בדורותיו: בין כל בני דורו היה צדיק, שהוא לבדו הצדיק בדורות ההם, וכמו שאמר לו כי אותך ראיתי צדיק לפני בדור הזה ( רמב"ן). והנה בכול סיפור נח מצאנו שמות אלהות והויה מעורבים יחד באופן שיפלו ולא יקומו דברי האומרים, כי משה מגילות מגילות קדמוניות מצא, והפרשיות אשר בהן שם אלהות נכתבו בדור אחד וע"י אנשים מיוחדים, ואשר בהן שם הויה נכתבו בדור אחר וע"י אנשים אחרים, ואשר בהן הויה אלהות בדור אתר ועל ידי אנשים אחרים ג"כ. וכבר נתחבטו בחקירות כאלה החוקרים האחרונים, והעלו חרס בידם. הראשון שבהם היה Astruc שכתב Conjectures sur les Mémoires originauz dont il paralt que Moyse s'est servi pour composer le livre de la Génèse, Bruxelles, 1753. ולפי דעתו השתמש משה בשתים עשרה מגילות קדמוניות, ואחריו Eichhorn בספרו Repertorium für biblische und morgenländische Literatur Parte V, pag. 183, ובספרו Einleitung in das alte Testament, Parte II, pag. 374, edit. 3a. אומר שהשתמש משה בשתי מגילות לבד, רק קצת דברים הוסיף בהן כה וכה. ואחריו Ilgen בספרו Die Urkunden des ersten Buchs von Moses in Ilher Urgestalt, Halae 1798. אומר כי ספר בראשית מלוקט משלשה ספרים. וראיתי להעתיק בזה דברי רוז' כי נעמו: Si in qua alia, tum maxime in hac pericopa manifesta deprehendi indicia duorum, ex quibus illa coagmentata sit, monumentorum, statuunt plerique recentiorum post Astrucium; alternantem vidilicet nominum Dei, havaya et elohim, usum frequentes earundem rerum repetitas commemorationes, et certas loquendi formulas, quae alterutri illorum scriptorum sint propriae, satis illud arguere earundem notarum ope, quae cujusque illorum sint, discerni posse arbitrantur. Sed quum, incertos illos duces sequentes, monumenta illa discernere conarentur, in expediendo, quod susceperunt, secernendi negotio mirum quantum inter se discrepant. Saepe enim quae unus assignat monumento veteri ei, in quo nomen Elohim usurpatur, eadem alter tribuit alteri monumento, cujus auctor nomine J. uti solet, et contra. Est praeterea aliud, quod illam conjecturam suspectam facit. Aut enim Genescos scriptor illa monumenta invicem coagmentavit, aut ex utroque non-nulla selegit. Hoc si sumas, mirum erit, cur non repetitiones et 'εναντιοφανει΄ας omiserit; illud vero, apparebit in utroque monumento seorsim sumto narratio manca et hiulca, quod demonstrarunt Koeppen: die Bibel ein Werk der göttliehen Vorsehung, Parte II, pag. 468, ed. 2a, et Hasse: Entdeckungen im Felde der ältesten Erd-und Menschgeschichte, Parte II, pag. 224 segg. et 241. Nobis non est dubium, auctorem, ut ejusdem intra paucorum verborum ambitum nominis repetitionem vitaret, nunc elohim, nunc havaya posuisse; e. c. 6. 22. 7, 1 et 16. Nec aliam alternantis nominis elohim et havaya rationem in aliis veteris Testamenti libris quis quaerat.