ויכל יעקב לצוות את בניו ויעשו בניו לו כן כאשר צום - הראשון על עבודת כוכבים, היך מה דאת אמר: (הושע ה): כי הואיל הלך אחרי צו. השני על ברכת השם, היך מה דאת אמר: (ויקרא כד): ונוקב שם ה' מות יומת וגו'. השלישי, על נשיאת המטה, אמר להם: תנו דעתכם, שלא יגע ערל (אחד) במטתי, שלא לסלק את השכינה מעלי, אלא כסדר הזה עשו לי, שאו אותי, שלושה מן הצפון, ושלושה מן הדרום, שלושה מן המזרח, שלושה מן המערב, כשם שאתם עושין לי, כך אתם עתידין להעשות ד' דגלים במדבר, והשכינה באמצע. רבינו צוה שלושה דברים לפני מיתתו, אמר להם: אל תספדוני בעיירות, ואל תזוז אלמנותי מתוך ביתי, ומי שנטפל בי בחיי, הוא יטפל בי במותי, אל תספדוני בעיירות, מפני המחלוקת. ואל תזוז אלמנותי מתוך ביתי, ולא מתניתא היא, אלמנה שאמרה אי אפשי לזוז מבית בעלי, אין יורשין יכולין לומר לה לכי לבית אביך, ואנו זנין אותך, אלא זנין אותה, ונותנין לה מדור לפי כבודה? אלא לפי שדרכו של נשיא להיות כל חפציו משל צבור, וזה על ידי שלא נהנה משל צבור כלום, לפיכך הוא אומר: אל תזוז אלמנותי מתוך ביתי. אמר רבי דוסתאי: דלא יאמרון לה ביתא דנשיאותא הוא, ישתעבד לנשיאותא. מי שנטפל בי בחיי, יטפל בי במותי, אמר רבי חנינא ציפוראה: כגון יוסי הפינוס, ויוסי הפרתי. ר' חזקיה מוסיף עוד תרתי: אל תרבו עלי תכריכין, ותהא ארוני נקופה לארץ. אל תרבו עלי תכריכין, מפני רמה. ותהא ארוני נקופה לארץ, מפני המבול. מלתא דרבי אמר: לא כמה דבר נש אזיל, הוא אתי מליהון. דרבנן דאינון אמרין: כמה דבר נש אזיל הוא אתי. ר' יוחנן, מפקד ואמר: לא תלבישוני לא חיוורין ולא אוכמין, אלא מאנין דבריקה, אם מתבעית עם צדיקיא, לא ידעין בי רשיעיא, ואם אתבעית עם רשיעיא, לא ידעין בי צדיקיא. ר' יאשיה הוה מפקד ואמר, אלבישוני מאנין חיוורין חפיתין. אמרין ליה: רבך אמר כדין, ואת אמר כדין?! אמר להון: מה אנא בהית בעובדאי. רבי ירמיה הוה מפקד, ואמר: אלבשוני מאנין חיוורין חפיתין, ואלבשוני דרדסאי והבון חוטרי בידי, וסנדלאי ברגלי, והבו יתי על אורחא דאם אתבעית, אנא קאים אוטמיס, הדא הוא, דאמר רבי יונה בשם רבי חמא: רגלוהי דבר נש, ערבתיה מקמאתיה בכל אתר דמתבעי: