At the same time, Meles courted China as both an investor and as a hedge against the West’s criticism of his human-rights record. And yet he controversially but rightly held out a hand of friendship to the breakaway region of Somaliland, before it became fashionable, and went as far as he could short of formal re-recognition of that ray of democratic hope in the Horn of Africa.
Současně se Meles dvořil Číně, kterou vnímal jako investora a současně jako pojistku proti západní kritice jeho počínání v oblasti lidských práv. Přesto kontroverzním, ale správným způsobem podal přátelskou ruku odtrženeckému regionu Somaliland dříve, než to začalo být módní, a zastavil se až těsně před oficiálním opětovným uznáním tohoto paprsku demokratické naděje v Africkém rohu.