<b>תשובה </b>זאת השאלה והקושיא ודאי ראוי לעיין בה הרבה וחכמים גדולים הרבה ככם הם שמקשה להם דבר זה ובשעה שחברתי החבור עמדתי בדבר זה כמה ימים והנוסחא הראשונה שחברתי תחילה שהקצתיה מלבי ולא העתקתי כתוב בה כפי הנראה מהלכה זו אליבא דר' יצחק וכל דהאי משנת אלו נערות (כתובות דף ל''א ע"ב) שכל הבועל חייבי לאוין בהתראה לוקה ובעת שהעתקתי ודקדקתי כל שמועה ושמועה מן הספרים לא סמכתי על קושיא זו ואמרתי לא נניח תלמוד ערוך ונפסוק הלכה ממשא ומתן של גמרא שהרי עולא ר' יוחנן ורבי שמעון בן לקיש וכמה אמוראי אליבא דידהו נשאו ונתנו בהאי מתניתא וגם חכמי המשנה חולקים הרבה בדבר זה ויש לומר שר' יצחק חולק בדבר זה וסבירא ליה שכל בועלי חייבי לאוין בהתראה לוקה כאביי ואינה הלכה ויש לומר שר' יצחק סבירא ליה בממזרת כסברא דעולא באחותו שהרי אמר עולא שהמחלוקת שבאחותו בבוגרת היא ולא בנערה כך רבי יצחק סבירא ליה בממזרת לפי שאי אתה יכול לחלק בחייבי לאוין עד שנאמר זאת האשה בבעילה בלבד ילקה עליה וזאת בקדושין ובעילה אלא באלמנה לכהן גדול בלבד כמו שנתפרש שם בסוף קדושין (דף ע"א) וזהו התלמוד הערוך שם אמר אביי קדש לוקה משום לא יקח בעל לוקה משום לא יחלל רב אמר בעל לוקה לא בעל אינו לוקה מה טעם קאמר מה טעם לא יקח משום לא יחלל ומודה אביי במחזיר גרושתו שאם קדש ולא בעל אינו לוקה להיות לו לאשה אמר רחמנא והא ליכא ומודה בכהן גדול באלמנה שאם בעל ולא קדש שלוקה משום ולא יחלל זרעו אמר רחמנא והרי חלל ושניהם מודים במחזיר גרושתו שאם בעל ולא קדש שאינו לוקה זהו נוסח התלמוד ומודה דרבא וכו' ושניהם מודים וכו' שמע מינה שבכל חייבי לאוין פליגי אביי ורבא ולא באיסור כהונה לבד פליגי שאביי סבר שכל הבועל אחת ממחויבי לאוין בלא קדושין לוקה חוץ ממחזיר גרושתו שאינו לוקה עליה עד שיקדש ויבעול ורבא סבר שכל הבועל אחת ממחייבי לאוין אינו לוקה מאותו השם עד שיבעל אחר הקדושין כמחזיר גרושתו חוץ מאלמנה לכהן גדול שאם בעל לוקה אעפ"י שלא קדש והדבר ידוע שאביי ורבא הלכה כרבא בר מיע"ל קג"ם הילכך אי בעינן לאוקומי דברי רבי יצחק אליבא דהלכתא נימא שר' יצחק אמר בממזרת כמו שאמר עולא באחותו ואם תרצה תאמר שכך סבירא ליה לר' יצחק שכל הבועל חייבי לאוין בלא קדושין לוקה כאביי ועל כל פנים לאו מדברי משא ומתן נפסוק הלכה כמו שבארנו ונראה לו שאין בדברים אלו ספק כלל: משה (עיין בהלכות נערה בתולה פ''א ובהלכות איסורי ביאה פי''ז):