But the key point is that no reckless exposure would be possible in a system where shareholders and creditors knew that they would not be bailed out, and supervisors were not allowed to gamble on resurrection of their supervised entities, but rather were obliged to call them to account as soon as they started misbehaving.
Klíčová je však skutečnost, že žádné bezhlavé riskování by nebylo možné v systému, v němž akcionáři a věřitelé vědí, že je nikdo nebude zachraňovat, a v němž dohlížitelé nesmějí sázet na vzkříšení dozorovaných institucí, ale spíše mají povinnost volat je k zodpovědnosti ihned poté, co se začnou chovat bezstarostně.