How can they be understood without being judged, or helped without humiliating paternalism or, still worse, without an unacceptable “collateral damage,” as in Afghanistan?
Jak jim lze porozumět bez toho, že by byly odsuzovány nebo že by jim někdo pomáhal s ponižující povýšeností, případně – což je ještě horší – s nepřijatelnými „vedlejšími škodami“ jako v Afghánistánu?