
בתפלת שמונה עשרה, לא ירמוז בעיניו, ולא יקרוץ בשפתיו, ולא יראה באצבעותיו ואינו פוסק אפילו לקדיש וקדושה וברכו, אלא ישתוק ויכוין למה שאומרים השליח צבור והצבור, ויחשב לו כעונה לענין זה שיוצא, ומכל מקום לא נחשב להפסק.




