לא היה לו שום טענה כנגד השטר אלא שאמר שאין לו במה לפרוע אם לא נמצא ללוה כלום יתר על מה שמסדרין לו התקינו הגאונים שמשביעין את הלוה כעין של תורה בנקיטת חפץ שאין לו כלום יותר על מה שמסדרין לו ושלא החביא ביד אחרים ושלא נתן מתנה ע''מ להחזיר וכולל בשבועה זו שכל מה שירויח וכל שיבא לידו או לרשותו מאשר תשיג ידו לא יאכיל ממנו לא לאשתו ולא לבניו ולא ילביש אותם ולא יטפל בהם ולא יתן מתנה לאדם בעולם אלא יוציא מכל אשר תשיג ידו מזון ל' יום וכסות י''ב חדש מזון הראוי לו וכסות הראויה לו לא אכילת הזוללים והסובאים או בני מלכים ולא מלבושי הפחות והסגנים אלא כדרכו וכל היתר על צרכו יתן לבע''ח ראשון ראשון עד שיגבנו כל חובו: <i>הגה: לא נשבע להבא ליתן לו כל מה שתשיג ידו יוכל להשביעו כל ל' יום שאין לו (טור ס''ב): </i>ומחרימין תחלה על מי שיודע לפלו' נכסים גלויים או טמונים ולא יודיע לב''ד ואם יש לו בעלי חובות הרבה א''צ לישבע שבועה זו לכל א' וא' אלא שבועה אחת לכולם ואם נראה לו ממון <i>(קודם שנשבע או) (טור ס''ט)</i> אחר שנשבע שבועה זו <i>(או שהיו שטרי חובות כתובים על שמו בידו) (תשו' הרשב''א בב''י ריש סי' צ''ח)</i> ואמר של אחרים הוא <i>(או שאמר יחדתי לאחרים שאני חייב להם) (תשו' הרא''ש כ' ע''ט סי'י''א)</i> או עסק הוא בידי אין שומעין לו עד שיביא ראיה: <i>הגה: ואע''פ שיש לו מיגו שהיה יכול להחזירם או לומר להד''ם אינו נאמן דהוי מיגו במקום חזקה דכל מה שנמצא ביד אדם בחזקת שהוא שלו (המגיד פרק א' דמלוה דין ד') ויש חולקין בזה (תשובת הרא''ש כלל ע''ט סי' י''א וכן משמע מתשובת רשב''א שכתב ב''י ס''ס מ''ז ועיין ס''ק ו') מיהו אם ידוע שיש לו עיסקא מאחרים נאמן לומר על מעות שבידו אלו מעסק פלוני הם במיגו שהיה נותנן לו:</i>