The answer is to emulate the response to sovereign-debt crises in Uruguay, Pakistan, Ukraine, and many other emerging-market economies, where orderly exchange of old debt for new debt had three features: an identical face value (so-called “par” bonds); a long maturity (20-30 years); and interest set well below the currently unsustainable market rates – and close to or below the original coupon.
Odpovědí je napodobit reakci na krize svrchovaného dluhu v Uruguayi, Pákistánu, na Ukrajině a v mnoha dalších ekonomikách rozvíjejících se trhů, kde řízená výměna starého dluhu za nový měla tři rysy: identickou nominální hodnotu (takzvané „paritní“ dluhopisy), dlouhou dobu splatnosti (20-30 let) a úrok nastavený výrazně pod úroveň současných neudržitelných tržních měr – a zhruba na úroveň či pod úroveň původního kuponu.