אהבתי את אדוני וגו' הוא אוהב את רבו ורבו אוהבו שנתברכו נכסים על ידו. (לכך נאמר, והיה כי יאמר אליך וגו') כי טוב לו עמך (דברים ט), שתהא טובתו שוה לך. מכאן אמרו, לא ישנה רבו עליו מאכלו ומשקהו והסבו משלו. לכך נאמר, כי טוב לו עמך. ד"א כי טוב לו עמך (שתהיה שוה לו) אם היה חגר או סומא אינו נרצע.