עוד הזכירו חכמים זיכרונם לברכה דרך אחרת בייסורין אמרו (ערכין ט"ז ב') תנא דבי ישמעאל כל שעברו עליו ארבעים יום בלא יסורין קבל עולמו רבי ופירוש העניין הזה הוא מן המקרים ההוים בנוהג שלעולם והבאים על כל אדם כגון שימצא טורח במעשיו לפרקים ויכאב גופו כשיאכל מאכלים שאינן הגונין לו לפי טבע שלו וראשו כשיעמוד לשמש ויהיו לו מן היגיעות שבאו אפילו על המלכים שכגון אלו אין ניצל מהן אלא הרשע הגמור לגיהנם שמקבל עולמו ושומרין אותו מן השמים לעשות לו כל רצונו בעולם הזה שנאמר (תהלים י') "יחילו דרכיו בכל עת" אבל שאר בני אדם כולם בין צדיקים בין רשעים בכלל מנהגו שלעולם הם וזהו שפירשו בגמרא שם בערכין עד היכן תכלית יסורין כל שארגו לו בגד ללבוש ואינו מקובל עליו ואתקיפו עלה והעלו אפילו נהפך לו חלוקו ואפילו הושיט ידו לכיס ליטול שלוש ועלו בידו שתים וכל כך למה דתני דבי רבי ישמעאל כל שעברו עליו וכו' וזה עניין אחר הוא אינו מן היסורין שמשתנין בהם בני אדם זה מזה ברוב אבל ביסורין ממש לא למדנו בהן יסורין אלא לכפרה. 