<b>תשובה </b>זה ששאלתם על עניין הציצית הרבה מן המחברים הת"ח אחזו שער בזה זה אומר בכה וזה אומר בכה וכמה מהם אוסרין: והנה רבינו יצחק בעל ההלכות זצ''ל היה אוסר לצאת בציצית בליל שבת מפני שאינו זמן חיוב וראיתי לו תשובה בעניין זה ושם נאמר מדאמר רב הונא (שבת דף קל"ט) היוצא בטלית שאינה מצויצת כהלכתה חייב חטאת וסבר ז"ל שהטעם שחייב חטאת מפני שלא יצא ידי חובתו דהא אינה מצויצת כהלכתה למד הוא דל מכאן שבליל שבת שאינו זמן חיוב לא יוכל לצאת בציצית והנה כל התלמידי חכמים אשר באו אחריו למדו מזאת ההקדמה שאין אדם רשאי לכרוך הטלית על ראשו ולא לחגור בו וכיוצא אלא באופן שיוצא בו ידי חובתו דהיינו שיהיה עטוף בו ומכוסה ראשו ורובו אמנם לדידי חזי לי דמותר לצאת בציצית בלילה וכן יכול לכרכו על ראשו או על צוארו או לחגר בו או כמו שירצה ולדעתי אם הציצית משא איך נוכל להתירן משום מצוה לצאת בשבת אפי' בעטיפה דהא לא אתי עשה דמצות ציצית ודחי שבת דהיא לא תעשה שיש בה סקילה ולכן מותר לצאת בו שאינו משא לא שנא עשה בו מצוה או לא עשה ובין ביום ובין בלילה יכול לצאת שאין הציצית משא אלא נוי הבגד אבל אם אין הטלית מצויצת כהלכתה אז אינו יכול לצאת ולא מן הטעם שאינו יוצא בה ידי חובתו אלא ממה שאמרו חשיבי ולא בטלי דאם היא מצויצת כהלכתה אז הוי נוי ואם אינה מצויצת כהלכתה אז היוצא בה בשבת חייב חטאת ולא שמענו מימינו מי שאסר לצאת בשבת ובליל שבת ובתלמוד הוזכר במי שקדש עליו היום והוא לבוש תפילין ואין מזכירין זה בציצית ולכן הנראה לי שהיוצא בטלית שאינה מצויצת כהלכתה חייב חטאת ולא מפני שלא יצא ידי חובתו ואין הדבר תלוי אם יצא ידי חובתו או לא יצא אלא הטעם דאם היתה מצויצת כהלכתה אין אותן החוטים משאוי אלא תכשיט ואם לא היתה מצויצת כהלכתה אז ודאי אינן תכשיט וחייב היוצא בה והמצויצת כהלכתה יכול לצאת בה בין ביום בין בלילה שאינו זמן חיוב ובין אשה וקטן ביום וכך אנחנו עושין ופסקנו תמיד וזה נראה לי פשוט:
וכתב משה 