A “speculative bubble,” I wrote then, is “a situation in which news of price increases spurs investor enthusiasm, which spreads by psychological contagion from person to person, in the process amplifying stories that might justify the price increase.” This attracts “a larger and larger class of investors, who, despite doubts about the real value of the investment, are drawn to it partly through envy of others’ successes and partly through a gambler’s excitement.”
Ve druhém vydání své knihy Iracionální nevázanost jsem se pokusil definovat bublinu lépe. „Spekulativní bublina,“ napsal jsem tehdy, „je situace, kdy zpráva o cenových růstech rozdmýchá nadšení investorů, které se prostřednictvím psychologické nákazy šíří z jednoho člověka na druhého a přitom zvýrazňuje interpretaci, která by mohla toto cenové zvýšení opodstatnit.“ To přitahuje „stále širší vrstvu investorů, kteří jsou navzdory pochybnostem o skutečné hodnotě dané investice k této investici přitahováni, a to částečně vlivem závisti vůči úspěchům druhých a částečně vlivem vzrušení známého u hazardních hráčů“.