וכשיצא . בירושלמי גרס כשיצא . וכן נראה . לפי שבגמרא אמרו לא השיבו כלל במרחץ , לפי שאסור להרהר בדברי תורה במרחץ , אלא כשיצא השיבו שאין משיבין כו' , כלומר שלא הייתי יכול להשיבך במרחץ לפי שאסור להרהר בר''ת . ואי גרסינן כשיצא יש לפרש דהכי קאמר , א''ל אין משיבין במרחץ כשיצא . ועוד יש לומר בבית האמצעי היה דמותר לומר אסור ומותר בלא טעם הדבר . תוס' ועתוי''ט : 
בגבולי . דאל''ה שלא בטובת רבן גמליאל כבטובת אחרים דמי , שהיה אדם חשוב וטובה היא להם כשהוא נהנה מהן , ותנן בפ''ד מ''ג ע''ז שהיה לה גינה ומרחץ כו' אין נהנין מהן בטובה . גמרא :