(שמות כב, כט) כן תעשה לשורך. (ויקרא כב, כז) ומיום השמיני והלאה. וכן כתיב (שם) וביום השמיני תתנו לי. ואם נתת, אין אתה נותן משלך, אלא משלי. וכן הוא אומר (ד"ה א כט) כי ממך הכל ומידך נתנו לך, ואם עשית כן, אנשי קדש תהיון לי. וכן כתיב (ירמיה ב): קדש ישראל לה' ראשית תבואתו, כשם שהערימה הזאת עומדת, והכהן יורד לתוכה ונוטל מתוכה התרומה, כך עשה הקב"ה את העולם ערימה, ונטל אבותינו שהם תרומתו, שנאמר: קדש ישראל לה' ראשית תבואתו, ולכך אמר הקב"ה לישראל: בשביל שאתם תרומה, אין לכם רשות לאכול טרפה, שנאמר: ובשר בשדה טרפה לא תאכלו לכלב תשליכון אותו. למה לכלב? אמר הקב"ה: חייבים אתם לכלבים, שבשעה שהרגתי בכורי מצרים, והיו המצריים יושבין כל הלילה וקוברין מתיהם, והכלבים נובחין להם ולישראל אינן נובחין, שנא' ( שמות יא): ולכל בני ישראל לא יחרץ כלב לשונו. לפיכך, אתם חייבים לכלבים, שנאמר: לכלב תשליכון אותו. מה הכלבים, אחד נובח וכולם מתקבצים ונובחים על חנם, אבל אתם לא תהיו כן, מפני שאתם אנשי קדש, שנאמר: ואנשי קודש תהיון לי: