Blanchard notes that in 2012, Greece agreed “to generate enough of a primary surplus to limit its indebtedness” and to implement “a number of reforms which should lead to higher growth.” Those so-called reforms included sharply lower public spending, minimum-wage reductions, fire-sale privatizations, an end to collective bargaining, and deep pension cuts.
Blanchard v roce 2012 poznamenal, že Řecko souhlasilo “s vytvořením dostatku primárního přebytku k omezení svého zadlužení“ a s přijetím “mnoha reforem, které by měly vést k většímu růstu.“ Tyto takzvané reformy zahrnovaly výrazně nižší veřejné výdaje, redukce minimální mzdy, privatizaci za nízké ceny konec kolektivního vyjednávání a výrazné penzijní škrty.