Fed by a meager diet of media reporting and some coarse think-tank buzz, European and American friends often ask me why our universities are awash with self-hating, anti-Israel “post-Zionists.”
Evropští a američtí přátelé, živení skrovnou stravou v podobě mediálního zpravodajství a šumu některých obhroublých mozkových trustů, mi často kladou otázku, proč jsou naše univerzity zamořené sebenenávistnými antiizraelskými „postsionisty“.