ואלה פקודי המשכן - כך פתח ר' תנחומא בר אבא (משלי כח): איש אמונות רב ברכות. אתה מוצא, כל מי שהוא נאמן, הקב"ה מביא ברכות על ידיו. מי שאינו נאמן, ואץ להעשיר לא ינקה. איש אמונות, זה משה, שהוא נאמנו של הקב"ה, שנאמר (במדבר יב): לא כן עבדי משה בכל ביתי נאמן הוא. הוי, איש אמונות רב ברכות, שכל הדברים שהיה גזבר עליהם היו מתברכים, לפי שהוא נאמן. ואץ להעשיר לא ינקה, זה קרח, שהיה לוי ובקש ליטול כהונה גדולה. ומה היה סופו? (שם טז) ותפתח הארץ את פיה. דבר אחר: איש אמונות, זה משה, שנעשה גזבר על מלאכת המשכן. שנו רבותינו: אין ממנין שררה על הצבור בממון פחות משנים, והרי אתה מוצא שהיה משה גזבר לעצמו, וכאן אתה אומר אין ממנין פחות מב'! אלא, אע"פ שהיה משה גזבר לעצמו, הוא קורא לאחרים ומחשב על ידיהם, שנאמר (שמות לח): אלה פקודי המשכן אשר פקד משה אין כתיב כאן, אלא אשר פקד על פי משה, ע"י משה, ביד איתמר: