רבי שמואל בר נחמן פתר קרא בפלשתים. בקרוב עלי מרעים, זה גלית שנאמר: (שמואל א יז): ויגש הפלשתי השכם והערב. לאכול את בשרי, (שם): ויאמר הפלשתי אל דוד לכה אלי ואתנה את בשרך לעוף השמים. ר' אבא בר כהנא אמר: הארץ אחזתו. אמר ר' תנחומא: אנא אמינא טעמא ואבא אליך אינו אומר, אלא לכה אלי, מלמד שהארץ אחזתו. ר' ינאי בשם רבי שמעון ברבי ינאי אומר: רמ"ח קופליות של ברזל נתן הקב"ה על רמ"ח איברים שיש בו באדם. באותה שעה אמר דוד (תהלים קמ): אל תתן ה' מאוויי רשע, לא תתן תחמודתא זממו אל תפק לא תרפי ליה. ירומו סלה, חזק כתפוי. ר' יודן אמר: מתאוה בדוד, שהיה יפה עינים וטוב ראי, מיד אמר דוד: אל תתן ה' מאוויי רשע, תחמודתא. אבל (משלי י): ותאות צדיקים יתן. ורבנן אמרי: הלקהו בצרעת, שנאמר (שמואל א יז): יסגרך ה' בידי, ואין יסגרך זה, אלא צרעת, כמה דאת אמר: והסגירו הכהן. צרי ואויבי לי, (שם): ותטבע האבן במצחו. מכאן ואילך אמר דוד לפני הקדוש ברוך הוא: אם תחנה עלי מחנה, של פלשתים לא יירא לבי. אם תקום עלי מלחמה של פלשתים בזאת אני בוטח. בזאת אמר רבי לוי: בסקווטריס שהכתיב לנו משה בתורה ואמר להם לזקנים (דברים לג): וזאת ליהודה: