ואע''פ שאין דבר שבערוה פחות משנים ועד אחד דמהימן לומר מת בעליך היינו טעמא משום דאיהי דייקא ומנסבא ומתוך חומר שהחמרת ע, ליה בסופה, והכא ליתיה להאי טעמא, התם הוא להוציאה מחזקתה אבל זה שמעמידה בחזקתה אלא שאומר שנתקדשה לו, נאמן. הר''נ. והגאון פני יהושע בסוגיא, שדא נרגא בדברי הר''נ. ובספרי פתחי נדה פותח מ''א מ''ב הארכתי בענין. ומקום הניחו לי להתגדר בעזה''י: