
האבלים יש להם להתאבל במקום שיצאה נשמתו של המת, כי באותו מקום נפש המת מתאבלת ושם צריכין ליתן לה תנחומין, ומצוה להתפלל שם בעשרה שחרית וערבית (ועיין לעיל סימן כ' סעיף ו' שאין אומרים בבית האבל אלהינו ואלהי אבותינו ברכנו בברכה וכו') ואפילו אין שם אבל, כי יש בזה נחת רוח להנשמה, ואם יש אבל מצטרף למנין, ויביאו לשם ספר תורה מקודם ויכינו לו מקום כראוי על זמן שיתפללו שם, אם יש בשני בתים מתים, באחד יש שם אבל ובאחד אין שם אבל, ואין בעיר ההיא כדי לחלק שיתפללו כאן וכאן בעשרה, יתפללו בבית שאין שם אבל. נוהגין לומר בבית הנפטר לאחר תפלת שחרית ומנחה, את המזמור (תהלים מ''ט) למנצח וגו' שמעו זאת כל העמים וגו' ומה טוב ללמוד שם משניות לתיקון הנשמה (משנה אותיות נשמה).




