<b>תשובה </b>אמנם אחי הנכבד והיקר ושורש השפל ומדע העיקר בינותי מתוקף שאלתו כי נשא ורמה מעלתו ולדבר אלהינו ולמצוותיו הוא חרד ולעומק הלכות יראה בקש לירד ולפי מה שהורינו מן השמים אשיב לפני הדדת גדולתו ואומר כי אלה הקראים השוכנים פה בנוא אמון ובארץ מצרים ובדמשק ובשאר מקומות ארץ ישמעאל וזולתה ראויים הם לחלקם מחלקת הכבוד ולהתקרב אצלם במעשה יושר ולהתנהג עמהם במדת הענוה ובדרך האמת והשלום כל זמן שגם הם ינהגו עמנו בתמימות ויסירו מהם עקשות פה ולזות שפתים מלדבר תועה על חכמי הרבנים שבדור וכל שכן כשישמרו לשונם מלהלעיג ומהתלוצץ בדברי רז''ל הקדושים התנאים חכמי המשנה והתלמוד שבדבריהם ובמנהגים הקבועים לנו מפיהם ומפי משה מפי הגבורה אנו הולכים ובזאת יכון לנו לכבדם וללכת לשאול בשלומם אפילו בבתיהם ולמול את בניהם ואפי' בשבת ולקבור מתיהם ולנחם אבליהם וראיה לדבר הא דתנן בגיטין פרק הניזקין בסופו מחזיקין ידי גוים בשביעית אבל לא ידי ישראל ושואלים בשלומם מפני דרכי שלום ואיתמר עלה בגמר' רב חסדא מקדים להו שלמה רב נחמן בר יצחק הוה אמר להו שלום עליך מרי כי היכי דלא ליכפול להו שלמא דלא כפלינן שלמא לגוי ותניא לא ילך אדם בביתו של גוי ביום אידו ליתן לו שלום ואם מצאו בשוק ביום אידו נותן לו שלום בשפה רפה ובכובד ראש שמע מינה דשלא ביום אידו מותר ללכת בביתו לשאול בשלומו ומעשים רבים בתלמוד יוכיחו בגמר' מעשה דרבא בהדי בר שישך וכו' כדאיתא במסכת ע"ז בפרק ראשון ואם בעובדי ע''ז כן קל וחומר במי שכופר בכל חוקי הגוים ומודה באל אחד יתברך שמו שמותר לנו לשאול בשלומם ואפילו בבתיהם אך אם מחללים בקלות ראש מועדי ה' המקודשים בימים הקבועים לנו אסור לבר ישראל לבקרם ביום הקבוע להם במה שבדאו מלבם ואם נפש אדם יאמר האי דר' טרפון דאיתא במסכת שבת בפרק כל כתבי הקדש דתנן ר' טרפון אומר אקפח אני את בני שאם יבואו לידי פירוש ספרי מינים אני אשרוף אותם ואת אזכרותיהם שאפילו רדף רודף אחריו להורגו ורץ נחש אחריו לנשכו אל יכנס בבתיהם אפילו בשעת הסכנה כל שכן ללכת לשאול להם לשלום שלא בשעת הסכנה האי לא קשיא מידי דהנהו מילי דרבי טרפון במינים דכפרי בעיק' נינהו ודמו להנהו דדרשי בהו חכמים הרחק מעליה דרכך ואל תקרב אל פתח ביתה זה המינות והרשות ודמין להנהו דאיתמר עליהו המיני' והמשומדי' מורידין ולא מעלין אבל הני דהכא כל אימת דלא פקרי בחציפותא לא חשבינן להו כותיהו ופלגינן להו יקרא ומהלינן לבנייהו בשבתא כל שכן בחולא איכא דגזיר להו גזירתא דידן ועביד להו מילה ופריעה דדילמא נפיק מיניהו זרעא מעליא והדרי בתשובה והכי אשכחנן ליה לרבינו האיי גאון זצ''ל דאמר הכי ולענין מילה מעולם לא נמנעו רבותינו עליהם השלום מלמול את בניהם של קראים בשבת כי אפשר שיחזרו אל המוטב ואין מעבירין עליהם ודברים הללו באלו ובכל כיוצא בהם שמלין כדת חכמים וכמנהגותיהם ובמוהל הממונה בבית דין ומתכנסין לבתיהם תלמידי חכמים ומתפללין כמנהג שלנו ואין משנין מזאת כלום אלו דברי ר' יהודה רבינו האיי גאון זצ''ל ותניא מפרנסין עניי גוים עם עניי ישראל מפני דרכי שלום ומבקרין חולי גוים עם חולי ישראל וקוברין מתי גוים עם מתי ישראל מפני דרכי שלום כל שכן אלו שהם מתולעת יעקב ויינם לפי שכלי אין בו צד איסור שהרי יין כותים היה בחזקת היתר עד שמצאו דמות יונה בהר גריזים פירוש לאותם שהיו שוכנים בהר גריזים ואף על פי דמיעוטא הוו באיסור דיין נסך קבלו עליהו למיחש למיעוטא וחשו לדברי רבי מאיר דחייש למיעוט וגזרו על יינם ועל שחיטתם גזר רבן גמליאל בנו של רבי יהודה הנשיא ואף על גב דלא קבילי עלייהו בדריהון דרבי מאיר ודרבנן בתריהו אתו רבי אמי ורבי אסי ועשאום כגוים גמורים דלא סגי לישראל מיניהו בביטול רשות לחודיה אלא עד שישכור ממנו מן הכותי כגוי בעלמא אבל הקראים אין ביינם שום אסור ואף על גב דלית להו ולפני עור לא תתן מכשול מהמני אחמרא כל שכן היכא דאינהו שתו מיניה דשרי ליה לבר ישראל מינן למישתי מיניה דתנן בנדה סוף פרק דם הנדה זה הכלל כל דבר שחשודים בו אינן נאמני' עליו פירושו על הכותיים שלא מבני ישראל המה הא אם לא היו חשודין נאמנים ואפילו על היין ומדאמרינן בגמר' עלה דהא מתני' זה הכלל לאתויי מאי לאתויי תחומין ויין נסך כיון דחשידי עלייהו לא מהמני הא לא הוו חשידי הוו מהמני כדאמרינן ברישא דהא מתניתין נאמנים לומר קברנו שם הנפלים או לא קברנו ואוקמינן דקאי כהן דידהו תמן בההוא אתרא דקאמרי לא קברנו ונקיט תרומה בידיה וקא אכיל מינה קושטא קאמר דליכא שם שום טומאה ואף על גב דלית להו ולפני עור לא לא תתן מכשול כיון דקאי תמן ואכל וכן החותך כזית בשר ונותן לו ואכלו מותר לאכול משחיטתו ואף על גב דהא בריתא מקמי דלגזרי עלייהו דלהוו כגוים גמורים אחמרא אית לן למישתי מיניה דכל שכן הוא דהני קראים דאיתנהו הכא דחמרא דידהו שרי כ"ש הכא דשתו אינהו מיניה דהא בדילי אינהו ממגע גוי וטפי מזדהר ואי משום אמהתא דאית להו דלא טבלן כלל ואפילו לנידתן איכא למיחש למגען ולא חזי לן לחד מינן דשרי ליה למשתי מההוא חמרא דנגען ביה הנהו אמהתא ואי אינהו לא קפדי למגען של אותן האמהות דלא טבלי להו כלל וקיימא לן דלא מיקרו בשמא דיהודים עד דטבלן אינהו נמי מרייהו ולא מהימני למימר: משה ב"ר מימון זצ"ל