הכזונה יעשה, שכם.
את אחותנו: כלו' ראוי היה לנו להנקס ממנו על כבודנו אשר חִלֵל, ואמנם תשובה זו לא השיבו אלא שמעון ולוי באפם ובחמתם, והיו דבריהם נגד השכל, כי אחר שהיה לוקח אותה לאשה לא היה כבודם מזולזל אלא מתרבה, ובפרט אחר שהסכים עמהם להמול. גם לא היה לחוש שהא יקרה להם רע כזה, או רע מזה לעתיד, כי משעה שהיו מתחתנים עם נשיא הארץ, מי יזיד לגעת בהם? א"כ לא היה זה אלא שֶטֶף אף ונקמה, ועל כן אביהם, שמר את הדבר עד יום מותו, וקלל אפם. ורש"י באמרו הכזונה הפקר, את אחותנו ית אחתנא, הוקשה לו שהיל"ל לאחותנו, וכן בקצת נסחאות התרגום נמלא לאחתנא, ורש"י מפרש מלת את כמשמעה, ומפרש הזכונה הפקר: היעשה את אחותנו הפקר כזונה?
