In fact, Pakistan’s descent into a jihadist dungeon occurred not under civilian rule, but under two military dictators – one who nurtured and let loose jihadist forces, and another who took his country to the very edge of the precipice.
Proměna Pákistánu v džihádistický žalář ve skutečnosti neproběhla za civilní vlády, nýbrž za dvou vojenských diktátorů – jednoho, který síly džihádu vychoval a vypustil z řetězu, a druhého, jenž dovedl svou zemi na samotný okraj propasti.