
אם נמצא בספר תורה פסול מחמת טעות, אם הוא טעות גמור, אין קורין בו, וצריכין ספר תורה אחר. איזהו טעות גמור, כגון יתר או חסר, או נתחלף אפילו אות אחד ועל ידי זה משתנה הקריאה, כמו תומים תאומים, מגרשיהן מגרשיהם, ואף על פי שהפירוש הוא שוה, מכל מקום כיון שהקריאה אינה שוה, הוי טעות גמור. וכן אם הטעות הוא בענין, שיכולין לקרותו כמו שהיה צריך ליכתב, אלא שכתב, בענין שמשתנה הפירוש על ידי זה, כגון בפרשת תרומה, אמה וחצי רחבו, אם במקום ''רחבו'', נמצא כתוב ''רחבה'' בה''א אף על פי שיכולין לקרות את הב' בחולם, מכל מקום כיון שכאשר שהוא כתוב, הוי טעות שמשתנה הפירוש, הוי גם כן טעות גמור. אבל אם הטעות הוא בענין שאינו משתנה, לא הקריאה ולא הפירוש, כגון במקום שצריך להיות ''אבותם'' בוא''ו אחר הבי''ת, נמצא בלא וא''ו, או בהיפך, וכן אם במקום שצריך להיות מלא יו''ד שמשית כגון אבתיכם, נמצא חסר יו''ד או בהיפך, וכן כל כיוצא בזה, אין מוציאין ספר תורה אחרת (לפי שאין ספרי תורה שלנו מדוייקים כל כך, שנאמר שהאחר יהיה יותר כשר). אבל אם חסרה יו''ד שרשית כגון מה לך הגר אל תיראי, כתיב תראי בלא יו''ד אחר הת''ו, או אל תירא אברם, כתיב תרא, צריכין להוציא ספר תורה אחר.




