הריאה שהאדימה בין מקצתה בין כלה כשרה זה הוא רעת רש"י ז״ל והרי״ף והרמב"ם ז״ל וראיה לדבר כדאמרי' אדומה כשרה מדר׳ נתן ור"ח זכר לברכה כתב שהאדימה נין כולה בין מקצה טרפה ואי קשי' האי אדומה ר' נתן ור' אפרים נתן טעם לדבר דשאני אדומה משהאדימה דהאדימה מגזרת הפעול והוא ארומה ביותר ומשמע שהאדימה מחטת לקות הוא ואדומה משמע מתולדותה ולפי שעדין אין דמה נבלע בה ומראיתה יעיד עליה כי הפרש יש כין אדמו עצם מפנינים שהוא מפועל קל לאם יאדימו כתולע שהוא מבנין הפעיל שאין אדמימות הפנינים חזק כארמי התולע ואינו נכון דא"כ דאינה חלוק נין אדמימות לאדמימות הוה. לן למבעי גבי אדומה כשרה היכי דמי אדומה כשרה וכדבעו בירוקה כשרה ודבי משכחת לה ירוקה ככרתי והיא כעלה חציר כשר ירוקה כעי; קישות והוא עשב שקורין לו מלוכיא כעין מוריקא והוא הכרכום והר"מ סי׳ כעין חריע והוא הצמח שצובעין בו הבגדים והוא דומה לשערות אדומית מעט ונוטה לירקות כעין כיעתא והוא חלמון ביצה טרפה וכל מראה גרוע בכלל אלו הירוקון הפסולין הן ככוחלא והוא הצבע כחול לא ירוק ולא שחור כשרה כדיותא והוא קורט דיו יבש והוא שחור טרפה ככבדא כשרה כבשרה טרפה וסימנך ובשר בשדה טרפה פי׳ רש"י והרמב״ם ז״ל כמראה הכבד כמראה הבשר והרז"ה ז"ל פי׳ ככבדא וכבשרא במשושא ולא בחזותא מדלא קאמר כעין כבדא כעין בשרא כדקאמרינן כעין כישות כעין מוריקא. 