The football stadium became a kind of reservation where taboos on tribal frenzy and even racial antagonism could be relaxed, but only up to a point: when the taunting of Ajax supporters as rotten Jews degenerated into actual violence, sometimes accompanied by a collective hiss, mimicking escaping gas, the city authorities decided to step in.
Fotbalový stadion se stal určitou rezervací, kde se tabu ohledně kmenového šílenství a rasové nesnášenlivosti mohou vybít, ale jen po určité meze: když se posměšky vůči příznivcům Ajaxu coby odporným Židům zvrhly ve skutečné násilí, občas doprovázené davovým syčením imitujícím unikající plyn, městské orgány se rozhodly zakročit.