
החמץ שהוא מוכר לאינו יהודי צריך שלא יהא בביתו של ישראל, ואם האינו יהודי לוקח את החמץ לתוך ביתו מה טוב ואם אי אפשר שיקחהו לביתו, צריך להשכיר לו את החדר שהחמץ מונח בו וצריך לכתוב בשטר שם הקונה, ובכמה שהשכיר לו את החדר, ושאגב קרקע הקנה לו את החמץ המונח שם, ויפרוט את כל החמץ בכמה מכור לו, אבל אינו צריך לפרוט סכום המדות, ויוכל לכתוב רק בעד כל מדה עד למדידה, וכל מה שכתוב בשטר ידבר עם הקונה גם בעל פה, ויקבל ממנו ערבון ושאר המעות יזקוף עליו במלוה, ויהא הכל כתוב בשטר, וגם ימסור לו את המפתח מן החדר. חמץ שהוא בתוך כלי הצריך טבילה (כשלוקחו מן האינו יהודי) לא ימכרנו עם הכלי, כי לאחר הפסח כשיחזור ויקנהו מן האינו יהודי יצטרך טבילה מחדש.




