מצורף לזה שקנא יהושע לכבודו של משה. שהיה נראה מדעת אלו השנים שהיו בוחרים יותר שיהיה רוח מיוחד לעצמם ולא יהיה נמשך מרוח משה רבינו ע"ה. ועם היות שלא היתה כונת אלו לה. טעה יהושע בכך. כי לדברי מי שאומר שם בסנהדרין (דף יז) שאלו שני האנשים במחנה נשתיירו לא אירע זה להם אלא מצד ענותנותם. שאמרו שם תנו רבנן וישארו שני אנשים במחנה יש אומרים בקלפי נשתיירו שבשעה שאמר לו הקב"ה אספה לי שבעים איש אמר משה כיצד אעשה וכו' כדאיתא התם. ר' שמעון אומר במחנה נשתיירו בשעה שאמר הקב"ה אספה לי שבעים איש וגו' אמרו אלדד ומידד אין אנו רואים לאותה גדולה אמר להם הקב"ה הואיל ומיעטתם עצמכם הרי אני מוסיף גדולה על גדולתכם ומה גדולה הוסיף להם שכל הנביאים כלם נתנבאו ופסקו והם נתנבאו ולא פסקו: