אבל אנו, כבר עמדנו על הסברה זאת, וראינוה משתברא ומשתבשת בגמ', בההיא סוגיא דבפרק חזקת הבתים (שם) ומכאן נ"ל, דכל השטרות העולות בערכאות של כותים, בנוטרין של מלכים, שהם כשרין, בין שטרי מתנות בין בשטרי הלואות, וכ"ש שטרי מקח וממכר. ואפילו בשטרי הודאות והלואות, אי כתב בהו: ואמר לסהדי אתם עדי; או דאמר להו לכותים גופייהו: כתובו ליה: קנה, דשטרא מיקרי. ואיכא הורמנותא דמלכא, דבלא"ה ליקני קנה. ואי ליכא הורמנותא דמלכא, איכא שטרי דכתיבין, ואיכא שטר דפסולין, ואין זה מקומן.