עסה שנלושה במים ובלילתה רכה, אם אפאה בתנור או אפלו באלפס בלא משקה, ואפלו משח את האלפס בשמן, שלאתשרף העסה, זה לא חשוב משקה, ודינה כמו לחם גמור, ואפלו אוכל ממנו רק כזית, צריך נטילת ידים והמוציא וברכת המזון. ואם טגנה במשקה, לאו לחם הוא, אפלו אוכל ממנה כדי שביעה. וכן אותן רקיקין שהן דקין מאד שאופין בדפוס בין שני ברזלין, אין להם דין לחם. ואפלו אוכל מהם כדי שביעה, מברך רק בורא מיני מזונות, ולאחריו על המחיה. ולפעמים עושין עסה רכה מאד, דהינו שנותנים קמח ומים בקדרה, ומערבין אותם בכף ושופכין אותה על עלי ירקות ונאפית בתנור על העלים, אז יש לו דין פת הבאה בכיסנין