המהלך בבית הפרס על גבי אבנים שאין מתנדנדין תחת רגלי אדם בשעה שמהלך עליהן או שנכנס לה והוא רוכב על גבי אדם ובהמה שכחן יפה הרי זה טהור אבל אם הלך על גבי אבנים שמזדעזעין בשעת הילוך אף על פי שנשמר ולא נתנדנד ה"ז טמא כמי שהלך על העפר עצמו וכן אם הלך על גבי אדם שכחו רע עד שתהיינה ארכובותיו נוקשות זו לזו ושוקיו מרעידות כשהוא נושאו או על גבי בהמה שכחה רע עד שתטיל גללים בשעת רכיבה ה"ז טמא וכאילו הלך ברגליו.