Saif cultivated a reputation for being a “reformer”: he called for a national-reconciliation process with opposition groups, supposedly liberalized the media, supported charity and development initiatives, and most importantly, became a face that the West could talk to.
Sajf si pěstoval reputaci „reformátora“: vyzval k procesu národního usmíření s opozičními skupinami, údajně liberalizoval média, podporoval dobročinné a rozvojové iniciativy a především se stal tváří, s níž Západ mohl hovořit.