תמות. כדמפרש בגמרא לעיל דאשה שהפר לה בעלה והיא לא ידע' ועברה צריכה כפרה וסליחה שנאמר אישה הפרם וה' יסלח לה. והויא כחטאת שמתו בעליה דגמירי דלמיתה אזלא. והת''ח מקשה ע''ז דהתם משום דמכוונה לאיסור אבל הכא הוי קרבנות דנזיר טהור בלי שום העברה. ונ''ל טעמא דכיון שאשה ידעה שבעלה יוכל להפר ואעפ''כ הקדישה קדשה עכ''פ לענין זה וכן לקמן גבי אב שהפריש בשביל בנו הקטן: