<b>שאלה </b>יורינו רבינו במעשה שהיה שראובן נתן לשמעון מאה דינרים שיקנה בהם צמר בשותפות וכל מה שירויחו יחלקוהו לשני חלקים ויטול כל אחד חלקו והיה שמעון קונה הצמר עד שקנה עשרה ככרים והניחם בביתו והיו מונחים אצלו עד לאחר שני חדשים שרצה ראובן לצבוע הצמר הלז ושמעון היה קונה שאר הדברים שצריכים לצבע כמו שא''ב וטרט''ר ושמן זית וכיוצא מממונו ולחשבה אח"כ בקרן בתנאי שיוליכוה אל עיר אחרת ולמוכרה שם וכאשר גמר שמעון הצבע אמר לו ראובן לך ושכור לנו פועלים ונלך לאגמ''ת למוכרה שם כאשר התנינו והלך שמעון טרם יצאו להביא פועלים והנה איש אחד בא לקנות מראובן מזה הצמר ומכר לו שני ככרים והרויח ויען ויאמר לשמעון איני מוליך שום דבר מזה לאגמ"ת ויותר טוב שיהיה המכר בביתי פן יקראנו אתון בדרך גם אמר לו ולא יעלה על דעתך שאתן לך כי אם השכירות המגיע לך בעד מה שטרחת בקנית הצמר וצבעת אותה והנה התלמידים נתחבטו בזה מהה אמרו שתחזור השותפות ואין לו אלא שכירותו שאין השותפות נגמר אלא בקנין ומהם אמרו שהשותפות קיים ולא יחזיר שום דבר שהרי מתחלה לא נתנו ראובן אלא לשם שותפות יורינו מורה צדק הדין בזה ויבא שכמ''ה: