כעץ. לעיל מיניה כתיב ברוך הגבר וגו'. <small>רש''י</small>. ורוח ועקירה מפורש נמי בקרא, דכיון דכתיב ערער לשון יחידי, וערבה לשון מישור, להורות דאית ביה תרתי לרעותא, שכיון שאין אילנות סביביו, וגם הוא במישור שאין סביבו הרים וגבעות, אין מונע לרוח שבא בו ויכהו עד שיזיזנו ממקומו. ובפסוק והיה כעץ שתול מבואר מדאמר ועל יובל ישלח שרשיו שזה ודאי להודיע שהוא מושרש יפה בארץ לא יזיזוהו כל הרוחות שבעולם. מד''ש. והיינו טעמא שלא הביא הפסוק מתהלים אע''פ שדהע''ה מוקדם לירמיה, מפני שכאן יותר מבואר ועל יובל וגו'. ועתוי''ט: