This approach appears paternalistic, and perhaps it is, but it could also be defended in terms of preventing people from making their children destitute, and becoming – in a country like Norway, which provides for its poor – a burden on the state.
Tento přístup se jeví jako paternalistický a možná i takový je, ale zároveň by se na jeho obhajobu dalo namítnout, že brání lidem způsobit vlastním dětem strádání a stát se – v zemi, jako je Norsko, která se o své chudé stará – zátěží pro stát.