דכתיב לא תשחטו, והוה מצי למכתב לא תשחט, [אלא לחייב שנים. ולא משכחת שניהם עוברים אלא בג' בהמות, בת ואם ובת, לאשמעינן דאבנו ואותו נמי חייב. דאי אם ושני בניה א''נ פרה ובתה ובת בתה, פשיטא]. ואי לחייב תרי גברי, ה''מ למכתב לא ישחטו, ש''מ תרתי. גמרא: