דבר אחר: איש כי יהיה זב מבשרו, זה שאמר הכתוב (חבקוק א): איום ונורא הוא ממנו משפטו ושאתו יצא. איום ונורא הוא, זה אדם הראשון. ר' יהודה בר סימון בשם רבי יהושע בן לוי: בשעה שברא הקב"ה את אדם הראשון מלא כל העולם כולו. בראו ממזרח למערב, שנאמר (תהלים קלט): אחור וקדם צרתני. מן הצפון לדרום, שנאמר (דברים ד): ולמקצה השמים ועד קצה השמים. ומניין אף כחללו של עולם? תלמוד לומר (תהלים קלט): ותשת עלי כפכה. ממנו משפטו ושאתו יצא, זו חוה, הדא הוא דכתיב (בראשית ג): ויאמר האדם האשה אשר נתתה עמדי היא נתנה לי וגו'. דבר אחר: איום ונורא הוא, זה עשו, הדא הוא דכתיב (שם כז): ותקח רבקה את בגדי עשו בנה הגדול. ממנו משפטו ושאתו יצא, זה עובדיה. אמר רבי יצחק: עובדיה גר אדומי היה והיה מתנבא על אדום, (עובדיה א): ולא יהיה שריד לבית עשו. דבר אחר: איום ונורא הוא, זה סנחרב, דכתיב (ישעיה לו): מי בכל אלהי הארצות האלה אשר הצילו את ארצם מידי. ממנו משפטו ושאתו יצא, אלו בניו, (מלכים ב יט) ויהי הוא משתחוה בית נסרוך אלהיו ואדרמלך ושראצר בניו הכהו בחרב. דבר אחר: איום ונורא הוא, זה חירם מלך צור, דכתיב (יחזקאל כח): בן אדם אמור לנגיד צור כה אמר ה' אלהים יען גבה לבך. ממנו משפטו ושאתו יצא, זה נבוכדנצר. אמר רבי סימון: מסורת אגדה היא חירם בעל אמו של נבוכדנצר היה עמד עליו והרגו, הדא הוא דכתיב (שם כח): ואוציא אש מתוכך היא אכלתך. דבר אחר: איום ונורא הוא, זה נבוכדנצר. (ישעיה יד) ואתה אמרת בלבבך השמים אעלה וגו'. ממנו משפטו ושאתו יצא, זה אויל מרודך. אמרו: כל אותן שבע שנים שעברו על נבוכדנצר נטלו את אויל מרודך והמליכוהו תחתיו, וכיון שחזר נטלו וחבשו בבית האסורים וכל מי שהיה נכנס בבית האסורים בימיו לא היה יוצא משם לעולם, שנאמר (שם): אסיריו לא פתח ביתה, וכיון שמת, חזרו על אויל מרודך להמליכו. א"ל: איני שומע לכם! בראשונה שמעתי לכם נטלני וחבשני בבית האסורים ועכשיו הרי הוא הורגני! ולא האמין להם, עד שגררוהו והשליכוהו לפניו, הדא הוא דכתיב (שם): ואתה השלכת מקברך וגו'. אמר רבי אבינא: ולא עוד, אלא כל שונא ושונא שהיה לו היה בא ודוקרו בחרב, לקיים מה שנאמר (שם): לבוש הרוגים מטועני חרב. דבר אחר: איום ונורא הוא, אלו ישראל, דכתיב (תהלים פב): אני אמרתי אלהים אתם. ממנו משפטו ושאתו יצא, שלקו בזיבות ובצרעת, לפיכך משה מזהיר את ישראל ואומר להן: איש כי יהיה זב מבשרו: