האי ריאה דאושא פי' משמעת קול כשנופחין אותה אי ידעין מהיכן אושא מותבינן עלה גילה או גדפא או רוקה אי מבצבצא ההיא מיד מהמת הנפיחה כידוע שיש שם נקב שהרוח יוצא משם וטרפה ואי לא ירעין מהיכן אושא דפעמים שאין אדם יכול להבחין לשמיעת האוזן בהיכן קול יוצא מיתינן משכלתא דמיא כפושרי ומותבינן לכלו ריאה בנויהון וכל מקום שיהיה שש נקב יבצבצו המים והמימי חמימי לא משום דמטרשילה פי' מקשין אותה כאבן ואם אין נקב בעליון ויש נקב בתחתון מתקרע העליון מפני שהוא קלוש ומים קרים מתרין אותה כשמקשה אלא בדקינן לה בפושרין אי מכצבצא טרפה ואי לא כשרה דתתאה אינקיב עילאה לא אינקיב והאי דאושא זיקא דביני ביני הוא והרוח יוצא מבפנים דרך נקב ואינו יכול לצאת חוץ בפני קרום העליון שבגין והולך חרוח בין שני הקרומות לכך משמעת קול וכדמותבינן ריאה במנא דמיא פושרי בהרי כבדא מותבינן לה בגווה משום דכבד מצלול הריאה למטח ובפני עצמה צפה חיא על פני המים ואין המים מכסים אותה ולא תבדק יפה אי נטי יתלה בה דבר שיכבדנה ויצללינה לפטה והפשר זה כהפשר המים בימות הקיץ שנשתנו בבית קצת אחר שנשאבו כדמוכחינן לקמן.