ונספר לו וגו' ויהי כאשר פתר לנו כן היה: בההיא אנתתא דאתת לגבי רבי אלעזר: אמרת ליה: חמית בחלמי שריתא דביתי תבירא. אמר לה: את ילדת בר דכר, והוא חיי. אזלת והוה לה כן. אתת זמן אוחרן למשאליניה אשכחיה תלמידיה יתבין תמן ורבהון לא הוה גביהן. ואמרה להן: ואן הוא רבכון? אמרו לה: אימר לן מה דאת בעית, ואנן אמרין ליך. אמרה להון: חמית בחלמי שריתא דביתי תבירא. אמרו לה: ההיא אתתא קברה בעלה, כיון דנפקת מן גבהון שריא מייללא. שמע קלה ר' אלעזר, אמר להון: מה אמרתון להדא איתתא? אמרין ההיא איתתא דאתת למשאל יתך. אמר להון: ומה אמרתון לה? אמרו ליה: כדין וכדין אמר להון, אובדתון גברא לא כן כתיב, ויהי כאשר פתר לנו כן היה, ולא כן אמר רבי יוחנן: הכל הולך אחר הפתרון, חוץ מן היין?! יש מי ששותה אותו וטוב לו, ויש מי ששותה אותו ורע לו. תלמיד חכם שותה וטוב לו, עם הארץ שותה ורע לו: