He thought that he – and Treasury Secretary Paul O’Neill – could win the quiet “inside game” for sensible policy without resorting to an “outside game” that would make his reappointment in 2004 unlikely.
Myslel si, že společně s ministrem financí Paulem O’Neillem dokáže zvítězit v tiché „vnitřní hře“ o rozumnou politiku, aniž by se uchylovali k „vnější hře,“ po níž by jeho znovuzvolení v roce 2004 bylo nepravděpodobné.