רבי אבטוליס הזקן אמר: משל למלך, שהיה לו בן והכעיסו וגזר עליו גזירה קשה, והיה הפדגוג מבקש על ידו. אמר לו: כלום אתה מבקש ממני, אלא על בני, כבר התרציתי לבני. רבי אומר, אמר לו: אמש היית אומר (שמות ה, כג): ומאז באתי אל פרעה, ועכשיו אתה עומד ומרבה בתפלה?! מה תצעק אלי! אמש היו אומרים (שם יד, יא): המבלי אין קברים, ועכשיו אתה מרבה בתפלה?! דבר אל בני ישראל ויסעו, יסיעו דבר מלבן. רבי אומר, אמר הקדוש ברוך הוא: כדי היא האמנה שהאמינו בי ישראל שאקרע להם הים, שלא אמרו למשה: היאך נחזור לאחורינו, שלא לשבור לב טף ונשים שעמנו, אלא האמינו בי והלכו אחר משה. רבי אליעזר אומר, אמר לו הקדוש ברוך הוא למשה: עת לקצר ועת להאריך, בני שרוים בצער, והים סוגר, והאויב רודף, ואתה עומד ומרבה בתפלה?! דבר אל בני ישראל ויסעו. רבי יהושע אומר, אמר הקדוש ברוך הוא למשה: אין להם לישראל אלא ליסע בלבד. ויסעו, יסיעו רגליהם מן היבשה לים, ואתה רואה נסים שאעשה להם. רבי מאיר אומר, אמר הקדוש ברוך הוא למשה: אין ישראל צריכין להתפלל לפני, ומה אם אדם הראשון, שהיה יחידי עשיתי יבשה בשבילו, שנאמר (בראשית א, ט): יקוו המים מתחת השמים, בשביל עדה קדושה, שעתידה לומר לפני (שמות טו, ב): זה אלי ואנוהו, על אחת כמה וכמה! רבי בניא אומר: בזכות אברהם אני בוקע להם את הים, בעבור מה שעשה, שנאמר (בראשית כב, ג): ויבקע עצי עלה. ואומר (שמות יד, כא): ויבקעו המים. רבי עקיבא אומר: בזכות יעקב אני קורע להם את הים, שנאמר (בראשית כח, יד): ופרצת ימה וקדמה. רבי שמעון אומר: כבר הכתבתי עליך (במדבר יב, ז): בכל ביתי נאמן הוא, ואתה ברשותי, והים ברשותי, כבר עשיתיך גזבר עליו, שנאמר: ואתה הרם את מטך: