בענין השתיה, המים הם המשקים הטבעים לאדםובריאים לגוף. אם הם זכים וצלולים, מועילים ששומרים הרטיבות שבגוף וממהרים להוציא את הפסלת. כשישתה מים, יבחר את הקרים, שהם מרוים הצמעון ומטיבים את העכול יותר מ אלו שאינם קרים. אך לא יהיו קרים מאד, שהם מכבים את ה חם הטבעי. ומכל-שכן כשהאדם הוא עיף ויגע, יזהר מאד שלא לשתות מים קרים, כי אז חלב הלב נתחמם והוא מ התך מחמת העיפות והיגיעה והמים הקרים יזיקו לו עד שיוכל לבא לידי סכנה, חס ושלום. ואף כי המים טובים לבריאות הגוף, מכל מקום לא ישתה מהם הרבה. אין לשתות מים קדם האכילה, לפי שיתקרר האצטומכא ולא יעכל את המזון כראוי. וגם בתוך אכילתו לא ישתה רק מעט מים מזוג ביין. ורק כשהמאכל מתחיל להתעכל, אז ישתה שעור בינוני. וכן אין לשתות מים בצאתו מן המרחץ, שלא יתקרר הכבד,ומכל -שכן שלא ישתה במרחץ. וכן לא ישתה אותם תכף אחר המשגל, לפי שאז החם הטבעי הוא חלוש ויהיה גורם שיתקררו האברים