דבר אחר: לך רד ר' יצחק פתח: (צפניה א): והצירותי לאדם, זה משה. והלכו כעורים, אלו ישראל. למה? כי לה' חטאו, שאמרו: אלה אלהיך. ושופך דמם כעפר, שנאמר (שמות לב): עברו ושובו משער לשער במחנה. ולחומם כגללים, שנהרגו והיה בשרם מושלך כגללים הללו. אמר רבי לוי: בערביא קורין לבשרא, לחמא. אמר ר' יצחק: בשעה שאמר לו הקב"ה: לך רד, חשכו פניו של משה, ונעשה כסומא מן הצרות, ולא היה יודע מאיזה מקום לירד, והיו מלאכי השרת מבקשים להרגו. אמרו: הרי השעה להרגו! ידע הקב"ה מה המלאכים מבקשים לעשות לו. מה עשה הקב"ה? אמר רבי ברכיה, בשם ר' חלבו, בשם רב חנן בר יוסף, בשם ר' אבא בר איבו: פתח לו הקב"ה פשפש מתחת כסא כבודו, ואמר: לך רד שנאמר (דברים ט): ויאמר ה' אלי קום רד מהר מזה. ר' עזריה בשם ר' יהודה ב"ר סימון, בשם ר' יהודה בר' אלעאי אמר: כיון שבא משה לירד באו המלאכים להרגו. מה עשה? אחז בכסא של הקב"ה, ופרש הקב"ה טליתו עליו שלא יחבלוהו, שנאמר (איוב כו): מאחז פני כסא פַּרְשֵּׁז עליו עֲנָנו. מהו פַּרְשֵּׁז? נוטריקון: "פרש "רחום "שדי "זיו עננו עליו: