בגמרא ונ''ל דה''פ פקחת יודעת שיש לבא לב''ד באמיתת דברים ולכך התחכם לאמת את דבריה ותבא בבכי וקריעת בגדים, אבל השוטה אע''פ שתבכה על מיתת בעלה כי רע לה מ''מ בבואה לב''ד אינה נותנת לב לאמת דבריה ע''י בכיה: