ויצו ה' אלהים על האדם: לשון צווי הנקשר עם המקבל הצווי במילת על הוא מצות לא תעשה, כמו ועל הנביאים צויתם לאמר לא תנבאו (עמוס ב' י"ב), ועל העבים אצוה מהמטיר עליו מטר (ישעיה ה' ו') כי מרדכי צוה עליה אשר לא תגיד (אסתר ב' י"ב) (ראב"ע), אך לפעמים הציווי נקשר עם שני שמות, עם מי שמצווים אותו, ועם מי שהצווי לתועלתו ובגללו, כמו ויצו עליו פרעה אנשים (בראשית י"ב כ') פרעה ציוה אנשים לטובת אברהם, וכן לכי לביתך ואני אצוה עליך (ש"ב י"ד ח') ותצוהו על מרדכי (אסתר ד' ה'), ובכל אלה הדבר פשוט שאין מלת על מורה מניעה ואיסור.