By contrast, the army’s decision to allow Mubarak loyalists – some riding camels or horses – to charge into Cairo’s Tahrir Square and attack thousands of anti-government demonstrators was a classic “military as government” move.
Naproti tomu rozhodnutí armády umožnit lidem věrným Mubarakovi – z nichž někteří jeli na velbloudech nebo na koních –, aby vtrhli na káhirské náměstí Osvobození a útočili na protivládní demonstranty, bylo klasickým činem „armády jako vlády“.