The only difference is that, if exchange rates remain fixed, advanced countries will have to go through a protracted period of low inflation (or even deflation), which will make their debt burden even harder to bear, and emerging countries will have to enter an inflationary period as capital flows in, driving up reserves, increasing the money supply, and ultimately boosting the price level.
Jediný rozdíl je v tom, že zůstanou-li měnové kurzy fixní, rozvinuté země budou muset projít vleklým obdobím s nízkou inflací (nebo dokonce deflací), které ještě zhorší snesitelnost jejich dluhové zátěže, zatímco rozvíjející se země budou muset vstoupit do inflačního období, neboť kapitálové toky nahromadí rezervy, zvýší nabídku peněz a nakonec zvednou cenovou úroveň.