For most of the twentieth century, large chunks of the world remained desperately poor for one or more of four related reasons: (1) criminal misgovernment; (2) lack of the machines to do anything useful and productive in the world economy besides subsistence agriculture and unskilled service work; (3) lack of the public education system needed to give people the literacy and the skills to operate the machines; and (4) barriers (legal and physical) that kept people where demand was low from selling the products of their work where demand was high.
Po značnou část dvacátého století zůstávaly velké části světa zoufale chudé, a to z jedné nebo několika z těchto čtyř vzájemně souvisejících příčin: (1) zločinná povaha vlády; (2) nedostatek strojů, které vykonávají mnoho užitečné a přínosné práce v celém světovém hospodářství kromě samozásobitelského zemědělství a nekvalifikované práce ve službách; (3) nepřítomnost veřejného školství, jež lidem zajišťuje gramotnost a dovednosti potřebné k obsluze strojů; a (4) bariéry (zákonné i fyzické), které obyvatelům míst s nízkou poptávkou znemožňovaly prodávat výsledky své práce v oblastech s vysokou poptávkou.