But this is true only for those needs which are ‘solvent,’ insofar as they are endowed with purchasing power, and for those resources which are ‘marketable,’ insofar as they are capable of obtaining a satisfactory price.”
Platí to ovšem jen pro potřeby, za něž lze ‚zaplatit‘ a jež tedy mají kupní sílu, a pro zdroje, které jsou ‚prodejné‘, a proto mohou dosáhnout přiměřené ceny.“ Papež nicméně dodal: „Existují však nesčetné lidské potřeby, které nelze pojímat tržně.“