אדוני שאל את עבדיו וגו' - אמר לו: מתחלה באת עלינו בעלילה, כמה מדינות ירדו למצרים לשבר אוכל, ולא שאלת אחד מהם, שמא בתך באנו ליקח, או אתה סבור לישא את אחותנו, אעפ"כ לא כסינו ממך. אמר לו: אני רואה בך, שפטיט אתה. יש באחיך פטיט כמותך? אמר לו: כל זאת שאתה רואה, אני ערבתי אותו! אמר לו: מפני מה לא עשית כן את אחיך, כשמכרת אותו לישמעאלים בעשרים כסף, וציערת את אביך הזקן, ואמרת לו (בראשית לז): טרוף טורף יוסף? כיון ששמע יהודה כך, צעק ובכה בקול גדול. אמר: כי איך אעלה אל אבי? אמר יהודה לנפתלי: לך וראה כמה שווקים במצרים? קפץ וחזר, אמר לו: שנים עשר! אמר יהודה לאחיו: אני אחריב מהם שלושה, וטלו כל אחד ואחד, אחד אחד, ולא נשאר בהם איש. אמרו לו אחיו: יהודה, מצרים אינה כשכם, אם אתה מחריב את מצרים, תחריב את כל העולם! באותה שעה, ולא יכול יוסף להתאפק, כיון שראה יוסף, שהסכימה דעתם להחריב את מצרים, אמר יוסף בלבו: מוטב שאתודע להם ואל יחריבו את מצרים. אמר להם יוסף: לא כך אמרתם, שאחיו של זה מת, אני אקראנו ויבא אצלכם, והיה קורא: יוסף בן יעקב, בוא אצלי! יוסף בן יעקב, בוא אצלי! והיו מסתכלין בארבע פינות הבית. אמר להם: מה אתם רואים? אני יוסף אחיכם! מיד פרחה נשמתן, שנאמר: ולא יכלו אחיו וגו'. ולא האמינו לו, עד שפרע עצמו והראה להם המילה: