China’s mad rush toward fuqiang (wealth and power) has given it little chance to develop all the compensatory institutions that any truly developed, not to say enlightened, society needs to achieve equilibrium and social health.
Čínský chorý spěch k fu-čchiang (bohatství a moci) dává zemi jen malou naději na rozvoj všech nezbytných institucí, jež každá skutečně vyspělá, neřkuli osvícená společnost potřebuje k dosažení rovnováhy a sociálního zdraví.