ויאמר ישראל אל יוסף אנכי מת והיה אלהים עמכם והשיב וגו' בר אחוי דרבי יוסי, ג' סימנים נתן להם הזקן: הבא בסיגנון שלו, אנכי. והממנה מכם, זקנים. ואומר לכם, פקוד זה הוא הגואל. רבי חוניא, מוציא אנכי, ומכניס שם המפורש תחתיו. ואני נתתי לך בין שהשכים ולא עשית כמעשיהן. לפיכך, תהא השכם בחלקך. אמר רבי פנחס: בשכם נפרצה הערוה וגדרת אותה. לפיכך, תהא בחלקך. רבי יהודה ורבי נחמיה ר' יהודה אמר: ואני נתתי לך שכם, זו הבכורה, ולבושו של אדם הראשון. אשר לקחתי מיד האמורי, זה עשו. וכי עשו אמורי היה? אלא שעשה מעשה אמורי. בחרבי ובקשתי, במצות ובמעשים טובים. רבי נחמיה אמר: ואני נתתי לך שכם אחד, זו שכם, ודאי אשר לקחתי מיד האמורי, זה חמור אבי שכם. וכי אמורי היה? אלא חוי בכלל אמורי. בחרבי ובקשתי, לא היה אבינו יעקב רוצה, שיעשו בניו אותו מעשה, כיון שעשו בניו אותו המעשה אמ' מה אני מניח את בניי ליפול ביד אומות העולם, מה עשה, נטל חרבו וקשתו ועמד על פתח שכם, אמ' אם יבואו אומות העולם ליזדווג לנביי אני נלחם כנגדן, היא דהוא אמ' ליה ליוסף ואני נתתי לך שכם אחד וגו' ואיכן מצינו שנטל יעקב אבינו חרבו וקשתו בשכם: