Unfortunately, these reforms have all too often served as displacement activity – worthwhile in themselves, but failing to answer unambiguously the question posed with increasing urgency by international markets: Are the eurozone’s largest and currently most prosperous members absolutely committed to its continuation?
Tyto reformy bohužel až příliš často slouží jako náhražková aktivita – samy o sobě jsou chvályhodné, ale nedokážou jednoznačně reagovat na otázky, které s rostoucí naléhavostí kladou mezinárodní trhy: jsou největší a v současnosti i nejvíce prosperující členové eurozóny absolutně oddáni jejímu pokračování?