Investing in the prerequisites of trade and financial openness as the first order of business in development not only forecloses alternatives, it crowds out possibly urgent priorities by diverting human resources, administrative capabilities, and political capital.
Nejen že investování do nutných předpokladů pro zahraniční obchod a finanční otevřenost jako první příkazy obchodu v rozvoji předem uzavírají alternativní řešení, ale navíc vytlačují možné naléhavé priority tím, že rozptylují lidské zdroje, administrativní schopnosti a politický kapitál.