דבר אחר: ויתן אל משה, הה"ד (משלי ב): כי ה' יתן חכמה מפיו דעת ותבונה. גדולה החכמה וגדולה ממנה הדעת ותבונה, הוי. כי ה' יתן חכמה, אבל למי שהוא אוהב, מפיו דעת ותבונה. ר' יצחק ור' לוי, חד מנהון אמר: למה הדבר דומה? לעשיר שהיה לו בן. בא בנו מבית הספר. מצא תמחוי לפני אביו. נטל אביו חתיכה אחת ונתנה לו. מה עשה בנו? אמר לו: איני מבקש אלא מזה שבתוך פיך. מה עשה? נתנו לו. ולמה? על שהיה מחבבו, נתן לו מתוך פיו. הוי, כי ה' יתן חכמה, וכל מי שהוא מחבבו יותר, מפיו דעת ותבונה. והא' אומר: משל לעשיר, שהיה לו בן בא מבית הספר ונתן לו מנה. אמר לו בנו: איני מבקש, אלא מן הפיצטלין שבתוך פיך. נטל ונתן לו מתוך פיו. הוי, כי ה' יתן חכמה, אלא מפיו דעת ותבונה. דבר אחר: כי ה' יתן חכמה אתה מוצא, בשעה שעמדו ישראל על הר סיני לקבל את התורה, היו מבקשים לשמוע הדברות מפי הקב"ה. אמר רבי פנחס הכהן, בן חמא: שני דברים שאלו ישראל מן הקב"ה: לראות דמותו, ולשמוע מפיו הדברות, כמו שכתוב (שיר א): ישקני מנשיקות פיהו. אמר רבי פנחס הכהן בן חמא: שומעין לשוטה מה שהוא מבקש?! אלא שהיה צפוי וגלוי לפני הקב"ה, שעתידין ישראל אחר מ' יום לעשות העגל. אמר הקב"ה: אם איני שומע להם, עתידין הם לומר: לא תבענו ביד משה, אלא שיראנו הקב"ה דמותו, וידבר עמנו! אמר הקב"ה: שלא יהא להם פתחון פה לומר, שמפני שלא שמענו מפיו, ולא ראינו דמותו, לפיכך עשינו לנו אלהים, אלא מה אעשה? הריני מראה להם דמותי, ומדבר עמהם פה אל פה, כמה דאת אמר (שמות כ: וידבר אלהים את כל הדברים האלה לאמר. הוי, כי ה' יתן חכמה ויתן אל משה. הוי, מפיו דעת ותבונה, שנתנה להם תורה מפיו של הקב"ה: