אמרי שפר: אמרי נועם, מלשון שפיר בארמי, וכן אף נחלת שפרה עלי (תהלים י"ו ו') שענינו יפה. רלב"ג פירש על ברק בן אבינועם, ורש"י על עשרת אלפים איש מבני נפתלי שהלכו בזריזות במלחמת סיסרא ולבסוף שרו שירה. ורשב"ם פירש גבורים קלים כאילות, כדכתיב (ד"ה א' י"ב ח') גורי החיל אנשי צבא למלחמה עורכי צנה ורומח ופני אריה פניהם וכצבאי על ההרים (וכן משוה רגלי כאילות תהלים י"ח ל"ד) ובשובם מן המלחמה ממהרים מתוך קלותם לבשר בשורות משופרות של נצחון המלחמה. ודון יצחק ורמבמ"ן וראז' וגיז' פירשו שיצאו ממנו בעלי צחות המליצה, וקלער' מפרש אילה שלוחה, משולחת הולכת אנה ואנה אל כל אשר תחפוץ, והוא סימן החפשיות, ופירש הנותן אמרי שפר, מלשון שפר קדמי (דניאל ג' ל"ב) מדבר מה שטוב בעיניו בלא יראת אדם; וזה רחוק. והמתרגם האלכסנדרי תרגם אֵלָה שלוחה (arbor diffusa), ותרגם אמרי שפר פירות יפים; והלכו אחריו בושארט והערדער, וקראו אַמִירֵי לשון ענף. Wriemoet קורא אמְּרי בדגש המ"ם מלשון אִמַר בארמי שענינו שֶה ואומר שאולי נאמר ג"כ על קטני האילה; וגיז' דחה דבריו, כי כתוב הנותן לא הנותנת. ודעת Jac. Robertson בספרו Clavis Pentateuchi שנמשל נפתלי לאילה על אודות נחלתו שהיתה ארץ הרים, ועל מדת הקלות והחן שאולי היתה בו; ופירש הנותן אמרי שפר Fraebens materiam laetorum dictorum et carminum in laudes suas ואיננו רחוק שיהיה הפסוק הזה נאמר על נפתלי עצמו ועל תכונתו ומדותיו, כדרך שאמר על יוסף וימררוהו ורובו וישטמוהו וכו' שהכוונה על מה שאירע ליוסף עצמו; ואולי היה נפתלי בעל שמחה, שמח בחלקו ורץ כצבי כדרך עליזי לב, וטעם הנותן אמרי שפר, נותן תודה לאלהיו (וזה מתיישב יותר על מלת הנותן) ומלת שפר יהיה ענינה שמחת לבב; ולפי זה יש כאן גם ברכה, כי ברכו שכן יהיה תמיד שמח ומודה לאל; וזה נ"ל יותר קרוב בפירוש המקרא הסתום הזה, וקרובה לזה דעת אנקלוס.
