ובא אהרן אל אהל מועד - תני, ר' חייא מלמד שטעונין גניזה ואין כשרים ליום הכפורים אחר. ר' דוסא אומר: כשרין הן לכהן הדיוט. וכל אדם לא יהיה באהל מועד בשנה שמת בה שמעון הצדיק, אמר להם בשנה זו הוא מת. אמרו לו: מנין אתה יודע? אמר להם: בכל שנה ושנה היה זקן אחד לבוש לבנים ומעוטף לבנים נכנס עמי ויצא עמי שנה זו, נכנס עמי ולא יצא עמי. אמר ר' אבהו: ומי יאמר שאדם היה והלא הקב"ה בכבודו היה נכנס עמו ויוצא עמו! אמר ר' אבהו: וכהן גדול לא אדם היה?! אלא כההוא, דאמר ר' פנחס: בשעה שהיה רוח הקודש שרוי עליו היו פניו בוערות כלפידים עליו, הדא הוא דכתיב (מלאכי ב): כי שפתי כהן ישמרו דעת וגו'.