דם כו'. פי' הר''ב בב''ק ובחולין. נחירה שתוחב הסכין בנחיריו וחותך. ועקירה שעוקר הסימנין ממקום חבורן. וכ' התוס' אבל קשה כיון שאינה מתה ע''י כך והל''מ שהוא פסולה [כששוחט אח''כ]. א''כ דמה אינה בכרת כיון שאין הנשמה יוצאת בו. לכך צ''ל דם משחיטה שהיתה לאחר עיקור. ועתוי''ט בשם הרמב''ן: