אם רוצה לאכל בתוך הסעודה פרות בלא פת, כיון שאין הפרות מעקר הסעודה, לכן אפלו אם היו מנחין על השלחן קדם ברכת המוציא, מכל מקום אינן נפטרין בברכת המוציא וצריך לברך עליהם ברכה ראשונה. אבל ברכה אחרונה אינן צריכין כי נפטרין בברכת המזון. ואם אינו רוצה לאכל הפרות רק עם פת, אינו צריך לברך עליהם כי הם טפלים להפת. ואם רוצה לאכול קצתן עם פת וקצתן בלא פת, צריך לזהר לאכול תחלה בלא פת ויברך עליהם, ואחר כך יכול לאכלן גם עם הפת. אבל אם יאכל תחלה עם פת ואחר כך יאכל בלא פת, אכא ספקא בברכה. ויש שרגילין לאכל בין מאכל למאכל איזה דבר שממשיך תאות האכילה, כגון זית מלוח לימונים מלוחים, צנון וכדומה, זהו נקרא מחמת הסעודה, כיון שעל ידי כן הוא יאכל יותר. ולכן אין צריך לברך עליו שהפת פוטרו - ע' מ"א ס' קעד סקי"א