מה אנו מכירים בזכות אבות: אותו רוח חיים הטוב הספוג באבות - שהם זכו אליו ע"י הסתגלות גדולה של רצון חפשי למוסר ולהוד קודש בפועל ובגבורה - הולך הוא ושורה בבנים גם בלא עמל ויגיעה כ"א בתור ירושה. אבל עם זה הם צריכים לפתחו ולשכללו, וק"ו שהם מוזהרים על רוח זה שלא לטשטשו ולנוולו, שלא להתנכר אליו בארחות החיים ובסדר הרעיון והמחשבה. וכפי אותה ההכרה היפה של היחש האצילי, של הממשיות המצויה אשר לרוח האבות הטובים והגדולים, באמתת חיינו, ככה נמלא רוח גבורה וחיים, ישנים חדשים יחדשו עלינו את כחם, להפרות את חיינו ולמלא אותם בכל יופי, בכל עידון, בכל טוהר וגבורה, ובכל קדושה ותפארת.