אמר ר' שמעון בן יוחאי: משל למלך, שהיה לו בן יחידי. בכל יום ויום היה מצוה את בן ביתו אכל בני, או שתה בני. אזל לבית הספר, אתא מבית הספר, כך בכל יום ויום היה הקב"ה מצוה את משה ואומר לו: אמור אל בני ישראל צו את בני ישראל. אמר רבי יהודה בר סימון: משל לאחד, שהיה יושב ועושה עטרה למלך ועבר אחד עליו. אמר לו: מה אתה עושה? אמר לו: אני עושה עטרה למלך. אמר לו: כל שאתה יכול לקבוע בה אבנים טובות ומרגליות קבע, זמרגדין קבע, מרגליות קבע. למה? שעתיד לינתן בראשו של מלך. כך אמר לו הקדוש ברוך הוא למשה: כל מה שאתה יכול לשבח את ישראל שבח לגדלן ולפארן. פאר למה? שאני עתיד להתפאר בהם, שנאמר: (ישעיה מט): ויאמר לי עבדי אתה ישראל אשר בך אתפאר: