ויתר עז: ויותר עז, שאת שם דבר, ועז שם התאר, על כן יתר הראשון הוא סמוך, יתרון של שאת, והשני נפרד, והוא תאר הפעל, כמו גדול יתר מאד (ישעיה נ"ו י"ב), והסתכל איך מתוך שבחו בא מעט מעט לספר בגנותו: יתר שאת הוא שבח, יתר עז תוכחה קלה ואח"כ תוכחה קשה.
