In 1991, swelling Uyghur pride in their history and distinct ethno-religious traditions led to ill-founded hopes that with the end of the Soviet Union, the independence of the former Soviet Republics of Central Asia would be extended to China, establishing if not an independent ``Uyghuristan,'' at least perhaps a unified ``Eastern Turkestan,'' that would stand alongside Kazakhstan, Uzbekistan, and Kyrgyzstan as independent Turkic republics.
V roce 1991 přivedla Ujgury jejich rostoucí hrdost na vlastní dějiny a odlisné národnostně-náboženské tradice k mylným nadějím, že s koncem Sovětského svazu se osvobozování bývalých středoasijských sovětských republik přenese také do Číny, takže budou moci založit když ne nezávislý ,,Urgystán``, tak alespoň sjednocený ,,Východní Turkestán``, který by se vedle Kazachstánu, Uzbekistánu a Kyrgyzstánu stal čtvrtou nezávislou turkickou republikou.