Friedman’s voice was a skeptical breath of fresh air at a time when the reigning viewpoint was a kind of smug pseudo-socialism that did not recognize the astounding power of markets to accomplish desirable aims.
Friedmanův hlas byl závanem svěžího skeptického vzduchu v době, kdy panujícím stanoviskem byl jistý druh samolibého pseudosocialismu, který si neuvědomoval ohromující schopnost trhů dosahovat žádoucích cílů.