That proved inadequate, as standards and rules remained very different from country to country, and gave way to an approach based on minimum harmonization, whereby core rules were to be the same across Europe, but local variations and additions remained permissible.
To se ukázalo jako nedostatečné, poněvadž normy a pravidla se i nadále stát od státu výrazně lišily, a systém postupně ustoupil přístupu založenému na minimální harmonizaci, kdy základní pravidla měla být v celé Evropě totožná, avšak místní odchylky a dodatky zůstávaly přípustné.