וכן הדבר הולך גם כן ביחש לעובדי עבודה זרה, כל אומה לפי ערכה. זהו יסוד הסבלנות היוצא לא מקלות דעת לאמונה, כי אם מחכמה ומאמונה שלמה כי יד ד׳ בכל משלה, ושהוא נוהג בחסדו כל דור גוי ואדם יחד, כי מעשי ידיו כולם. למדה זו צריכות הנפשות בתחילה להתרומם במוסר טוב ודעה הגונה, ואז יוצע כח השלום הכללי ביחד. שהשלום הפרטי שבין אישי האומה וכתותיה יפולש על נקלה, ושלום המחשבות יחובר עם המעשים, עד שכל עם ד׳ ישובו להיות למודי ד׳, יודעי תורה ומקיימיה באהבה, ומוכשרים במוסר יסודי וטבעי, המועיל להיות לחומר להמוסר העליון, של עבודת ד׳ המיוחדת לעם סגולה, ״ממלכת כהנים וגוי קדוש״, ואז יכירו כל העמים את כבודינו ולנו יאמר ״עם הקדש גאולי ד׳״. כמו שכבר הוכן זה היסוד אפילו בעומקן של הדתות העומדות ממעל להאלילות, המוכרחת להתבטל ״כהמס דונג מפני אש״, ורעיון הכבוד הזה לכלל האנושי, ולאהבת ד׳ על כל האדם, לא יגרע, כי אם עוד יוסיף אור אש קודש על זהירות הקדושה העליונה של עם ד׳. כמו שהכהן הגדול, כל מה שיוסיף דעת מעלת אחיו הכהנים בזכרו שהוא מתעלה עליהם, יוסיף קדושה וצדקה וזהירות במעלתו בדברים המיוחדים לו והאיסורים הסובבים את מעלתו הנשאה. במלאת מדת הכרה כזאת, תלך ההשפעה הכללית מהשלמת האדם הכללי, בתור שלמות אנושית, הלך ושב, משפעת ומקבלת, בין ישראל לעמים באופן בטוח, כמי השילוח, ומוסיף עצמה בכל עת ובכל תקופה. והרעיונות הכלליים הם מתאחדים בעומק הכונה של התורה ומצותיה בפרטי פרטיות ומציגים את ישראל לגאון עולם משוש דור ודור, יצאו מן הכח אל הפועל באופן גלוי מוחש ומוחלט בחיים. ״ישמח ישראל בעשיו, בני ציון יגילו במלכם״. ו״יהי כבוד ד׳ לעולם, ישמח ד׳ במעשיו״. כל המלחמה של שליטת הדת בעולם המעשה על ידי ממשלת כהני הדת בהנהגת המדינה שכל כך רבו המחאות עליה, אינה תולדה מעצם הכפירה כשהיא לעצמה, כי אם מפני שכפי גודל החכמה של דעת ד׳ כן צריך עמה זהירות רבה משיבוש, ובאשר על פי רב אין העסקנים המפורסמים עומדים כל כך במעלה עליונה של זיכוך הדעות והמדות עד שתהיה השפעתם באה מעצם דעת ד׳ ודרכיו, אם כי מעורבים בהנהגתם צללים רבים של דמיונות כוזבים, שאי אפשר להמלט מזה כי אם בהיות ההנהגה מסורה בדברים המעשיים לאנשים שרוח היושר הפשוט יחיה אותם, ואף שלא יצעדו במעלות רמות, מכל מקום לא ישתבשו בדמיונות גרועים, עד אשר יבוגר המין האנושי ויקומו בו חכמים גדולים בדעת אלהים טהורה, אז תשוב ההנהגה לבעליה, ״והיתה לד׳ המלוכה״ ״והיה לד׳ למלך על כל הארץ, ביום ההוא יהיה ד׳ אחד ושמו אחד".