בארון: אשר הכין לו להיות שם עד צאת בני ישראל מארץ מצרים, עיין שמות י"ג י"ט, ויהושע כ"ד ל"ב. וקלער' וראז' הביאו בזה מנהג המצרים לתת מתיהם בארון עץ, שהיו גונזים מתחת לארץ, והיה המת נשאר שם מעומד, כאשר כתב הירודוט, וכאשר ראה גם Thevenot, ובארון מחוץ היה חקוק תאר פני המת, והיה הארון מעצי שקמים (Sicomori) שהמצרים קוראים ְתֵאָנה של פרעה; ויש ג"כ ארונות של אבן, וכל זה איננו ענין לכאן, כי הגניזה ההיא היתה לעולם, והיתה במקום קבורה שלנו; אבל ארונו של יוסף לא היה אלא לפקדון עד צאתם משם.
