העכול הטוב הוא, אם המאכל איננו רב, ושיהא קל להתעכל. שאם אכל האדם הרבה והאצטומכא מלא, אז קשה העכול, כי האצטומכא אינו יכול אז להתפשט ולהתכוץ כראוי בטבעו ולטחון את המאכל כראוי. וכמו האש, שאם ירבו עליו עצים יותר מדאי, אינו בוער יפה,כמוו כן המאכל באצטומכא. ולכן האדם אשר רוצה לשמור בריאות גופו, צריך לזהר שלא לאכול, רק כשעור בינוני לפי מזג גופו, לא מעט ולא כל שבעו. ורב החלאים הבאים על האדם, אינם אלא או מפני מאכלים רעים, או מפני שהוא ממלא בטנו ואוכל אכילה גסה אפילו ממאכלים טובים. הוא ששלמה אמר בחכמתו, שמר פיו ולשונו שמר מצרות נפשו. כלומר, שומר פיו מלאכול מאכל רע או מלשבע, ולשונו מלדבר אלא בצרכיו. ואמר החכם, האוכל דבר מעט מדברים המזיקים, אינו מזיק לו כמו האוכל הרבה מדברים הטובים