דכיון דהני לאו בני אטמויי נינהו, אין זו מבוצרת לתוך השאת. הר''ש. ולדבריו, מכיון דתני ואין מעכבים את ההופך, קשה, מאי האי דאין מיטמאין משום מחיה, אדרבה טהורי מטהרי משום פרח בכולו. וכי תימא דפרח מן הטהור טמא, אכתי קשה למאי נפקא מינה תני דאין מיטמאין משום מחיה, והא טמא הוא כיון שפרח מן הטהור: