Sitting, or more likely standing, in the “tube” (as London’s Underground is affectionately known), one never ceases to be amazed at the ease with which Jewish mothers and Muslim men, West Indian youngsters and South Asian businessmen, and many others endure the same stressful conditions and try to lighten its impact by being civil to one another.
Když člověk sedí či spíše stojí v „tube“ (jak se londýnské podzemní dráze důvěrně říká), nikdy nepřestane žasnout nad klidem, s nímž židovské matky, muslimští muži, západoindičtí mladíci, jihoasijští byznysmeni a mnoho dalších snášejí tytéž stresující podmínky a pokoušejí se jejich dopad zlehčit tím, že se k sobě navzájem chovají zdvořile.