Given this looming negotiation between old and new – and between rich and poor – and because Chirac has no cunning proposal for resurrecting the EU Constitution, he has sought and found a second scapegoat: Britain has, for over 20 years, benefited from a large rebate in its outsized contribution to the EU budget.
Chirac vzhledem k tomuto nadcházejícímu vyjednávání mezi starými a novými – a mezi bohatými a chudými – a dále proto, že nemá žádný mazaný návrh na oživení Ústavy EU, hledal a našel druhého obětního beránka: Británii už 20 let kyne prospěch z rozsáhlé úlevy z jejího nadměrného příspěvku do rozpočtu EU.