המול: נפעל משורש מול בפלס הכון. והנה ידענו כי גם המצרים היו נמולים (ירמיה ט' כ"ה) ורחוק הוא לומר שלמדו זה מאברהם; ונ"ל כי מתחילה היה מנהג המצרים שהכהנים לבדם ימולו, וה' ציוה את אברהם שימול כל זכר, על דרך ואתם תהיו לי ממלכת כהנים (שמות י"ט ו'), וכמו שמפרש והיה לאות ברית ביני וביניכם, כלו' שהמילה היא סימן התקשרות ישראל עם אלהיהם, וסימן גדולה ופרישות מהמון בני אדם, וזה עצמו היה המכוון במילת כהני מצרים; ואחר זמן אולי פשטה המילה בין המצרים גם בהמון. וסנכוניאטון הכנעני כתב כי אחר שבא רעב ודבר, Cronus הקריב לאביו Uranus את בנו יחידו, ונימול, וציוה לכל אנשיו לעשות כן; ונראה כי סיפור זה נמשך מסיפור קורות אברהם (שמל את ביתו ועקד את יצחק יחידו) שנשתבש ביד הכנענים.