אין אדם מגלח תגלחת אחת ועולה לו לנזרו ולצרעתו ותגלחת הצרעת בזמן שהוא ספק מצורע אינו דוחה את הנזירות לפיכך מי שנזר שנה אחת והיה בכל השנה הזאת ספק מצורע וספק טמא מת או שהיה בה ספק מצורע ובסוף השנה נטמא בספק הרי זה מונה שבעה ימים ומזה בשלישי ושביעי ואינו מגלח בשביעי ואינו יכול לשתות ביין ולהטמא למת אלא לאחר ארבע שנים ואוכל בקדשים לאחר שתי שנים מפני שהוא צריך לגלח ארבע תגלחיות תגלחת טהרה ותגלחת טומאה מספק ושתי תגלחיות שמגלח המצורע שהרי הוא ספק מצורע.