יש הכשר בריאה ובכוליא והם מים זנים יש פוסל נזה ונזה לקותא והוא בשר שנתמסמס עד שהרופא גררו ומעמידו על בשר חי והיינו תפלא תלחי תלחי שמניא בגמרא יש כשר בריאה ופסול בכוליא מוגלא יש פסול בריאה ונשר בכוליא נקב ומים זכים דכשרין כאן וכאן לא אמרן אלא רצילי אבל עכירי טרפה ודצילי נטי לא אמרן אלא דלא אפרוח אכל אסרוח טרפה כך היא שיטת הרי״ף זכר לברכה ודעת הרמב"ן וכן פירש"י זכר לברכה דעכירי טרפה כאן וכאן ואסרוח טרפה כאן וכאן פי׳ בריאה ובכוליא והרז״ה זכר לברכה דמכשיר עכירי ואסרוה בריאה נראה דלא גריס בגמרא כאן וכאן ואכוליא בלחוד ולא אריאה דכיון דמגליא מוגלא כשרה בריאה מוגלא היינו מים עכורין והיא היא ועוד ריאה שנשפכה כקיתון דכשרה בדקימא סימפונה אי אפשר דלא עכורה והואיל וכולה נימוחה מבפנים דעכירי אכוליא ולא אריאה הוא דאסרות דכוליא אכל בריאה כשרה הוא וכן דעת הראב״ד זכר לברכה ורכים מן הפוסקים וכן כתב הרשב״א זכר לברכה בחיבורו עוד ראיה מדמכשרינן בגמרא הנך דקימי צמתי טנרי כנרי ועדין היו מלאות ולא יצאתה עדין לחותן לראות אם עכורין אם סרוחין אבל מסתמא מכשירינן להו שמע מינה דעכורין וסרוחין לא פסלו בריאה והרמב״ן זכר לברכה שכתב וצריכה בדיקה אם מימיה סרוחין אם לאו עליו להביא ראיה וכתב גם כן וצריך לבדוק בסמפון שתחתיה אם נמצא נקוב טרפה והא דאמרינן בריאה שנשפכה פ קיתון והוא דקימי סימפונא שלא נימוחו ויתברר לנו באי אית כה סוריקי חיוארי אם לא ולא הצריכונו לבדוק בסמפונות אם הם נקובין אם לאו גם לא מצינו טרפות לסמפוני הריאה הפנימים אם לאו בניקב לחברו כמו שפירשנו למעלה או בנימוחו וצמחי צמחי דאמרינן הן בועות מליאות ליחה והיינו מוגלא כדאמרינן כנדי הן צמחין גדולים כבדים טינרי גדולים מכנדי וקשים כסלע והראב״ד זכר לברכה פי' כנרי כנדי טנרי זוגות זוגות סלעים סלעים כנדי זוגות וחברו פרק אלו טגלחין שמואל קרע עליה דרב תליסר כנרי פי' י"ב זוגות של בגדים ואעפ״י שנתברר לנו בראיות נמורות וברורות להתיר מים סרוחין בריאה כתבתי אותם להלכה אבל לא למעשה כי לא ראיתי מי שהקיל בדבר להתירם. הני תרתי בועי דסמכינן להדדי לית להוא בדיקותא פרש"י זכר לברכה דקים ליה לרבא דלא נסמכו אלא מחמת נקב שבריאה והעלה נקב את הבועות הללו סביבו והר"מ זכר לברכה נמי כתב שאי אפשר שיש נקב ביניהן ואין להם דרך בדיקת ויש מי שפירש דחישינן דשמא תרחק זו על זו ותבקע באחת מחמת דוחק הברתה והיינו דלא בדקינן אי מינקיב בינתים וסמיכן דקאמר רבא כדי שתוכל כאחרת לדחוק חברתה הא לאו הכי לא חיישינן להו כי היכי דלא חיישינן לחדא ולא מינקבו הדא ומתחזיא כתרתי ר"ל שנראה כעין סדק באמצעיתה והופה לשתים מיתינן סילוא ובזעינן להו פי' פותחין אותה כקוץ מצידה אחת אי שפכי אהדדי חדא היא וכשרה ואי לא תרתי אינון וטרפה. הביא הרשב״א ז"ל בחבורו אכעבוע שעלה כשיפולי ריאה הורה כעל הלכות שאם הקיף אותה בשר הריאה מכל צד ואפי' כל שהוא כשרה ואם לאו הרי הוא כיתר וכל יתר כנטול דמי והרי היא כנקיבה וטיפה ואעפ"י שדברים אלו אינם מתקבלים אל הדעת ראוי לחוש לדבריו שדברי הגאונים דברי קבלה הם. בועה שניקבה בריאה ואץ ידוע אם קורם לשחיטה או לאחר שחיטה אץ צריכין בועה להקיף ולקורבה אצלה ולראות אם מראה הנקנים שוים כפו שאפרנו שמקימין בריאה דשאני הבא כיון דאיכה בועה אי אפשר לעמוד עליה שעשוי הנקב להשתנות כל שעה ושמא מראה אחר היה לה ונשתנה ופרש"י זכר לברכה דזה הוא במקום דלא משמשא ידא דטבחא אכל כרקום דמשמשא ידא דטבחא תלינן כידא דטבחא ולאחר שחיטה ולשון מקיפין כקרני; זו לזו שפוטות גף בעוף טרפה הישינן שפא ניקבה הריאה ושמואל אפר תבדק ופסק הרי"ף כמותו כיצד יעשה מבנים קש או קנה או כנף דק בגרגרת ונופה אם יצא ממנה רוח טרפה ואם לאו אלא שתעלה בנפיחה כל הצד שאין דבוק בצלעות בידוע שלא ניקבה הריאה וכשדה ואינו צריך להפריש הריאה מצלעותיה שמא ניקבה במקום דיבוקה כי הואיל ואמרינן בריאה שניקבה ודופן סותמתה במקום רביתא שהיא סתימה מעליא וכשרה וכי"ש בעיף שמוסדקת בין הצלעות ונחבאת ביניחן שסותמת כאלו סבוך בבשרה. ומצאתי שכתב חכם אהד מחכסי עירנו כי אלו טרפות שכתבנו בריאה אין צריך לחזור אחריהן אלא אם כן נולד בה דבר שחוששין לה כמו שאין מחזירין על שאר הטרפות כי גם כן לבדיקות הסרכות הוצרכנו לבקש טעם למנהג כפו שבארנו לפעלה במשפטי הבריקה ואעפ"י שהחמירו כה יותר כשאר אברים לא נופלת מהם היא ואם בא זאב ונטל את הריאה וההזירה כשהיא מנוקבת תלינן בזאב וכתב הרמ"זל מי ששחט את הבהמה וקרע את הבטן וקודם שיבדוק את הריאה בא כלב או נוי ונטל את הריאה והלך לו הרי זו כותרת ואין א ומרין שמא נקובה היתה או סמוכה היתה, שאין מחזיקין איסור אלא הרי היא בהזקת היתר עד שיורע לך במה נטרפה וכשם שאין חוששין לקרום של כוח ולשדרה כך לא נחוש לריאה שאבדה ואין כזה כנהג שדבר שאינו מצוי אין בו מנהג בא נוי או ישראל והוציא את הריאה קודם שתבדק והרי היא קיימת נופחין אותה אעפ"י שאין אנו יודעים אם היו שם צמחים או לא היו וזה הוא מה שראיתי לחקור על דת הריאה ולבאר משפטיה אל החברים המקשיבים למצוא דברי חפץ ממני אני יצחק) הקטן כ"ד דוד זלה״ה בנל״ך ואע"י.