ורש''י פירש דסתמא כי מסהיד בפ''נ ובפ''נ לשמה קמסהיד. וסיים הר''ן דמימר אמר האי שליח למה להו לרבנן למשאל אם נכתב ונחתם בפני ש''מ שיש כתיבה וחתימה בגט שהיא פסולה. ואלו לא נכתב לשמה היה אומר השליח כך אירע מעשה דלאחר נכתב. והא דסגי בעד אחד, משום דרוב בקיאין הן. ואפילו לר''מ דחייש למעוטא הבא הוי מעוטא דמעוטא, ורבנן הוא דאצרוך ומשום עגונא הקילו. גמרא ועתוי''ט: