הוציאוה ותשרף: אולי כן היה משפט הנואפות, ותמר היתה כאשת איש בעבור היותה זקוקה ליבם (רשב"ם). ויש לשאול: והלא היתה בבית אביה, ואיך לא דבר אביה בעדה לאמר אתה בגדת בה, כי לא נתתה לשלה, ולמה תשב אלמנות חיות? ויש לומר כי אביה ידע במה שהערימה תמר לקחת הערבון מידו, והניח שיוציאוה, כדי שאח"כ כשיכיר חותמו ופתילו יַאַסְפֶהָ אל ביתו.