Well aware of Russia’s emergence as a growing energy super-power, of the relative weakening of US clout and determination, of Europe’s deep divisions between pro-Russians, such as Germany and even more so Italy, and anti-Russians (mostly from the EU’s newest members in eastern Europe), and of the United Nations’ paralysis owing to Russia’s veto power, the Kremlin is sending a strong message to the world: “the time for concessions is over.”
Kreml si je dobře vědom vzestupu Ruska jako energetické supervelmoci, relativního oslabení americké moci i odhodlanosti, hlubokých rozporů v Evropě mezi proruskými zeměmi, jako je Německo a ještě víc Itálie, a zeměmi protiruskými (většina nových členských států EU ve východní Evropě) i ochromení Organizace spojených národů plynoucího z ruského práva veta, a tak vysílá světu důrazné poselství: „Čas na ústupky je pryč.“ V očích Kremlu je pravděpodobné, že Jižní Osetie a Abcházie zůstanou pod formální gruzínskou svrchovaností, jedině pokud země nevstoupí do NATO.