Governments may sign treaties and make solemn commitments to subordinate their fiscal policy to the wishes of the EU as a whole (or to be more precise, to the wishes of Germany and the European Central Bank); but, in the end, the people may reject any adjustment program that “Brussels” (meaning Berlin and Frankfurt) might want to impose.
Vlády mohou podepisovat smlouvy a přijímat slavnostní závazky podřízení své fiskální politiky přáním EU jako celku (nebo přesněji řečeno přáním Německa a Evropské centrální banky), ale nakonec mohou lidé odmítnout jakýkoliv program úprav, který „Brusel“ (rozuměj Berlín a Frankfurt) případně bude chtít prosadit.