ואמנם מה שנתעורר עתה ולא קודם לכן. הטעם אצלי מפני שעד עתה היו חושבים מפני טרדת מרע"ה בהנהגת ישראל היה כל זמנו כעוסק במצוה שהוא פטור ממצוה אחרת ולזה דנוהו עד עתה לזכות. אבל עתה שבקש מאת הש"י שיצטרפו עמו אחרים בהנהגת ישראל ולא ישאר הוא לבדו. וצרף עמו שבעים איש מזקני ישראל. חשבו שהוא עכשיו מתחייב במצוה הזאת ולכן דברו בו. ואמנם עם היות כונתם לשמים חטאו מפני שדברו שניהם בו זה עם זה ולא שאלו ממנו טעמו של דבר. וגם מפני שהשוו נבואתם עם נבואתו ולא חלקו לו כבוד כראוי ואמרו הרק אך במשה דבר ה' הלא גם בנו דבר. והש"י השיבם כי משה עשה מה שעשה כראוי והם חטאו בו. והודיעם שיש הבדל רב בין נבואתם לנבואתו אשר מצד ההבדל ההוא ראוי לו לפרוש מן האשה כמו שנפרש. והוא אמרו שמעו נא דברי ואמרו בספרי אין נא אלא לשון בקשה והלא דברים קל וחומיר אם מי שאמר והיה העולם דבר בתחנונים קל וחומר לבשר ודם: