
וכל העומדים על המת בשעת יציאת נשמה חייבין לקרוע. הא למה זה דומה לספר תורה שנשרף שאין ריק בישראל שאין בו תורה ומצות. ואפילו על קטן שלמד מקרע, או על אשה חייבין לקרוע, ואפילו היה זה המת לפעמים עושה עבירה לתיאבון, חייבין לקרוע עליו. אבל אם היה רגיל לעשות עבירה אפילו רק לתיאבון, הרי זה בכלל הפורשים מדרכי הצבור, שאין קורעין עליו. וקריעה זו שעל המת שאין מתאבלין עליו, אלא שקורעין מפני שעומדין בשעת יציאת נשמה, סגי בקריעה מועטת, ואפילו מן הצד או בשולי הבגד סגי.




