Egypt’s new leaders have inherited Mubarak’s dilemma – how to realize the country’s aspiration to lead the Arab world without angering its Saudi benefactors. For this reason, the Egyptian-Iranian rapprochement will yield more photo opportunities than tangible results. On opposite sides of religious and ethnic divides, a close bilateral relationship would seem unlikely under even the best circumstances. And, with Egypt in need of massive financial aid to offset the economic losses caused by its February revolution, its leaders can ill afford to alienate the Saudis, who view Iran, not Israel, as the gravest threat to regional stability.
Obě země stojí na opačných stranách náboženského a etnického dělení, a těsný bilaterální vztah by proto byl nepravděpodobný i za nejpříhodnějších okolností. A protože Egypt potřebuje masivní finanční pomoc, aby vyrovnal ekonomické ztráty způsobené únorovou revolucí, mohou si jeho nejvyšší představitelé jen stěží dovolit znepřátelit si Saúdy, kteří pokládají za největší hrozbu pro regionální stabilitu nikoliv Izrael, nýbrž Írán.