ואתה הקרב אליך את אהרן אחיך - הה"ד (זכריה י): ממנו פנה ממנו יתד ממנו קשת מלחמה. בא וראה אומות הקדמונים, כשהיו מבקשים להעמיד להם מלך, היו מביאים מכל מקום ומעמידים עליהם, שכן הוא אומר (בראשית לו): וימלוך באדום מדנהבה מבצרה, וכן כלן. אבל ישראל אינו כן אלא, מהם גדוליהם, מהם מלכיהם, מהם כהניהם, מהם נביאיהם, מהם שריהם, שנאמר: ממנו פנה, זו המלך דוד, שנאמר (תהלים קיח): אבן מאסו הבונים היתה לראש פנה. ממנו יתד, זה כהן גדול, שנא' (ישעיה כב): ותקעתיו יתד במקום נאמן, ממנו קשת מלחמה, שנאמר (ד"ה א יב): נושקי קשת מימינים ומשמאילים ממנו יצא כל נוגש יחדיו, אלו סופרי הדיינין. וכן הוא אומר: ואתה הקרב אליך את אהרן אחיך ואת בניו אתו. מהיכן? מתוך בני ישראל. משל למלך, שהיה לו אוהב ובקש למנות קתליקוס, ומנהו על כל בית גנזיו. לאחר ימים בקש לעשות אסטרטיגוס, והיה אותו אוהבו סבור, שמא יעשהו ולא עשאו. אמר לו: לך ומנה אסטרטיגוס! אמר לו: אדוני המלך! מאיזו גינוסיא? אמר לו: מגינוסיא שלך. כך ביקש הקב"ה למנות על מלאכת המשכן, ועשאו למשה גזבר על הדיינין, ועל הכל, וכשבקש לעשות הקב"ה כהן גדול, היה משה סבור שהוא נעשה כ"ג. אמר לו הקב"ה: לך ומנה לי כהן גדול! אמר לפניו: רבון העולם! מאיזה שבט אמנה לך? אמר לו: משבט לוי! אותה השעה שמח משה, אמר: כך שבטי חביב! אמר לו הקב"ה: אהרן אחיך הוא, לכך נאמר: ואתה הקרב אליך את אהרן אחיך. רבנן אמרי: כל מ' שנה שהיו ישראל במדבר, שמש משה בכהונה גדולה. ויש אומרים: לא שמש אלא שבעת ימי המלואים. ר' ברכיה בשם ר' סימון אומר: כל מ' שנה שמש משה בכהונה גדולה, שנא' (שם ה): ובני עמרם אהרן ומשה וכתיב (דברים לג): ומשה איש האלהים: