שעור קביעת סעודה לאו בדידיה משערינן אלא ברב בני אדם כמה שרגילין לאכול בסעודת צהרים או בסעודת ערב לשבוע. אם הוא אוכל כשעור זה אע"פ שהוא אינו שבע, מכל מקום דינו כמו לחם. ואם אכל פת זה עם לפתן, משערין גם כן, אם אחרים היו אוכלין אותה בלפתן היו שבעים. ואם אכל בלא לפתן שעור קטן והוא שבע, ואחרים אם היו אוכלין כך לא היו שבעים, אלא שאם היו אוכלין אותה עם לפתן היו שבעים, הוי ליה גם כן דין לחם