יום אחד: יום שלם, הערב והבוקר זה אחר זה הם יום אחד; ואין הכוונה לומר יום ראשון אלא יום שלם; והרמב"ן כתב, כי לא אמר ראשון כי אין ראשון בלא שני, ועדיין לא היה שני; ואין זה תירוץ מספיק, כי באמת מיד בסוף היום הראשון התחיל הלילה והוא תחילת היום השני, והנה כשנשלם היום האחד כבר התחיל השני, והיה אפשר לקרוא לראשון ראשון. והנה עיקר הנחת שם יום הוא על זמן האור, ואח"כ קראו יום וגם לזמן כולל היום והלילה, כלומר כ"ד שעות, וכן בשאר לשונות מילה אחת בעצמה (Dies, jour, Tag) מורה על זמן האור וגם על משך כ"ד שעות וזה דבר מורגל בכל הלשונות לקרוא דבר בשם אחד מחלקיו הראשיים היותר נגלה ונודע, או היותר מועיל, וכיוצא בזה, כמו vela קלע הספינה נאמר על הספינה,  רחם רחמתים (שופטים ה' ל') על האשה; וכן כאן קראו לכ"ד שעות יום על שם החלק העיקרי שבהם שהוא זמן האור. וכוונת התורה לומר כאן, כי חיבור הערב והבוקר, תחילה הערב ואח"כ הבוקר, נקרא יום אחד.