Academic foreign policy "realists" (who somehow strike me as not a very realistic bunch) attributed the end of Franco-German antagonism to the fact that they had something bigger to be scared of: Russia, which was terrifying under Stalin, frightening under Khrushchev, and worrisome under Brezhnev.
Akademičtí zahraničněpolitičtí „realisté" (kteří mě svým způsobem fascinují jako nepříliš realistická partička) připsali konec francouzsko-německé nevraživosti skutečnosti, že existoval větší postrach: Rusko, které bylo za Stalina děsivé, za Chruščova hrozivé a za Brežněva znepokojivé.