ויתמהמה: המאחר קובע זמן אחר, ואומר אחר כך וכך זמן אעשה, אבל המתמהמה אומר הנני הנני, והוא מתעכב, וחברו ממתין לו (כן אמרתי בחלומי בליל כ"ג אדר תק"ף), והמילה נגזרת ממילת מה (כדעת בן אפרים שהביא ראב"ע) שחברו הממתין לו אומר מה, מה, כלו' מה אתה עושה? מה יש לך עוד להתעכב, או שהמתמהמה עוסק בדבר אחר, וכשחברו מפציר בו שימהר, אומר לו מה, מה, כלו' מה אתה מבקש ממני? והיום כ"ג אדר תר"ג (כ"ג שנים אחרי החלום הנזכר) נ"ל כי עיקר לשון התמהמה הונח על המתעכב מפני שאינו יודע לגמור בדעתו מה יעשה, והוא שואל לזה ולזה מה אעשה, וחבריו יועצים אותו עצות הפכיות ומתוך כך אינו עושה כלום, והוא מתעכב מהעדר עצה, הלא תראה כי לולא התמהמהנו כי עתה שבנו זה פעמים (למטה מ"ג י') הם היו אומרים לילך ויעקב לא היה רוצה שילכו, ומבלי הסכמה נתעכבו; ולא יכלו להתמהמה (שמות י"ב ל"ט) אם לא גורשו היו מתעכבים בהעדר הסכמה, כי זה היה אומר נלך וזה היה אומר לא נלך. אבל מאחר שגורשו לא יכלו להתמהמה; ואהוד נמלט עד התמהמהם (שופ' ג' כ"ו) קודם שיסכימו כולם בעצה אחת לפתוח דלת אדוניהם עבר קצת זמן, ובתוך כך נמלט אהוד; חשתי ולא התמהמהתי לשמור מצוותיך (תהלים קי"ט ס'), לא הייתי מפקפק בלבי אם לעשות ואם שלא לעשות המצוות הבאות לידי, אלא מיד בבואם לידי מיהרתי לקיימם; ראו אנכי מתמהמה בערבות המדבר עד בוא דבר מעמכם להגיד לי (ש"ב ט"ו כ"ח), אעשה עצמי כלא יודע לגמור עצתי ואמתין עד בוא דבר מעמכם. ואח"כ שמשו בל' התמהמה על כל עיכוב קטן לאיזה טעם שיהיה, כגון והתמהמהו עד נטות היום (שופטים י"ט ח') אם יתמהמה חכה לו (חבקוק ב' ג') ולענין התמהמהו ותמהו (ישעיה כ"ט ט') עיין פירושי. והיה נראה לתלמידי הרי"ף כי לשון התמהמהו הוא משורש תמה כי כן כל תמהון הוא שממון ומבוכה ובילבול המחשבות והעדר כל עצה. והשיבותיו כי זה ייתכן במילת ויתמהמה אבל במילות התמהמהתי מתמהמה וחבריהן כולן בהכרח בנין התפעל, א"כ אין הת"יו מן השורש ואין המילה משורש תמה, ואמנם איננו רחוק שיהיה שורש תמה נגזר גם הוא ממילת מה, וכן בהגדה תם מה הוא אומר מה זאת.