דבר אחר: ראה קראתי בשם זה אחד משבעה בני אדם שנקראו להם שמות. יש שנקראו לו ארבעה, זה אליהו, בצלאל ו', ויהושע ו', ומשה ז', מרדכי ב', דניאל ה', חנניה מישאל ועזריה ד', אליהו ד'. אמר רבי אלעזר בן פדת: אליהו ירושלמי היה, ומיושבי לשכת הגזית היה, ומכרך של יהודה היה, ובשני שבטים היה חלקו. חמשה בבנימין, שנאמר (יהושע יח): וצלע האלף והיבוסי היא ירושלים. שלשה ביהודה, שנאמר: צנה וחדשה ומגדל גד. אמר רבי חנינא בר פפא: צנן, שהיא צנה. וחדשה, שהקב"ה מחדשה לעתיד לבא. ומגדל גד, שמשם הקב"ה יוצא ומגיד משתיתן של עשו. ונקראו לו לאליהו ד' שמות, שכן כתיב (ד"ה א ח): ויערשיה ואליה וזכרי בני ירוחם. למה נקרא שמו כן? אלא בשעה שהקב"ה מבקש להרעיש עולמו, הוא עומד ומזכיר זכות אבות, ואלהים מרחם על עולמו. ובצלאל נקראו לו ששה שמות, ואת מייחסו ובא משבטו של יהודה, שנאמר (שם ד): ובני יהודה: פרץ, וחצרון, וכרמי, וחור, ושובל, וראיה וגו'. ואין חצרון אלא בן בנו של יהודה, שנאמר (בראשית מו): ויהיו בני פרץ חצרון וחמול. וכתיב: ואחר מות חצרון בכלב אפרתה. וכי יש אדם מת באדם שכתוב ואחר מות חצרון בכלב?! אמר ריש לקיש: מהו ואחר מות חצרון בכלב וגו'? משמת חצרון, בא כלב אל אפרת, זו מרים, שהיה שמה אפרת. ולמה נקרא שמה כן? שהיו ישראל פרים ורבים על ידיה. ותלד לו את חור, וחור הוליד את אורי, ואורי הוליד את בצלאל, וראיה בן שובל הוליד את יחת, ויחת הוליד את אחומי, ואת להד. בצלאל, מה שקרא לו אומתו שלו, והקב"ה קרא לו חמשה שמות של חבה, על שם המשכן, ראיה, שהראהו הקב"ה למשה ולכל ישראל, ואמר להם: מן בראשית התקנתיו לעשות המשכן. ושובל, שהעמיד שובך לאלהים, זה המשכן, שהיה עומד כשובך. אמר רבי יהודה ב"ר סימון: העמיד הקב"ה משכן כשובך. יחת, שנתן חתיתו על ישראל. אחומי, שאיחה את ישראל להקדוש ברוך הוא, ועשאן כאחים למקום.. דבר אחר: אחומי, שנתן אימתו של הקדוש ברוך הוא על ישראל. להד, שנתן הוד והדר על ישראל, שהיה המשכן הדרן. דבר אחר: להד אמר רבי אבא בר חייא: שהדל שבשבטים מדבק לו. אמר רבי חנינא בן פזי: אין לך גדול משבט יהודה, ואין לך ירוד משבט דן, שהיה מן הלחינות. ומה כתיב בו? (בראשית מו): ובני דן חושים. אמר הקב"ה: יבא ויזדווג לו, שלא יהו מבזין אותו, ושלא יהא אדם רוחו גסה עליו, לפי שהגדול והקטן שוין לפני המקום. בצלאל, משל יהודה, ואהליאב, מדן, והוא מזדווג לו. אמר ר' חנינא: הגדול והקטן שוים. לעולם אל יהא אדם מניח בְּצֵרו המשכן, בשני שבטים אלו נעשה. וכן המקדש שלמה מיהודה וחירם. (מלכים א ז): בן אשה אלמנה ממטה נפתלי. אמר הקב"ה: אני הוא בצרכן אל תניחו בצרכן ולא בצרן של אבותיכם, אף אתם אל תניחו אותו, דכתיב (איוב כב): והיה שדי בצריך, עשה אותו בצרך, שיהא עמך בצרה שמגיע אתכם, שנאמר (תהלים צא): עמו אנכי בצרה. דבר אחר: בצריך, שאם באו שונאים אֱהֵא כנגדן, שנאמר: והיה שדי בצריך. דבר אחר: שנעשה חומותיך ואין בצריך אלא חומה, כמה דאת אמר (ישעיה כה): ומבצר משגב חומותיך. אמר הקב"ה: בעוה"ז אני חומה לכם, וכן לעתיד לבא כשיבנה ציון, אני נעשה לה חומה, שנאמר (זכריה ב): ואני אהיה לה נאם ה' חומת אש סביב ולכבוד אהיה בתוכה, וכן קראתי בשמך לי אתה: