מצורף לזה שחשדם יהושע שמא כשהיו משתדלים להשיג הנבואה לא היה חפצם להשיג נבואה בלבד אבל מצד שהיו מקנאים שלא נתבררו בהנהגת ישראל עם שבעים איש הזקנים, כי אלו עד עתה לא השתדלו להשיג הנבואה. והיה נראה מזה כי אין חפצם בנבואה מצד עצמם. אבל להשתרר עמה על הצבור. ומפני זה בקש יהושע ואמר אדוני משה כלאם, ירצה שיהיה עונשם מדה כנגד מדה. כי הם היו רוצים להיות הנהגת ישראל ע"י ושיהיו משועבדים תחתיהם, ולכן היה ראוי שיענישם משה. שאף הנהגת עצמם לא תהיה ברשותם, כי מי שהוא בבית הכלא אצ"ל שאין הנהגת אחרים ברשותו, כי גם הנהגת עצמו וכל תנועותיו ברשותו אחרים. ומרע"ה בענותנותו השיבו ואמר המקנא אתה לי וגו'. ר"ל כי אין בזה הענין ראוי לי לחוש אליו. כ"א הקנאה למשה בעבור כבודו אשר לא יחוש אליה משה כלל. כי אין לחוש להפסד וקלקול ההנהגה אחרי שתבא באמצעות הנבואה. ושיסכים הש"י בזה והוא אמרו מי יתן כל עם ה' וגו'. ירצה בזה שאלו הם היו מתאמצים לעלות במעלת הנהגת ישראל מצד אחד אפשר שימשך מזה קלקול אבל אחר שיסכים הש"י בזה ושיתן את רוחו עליהם אין לחוש שימשך מזה רוע סדור כלל שאין דבר רע יורד מן השמים. שכבר נשמר הש"י מזה כאשר נתנבאו שבעים הזקנים שרצה שיהיו כלם מושפעים ממשה.