זה דעת ר''ש ור''ל בגמרא. רדייקי דבית דין היינו שלשה. וטעמא דבעינן שלשה והרי אין זה אלא עדות בעלמא, כתב הר''נ דתקנה קדומה היתה כדי שיהא לדבר קול. ע''כ. דבי תרי לא מפקי קלא דהכא בעינן גילוי מלתא מפי לגבות ממשעבדי כו'. ולדידהו חשש ממזרות ליכא דהא ג' מפקי לקלא. אלא טעמא משום תקנת עגונות, דכיון דאטרחינן עליה לילך כו' לא יטרח בשביל לעגנה. ור''נ ור''י סברי דב''ד היינו תרי, וקרי להו ב''ד משום דאין דבר שבערוה פחות משנים. ואפילו היכא דלא חיישינן לשקרי. וכ''פ כל הפוסקים. ולדידהו סעמא משום חשש ממזרות. וא''כ הר''ב מזכי שטרי אבי תרי ודלא כהלכתא. ועתוי''ט: