Sixty years ago, the Universal Declaration of Human Rights recognized that both freedom from want and freedom from fear are indispensable preconditions for a dignified life. The Declaration unequivocally linked destitution and exclusion with discrimination and unequal access to resources and opportunities. Its framers understood that social and cultural stigmatization precludes full participation in public life and the ability to influence policies and obtain justice.
Deklarace jednoznačně spojila chudobu a vyloučení s diskriminací a nerovným přístupem ke zdrojům a příležitostem. Její tvůrci si uvědomovali, že sociální a kulturní stigmatizace brání plnému začlenění do veřejného života a potlačuje možnost ovlivnit politické přístupy a dovolat se spravedlnosti.