In 1849, he acted as president of the British Association and was elected one of the eight foreign associates of the Institute of France in succession to J. J. Berzelius; and ten years later, he accepted the office of principal of the University of Edinburgh, the duties of which he discharged until within a few months of his death.
ב-1849 הוא פעל כנשיא האגודה הבריטית ונבחר כאחד משמונה החברים שאינם צרפתים במכון צרפת במקומו של יונס יעקב ברצליוס, ועשר שנים אחר־כך הוא קיבל את משרת מנהל האוניברסיטה של אדינבורו, תפקיד אותו מילא עד כמה חודשים לפני מותו.