ושנינן דלריחא עביד כי היכי דניתו אינשי ונזבנו מיניה - הא לאו הכי לא מברכינן בהו מידי. ואף על גב דמורח באתרוגא מברך שנתן ריח טוב וכו' התם בשלוקחו על דעת כן להריח בו אבל מי שאוכלו והריח בו לא ואפילו נתכוין אחר כך להריח בו. וכן בבשמים כל שעשויין להעביר זוהמא אף על פי שנתכוין להריח אינו מברך ברכה הראויה להן: