וכשנשתכל יפה נמצא שאין הפרש כלל, בין חיובי המוסר המוסכמים, שהאדם מרגישם בטבע נפשו, לחיובי התורה היותר חוקיים, אלא, בין הכמות. דהיינו, יסוד החיוב הוא הצדק והיושר. אמנם, האדם לא יוכל להרגיש חובת יושר כי אם על החוג הצר שלו, אבל הצפיה האלהית היא מקפת את היושר הכללי, בכל הדורות ובכל הזמנים, ועל פיו נבנו כל חיובי התורה שהם לפי ההשקפה חוקים. וקרוב הדבר שאפילו במצות היושר הפשוט, נמצא גם כן עמקי השקפות שמתאימות להיושר העמוק, שאין לו דרך כי אם על ידי הצפיה האלהית הכוללת, ובשביל כך נמצאים פרטים חוקיים גם כן בתוך כללי המשפטים.