אין מפסיקין כו'. בגמרא, דאמר קרא מוסר ה' בני אל תמאס (והמפסיק בהן מראה עצמו שקשה לו לקרות) א''נ לפי שאין ברכה על הפורעניות. וכתב הר''נ ואלו היה מפסיק היה אותו שבא לקרות חייב לברך על הקללות ואע''ג דתנן חייב אדם לברך על הרעה כשם כו' ההיא כעין הצדקת דין הוא. אלא היכי עביד הקורא בקללות מתחיל לפניהם ומסיים לאחריהם: