<b>באחד לחודש השני בשנה השנית.</b> צורך זמן זה שכתוב כאן אמרו במדרש תנחומא <small>(ה)</small> משל למלך שנשא אשה ולא כתב לה כתובה כו' לימים מצא עניה בת טובים וכתב לה כתובה וכתב לה זמן כו' עיין נוסח המדרש בילקוט <small>(תרפד)</small>. דעת בעל מדרש זה שיום מ"ת הוא יום אירוסין כי הקב"ה אירס את ישראל ע"י זאת התורה, כמ"ש <small>(דברים לג ד)</small> תורה צוה לנו משה מורשה קהלת יעקב ודרשו רז"ל <small>(פסחים מט:)</small> מורשה מאורשה, ותדע כי לקהלת יעקב לא נאמר אלא מאורשה קהלת יעקב, משמע שקהלת יעקב הוא מאורשה להקב"ה ע"י שנתן לה התורה במקום טבעת קידושין כמ"ש <small>(ישעיה נד ה)</small> כי בועליך עושיך. והנה מצינו לרז"ל <small>(תנחומא תשא טז)</small> שהמשילו זיווג ישראל להקב"ה לזיווג כלה לחתן בב' זמנים האחד הוא בשעת מ"ת שנאמר <small>(שמות לא יח)</small> ויתן אל משה ככלתו חסר כתיב שנמסרה התורה ככלה מקושטת בכ"ד ספרים. השני הוא ביום חנוכת המשכן שנאמר <small>(במדבר ז א)</small> ויהי ביום כלות משה להקים. פירש"י שביום שהוקם המשכן נמסרו ישראל להקב"ה ככלה לחתן, ש"מ שמתן תורה הוא זמן האירוסין, ויום הוקם המשכן הוא זמן הנישואין, כתפארת אדם לשבת בית <small>(ישעיה מד יג)</small> כמובן מן לשון נמסרו דהיינו לבית מדור אחד. וביני ביני כמו עשור חדשים כמו שנאמר <small>(בראשית כד נה)</small> תשב הנערה אתנו ימים או עשור. והיינו עשרה חדשים שנותנין לבתולה זמן בין אירוסין לנישואין להתקשט בכ"ד מיני קישוטין שנזכרו בישעיה <small>(ג יח-כד)</small>.  