<b>תשובה </b>הדבר ברור שאסור ליקח שכר על עצמה של עדות אבל סופר שהוא עד שלוקח השכר על כתיבת השטר נוטל שכר לא על העדות ואלו מלמדי תינוקות שבאלו הימים כמה בטלות מבטלין מלאכתן בכל יום בדברים בטלים ותמיד הם עוברים והלואי שלא יבטלו מלאכתן אלא להעיד בלבד בחנם ומה שאמרת על דין האשה ודאי שהעוברת על דת היא שהטעית את בעלה ושמשתו נדה והוא אינו יודע וכן אשה שאומר' לבעל' איני טובלת והרי אני לפניך והיא אינה נמנעת מלשמש מטתה גם זו הארורה עוברת על דת כמותו ושניהם עברו על דת משה אבל אם אמרה איני טובלת כדי שלא תשמשני ונמנעה מן הטבילה מפני דבר זה ודאו שהוא מורדת לא עובר' על דת ואלו הנשים שכותבין להן תנאי זה בכתובתן אינן נמנעות מן הטבילה דרך מרד אלא דרך מינות ואינן רוצות לצער עצמן בטבילה במים קרים אלא רוחצות עצמן במרחץ ותובעות בעליהן בפיהן וכמ' פעמים שאלו אותי אלו שמסכימות עם בעליהן שלא יטבלו כמה שנים וכשתבוא קטט' ביניהן וירצה לגרש' ואמר לה השבעי לי שטבל' לנדותך והיא אומרת אתה הרשיתני לשמשך בלא טבילה ושאלו הדייני' על דין זה שבא לפניהם בזמן זה את הבעל אם הודה הוא מחרימין אותו וקונסים אותו כמו הכתובה לא שתטול זאת הזונה כתובה דלאו עכברא גנב אלא חורא גנב ואם יכפור ויאמ' שקר טוענת מחרימין סתם בפניו על מי שבטל טבילה מדעתו ועונה אמן ואח''כ תצא היא בלא כתובה: (* נעתק מאגרת הרמב"ם:) וכתב משה ב"ר מימון זצ"ל
