דכתיב ונתת כו' כ''כ רש''י והקשו בתוספ' דהא קרא בפדיון מיירי שמוציאו מקדושתו ומחללו על דבר אחר. אבל הכא אפילו לאכלו בקדושתו כדפירש בקונטרס. ונראה לר''י דבירושלים גזרו מדרבנן מכירה אטו פדייה דאסור מן התורה. ולרשב''א נראה דלא אסרו מכירה אלא משום בזיון מצוה. כדתנן בריש מסכת מעשר שני שאין מוכרין אותו כו' ועתוי''ט: