ותמת דברה: כבר הלכה מחרן לארץ כנען עם רבקה (למעלה כ"ד נ"ט) ונראה (כדעת רמב"ן) שכבר חזרה לארצה ובנסוע יעקב הלכה עמו לראות את רבקה, וגם מפני שהיתה נפשה קשורה עם רחל ולאה וילדיהן. ואמנם התועלת בספור הזה ללמדנו מדה טובה לכבד גם המינקת המשתדלת בגידול היונק גם אחר שגדל, ובפרט זאת שיצאה מארצה ומבית אביה ללכת עם רבקה, והנה הבכיה וקריאת שם המקום ע"ש הבכי לאות הוא שכבדו אותה גם בחייה ואהבוה מדה כנגד מדה. וכן מצאנו המיניקות חביבות אצל הקדמונים, עיין וירגיל (  Aen. Lib. 7 בתחלתו) Tu quoque. ברש"י צ"ל ואלון בל' יוני אחר, כך הוא ברע"ח litoribus nostris Aeneja nutrix. ובחומש שנ"א עם ג' תרגומים ובכ"י שבידי, וכן צ"ל, והכוונה על המלה היונית *****.