גם על המוסר האנושי הנהוג ומוחש לכל משכיל באמת, המכיר את המציאות לאמתתה כי היא טובה ויפה ומביאה לחיים מתוקנים את החברה בכללה ואת הפרט, להצילם על כל פנים ממוקשי מות ושחיתויות איומות המוכנים להם בכל רגע בטבע החיים המלא מכשולים על כל מדרך כף רגל, גם על המוסר הטבעי הזה קמו מהרסים. ולא אנשים בזויים ושפלים, בוערים ורודפי שכרון וזימה, כי אם אנשי מדע גבוה, בעלי נשמות גדולות ואידיאליסטים נעלים. אבל לפום חורפא שבשתא, והם נוקשו ונלכדו, נכשלו ויכשילו. הם התמכרו אל השאיפה הפנימית היצוקה בקרבם מטעם התעודה האחרונה והשלמה שלא הגיע זמנה עדיין כלל, ויעוררו את האהבה אליה בלא עת ובלא הכנות מזומנות לה מצד האנושות וגם לא מצד עצמם. שאף על פי שאלה החושבים גבהו בשאיפתם מרוב בני דורם, מכל מקום גם הם סוף כל סוף בני הדור המה, והשאיפה היא רק ניצוץ אחד המתגלה בנפש מצד האופי השלם שעתידות הנפשות לבא אליו לעתיד לבא, אבל כל יתר כחות הגוף והנפש הלא גם בם עומדים הם במצב הרגיל שכל בני האדם ההוים נתונים בהם. אם כן, גם הם עצמם צריכים הם מאד מאד לכל אותם המאסרים המוסריים שעליהם כל כך התקצפו בחושם את מה שיש למעלה הימנו, ושכחו שהם עצמם וסדרי חייהם וכל ההכרחים הטבעיים של כמה השפלות שבתכנית החיים המצויה באדם, שבהם הוא נדמה לבהמה, ומכל מקום הוא מוכרח לרדת ויורד אליהם, ולפעמים גם כן בהתמכרות והריסות גבול, הם הם עדים על מצב החלי שבני אדם כולם נתונים בו, שאלה מוכיחים לנו כי אנו צריכים להדרכה של רפואה של אנשים חולים. והשאיפה לחמדת החיים האיתנים והבריאות הגמורה תוסיף רק לתת כחה לנו להיות יותר זהירים בחוקי המוסר הנאותים לנו, כדי שעל ידם נתרפא ונבא, במושג הכללי האנושי, אל המטרה הרצויה, אל הבריאות הגמורה. שאז בנחת ובהשקט נהיה ממילא נמצאים בעצם איתנו של המוסר הרם והבריא, שרק צילו נוכל להרגיש כעת, רק ניצוץ קל ממנו, ולא גם קצה מיסוד הודו וערכו הטוב הגדול והנשגב. על כן לא יפלא כלל בעינינו, אם יוכלו להמצא אנשים חושבי מחשבות שיוכלו למצא בנפשם עז להתעסק בהריסת המוסר הכללי, שהוא יסודו של עולם ההוה, לקעקע את חקי הרחמים החסד והחמלה וכל הדברים הנמשכים מהם ובאים מכחם — לכנות מאורי עולם כאלה, שהם תשועת המין האנושי בנפשו ובגופו בכללו ובפרטיו, בשם ״מוסר עבדים״ וכל שמות של גנאי ושפלות. אנו מכירים היטב את החלי והשגעון הגאוני הזה מאין הוא נובע. הם תוצאות נשמות גבוהות של עולם התוהו, המתפרצות לקבל אור מרובה על מדת הכלים שלהן, והן נופלות לעמקי הרע והקליפות. זהו הפתרון שתתן לנו חכמת ישראל על המחזה המוזר של המתנשאים להעמיד חזון ונכשלים בכלל האנושות.