In the 1920’s, Swedish economist Knut Wicksell defined it as the interest rate at which, economy-wide, desired investment equals desired savings, implying no upward pressure on consumer prices, resource prices, or wages as aggregate demand outruns supply, and no downward pressure on these prices as supply exceeds demand.
Ve 20. letech ji švédský ekonom Knut Wicksell definoval jako úrokovou míru, při které se žádoucí investice na úrovni celé ekonomiky rovnají žádoucím úsporám, přičemž nevzniká žádný tlak na zvyšování spotřebitelských cen, cen zdrojů nebo mezd, když agregátní poptávka předbíhá nabídku, a nevzniká ani tlak na snižování těchto cen, když nabídka převyšuje poptávku.