תכונת הדבקות האלהית הקשורה בנשמת הצדיק בקביעות, קודם שהיא מתבסמת יפה, מושכתו היא מכל עניני העולם, ועי"ז באה נטיה הפכית בעמק הנשמה שמתגברת בקרבו, להתקרב לעניני העולם ע"י שיחה והרחבת הדיבור בעניני העולם והחיים, ולפעמים בשיחות חולין בחברת בנ"א, שמדברים ע"פ רוחם ודעתם. וההמשכה שהצדיק נמשך אחריהם בדיבורים, ממשיכה אותו לעניני העולם המוגבלים, נגד דעתו וחפצו הפנימי. ואחכ, כשנפטר ממעמד החברותי ההוא, חוזר הוא בתשובה מיד על התמעטות הדבקות של אותה שעה, ובכח תשובה מאהבה זו, מאיר הוא אור יקרות על כל הדיבורים וכל השיחות שלו ושל כל הנלוים אליו. ואור גדול, וחסד עליון מתנוצץ עי"ז בעולם, שהולך ומקיף כמה וכמה שדרות להחיות רוח שפלים. וחסד ד' מעולם ועד עולם על יראיו, וצדקתו לבני בנים, לזוכרי בריתו, ולשומרי פקודיו לעשותם.