אמר רבי לוי: נימוס וקלוסים הוא שכל המתגאה אינו נידון אלא באש, שנאמר: היא העולה על מוקדה. דור המבול, ע"י שנתגאו ואמרו (איוב כא): מה שדי כי נעבדנו וגו', לא נדונו, אלא באש, שנאמר (שם ו): בעת יזורבו נצמתו. אמר רבי יהושע בן לוי: זריבתן לחלוטין היתה, כמה דאת אמר: (ויקרא כה): לצמיתות לקונה (איוב ו): בחומו נדעכו ממקומם. מהו בחומו? ברותחין. אמר רבי יוחנן: כל טיפה וטיפה, שהיה הקדוש ברוך הוא מביא על דור המבול היה מרתיחה בתוך גיהינום, הדא הוא דכתיב: בחומו נדעכו ממקומם. סדומיים, על ידי שנתגאו ואמרו: נשכח את הרגל מבינינו, כמה דכתיב (שם כח): פרץ נחל מעם גר וגו' לא נידונו, אלא באש (בראשית יט): וה' המטיר על סדום. פרעה הרשע, ע"י שנתגאה ואמר (שמות ה): מי ה' אשר אשמע בקולו לא נדון, אלא באש (שם ט): ויהי ברד ואש מתלקחת וגו'. סיסרא הרשע, על ידי שנתגאה ולחץ את ישראל, כמה דכתיב (שופטים ד): והוא לחץ את בני ישראל בחזקה. מהו בחזקה? אמר רבי יצחק: בחירופין ובגידופין לא נדון, אלא באש (שם ה): הכוכבים ממסלותם נלחמו וגו'. סנחריב, ע"י שנתגאה ואמר (ישעיה לו): מי בכל אלהי הארצות וגו' לא נידון, אלא באש (שם י): ותחת כבודו יקד יקוד וגו'. נבוכדנצר, על ידי שנתגאה ואמר (דניאל ג): ומן הוא אלה די ישיזבינכון מן ידי לא נידון, אלא באש קטל המון שביבא די נורא. מלכות הרשעה, על ידי שהיא מחרפת ומגדפת ואומרת (תהלים עג): מי לי בשמים אינה נידונית, אלא באש (דניאל ז): חזה הוית עד די קטילת חיותא והובד גשמה ויהיבת ליקידת אשא, אבל ישראל שהם נבזין ושפלים בעוה"ז אינן מתנחמין ,אלא באש שנאמר (זכריה ב): ואני אהיה לה נאם ה' חומת אש סביב.