The thinking is clear (if rarely spelled out clearly by politicians): whereas a loss of market confidence in the British state’s solvency would most likely trigger a depression, above-target inflation can be rectified at a relatively tolerable cost to living standards (though higher than it should have been).
Jejich úvaha je jasná (ač ji politici zřídka jasně formulují): zatímco ztráta tržní důvěry v solventnost britského státu by téměř s jistotou vyvolala depresi, inflaci překračující cíl lze napravit za relativně snesitelnou cenu na úkor životních úrovní (byť vyšší, než by měla být).