צ''ע, דאי הכי שלשה למה לי. והנ''י כתב, סימן הכרך עם סימן המנין כו' וכ''פ הר''ב עצמו פ''ב מ''ב כו'. ובצבור פירות (שם) כתב מנין הוה סימן, וא''כ כריכה למ''ל. והרא''ש כתב דהיינו כדי שיוכל ליתן סימן במנין ולא מתיאש לומר שמא לא נפיל אהדדי. ועתוי''ט: