ר' אבא בר כהנא פתח: (שם ב): לשחוק אמרתי מהולל, אם הדין דחוכא מעורב מה חדותא מהניא?! מעשה באחד מגדולי כבול שהיה משיא את בנו וברביעי שלו זימן אצלו אורחים, משאכלו ושתו והטיבו את לבם, אמר לבנו: עלה והביא לנו חבית אחד מן העליה, כיון שעלה הכישו נחש ומת. המתין לו לירד ולא ירד. אמר: אני עולה ורואה מה טיבו של בני. עלה ומצאו שהכישו נחש ומת ומוטל בין החביות. המתין עד שגמרו סעודתן. אמר להם: רבותי! לא לברך את בני ברכת חתנים באתם?! אלא ברכו עליו ברכת אבלים! לא להכניס את בני לחופה באתם?! באו והכניסוהו לקברו! הפטיר עליו ר' זכאי דמן כבול לשחוק אמרתי מהולל: