וחשך על פני תהום: גם תהום נ"ל משורש תהא כמו תהו (וכן דעת רבנו סעדיה) לשון שממה ותמיהה, אלא שהונח בפרט על רבוי מים ועומקם, שאין להם סוף, והכוונה כי כל הארץ היתה תהום, כי היו המים מכסים אותה ולא היתה נראית, ועל פני תהום הזה לא היה אור, כי אם חושך, והנה זה ציור מבהיל, שממון למטה ושממון למעלה.