The first question that any would-be Russian reformer should ask nowadays (and which we did not ask during Gorbachev's perestroika) is the following, is society prepared to endure the short-term pains of reforms, and how willing it is to endure the pain?
První otázka, kterou by si každý, kdo se chce stát ruským reformátorem, měl dnes klást (a kterou jsme si během Gorbačovovy přestavby nekladli), zní: je společnost připravená vydržet krátkodobé reformní bolesti a jak ochotná je tyto bolesti snášet?