בהמה: נ"ל תחילת הנחת השם הזה על ב"ח בעלי ארבע רגלים ואוכלי עשב, שאינם טורפים, כגון שור ושה, סוס וחמור, וזו הוראתו בפסוק זה, ובכל מקום שהוא אצל חיה; ונ"ל עיקר הוראתו הפך האכזריות אשר בחיות, כי כן בלשון סורי שורש בהם מורה רך וטוב והפך הקושי, כי כן מצאתי בספרי מר אפרים (S. Ephraem) הלק שלישי עמוד תרי"ד תודי לטיבותך דבה בהמין נגדיך, והכוונה: הלא לנו לתת תודה למדת טובך, כי בה גם היסורים שאתה מיסר אותנו מתרככים ומתמתקים (וכן מתרגום בלשון רומי: Gratiâs misericordiae tuae maximas agere debemus, quae justitiae severitatem mitigat). ולפעמים הושאל שם בהמה לכלול כל ב"ח זולת האדם, כמו אדם ובהמה תושיע ה' (תהלים ל"ו ז') ולפעמים אינו כולל ב"ח, אלא בעלי ד' רגלים, יהיו בהמות או חיות.