ותקח מרים הנביאה, וכי היכן מצינו שנביאה היתה מרים אלא שאמרה לאביה סופך אתה מוליד בן שמושיע את ישראל מיד מצרים מיד וילך איש מבית לוי ויקח וגו' (שמות ב) ותהר ותלד בן וגו' ולא יכלה עוד הצפינו. נזף בה אביה אמ' לה בתי היכן נבואותיך ועודה מחזקת בנבואתה שנ' ותתצב אחותו מרחוק לדעה מה יעשה לו ואין יציבה אלא נבואה שנ' ראיתי את ה' נצב על המזבח (עמוס ט) ואומר ויבא ה' ויתיצב (שמ"א ג) ואומר קרא את יהושע והתיצבו וגו' וילך משה ויהושע ויתיצבו באהל מועד (דברים לא): מרחוק אין מרחוק בכל מקום אלא רוח הקדש שנאמר מרחוק ה' נראה לי (ירמיה לא): לדעה אין דעה אלא רוח הקדש שנ' כי מלאה הארץ דעה את ה' וגו' (ישעיה יא) [ואומר כי תמלא הארץ לדעת את כבוד ה' כמים יכסו על ים (חבקוק ב)]: מה יעשה לו אין עשייה אלא רוח הקדש שנ' כי לא יעשה ה' אלהים דבר וגו' (עמוס ג): אחות אהרן ולא אחות משה ומה ת"ל אחות אהרן אלא לפי שנתן אהרן נפשו על אחותו נקראת אחותו על שמו כיו"ב ויקחו שני בני יעקב שמעון ולוי אחי דינה (בראשית לד) והלא אחות כל השבטים היתה מה ת"ל אחי דינה אלא לפי שנתנו נפשם עליה נקראת אחותם על שמם. וכן כזבי בת נשיא מדין אחותם (במדבר כה) וכי אחותם היתה והלא בת ראש אומות בית אב היתה שנא' ולכהן מדין שבע בנות ומה ת"ל אחותם אלא על שנתנה נפשה על אומתה נקראת אומתה על שמה: