ומה שכתבת במתנת הצרפתי הג"נ, ומה שהשבתי עליה, איני רואה שיסתפק בו איש כמוך, ולא אפי' אחד מתלמידיך. כי לא נתן מה שנתן בקנין כלל, אלא הד' אמות בלבד, ועל גבן חשה [שמא צ"ל: חשב] ליתן כלל השאר. וזה מבואר בלשון המתנה, ויותר. שהכוונה באה נגלית מבוארת, שאם לא נתן, לאיזה ענין נתן הד' אמות, כיון דאין להם ענין לשאר המתנות. ע"כ אני אומר, כד ניים ושכיב מר, אמרה למילתא.