Either the eurozone moves toward a different equilibrium – greater economic, fiscal, and political integration, with policies that restore growth and competitiveness, including orderly debt restructurings and a weaker euro – or it will end up with disorderly defaults, banking crises, and eventually a break-up of the monetary union.
Buď se eurozóna posune k jiné rovnováze – silnější ekonomické, fiskální a politické integraci, doplněné politikami, které obnoví růst a konkurenční schopnost, včetně řízených restrukturalizací dluhu a slabšího eura –, anebo se dočká neřízených úpadků, bankovních krizí a v posledku rozpadu měnové unie.