המגדף ר"ע מחייב קרבן שנא' בו כרת ונאמר (במדבר ט׳:י״ג) חטאו ישא האיש ההוא. סך שמן המשחה שעשה משה במדבר הרי זה חייב כרת. הפסח והמילה אע"פ שחייבים על זדונן כרת אין בהן קרבן לפי שהן בקום עשה. טמא שאכל את הקדש והבא למקדש טמא אע"פ שחייבין על זדונן כרת ועל שגגתן חטאת אין בהם אשם תלוי לפי שהן בעולה ויורד. המקלל אביו ואמו והאומר לחברו לך ועבוד עבודת כוכבים והמסית והמדיח ונביאי השקר ועדים זוממין אע"פ שיש בהן מיתת בית דין אין בהן קרבן שאין בהן מעשה. המכה אביו ואמו וגונב נפש מב"י וזקן ממרא ע"פ ב"ד ובן סורר ומורה והרוצח אע"פ שיש בהן מעשה ויש בהן מיתת ב"ד אין בהן קרבן לפי שהן [אינן] בהכרת.