אמר לחנוני תן לי בדינר פירות ונתן לו והרי הפירות מונחין ברשות הרבים והחנוני תובע את הדינר ובעל הבית אומר לו נתתי לך הדמים והשלכת אותם לתוך כיסך הרי הלוקח נשבע כתקנת חכמים בנקיטת חפץ ונוטל הפירות הואיל וכבר יצאו מרשות המוכר והרי הן ברשות הרבים ואילו היו ברשות הלוקח היה נשבע שבועת היסת ונפטר ואילו היה עדיין ברשות החנוני היה נשבע היסת וישארו פירותיו אצלו.