ויקח אבימלך צאן ובקר ולשרה אמר הנה נתתי אלף כסף לאחיך א"ר יהודה בר רבי אלעאי אזלת למצרים סחרת בה אתית להכא וסחרת בה אם ממון את בעי הא לך ממון וכסי מינה עינה הנה הוא לך כסות עינים א"ר יוחנן עשה לה כסות שיהיו הכל מביטין בה ולא בנויה כסות עינים כסות שהיא עשויה עינים עינים רבי ברכיה אמר עשאה מטרונה כסות שהיא מכוסה מן העין ר"ל אמר בקש להקנותה בפני בעלה לומר כל השנים הללו היא עמו ולא עשה לה דבר וזה לילה אחת עשה לה את כל הכבוד הזה ד"א א"ל אתם כסיתם מני את העין בן שאתם מעמידים יהא כסוי עינים ואת כל ונכחת אמר לה כבר תוכחתיה דההוא גברא גביה דתנן המורדת על בעלה פוחתין לה מכתובתה שבעה דינרין בשבת ולמה שבעה דינרין כנגד שבעה מלאכות שהאשה עושה לבעלה טוחנת ואופה ומבשלת ומכבסת ומניקה את בנה ומצעת לו את המטה ועושה בצמר לפיכך שבעה וכן המורד על אשתו מוסיפין לה על כתובתה שלשה דינרין בשבת למה שלשה כנגד שלשה דברים שהוא מתחייב לה שאר כסות ועונה לפיכך שלשה אמור שהכניסה לו עבדים ושפחות אינה מתחייבת לו כלום אמור שלא נתן לה לא שאר לא כסות לא עונה אינה מתחייבת לו כלום אמר רבי יוחנן צערו של איש מרובה מצערה של אשה הדא הוא דכתיב (שופטים יו) ויהי כי הציקה לו בדבריה כל הימים ותאלצהו שהיתה שומטת עצמה מתחתיו ותקצר נפשו למות אבל היא לא קצרה נפשה שהיתה עושה צרכיה ממקום אחר: