתוך הסעודה, אינו צריך לברך עליו שנית, כי נפטר בברכה שבירך עליו לפני הסעודה. ויין שרף במדינתנו דאין דרך לשתותו תמיד בתוך הסעודה הוי ספק אם הוא בכלל הסעודה או לא. ולכן אם דעתו לשתות יין שרף בתוך הסעודה ישתה מעט קודם נטילת ידים, דהיינו פחות מכזית ויברך עליו, ויכוין לפטור גם מה שישתה בתוך הסעודה, ואם לא עשה כן יברך מתחלה על קצת סוכר ויפטור את היין שרף. ויש נוהגין לטבול מעט פת בתוכו, אבל יש מפקפקין על זה.




