<b>תשובה </b>  אין שום חילוק בין כבשה גדולה או קטנה ודינן שוה וליכא מאן דמפליג והטעם כי הכבשה אף שתהיה קטנה ימצא בה חלב כי טבעה מכריחתה ומדמה מתהוה החלב אבל יהיה מעט אמנם כשמתגדלת ויולדת ומניקה יתרבה החלב ולכן בודאי לא יהיה ביניהן הפרש ואסור לבשל כחל הכבשה קטנה אף אם תהיה קטנה ביותר אלא עד שיקרענה שתי וערב ויטיחנה בכותל עד שלא ישאר שום לחלוחית חלב דאז מותר לבשלו עם בשר ואם בשל כך בלא שום קריעה וטיחה אז צריך לבטלו בששים ועל מה שאמרתם על עניין האיסורין דבטלי בששים אם מותר להורות כך לעם הארץ ודאי כי הדין שוה לכל אדם ולא גזרינן שמא יפרצו פרץ מפני כי דבר שנתערב היתר באיסור מדין תורה חד בתרי בטיל כשיהיה דבר ההיתר יותר ומכ''ש כשאין בו טעם האיסור דבטל במיעוטו ורבנן הוא דגזור עליה להרחיק האדם מן העבירה ואסרו עד שיהיה אחד בששים ואמרו לא תזלזל בשיעורא דרבנן אמור מעתה מאחר כי אחד בששים גזרה הוא ניקום אנן ונגזור גזירה לגזירה מי שמע כזאת מי ראה כאלה ודע כי הכחל שאסור לבשלו עם חלבו הוא מדברי סופרים ומדין תורה בשר שחוטה בחלב שחוטה מותר כאשר תראה בחולין (דף ק''ט) ומעשים בכל יום בערי המערב שכמה מעמי הארץ מבשלין בפונדקאות ובאים הגויים כדי לצערן ומניחין בתוך הקדרות דבר איסור ומתירים להם חכמי המערב אם יש ששים וכך ראוי להורות מהטעם שאמרנו דהיא גופא גזירה ולא גזרינן גזירה לגזירה ואין ראוי לדיין לאבד ממון ישראל ולאסור דבר המותר אחר גזרת חכמים דאם כן אין לדבר סוף: וכתב משה