The Bush administration seems to have assumed in its approach to post-Saddam Iraq that both democracy and a market economy were default conditions to which societies would revert once oppressive tyranny was removed, rather than a series of complex, interdependent institutions that had to be painstakingly built over time.
Bushova administrativa, zdá se, ve svém přístupu k Iráku po Saddámovi předpokládala, že demokracie i tržní hospodářství jsou přirozené podmínky, do nichž se společnosti navrátí, jakmile bude odstraněna represivní tyranie, a nikoliv řada spletitých a vzájemně závislých institucí, jež je zapotřebí v průběhu času pracně budovat.