הר''מ ביאר שהבצק המשמיע קול כבר החמיץ כו' והראב''ד כתב בהפך שכ''ז שהעיסה מצה קולה צלול כשאדם מקיש עליה אבל כשהיא מחמצת אע''פ שאין בה סדקים ולא הכסיפו פניה קולה משתקע כחרש והחרשות גם הוא סימן לחמוץ והוא אם יש כיוצא בו. ולכולי עלמא משנתינו שהגביה ידו ולא נתעסק בבצק דכל זמן שעוסק בו אינו בא לידי חמוץ כדתנן במ''ד, וכ''כ הפוסקים: