דבר אחר: הנני ממטיר לכם לחם מן השמים, הדא הוא דכתיב (תהלים קמה, טז): פותח את ידך ומשביע לכל חי רצון. בא וראה שלא כמדת הקדוש ברוך הוא מדת בשר ודם מדת בשר ודם, כל זמן שהספוג בידו, פותח ידו, אין טיפה יורד, קפץ ידו, הוא מוריד מים. אבל הקדוש ברוך הוא אינו כן, הספוג בידו, שנאמר (שם סה, י): פלג אלהים מלא מים. וכן (ישעיה מ, יב): מי מדד בשעלו מים, אם עצר אין המים יורדין, שנאמר (איוב יב, טו): הן יעצר במים ויבשו. ואומר (דברים יא, יז): ועצר את השמים ולא יהיה מטר, פותח ידו המטר יורד, שנאמר (שם כח, יב): יפתח ה' לך את אוצרו הטוב. ואומר: פותח את ידך ומשביע לכל חי רצון, לכל חי מזון אין כתיב כאן, אלא לכל חי רצון, שהוא נותן לכל אחד ואחד רצונו מה שהוא מבקש. וכן לעתיד לבוא, נותן הקדוש ברוך הוא לכל אחד ואחד כל מה שהוא מבקש, ואם תמה אתה על הדבר, ראה מה עשה לישראל בעולם הזה, שהוריד להם המן, שהיה בו מכל מיני מטעמים, והיה כל אחד מישראל טועם כל מה שהיה רוצה, שכן כתיב (שם ב, ז): זה ארבעים שנה ה' אלהיך עמך לא חסרת דבר. מהו דבר? כשהיה מתאוה לאכול דבר והיה אומר בפיו: אלולי היה לי פטמא אחת, לאכול, מיד היה נעשה לתוך פיו טעם פטמא, דבר היו אומרים, והקדוש ברוך הוא עושה רצונם. אמר רבי אבא: אף דבר לא היה אומר בפיו, אלא חושב בלבו לומר מה שנפשו מתאוה, היה הקדוש ברוך הוא עושה רצונו, והיה טועם טעם מה שהיה מתאוה. תדע לך שהוא כן, שכן אמר יחזקאל (יחזקאל טז, יט): ולחמי אשר נתתי לך סלת ושמן ודבש האכלתיך. כתוב אחד אומר: הנני ממטיר לכם לחם מן השמים. וכתוב אחד אומר (שמות טז, לא): וטעמו כצפיחת בדבש. ואומר (במדבר יא, ח): והיה טעמו כטעם לשד השמן. כיצד מתקיימין שלשה כתובין הללו? בחורים היו טועמין טעם לחם. זקנים טעם דבש, תינוקות טעם שמן: