דאפילו למאן דאמר זה וזה גורם מותר , לא שרינן לכתחלה . הלכך ישן כיון דסגי ליה בצינון ולא מפסיד מידי אלא איסור הנאה לחודיה , לכך צריך צינון . אבל חדש אם נאמר יותץ יפסיד התנור , הלכך כדיעבד חשיב ליה . תוס' : 
דוקא באסורי הנאה דשבח עצים היינו שבח הנאה . ועתוי''ט : 
כולן כו' . יש מפרשים , משום דדבר שבמנין הוא , כגון ככרות בעל חבית דחשיבי ולא בטלי . אבל ככרות שאינן חשובות בטלי ברובא . ואחרים פירשו , דכיון דאיסורי אליל נינהו אסורים בהנאה אע''פ שאין דבר שבמנין . הר''נ : 
והקשה הר''נ , דהוה ליה למימר יוליך דמי אחת מהן לים המלח , ומאי יוליך הנאה . אלא ודאי משמע דאהנאת עצים קאי כדברי רש''י ז''ל . והרי אין המדומע והמחומץ פוסל אלא לפי חשבון . אבל בלא תערובת לא הקילו לתתיר בתולכת הנאה כו' . ובל זה דוקא ע''י מכירה . כן נראה לי לדעת הר''ב . ועתוי''ט :