תַּנְיָא שָׁאֲלוּ תַלְמִידָיו אֶת רַבִּי נְחוּנְיָּא בֶּן הַקָּנָה בַּמָּה הֶאֱרַכְתָּ יָמִים. אָמַר לָהֶם מִיָּמַי לֹא נִתְכַּבַּדְתִּי בִּקְלוֹן חֲבֵרִי. וְלֹא עָלְתָה עַל מִטָּתִי קִלְלַת חֲבֵרִי. וַתְּרָן בְּמָמוֹנִי הָיִיתִי: 