ואני סובר בזה עוד ענין אחר. והוא שידוע שתועלת הנהגת הכולל וטוב סדורו הוא. כשחשוב ההנהגה והעלה אל ראש אחד מיוחד. ומפני זה נצטוו ישראל להקים עליהם מלך כדי שתסודר ותמשך ההנהגה ממנו ולא תפסד ברבוי הראשים. כמו שאמר הכתוב (משלי יב) בפשט ארץ רבים שריה. ולזה מסר הש"י הנהגת ישראל כלה למשה עד שנלאה משה מזה ובקש שיצטרפו עמו בהנהגת ישראל אנשים אחרים. והשם חשש להפסד שאפשר שיקרה מזה. והוא שאפשר שלא יסכימו דעותיהם בהנהגה וימשך מזה בלבול סדר. שעם היות שתבא נבואה אחת לכלם. אם לא יהיה רוחם אחד יהיה בענין נבואתם איזה התחלפות. שכבר הודיעונו רז"ל (סנהדרין פט) שאין שני נביאים מתנבאים בסגנון אחד. ומפני זה נהג הש"י בזה כמנהג הרופא החכם שכשהוא צריך להאכיל איזה סם מצד התיקון הנמשך ממנו ויראה שיהיה אפשר להמשך ממנו איזה נזק שידחה ההיזק ההוא באיזה תחבולה ויגין בעדו. כן כאשר ראה הש"י שיה צריך לצרף עם משה שבעים איש הזקנים להנהגת הכלל. ראה שהיה אפשר להמשך מזה מצד מה איזה רוע סדור ונשמר מזה. והוא שלא השפיע לכל אחד מהם רוח מיוחד אבל עשאם כלם כענפים יונקים משורש אחד נבחר והוא מרע"ה. וזה יהיה סבה להשואת דעותיהם ושתהיה הנהגתם מתאחדת ועולה לראש אחד.