כי אמר אכפרה פניו וגו': הנכון כדעת רמב"ן ורע"ס שגם דבר זה אמר להם שיאמרו לעשו, להגיד לו שהוא מקביל פניו כראות פני אלהים במנחה (כטעם ולא יראו פני ריקם) וכמו שאמר לו כי על כן ראיי פניך כראות פני אלהים. ונ"ל ראיה לזה מה שסיים המאמר אולי ישא פני, שהוא דרך כבוד ולשון נקיה, ואם היה המאמר הזה מה שאמר יעקב בלבו, היל"ל אולי תשוב חמתו מעלי, כי זה היה הציור הגובר בנפשו של יעקב, רצוני חמת עשו. והנה רצה יעקב שעבדיו יעשו עצמם כמגידים עניני אדוניהם כמו שהוא דרך העבדים. 
אכפרה פניו: נראין דברי גוסעציוס כי לשון כפרה וכפר (פדיון) נגזר מן וכפרת אותה מבית ומחוץ בכפר, וענינו כסוי הדבר המגין, כמו הכפר שהוא מגין על הספינות, או כסוי על החטא שיהיה כלא נראה (כטעם כסוי חטאה), וכן אכפרה פניו אכסה פניו במנחתי (כי השחד יעור פקחים), כאלו לא יראה אותי, כלו' שלא יראני בעין שנאה כמו שהיה רואה אותי לפנים. גם הראב"ע פירש אכפרה אכסה ואסתיר. גם רנה"ו פירש ל' כפרה ל' כסוי (והסכים עמו רמבמ"ן). אלא שהוא אומר כי גם כפר הספינות נקרא כן לפי שמכסין אותן בו, וכן היה דעת געז', וגוסעלציוס אומר כי הוראת הכסוי באה לשרש כפר מן השם כפר, ואני מוסיף כי כפר נגזר מעצי גפר. ותלמידי מוהר"ר מרדכי מורטארה אומר כי מענין זה של כסוי נגזר ג"כ לשון כפירה שבל"ח, כי הכופר בדבר מכסה עליו כאלו איננו. ויש לסייעו ממה שאומרים ג"כ בל"ח כפוי טובה, שענינו כופה כלי על הטובה לכסותה. ודע כי גם רש"י (שפירש כאן לשון קינוח) פירש בשמות ל"ב ל' (מפני מלת בעד) אשים כופר וקינוח וסתימה בעד חטאתכם.
אולי ישא פני: לשון קבלה ברצון חבה וכבוד (שרש נשא מורה ג"כ קבלה) כמו לא ישא פְּנֵי כל כפר (משלי ו' ל"ה), אשר לא נָשָא פני שרים (איוב ל"ד י"ט), הֲיִרְצְךָ או הֲיִשָׂא פניך (מלאכי א' ט'), ומזה נשוא פנים (מ"ב ה' א', איוב כ"ב ח', ישעיה ג' ג') (ואין ענין לזה עם ישאל ה' פניו אליך כי איננו אומר ישא ה' פניך, אלא פניך אליך) והפך מליצת נשא פנים הוא השיב פנים, כי לא אשיב את פניך. והטעם אמרו לו: גם עבדך יעקב אחרינו כי רצה להקדים לפניו מנחתו כדרך שעושים למלכים קודם ראות פניהם, וזה כדי שירצהו האדון ההוא ויקבלהו באהבה. כל זה צוה אותם לאמר לו מעצמם כדרך העבדים המגידים מה שאין ראוי להגיד.
