בעה''ב. לאו משום דתקנה לו חצירו הוא דא''כ אפילו מחציו ולחוץ. אלא כמ''ש הר''מ שאין הדברים אמורים אלא כשטוען בעה''ב שהממון שלו. או שהיה יורש, שאנן טוענין לו שמא של אביו הן אבל אם הודה שהן מציאה הרי הן של מוצא. ע''כ. לפי שבא בחצירו קודם יאוש וקיי''ל יאוש שלא מדעת לא קנה. ועתוי''ט: