יאכלמו כקש, אכלמו כקש אין כתיב כאן אלא יאכלמו כקש לעתיד לבא שנ' והיה בית יעקב אש ובית יוסף להבה (עובדיה א) ואומר ביום ההוא אשים את אלופי יהודה ככיור אש וכעצים וכלפיד אש וגו' (זכריה יב) כל העצים כשהן דולקין אין קולן הולך אבל הקש כשהוא דולק קולו הולך כך היה קולן של מצרים הולך מפני הפורענות שהבאת עליהם, כל העצים כשהן דולקין יש בהן ממש אבל הקש כשהוא דולק אין בו ממש לפי שנ' ויקח שש מאות רכב בחור וגו' שומע אני שהיה בהם ממש ת"ל יאכלמו כקש מה הקש כשהוא דולק אין בו ממש כך המצריים כשהיו דולקין לא היה בהן ממש מפני הפורענות שהבאת עליהם וכן הוא אומר יחדו ישכבו בל יקומו דועכו כפשתה כבו (ישעיה מג) ללמדך שלא היתה מלכות ירודה משל מצרים אלא שנטלה שררה לשעה בשביל כבודן של ישראל וכשהוא מושל את המלכיות אינו מושל אותם אלא בארזים שנאמ' הנה אשור ארז בלבנון (יחזקאל ל׳:י״גא) ואומר ואנכי השמדתי את האמורי מפניכם אשר כגובה ארזים גבהו (עמוס ב) ואומר אילנא די חזית וגו' (דניאל ד) וכשהוא מושל את המצרים אינו מושלם אלא בקש שנ' יאכלמו כקש כשהוא מושל את המלכיות אינו מושלן אלא בכסף וזהב שנ' צלמא ראשיה דידהב טב (שם ב) וכשהוא מושל את המצרים אינן מושלן אלא בעופרת שנ' צללו כעופרת כשהוא מושל את המלכיות אינן מושלן אלא בחיות שנ' וד' חיון רברבן (שם ז) וכשהוא ממשל את המצרים אינו מושלן אלא בשועלים שנ' אחזו לנו שועלים (שה"ש ב). שאל אנטונינוס את רבינו הקדוש אני מבקש לילך לאכסנדריא שמא יעמוד מלך וינצחני אמר לו איני יודע מכל מקום כתוב לנו שאין ארץ מצרים יכולה להעמיד לא מלך ולא שר שנ' [ונשיא מאר' מצ' לא יהיה עוד (יחזקאל ל)] מן הממלכות תהיה שפלה ולא תתנשא עוד על הגוים והמעטתים לבלתי רדות בגוים (שם כט).