בהמה שנמצאת מירושלים ועד מגדל עדר וכמדתה לכל רוח אם נקבה בת שנתה היא כונסה לכיפה עד שתמות שמא חטאת היא היתה בת שתים יביאנה שלמים ויביא עמה לחם שמא תודה היא מצא זכר בן שתי שנים אין לו תקנה שמא אשם הוא ועדיין לא כפרו בעליו מצא זכר בן שנה מניחו עד שיפול בו מום ומביא שתי בהמות תחתיו ומתנה ואומר אם עולה היה זה עולה תחתיו ואם שלמים היה זה שלמים תחתיו ומקריב האחד עולה ונסכיו משל צבור והאחר שלמים עם הלחם שמא תודה היה ומה יעשה בזה הנמצא יאכל במומו שאפילו היה בכור או מעשר במומו הוא נאכל ואם פסח אחר זמנו הוא הרי זה שלמים ובזמנו הכל נזהרין בו ואם תאמר שמא אשם נזיר או אשם מצורע הוא אינן מצויין תמיד לפיכך לא חשו להן: