The latter explains much of the repressive attitude towards free speech and independent opinion that has characterized much of Turkish public life – a straitjacket that has left little room for real negotiations with Turkey’s restless Kurds or for resolving the division of Cyprus.
To druhé velkou měrou vysvětluje represivní přístup ke svobodě projevu a k nezávislým názorům, který charakterizuje značnou část tureckého veřejného života – a vytváří svěrací kazajku, která nechala jen málo prostoru pro skutečné vyjednávání s neklidnými tureckými Kurdy nebo pro řešení rozdělení Kypru.