ויגברו המים וגו': הנכון כדעת רמב"ן ודון יצחק ובעל הרכסים לבקעה, כי בק"ן ימים אלו ניכללו מ' יום הראשונים והטעם נשארו המים גבוהים על הארץ ועל ראשי ההרים הגבוהים עד סוף ק"ן יום, ואח"כ נשארו ראשי ההרים הגבוהים בלתי מכוסים במים, והנה בק"י ימים נתמעטו המים, שיעור ט"ו אמה שעל ראשי ההרים באופן שלא יכלה עוד התבה ללכת על פני המים ונחה על הרי אררט. והנה בי"ז באייר החל הגשם (למעלה פסוק י"א) ונמשך הגשם עד כ"ז בסיון, אז חדל הגשם, ועם כל זה נשארו המים גבוהים ומכסים ההרים היותר גבוהים עד י"ז בתשרי (למטה ח' ד'), אז נשארו ראשי קצת ההרים מגולים ותנח התבה על הרי אררט שאינם היותר גבוהים, ובאחד בטבת (שם ה') ניגלו ראשי הרי אררט ושאר הרים הבלתי גבוהים כל כך. 