פירוש, מטעם ברירה. ויש לתמוה, דהא קיי''ל דבדאורייתא אין ברירה. ועוד, דא''כ בכל איסור המעורב בהיתר נסמוך אברירה ונשקול כשיעור האיסור ואידך לשרי כו'. ואומר מורי הרמ''ר, כלל גדול בדין זה, דודאי כל דבר שהוכר האיסור מתחלה ואח''כ נתערב בהיתר, לא סמכינן אברירה, כיון שתערובתו היה באיסור, אבל הני תערובתו בהיתר, כי האיסור לא היה מבורר קודם תערובתו, ולאחר התערובת נולד האיסור, אז סמכינן אברירה. תוס':