A “liberal realist” policy should look to the long-term evolution of world order and realize the responsibility of the international system’s strongest country to produce global public goods – things people and governments around the world want but cannot otherwise attain – as Britain did in the nineteenth century.
„Liberálně-realistická“ politika by měla usilovat o dlouhodobý vývoj světového řádu a uvědomovat si zodpovědnost nejsilnější země mezinárodní soustavy za tvorbu globálních veřejných statků – věcí, které lidé a vlády po celém světě chtějí, ale nemohou jich jiným způsobem docílit –, stejně jako to vampnbsp;devatenáctém století dělala Velká Británie.