רבי יהודה אומר: אמרו ישראל באותה שעה: כלום הוציאנו הקדוש ברוך הוא ממצרים, אלא בשביל חמישה דברים: אחת, לתת לנו ביזת מצרים. שנית, להרכיבנו על ענני כבוד. שלישית, לקרוע לנו את הים. רביעית, להפרע לנו מן המצריים. חמישית, לומר לפניו שירה. עכשיו כבר נתן לנו ביזת מצרים, והרכיבנו על ענני כבוד, וקרע לנו את הים, ופרע מן המצריים, ואמרנו שירה לפניו, נחזור למצרים?! אמר להם משה: כך אמר לי המקום (שמות יד, יג): כי כאשר ראיתם את מצרים היום וגו'. אמרו לו: כבר מתו כלן, נחזור למצרים?! אמר להם: באו ופרעו את השטר, שכך אמר לי הקדוש ברוך הוא (שם ג, יב): בהוציאך את העם ממצרים תעבדון את האלהים על ההר הזה. רבי אלעזר אומר: על פי הגבורה לא נסעו, אלא שהסיען משה במקל, לפי שראו פגרי מצרים שהיו מעבידים בהם בחומר ובלבנים מושטפים על פני המים, אמרו: לא נשתייר אדם במצרים. (במדבר יד, ד): נתנה ראש ונשובה מצרימה נעשה עבודת כוכבים ותלך בראשנו ונחזור למצרים. יכול שאמרו ולא עשו? תלמוד לומר (נחמיה ט, יז): וימאנו לשמוע ולא זכרו נפלאותיך. רבי יהודה בר אלעאי אומר: עבודת כוכבים היתה בידן של ישראל, והסיעה משה מישראל, לכך נאמר: וָיַּסַּע משה את ישראל: