דבר אחר: ויתן אל משה רבנין אמרי: אלו עשו ישראל אותו מעשה, עד שלא ניתנו הלוחות למשה, לא היו יורדין בידו. ר' לוי אמר: משעשו אותו מעשה, נתן הקב"ה למשה את הלוחות, כמו שכתוב: ויתן אל משה ככלותו לדבר אתו. אמר ר' שמעון בן לקיש: מהו לדבר אתו? משל לתלמיד, שלמדו רבו תורה, עד שלא למדו, היה הרב אומר והוא עונה אחריו. משלמד, אותו, אומר לו רבו: בא ונאמר אני ואתה. כך כשעלה משה לשמים, התחיל לומר אחר בוראו התורה, כשלמדה אמר: בא ונאמרה אני ואתה. הוי, לדבר אתו. מהו ככלותו? אר' שמעון בן לקיש: כל מי שהוא מוציא דברי תורה ואינן ערבין על שומעיהן ככלה שהיא עריבה לבעלה, נוח לו שלא אמרן. למה? שבשעה שנתן הקב"ה התורה לישראל, היתה חביבה עליהם ככלה, שהיא חביבה על בן זוגה. מנין? שנאמר: ויתן אל משה ככלותו. אמר רבי לוי, אמר רבי שמעון בן לקיש: מה כלה זו מקושטת בכ"ד מיני תכשיטין, כך תלמיד חכם צריך להיות זריז בכ"ד ספרים. ככלותו אמר ר' שמעון בן לקיש: מה כלה זו, כל ימים שהיא בבית אביה מצנעת עצמה, ואין אדם מכירה, וכשבאת ליכנס לחופתה, היא מגלה פניה, כלומר כל מי שהוא יודע לי עדות, יבא ויעיד עלי. כך תלמיד חכם צריך להיות צנוע ככלה הזו, ומפורסם במעשים טובים ככלה הזו, שהיא מפרסמת עצמה. הוי, ויתן אל משה ככלותו: