As a result, strengthening state institutions was too often seen in the West as communist subterfuge, while the Soviet bloc viewed the slightest notion of individual freedom and responsibility as a stalking horse for capitalist counter-revolution.
V důsledku toho byly sílící státní instituce až příliš často na Západě vnímány jako komunistická proradnost, zatímco sovětský blok vnímal i sebemenší projev individuální svobody a zodpovědnosti jako zárodek kapitalistické kontrarevoluce.