<b>תשובה </b>כלאי הכרם כמו בשר בחלב אשר בכל אחד מהם ב' לאוין אחד לאיסור [עשייה] ואחד לאיסור אכילה לאחר שנעשה דהיינו המבשל בשר בחלב לוקה ואם עבר ונתערב בשר בחלב בקדרה אחת או בכלי או שערבה גוי הרי אותו דבר המעורב אסור ומי שאוכל ממנה כזית לוקה וכן הוא הדין בכלאי הכרם הזורע לוקה [ולאחר שזרעה] נאסרה בעצמה ואם זרעה גוי או שהצמיחה מאיליה הרי זה אסור בכל מקום כדין ערלה [היינו] בחוצה לארץ אסור מדבריהם ובארץ ישראל האוכל ממנה כזית לוקה וכאשר תראה שספק ערלה וספק כלאי הכרם בארץ ישראל אסור ובסורייא מותר וכולן ספיקן בחוצה לארץ מותר ולמדנו דכלאים או ערלה יהיו מותר עד שנראה בעינינו אבל ודאן ודאי אסור בלי ספק בין בא"י בין בסורייא ובין בחוצה לארץ ואמרו במשנה (סוף מסכת ערלה) כרם שהוא נטוע ירק וירק נמכר חוצה לו בארץ ישראל אסור ובסורייא מותר בה"ל יורד ולוקח ובלבד שלא ילקוט ביד ואמרו בירושלמי בפירוש המשנה ובלבד שלא יראנו לוקט כקדמיתא דהיינו אומרם בתחילת המשנה ספק הערלה בא"י אסור ובסורייא מותר ובח"ל יורד ולוקח ובלבד שלא יראנו לוקט למדנו התלמוד שהדין בערלה וכלאי הכרם שוין דהיינו ודאן אסור בכל מקום אבל ספיקן הוא אסור בא"י ומותר בסורייא דרך משל אם זה הירק הנמכר חוצה לו הוא ספק אפשר משם או ממקום אחר ואם ראינו שמוציא הירקות מן הכרם וימכרם או יוציא הפירות מכרם הערלה וימכרם אינו מותר הלקיחה מהם בסורייא ומותר בח"ל עד שנראה לקיטתן ויהיה החילוק בין סורייא וח"ל בזה כי חוצה לארץ אם יהיה דבר אפשר תעשיה ספק ומותר עד שיראה שמלקט הירק מן הכרם אסור עליו אכילתה [ובסורייא] אם לא [יהי'] נמכר חוצה לו אסור ולא יעלה על הדעת שזה הכרם אשר בה הירק שהיא כרם של ישראל דלא נפטרה דהא נתקדש וצריך לשורפה ולזה בחדש אדר היו משמיעין על השקלים ועל הכלאים להודיע לבני האדם שיפקירו שדותיהם וכרמיהם לנקותם ובט"ו בו שלוחי בית דין יוצאין בראשונה היו עוקרין וחזרו והתקינו שיהיו מפקירין את כל השדה עד שלא ימצא כלאים ובחולו של מועד חוזרין השלוחים ויוצאין לראות מה שנעשה אחר זה וכלאים שהניצו אין ממתינין להם אלא יוצאין עליהם מיד ומפקירין את כל השדה אלו ההקדמות כלם איך חולטים כרם הנטוע ירק אבל דברי המשנה בכרם גוי בלי ספק וזהו העיקר ובלבד שלא ילקטו ביד כאשר אמרנו ואם היה רצונכם לידע כבר הארכנו: וכתב משה