הרבה נסים עשה הקדוש ברוך הוא לישראל: הרג בכורי מצרים, שהיו משולים לבהמה, שנאמר (יחזקאל כג, כ): אשר בשר חמורים בשרם הרג בכורי שבי, שהיו אומרים לשבוי, שהיה חבוש בבית האסורין: רצונך שתצא ויגאלו ישראל? והוא אומר: לא נצא מיכן לעולם, כדי שלא יצאו ישראל. לכך דנן עמהם, מבכור פרעה עד בכור השבי. משל למלך, שעשה שמחה לבנו והרג שונאיו. אמר המלך: כל מי ששמח לי, יבא לשמחת בני, וכל מי ששונא לי, יהרג עם השונאים. כך האלהים עשה שמחה לישראל שגאלן, אמר האלהים: כל מי שאוהב את בני, יבא וישמח עם בני, הכשרים שבמצרים, באו ועשו פסח עם ישראל ועלו עמהם, שנאמר (שמות יב, לח): וגם ערב רב עלה אתם, וכל מי שרצו שלא יגאלו ישראל, מתו עם הבכורים, שנאמר (תהלים עח, נא): ויך כל בכור במצרים. צעקו כולם, שנאמר: ותהי צעקה גדולה במצרים. באו כולם להרוג פרעה, באותה שעה ותחזק מצרים על העם, והן קורין את הלל, ופרעה מכריז לגבוריו: בואו ונקרא למשה ולאהרן. אמר לו האלהים: בלילה אתה מוציא את בני?! לא תוציא לבני בלילה, אלא יצאו בראש גלוי בחצי היום. נתפזרו ישראל בכל מצרים באותה שעה, שנאמר: ובני ישראל עשו כדבר משה וישאלו ממצרים, ומשה היה עוסק בעצמות יוסף, ובכלי המשכן שהכין יעקב אבינו. וכן דוד אמר (תהלים נח, יא): ישמח צדיק כי חזה נקם: