Alexeyev was always an obedient and ready listener who shared with equal willingness Oblomov's silence, his conversation, and his way of thinking, whatever it might be.
אלכסייב היה תמיד מאזין צייתן ומוכן ששתף שתיקתו של אובלומוב נכונה שווה, שיחתו, ואת דרך החשיבה שלו, יהיה אשר יהיה.