Apart from the accounting trick implicit in Scandinavia’s success, the high share of government in employment may also make a real contribution to solving one of the most fundamental problems western economies now face.
Rozdíl ve výkonnosti řekněme oproti Německu bychom tedy mohli karikovat následovně: zatímco Němci vybírají část přidané hodnoty vytvořené v soukromém sektoru jako daně, které pak utratí za dávky v nezaměstnanosti, Skandinávci navíc své nezaměstnané posadí k psacímu stolu a dávky v nezaměstnanosti započtou jako přidanou hodnotu ve státním sektoru, tedy jako přispění k HDP.