Pakistan’s selfhood must be expanded ad maximum and made so capacious that it accommodates its Punjabis, Sindhis, Pathans, and Balochis, and their religions – Sunni, Shia, Hindu, Christian, Parsi, Qadhianis – until it is possible to call them all equally “Pakistani.”
Osobitost Pákistánu je nutno maximálně rozšířit, aby byla natolik prostorná, že pojme Paňdžábce, Sindhy, Pathany i Balúče a také jejich náboženství – sunnitské, šíitské, hinduistické, křesťanské, parsí i kadiánské –, až nakonec bude možné označovat všechny bez rozdílu výrazem „pákistánský“.