In Iraq, as elsewhere in the Arab and Muslim worlds, a cultural war is being waged between two paradigms: grand narratives that accept and promote a collectivistic understanding (nationalism, socialism, Islamism), versus an implicit paradigm of individualistic modernity that is locally rooted yet informed by the global experience.
V Iráku, stejně jako jinde v arabském a muslimském světě, se vede válka mezi dvěma paradigmaty: velká vyprávění, jež přijímají a prosazují kolektivistické porozumění (nacionalismus, socialismus, islamismus), versus nevyslovené paradigma individualistické modernity, která ač poučena globální zkušeností, má lokální kořeny.