כל מי שאינו צריך לטול מהצדקה, ומרמה את הבריות ונוטל, אינו מת עד שיצטרך לבריות. וכל מי שצריך לטול, ואינו יכול לחיות אלא אם כן יטול, כגון זקן או חולה או בעל יסורין, ומגיס דעתו ואינו נוטל, הרי זה שופך דמים ומתחיב בנפשו, ואין לו בצערו אלא עוונות וחטאים. וכל מי שצריך לטול ומצער עצמו, ודוחק את השעה וחי חיי צער, כדי שלא יטריח על הצבור, אינו מת עד שיפרנס אחרים, ועליו הכתוב אומר, ברוך הגבר אשר יבטח בה' וגו' - רנ"ה