I am well aware that this is one of the options provided for in the international treaties, but then I remember that, when promoting human rights around the world, we Europeans have often talked of guaranteeing the so-called principle of ownership: in other words, we cannot decide here in Strasbourg or Brussels on the right path for another country or continent to follow and simply impose it on them.
Jeg er udmærket klar over, at det er en af de muligheder, der er taget højde for i de internationale aftaler, men vi europæere har ofte talt om, at når vi fremmer menneskerettighederne i verden, skal vi følge det såkaldte ejerskabsprincip. Vi kan med andre ord ikke beslutte her i Strasbourg eller Bruxelles, hvilken løsning der er den rigtige for et andet land eller et andet kontinent.