יש שמתוך הדפיקה התדירית של השפעת הרעיונות, מההארה העליונה שממעל להשכל המדוד, המוגדר בגבולי ההגיון, שבאה מצד התגלותה של הנשמה לגדולי המחשבה הנגשים אל ד', אין פנאי לשקול כל דבר בשיקול הדעת הרגיל. ומלחמה פנימית מתגברת, ודוגמת המלחמה המורגלת אצל רוב בני אדם בין היצה"ט והיצה"ר, היא אצל אדירי כח אלה בין הדעה המסומנה במצריה ובין ההופעה הגדולה, שהיא כצפור דרור לא תדע כל מאסר של גבולים. וגם במדה זו, אע"פ שהיא רוממה מאד, גדול כח של דרך ארץ, שלא יתפרץ האדם בכל ערך שהוא, ממדת הדעת הרגילה, אע"פ שנשתחרר כבר מכבליה, מ"מ עת ומשפט ידע לב חכם.