The tragedy of Solzhenitsyn is that, although he played a mighty role in liberating Russia from totalitarianism, he had nothing to say to ordinary Russians after their liberation, except to chastise them.
Solženicynovou tragédií je, že ačkoliv sehrál významnou roli při osvobozování Ruska od totalitářství, po osvobození již neměl obyčejným Rusům co říci, nepočítáme-li jejich peskování.