ואבימלך הלך אליו מגרר, מגורר. מלמד שנכנסו לסטים לתוך ביתו והיו מקרקרים בו כל הלילה. דבר אחר: מגרר, מגורר, מלמד שעלו בו צמחים. כמה דאת אמר: (איוב ג): להתגרד בו. ואחוזת מרעהו רבי יהודה אמר: אחוזת מרעהו היה שמו. רבי נחמיה אמר: סיעת מרחמוהי. ופיכול שר צבאו רבי יהודה ורבי נחמיה ר' יהודה אמר: פיכול שמו. רבי נחמיה אמר: פה, שכל צבאותיו נושקים לו על פיו: ויאמרו ראה ראינו ראינו מעשיך ומעשה אבותיך ונאמר תהי נא אלה אם תעשה עמנו וגו' - רק, מיעוט, שלא עשו עמו טובה שלימה. בימי רבי יהושע בן חנניה גזרה מלכות הרשעה שיבנה בית המקדש, הושיבו פפוס ולוליאנוס טרפיזין מעכו עד אנטוכיא, והיו מספקין לעולי גולה כסף וזהב וכל צרכם. אזלין אלין כותאי ואמרין: ידיע להוי למלכא, דהדין קרתא מרדתא תתבנא, ושוריא ישתכללון מנדה בלו והלך לא יתנון! מנדה, זו מדת הארץ. בלו, זו פרובגירון, והלך אנגרוטינה. ואמר להון: מה נעביד וגזרית? אמרין ליה: שלח ואמר להון: או ישנון יתיה מאתריה, או יוספון עליה חמש אמין, או יפצרון מיניה חמש אמין מן גרמיהון אנון חזרין בהון. והוון קהליא מצתין בהדא בקעתא דבית רמון. כיון דאתון כתיבא שרון בכיין בעיין לממרד על מלכותא. אמרין: יעול חד בר נש חכימא, וישדך צבורא. אמרין: יעול ר' יהושע בן חנניא, דהוא אסכולוסטקיא דאורייתא. עאל ודרש: ארי טרף טרף, ועמד עצם בגרונו. אמר: כל דאתי מפיק ליה, אנא יהיב ליה אגריה! אתא הדין קורא מיצראה, דמקוריה אריך, יהיב מקוריה ואפקיה. אמר ליה: הב לי אגרי! אמר לו: זיל תהא מלגלג ואומר דעילת לפומא דאריה בשלם, ונפקת בשלם. כך דיינו, שנכנסנו לאומה זו בשלום, ויצאנו בשלום.