<b>מי </b>זה בא מאדום חמוץ בגדים מבצרה זה הדור בלבושו צועה ברב כחו ורוח נדיבה רוחו וכריח השדה ברכו ה' ריחו ולמלחמות התורה חגר חרבו ותפס שלחו ועל כסא התלמוד מושב מנוחו הוא הרב הנערב הנחמד מזהב ומפז רב [מר ורב] יהונתן הכהן סגלת החכמים בן כבוד גבירנו קדושנו מורינו ורבינו דוד זצ"ל יהי אלהיו עמו להושיע ובכל אשר יפנה ירשיע מאת הנכסף לראותך המשתעשע בבינתך השמח בחברתך המתפלל תמיד להתמיד שלותך ולהרבות תורתך ולהאריך בטוב ימותך משה בר מימון זצ"ל אמנם כי אתה עם ה' תקראו ובכל הנמצא כתוב [לחיים] תמצאו וראשוניה בכל חלוצי צבאות ה' תצאו כי אתם חלק ה' וחבלו החונים על דגלו והמשרתים לפניו תמיד בזבולו ברך ה' חילו וספר התורה לכם נמסר ומעת הוסר התמיד מכם לא סר והיה כל מבקש ה' אל משמעתכם הוא סר כי כבר נגזר לכם להבין ולהורות את החוקים ואת התורות כי אתם שומרים אמרות ה' אמרות טהורות נוצרים לפנים את הבריתות ולך ולבית אביך כל חמדת ישראל ולא ישבות מכם לתורה גואל וזאת לפנים בישראל לכן בהגיע כתבך הממולא בכל אבן יקרה וספיר כזוהר הרקיע לכל משכיל מזהיר זוהר בהיר וכל התלמידים נשאוהו בחיקם ובזרועם ובשמחה נשמע מרחוק דעם ובפתחו עמדו כל העם וכאשר נשמע גלו עניניו ונחקרו סתרי מצפוניו וירא משה וינס מפניו וימצא עם הכתב אגרת לכל חמדה אוגרת והיא על [כל] מגלה גברת עקב היות בה רוח אחרת רוח חכמה ובינה רוח עצה וגבורה היא האגרת אשר לא נודעו אשר להבינם משמן בשר חכמים ירזה ולפרוקם ישאל כל חוזה ויאמר משה אסורה נא ואראה את המראה הגדול הזה ונשמע את קול הקושיות חזק כרוח סערה ויאמר משה זה קול ענות גבורה ובהביטו הרים רמים ולא יוכל לעלות ורצה לבא אל האהל והנה הדלתות נעולות ושם לה עלילות וחרד עם החרדים והשיב אחור ימינו להשיב הדברים אחדים וידי משה כבדים וכראותו כי אפס עזוב ועצור הלך לבדו וישב בנקרת הצור ויאמר משה אל ה' אתה אמרת ידעתיך בשם וגם מצאת חן בעיני והנה באחרית הימים נצתוני בני ואחר כל אלה הדברים והדרכים אשר בעיני לא ישרים דרך השרות והשרים המה הדרכים אשר מקצתם לא סלולים דברי החידות והמשלים וזה הדבר המעט אשר דברנו בהם ודברנו בעניניהם לפי שהיא דרך אבותנו לפנים וכל אחינו אשר בספרד לה פונים ואמרו רז"ל עלית לקרתא הלך בנימוסא וראוי להחזיר הים לאיתנו ולהיות נשמע הדבר לענינו מודיע אני משה אליך השר הרב הכהן יהונתן כי בעת שהגיעו אלי כתבך ושאלותיך שמחתי בהם שמחה גדולה ואמרתי לנפשי ברוך ה' אשר לא השבית לך גואל וידעתי שהגיעו דברי למי שידע עניניהם ויבין מצפוניהם וישא ויתן בהם כראוי ואמרתי לנפשי הרי זה למשיב נפש ולכלכל את שבתך וכל אשר שאלת יפה שאלת וכל אשר הקשית יפה הקשית אל תירא כי אתך אני וכבר השבתי היום תשובה על כל שאלה ושאלה משאלות הרב וזה שנתאחרו התשובות כמה שנים אם לא מדאגה מדבר החולי ומרוב המהומות כמו שנה עמדתי בחליי ועכשו שנתרפאתי הרי אני כחולה שאין בו סכנה ואני רוב היום מסב על המטה ועול החולים על צוארי בדברי הרפואות שרפו את כחי ולא הניחו לי שעה אחת לא מן היום ולא מן הלילה ומה אני יוכל לעשות אחר אשר יצא טבעי ברוב הארצות ועוד שאיני היום כמו בימי הבחרות אלא כחי כשל ולבי קץ ורוחי קצרה ולשוני כבדה וידי רעדה אפילו לכתוב אגרת קטנה אעצל ומפני זה אל יקשה בעיניכם על שצויתי לכתב התשובות ומקצת הכתבים ולא כתבתי הכל בכתב ידי לפי שאין לי פנאי לזה מפני כשלון כחי וקוצר רוחי מפני אלו המצערים לי תמיד ומודיע אני משה להדרת הרב רבי' יהונתן הכהן וכל החכמים והחברים הקוראים את כתבי שאעפ''י שבטרם נוצרתי בבטן התורה ידעתני ובטרם אצא מרחם הקדישתני ולהפיץ מעינותיה חוצה נתנתני והיא אילת אהבי ואשת נעורי אשר באהבתה שגיתי מבחורי ואף גם זו נשים נכריות נעשו לה צרות מואביות עמוניות צדוניות אדומיות חתיות והאל יודע כי לא נלקחו מתחלה אלא להיותן לה לרקחות ולטבחות ולאופות להראות העמים והשרים את יפיה כי טובת מראה היא עד מאד מכל מקום נתמעטה עונתה שהרי נחלק לבי לכמה חלקים בכל מיני חכמה וכמה טרחתי יומם ולילה כמו עשר שנים רצופים בקבוץ חבור זה ואנשים גדולים ככם הם ידעו מה שעשיתי שהרי קרבתי דברים מרוחקים מפוזרים ומפורדים בין הגבעות וההרים וקראתי אותם אחד מעיר ושנים ממשפחה ושגיאות מי יבין והשכחה מצויה וכ"ש בזקנים ומפני כל אלו הסבות ראוי לחפש בדברי ולבדוק אחרי ואל יאמר הקורא בחבורי כי מה האדם שיבא אחרי המלך אלא הרי הרשיתיו ויאמר המלך יבא וטובה גדולה עשיתם עמדי אתם החכמים וכל מי שימצא דבר ויודיעני טובה יחשב עד אשר לא ישאר שם ח"ו מכשול שלא נתכוונתי בחבור זה אלא לפנות הדרכים ולהסיר המכשולות מלפני התלמידים שלא תחלש דעתם מרוב המשא ומתן ויצא טעות בפסק ההלכה והמקום ברוך הוא יעזר אותנו ואתכם על תלמוד תורתו וידיעת יחודו ולא נכשל ויקוים בימינו ובימיכם ונתתי את תורתי בקרבם ועל לבם אכתבנה: משה