להבין את ערכם של כל המצות ודקדוקי תורה, איך הם נמשכים אל הכלל הגדול של התכלית הכללית של האומה הישראלית, שהיא להודיע את שם ד׳ בעולם כולו על ידי מציאותה והנהגתה, שזה הוא מקום המעדת הרגלים לכל הנחשלים, שנקל להשיבם אל העיקר אבל כבד להעמידם על הארה שכלית שלא יבאו לקציצת נטיעות וענפים. והנה איך  להבין ששם ד׳ בעולם אי אפשר להקרא כי אם על ידי ישראל, צריך רק לדעת שקריאת שם ד׳ שעל ידה יתבסם העולם מטומאתו, לא יוכל להיות מובן על פי הכרה שטחית. כי כל זמן ששם ד׳ נקרא בפי הבריות ואינו נכנס עמוק בתוך עומק של שיווי כלל החיים ופרטיהם, אז לא ימשך ממנו אותו שלום העולמים המקווה, מכמה פנים: הא׳ כי כל זמן שהידיעה צפה ואינה עמוקה בלב, אז לא תוכל כלל להגביר כחה כל כך עד שנחליט שעל ידי שיכירו כל בני אדם את עצמם לשותפים ואחים בדעה הנעלה הזאת, כלומר עובדים כולם ביחד לכונן את השלום הכללי והטוב האמיתי אל כל מעשי ד׳, שעם כל זה לא יתגברו חשבונותיהם הפרטיים למעלה מההכרה הזאת, וע״כ עוד יקום כח האגרוף ויתקיים ימים רבים לעשות בארץ שמות. והב׳ כי עצם ודאותה של ידיעה זו עד שלא תהיה עוד מסופקת בתור תעודה אנושית כללית, צריכה הכשר לב עד שההרגשה הפנימית תהיה מלאה מזה, עד שלא תצויר כלל אפשרות שיתנהג עם ההפך מהכרה כללית זאת. ואל אלה השתי פינות צריך שם ד׳. להודע לא רק בכמות כי אם באיכות. כלומר, אין הדבר יוצא על פי רוב מספר האנשים האומרים דרך מצות אנשים מלומדה שהם מאמינים בד׳ אחד, כי אם שיהיה כל כך מרושם ערך של הידיעה הזאת עד שיוכל בטח להיות אבן פינה לכל החשבונות הפרטיים האנושיים שעל ידם מסתבכים דרכי החיים ויוצאות מכשלות ותגרות רבות בכלל האנושות לכתת גוי בגוי ומשפחה במשפחה. והכח המיוחד להטביע עמוק בלב את המושג הממלא את כל הדר החיים שהוא ד׳ אחד, ״ואהבת את ד׳ אלהיך בכל לבבך ובכל נפשך ובכל מאדך״, הוא רק על ידי המון המעשים. ״רצה הקב״ה לזכות את ישראל, לפיכך הרבה להם תורה ומצות״. על כן כשם שיש תעודה לעצם הכח המיחד את האומה בכל תכונותיה הפרטיות, על ידי המערכה הרחבה של מעשי תורה ודקדוקיה שממלאים את החיים הישראליים לתן עליהם חותם מיוחד, כן יש גם כן שורש גדול לכל אלה גם לפי ההשקפה היותר רחוקה, שהיא התכלית הכללית שיוצאת מכל החזיון הגדול הזה של התפרדות הלאומיות. ואיך שיהיה האדם נתון בשכלו ורגשותיו, אם לפנות אל הציר הלאומי ביותר, או אל המבט הכללי, בין כך ובין כך עליו להכיר את גודל החובה להיות ירא ד׳ בשמירת התורה והמצוה באהבה. וכל דקדוקי תורה ודקדוקי סופרים שהם מוסיפים לחרוט עמוק בלב את התכלית הנשגבה העולמית יחשבו לצדקה גדולה המשתרעת למרחב אין קץ. ״ויגל כמים משפט וצדקה כנחל איתן״.