דבר אחר: ולא נחם אלהים אמר רבי שמעון בן לקיש: משל לבן מלך, שנשבה ביד הברברים והיו משעבדים בו יותר. לימים הלך המלך והציל את בנו מידן. אמר המלך לבנו: בני! אני שמח על שהצלתיך מידן, אבל איני מתנחם עד שאני משתעבד בהם, כשם ששיעבדו בך. כך, כשהיו ישראל במצרים, היו משעבדים בהם בטיט ובלבנים, ונגלה עליהן הקדוש ברוך הוא והצילן, והיתה שמחה לפניו על שהצילן. אמר: איני מתנחם, עד שארדה אותן לים, שנאמר (תהלים קלו, טו): ונער פרעה וחילו בים סוף. רבי יהושע בן לוי אמר: משל למלך, שהיה לו שנים עשר בנים והיה לו עשר אוסיות. אמר המלך: אם אתן אותם לבני, נמצא אני עושה ביניהן מריבה, אלא הריני ממתין עד שאקנה עוד שתים, ואחר כך אחלקם ביניהם. כך אמר הקדוש ברוך הוא: אם אני מכניסן עכשיו לארץ, אין בה חלק לשנים עשר שבטים, אלא הריני מעכבן במדבר, עד שירשו את עבר הירדן ויטלוהו בני ראובן ובני גד וחצי שבט המנשה, ואחר כך אני מכניסן לארץ, לכך נאמר: ולא נחם אלהים: