ולכן לאחר שאמר שלש ברכות הנזכרות לעיל והניח טלית ותפלין, אם הוא רואה כי אין לו עוד זמן שיוכל להגיע להתפלל שמונה-עשרה עם הצבור, אלא כשידלג ויתחיל בברכת יוצר אור, אזי יתחיל שם. ואם יש לו זמן לומר גם ברוך שאמר ותהלה לדוד עד סופו, דהינו שם קדשו לעולם ועד וישתבח, יאמרם. יש לו זמן יותר, יאמר גם הללויה הללו-אל בקדשו עד כל הנשמה תהלל יה הללויה. יש לו עוד זמן יותר, יאמר גם הללויה הללו את-ה' מן השמים וגו'. יש לו עוד זמן יותר, יאמר גם שאר הללויה. יש לו עוד זמן יותר, יאמר גם ויברך דויד עד לשם תפארתך. ואם יש לו עוד זמן יותר, יאמר גם הודו עד והוא רחום, וידלג עד והוא רחום שקדם אשרי ושם יתחיל. והמזמורים שמוספין בשבת וביום טוב, אם אין לו זמן לאמרם, אזי כל המזמורים והפסוקים שאומרים אותן בכל יום, להם הקדימה. ואם יש לו זמן לומר קצת גם מאלו שמוסיפים נראה לי, דבשבת וביום הכפורים, מזמור שיר ליום השבת והלל הגדול - שהוא הודו לה' כי טוב וגו, להם הקדימה. ובשאר יום טוב, להלל הגדול לבד, הקדימה. ואחר כך המזמור למנצח, לדוד בשנותו, תפלה למשה. וכל אלו המזמורים והפסוקים יאמרם קדם ישתבח, ולאחר גמר התפלה ישלים כל מה שדלג, רק ברוך שאמר וישתבח אין אומרים לאחר התפלה. ואם רואה שאפלו אם יתחיל בברכת יוצר אור לא יוכל להתפלל שמונה-עשרה עם הצבור אלא אם כן ימהר, טוב לו יותר להתפלל בפני עצמו כסדר במתינות ובכונה - וע"ל ס"כ סעי' יא ויב - נב רפא