In practice, this discrepancy created a category of “alpha” rights – civil and political – that took priority in the influential and wealthy countries’ domestic and foreign policy agendas. By contrast, economic, social, and cultural rights were often left to linger at the bottom of the national and international “to do” lists.
V praxi tento rozdíl vedl ke vzniku kategorie „alfa práv“ – občanských a politických –, která se v agendách domácí i zahraniční politiky vlivných a bohatých států upřednostňovala. Naproti tomu hospodářská, sociální a kulturní práva se často nechávala skomírat na chvostu národních i mezinárodních seznamů úkolů.