רבי חנינא בריה דר' אבא פתר קריא במלכיות. מה שושנה זו כשהיא נתונה בין החוחים רוח צפונית יוצאת ומטה אותה כלפי דרום. והחוח עוקצה רוח דרומית יוצאה ומטה אותה כלפי צפון. והחוח עוקצה ואף על פי כן לבה מכוון כלפי מעלה. כך הן ישראל, אע"פ שהן נגבין אונניות ואנגריות לבן מכוון כלפי אביהם שבשמים. מאי טעמא? (שם כה): עיני תמיד אל ה', כי הוא יוציא מרשת רגלי. רבי איבו פתר קריא בגאולת מחר. מה שושנה זו כשהיא נתונה בין החוחים היא קשה על בעלה ללוקטה, ומה הן עושין? מביאין את האור והן שורפין חוץ לה ואח"כ לוקטין אותה. כך (איכה א): צוה ה' ליעקב סביביו צריו, כגון: חלמיש לנוה, יריחו לנערן, סוסיתא לטבריא, גסטרא לחיפא, לוד לאונו. הדא הוא דכתיב (יחזקאל ה): זאת ירושלים בתוך הגוים שמתיה. למחר כשיגיע הקץ, מה הקב"ה עושה? מביא את האור ושורף חוץ לה, הדא הוא דכתיב (ישעיה לג): והיו עמים משרפות שיד. ומה כתיב בהו (דברים לב): ה' בדד ינחנו: