Belgium, for example, complains constantly about its lack of representation on the Executive Board, but it has been more interested in demanding equal treatment with the Netherlands in the ECB than pursuing a common strategy with its neighbor to counter the big countries’ unwarranted assumption of permanent seats.
Belgie si například neustále stěžuje, že je ve Výkonné radě nedostatečně zastoupena, ale má větší zájem na tom, aby se s ní v ECB zacházelo stejně jako s Nizozemskem, než na tom, aby se svým sousedem prosazovala společnou strategii, která by čelila skutečnosti, že velké země si neopr��vněně přisvojily permanentní křesla.