
הבכור שנולד בו מום, אם יש במקום ההוא אנשים הראויים להתירו, מראין אותו להם מיד, ומשהותר אין שוהין אותו הרבה, אלא אם הותר תוך שנתו יכולין להשהותו עד שיהא לו שנה, ואם הותר סמוך לשנתו או לאחר שנתו, אין שוהין אותו יותר משלשים יום, עבר ושהה אותו יותר אינו נפסל בכך.




