מתן אדם ירחיב לו (משלי יח): מעשה בר' אליעזר ור' יהושע ורבי עקיבא, שהלכו לחולות אנטוכיא לעסק מגבת צדקה לחכמים. והוה תמן חד בר נש והוה שמיה אבא יודן, והוה יהיב פרנסה בעין טובה. פעם אחד ירד מנכסיו וראה רבותינו שם ונתכרכמו פניו הלך לו אצל אשתו. אמרה לו אשתו: מפני מה פניך חולניות? אמר לה: רבותי כאן ואיני יודע מה לעשות! אשתו שהיתה צדקת ממנו אמרה לו: לא נשתייר לנו, אלא שדה פלוני בלבד, לך מכור חציה ותנה להן. הלך ומכר חציה ונתנה להן. נתפללו עליו ואמרו: המקום ימלא חסרונך. לאחר ימים הלך לחרוש בחצי שדהו, עם כשהוא חורש נפתחה הארץ לפניו ונפלה פרתו שם ונשברה רגלה. ירד להעלותה והאיר הקב"ה עינו ומצא שם סימה. אמר: לטובתי נשברה רגל פרתי. בחזירת רבותינו לשם שאלו עליו ואמרו: מה אבא יודן עביד? אמר להון: הוא אבא יודן דעבדי, אבא יודן דעיזיין, אבא יודן דגמלי, אבא יודן דתורי, מן יכול למחמי סבר אפויא דאבא יודן?! כיון ששמע יצא לקראתן. אמרו ליה: מה אבא יודן עביד? אמר להן: עשתה תפלתכם פירות ופרי פירות. אמרו לו: חייך! אף על פי שנתנו אחרים יותר ממך לך כתבנו בראש, נטלוהו והושיבוהו אצלן, וקראו עליו זה הפסוק: מתן אדם ירחיב לו. ר' שמעון בן לקיש אזל לבצרה והוה תמן חד בר נש והוה שמיה אבא יודן רמאי וחס ושלום לא הוה רמאי, אלא דהוה מרמי במצוותה, כד הוין פסקין כל עמה, הוה פסיק כל קבל כולהון, נטלו ר' שמעון בן לקיש והושיבו אצלו וקרא עליו הפסוק הזה: מתן אדם ירחיב לו. ר' חייא בר אבא עביד פסיקה, למתן בבי מדרשא דטבריא, והוה תמן חד בר נש מן בנו דסילכא, ופסק חדא ליטרא דדהב, נטלו ר' חייא בר אבא והושיבו אצלו, וקרא עליו הפסוק הזה: מתן אדם ירחיב לו. אמר רבי אבהו: כתיב (דברים יב): השמר לך פן תעזוב את הלוי. וכתיב בתריה (שם): כי ירחיב ה' את גבולך. וכי מה ענין זה לזה? אלא אמר הקדוש ברוך הוא: לפי מתנותיך מרחיבין לך. רבי אחא בשם ר' הושעיא עבד מביא פר ורבו מביא פר, העבד קודם לרבו. דתנן תמן: פר המשיח פר העדה עומדים, פר המשיח קודם לפר העדה לכל מעשיו: