הר נח: והנה בעצם היום ההוא, שנשארו מגולים המקומות היותר גבוהים, נחה התבה על הרי אררט, שאינם ההרים היותר גבוהים (וכן היא דעת הרמב"ן) והיו עדיין מכוסים במים כל אותו שיעור, שהיתה התיבה משוקעת במים, אבל בעל סדר עולם ואחריו רש"י האמינו, כי הרי אררט הם היותר גבוהים, והוקשה להם, כי בהכרה היתה התבה משוקעת במים שיעור מה, והיתה צריכה לנוה קודם שיהיה ראש ההר מגולה, לפיכך פירשו ויחסרו התחילו לחסור ולהתמעט, ולא שנעדרו המים; ומתוך כך הוצרכו למנות החדשים האמורים בפרשה הזאת באופן שאין הדעת סובלתו (בחודש השביעי הוא סיון שהוא ז' לכסלו, בעשירי זה אב שהוא י' למרחשון): ולפירושי הכול על מקומו יבוא בשלום.