כשבונין במקדש אין לוקחין עצים ואבנים מן ההקדש ולא בונין את הבניין על דעת שהוא קדש אלא בונין הכל מן החול גזירה שמא יהנה בצל הבניין או ישען על אבן או קורה בשעת מלאכה ואחר שישלם הבניין מחללין מעות ההקדש על הבניין ואם צרכו הגזברין לעצים לקודש לאותו היום בלבד לוקחין אותן ממעות ההקדש שהרי אינן מתאחרין ימים כדי שנחוש להן שמא ישען אדם עליהן וימעול: