ובזה הענין יסתלק ספק גדול שיש לשאול ולומר. הנה הש"י צוה שיהיו הלוים מיוחדים לעבודת המשכן תחת הבכורות. ואמר שראוי שיהיה שכר הלוים מוטל על ישראל לפרוע מפני שזכו בכל בכורות ישראל כאשר ניצולו ממכת בכורות. וכיון שזכו בהם והם בפשעם נפסלו מעבודתם ראוי שיהיו שוכרים אחרים תחתיהם. והוא אומרו כי נתונים נתונים המה לי וגו' כי לי כל בכור וגו' הקדשתי אותה לי וגו'. כלומר שביום שהכיתי בכורי מצרים שהיו ראויים להענישם ולא הכה בהם שלא חטאו, היהיה ראוי שיאמר המלך לאדם אחד הנה זכיתי בך שתעבוד עבודתי מאשר הרגתי איש פלוני שהרג את הנפש ולא הרגתי אותך. הנה בלי ספק שאין זה מן הראוי. והנה יראה שיהיה כאן הענין בשוה: