<b>והקרוב אלי לומר בהיתר כל הספיקות הללו.</b> שמצינו במסכת ערכין <small>(טו:)</small> א"ר חמא בר חנינא מאי תקנתיה של מספר לה"ר אם ת"ח הוא יעסוק בתורה שנאמר <small>(משלי טו ד)</small> מרפא לשון עץ חיים. ואין לשון אלא לה"ר שנאמר <small>(ירמיה ט ז)</small> חץ שחוט לשונם. ואין עץ חיים אלא תורה שנאמר <small>(משלי ג יח)</small> עץ חיים היא וגו'. ואם עם הארץ הוא ישפיל עצמו שנאמר <small>(שם טו ד)</small> וסלף בה שבר ברוח. ר' אבא בר חנינא אמר סיפר אין לו תקנה שכבר כרתו דוד ברה"ק שנאמר <small>(תהלים יב ד)</small> יכרת ה' כל שפתי חלקות לשון מדברת גדולות. אלא מאי תקנתו שלא יבא לידי לה"ר אם ת"ח הוא יעסוק בתורה כו'.  