אין כו'. פי' לטומאה. ובגמ' ל''ש אל לטומאת הידים אבל לענין אכילה מצטרפים. דתניא רא''א. לא יאכל כי קדש הוא. כל שבקדש פסול. בא הכתוב ליתן ל''ת על אכילתו. ופרש''י לטומאת ידים שגזרו בנותר ופגול שמטמאין את הידי' משום חשדי כהונה. או משום עצלי כהונה. וכיון דגזירה דרבנן הוט אינן מצטרפין דהו''ל גזירה לגזירה. אבל לענין אכילה אי איכא פחות מכזית פיגול ונותר משלים לכזית חייבי' עליו משום פיגול. ואי רוב דנותר כו' חייבי' עליו משום נותר ואמר לי רבי דאי הוה חצי זית מזה וחצי כו' מצטרפין לחייב משום נותר ומשום פיגול ע''כ. ונ''ל דלא לחייבן בשתים שא''כ אתה מחייבו על פחות מכשיעור. אלא לענין מלקות לחייבו אם התרה בו משום נותר או משום פגול: