הואלתי: נ"ל הוראת לשון הואיל המשכת פעולה, וכן ויואל משה לשבת את האיש (שמות ב' כ"א) אחר שבא אצלו המשיך ישיבתו בביתו, וכן ולו הואלנו ונשב בעבר הירדן (יהושע ז' ז') הלואי נתעכבנו שם, וכן ויואל הכנעני לשבת בארץ (שם י"ז י"ב ושופטים א' כ"ז), ויואל האמרי לשבת בהר חרס (שופטים א' ל"ה) המשיך ישיבתו שם, וכן ויואל הלוי לשבת את האיש (שם י"ז י"א), וכן הואל נא ולין (שם י"ט ו'), וכן ותדבר אל עבדך את הטובה הזאת ועתה הואל וברך את בית עבדך (שמואל ב' ז' כ"ח וכ"ט) המשך ברכתך על ביתי, וכן הואל קח ככרים (מלכים ב' ה' כ"ג) אחר ששאלת ככר כסף המשך לקיחתך וקח שני ככרים, וכן הואל נא ולך את עבדיך (שם ו' ג') אחר שהתרת לנו ללכת, המשך חסדך אתנו ולך גם אתה עמנו, וכן ויואל אלוה וידכאני (איוב ו' ט') ימשיך הייסורים עלי עד שימיתני, ומכאן מילת הואיל שבלשון חכמים היא מורה על דבר הנמשך מן הקודם. אבל ויאל ללכת כי לא נסה (שמואל א' י"ז מ') הוא טעות סופר, וצריך לומר וילא, לא היה יכול ללכת כי לא ניסה וכמו שמפרש מיד ויאמר דוד אל שאול לא אוכל ללכת באלה כי לא ניסיתי.