עבר ושהה מלברך ברכת המזון עד שעור עכול, דהינו שמתחיל להיות רעב, אין לו עוד תקנה לברך. יש אומרים, דשעור עכול הוא שעה וחמש. ומכל מקום בסעודות גדולות לפעמים יושבים בין האכילה לברכת המזון יותר מזמן זה, והינו מפני שגם בינתים עוסקים בשתיה ופרפראות. ומכל מקום הנכון שלא לשהות הרבה