This brings us back to Kant’s other object of reverence and awe, the moral law within.  What would beings with a completely different evolutionary origin from us – perhaps not even carbon-based life forms – think of our moral law?
Čímž se vracíme zpět k dalšímu předmětu Kantova obdivu a úcty, totiž k „mravnímu zákonu ve mně“. Co by si asi bytosti s naprosto odlišným evolučním původem – formy života, které by ani nemusely být založeny na uhlíku – myslely o našem mravním zákoně?