The big difference between the Malthusian conservative critics of social insurance in the early nineteenth century and the Chicago critics of the 1970’s is that the Chicago critics had a point: Providing public support to the “worthy” poor, and then removing it when they began to stand on their own feet, poisoned incentives and was unlikely to lead to good outcomes.
Velký rozdíl mezi malthuziánskou konzervativní kritikou sociálního pojištění počátkem devatenáctého století a chicagskou kritikou ze 70. let spočívá v tom, že chicagští kritikové měli kus pravdy: poskytování podpory „zasloužilým“ chudým z veřejných peněz a její odnímání ve chvíli, kdy se tito lidé začnou stavět na vlastní nohy, podkopávalo iniciativu a pravděpodobně nemohlo vést k dobrým výsledkům.