כי תבואו אל ארץ כנען ונתתי נגע צרעת בבית ארץ אחוזתכם. הדא הוא דכתיב (תהלים עג): אך טוב לישראל אלהים לברי לבב. יכול לכל? תלמוד לומר: לברי לבב, אלו שלבן ברי במצות. (שם פד) אשרי אדם עוז לו בך. יכול לכל? תלמוד לומר: מסלות בלבבם, אלו דשבילין דאורייתא, כבישין בלבהון. (שם קכה) הטיבה ה' לטובים. יכול לכל? תלמוד לומר: ולישרים בלבותם. (נחום א) טוב ה' למעוז ביום צרה. יכול לכל? תלמוד לומר: ויודע חוסי בו. (איכה ג) טוב ה' לקוויו. יכול לכל? תלמוד לומר: לנפש תדרשנו. (תהלים קמה) קרוב ה' לכל קוראיו. יכול לכל? תלמוד לומר: לכל אשר יקראוהו באמת. (שם עג) ואני כמעט נטיו רגלי רב ולוי, חד אמר: אסף בן קרח היה. וחד אמר: אסף אחר היה. מאן דאמר: אסף בן קרח היה, כבר הייתי שורה עם אבא בגיהנם. וחד אמר: אסף אחר היה, כבר הייתי שורה עם הרשעים בגיהנם. למה? (שם) כי קנאתי בהוללים. במערבא אומרים: הוללים, אלו שלבם מלא הוללות רעות. ר' לוי קרי להון זהוניא אלו שמביאין אללי לעולם. שלום רשעים אראה כתיב: אין שלום לרשעים ואתה אומר שלום רשעים?! אלא בשלומים של רשעים אראה. (שם) כי אין חרצובות למותם ובריא אולם, לא הרהרתים בחלאים ולא צביתים בעונות, אלא ובריא אולם, עשיתים בריאים כאולם. כדתנן: פתחו של אולם ארכו ארבעים אמה ורחבו עשרים אמה, וחמשה מלתריות של מילא היו על גביו. ר' דוסתאי כר' ינאי, בשם ר' מאיר ורבנן, ר' דוסתאי אמר בשם ר' מאיר: האשה הזאת היא טווה מעה אחת עבה ומעה אחת דקה. אלו הציבום לעונות ואלו לאיספליטון. רבנן אמרי: אין להם ציבום של עונות שימותו בהם, אלא אלו הבריאים ליום הדין, הדא הוא דכתיב (מ"א ז): ואולם הכסא אשר ישפוט שם אולם המשפט. (תהלים עג) בעמל אנוש אינימו, לא לחרוש, ולא לזרוע, ולא לקצור. ועם אדם לא ינוגעו אמר רב המנונא: אפילו באותם שכתוב בהם (יחזקאל לד): ואתן צאני צאן מרעיתי אדם אתם, לא ינוגעו. לפיכך משה מזהיר לישראל, כי תבאו אל ארץ כנען: