By allowing for exchange-rate flexibility, this approach would also enable the central bank to avoid the twin hazards that arise in a currency union: undervaluation, which produces inflationary pressure, and overvaluation, which demands wrenching internal devaluations (driving down real wages).
Díky flexibilitě směnného kurzu by tento přístup současně centrální bance umožnil vyhnout se dvojímu riziku měnových unií: podhodnocení, které vyvolává inflační tlak, a nadhodnocení vyžadující bolestné vnitřní devalvace (snižování reálných mezd).