התורה בעצמה, האידיאל של דעת היהדות ממקורה, ברוחניותה ומעשיותה, הוא יותר נעלה מעצמיות המעשה המדוייק, של כל הלכה בפ"ע ושל הפרטים הרבים. אלא שהעסק בתורה לשמה מביא התלמוד אותו לידי מעשה, ומקיים באהבה את הפרטים בקו"ע ובשוא"ת, שע"י טל של תורה הפנימית, מרגיש הוא את כח החיים שהולך ומתפשט בכל ההוייות, עד שנוצר התלמוד כולו בכל הרחבתו. טוב לי תורת פיך מאלפי זהב וכסף.ור"ת טוב לי הוא טל, ותורת פיך – ת"פ - בגימטריא תלמוד. התלמוד עם שקיא דאילנא, שהוא טל החיים שבו המוציא אותו אל הפועל, המצייר את כל האורות של תורה שבע"פ ממקורם, הם טובים מאלפי זהב וכסף, תורי זהב עם נקודות הכסף של הפרטים מצד עצמם. התורה בכללותה ובמקוריותה, היא המחיה את הכל, ובירידה היותר גדולה - הקודמת לעליה, קדרותא דצפרא של בנין האומה ותחייתה - יצא אור חיים מהופעת טל תורה המפעמת בכחה הגדול, להרחיב את גבול התלמוד, הכולל כל חכמת ישראל בהלכה ואגדה, בקודש ובחול, מיסודי הלכות עד פרטי דינים, מנהגים, סיפורים, מאורעאות, פיוטים, חלומות, הגיוני קודש, ושפעת אור נבואה כל שיעור הקומה הרוחנית, של יעקב וישראל.