The dramatic dissolution of the Soviet Union stands as a reminder of what can happen to organizations when doubts take hold as to whether they still serve any real interests other than those of their own apparatchiks – and how suddenly such doubts can grow when they attempt to convert themselves into something they are not.
Dramatický rozpad Sovětského svazu ční jako připomínka toho, co se může organizaci přihodit, když zavládnou pochybnosti, zda stále ještě slouží nějakým skutečným zájmům, kromě zájmů svých vlastních aparátčíků, a jak překotně mohou takové pochybnosti sílit, když se organizace pokusí přerodit se v cosi, čím není.