After twenty years of peace talks that achieved next to nothing, in 1998, Colombia's public, sickened by assassinations, massacres, and kidnappings, required the then newly-elected President Pastrana to re-energize the search for peace.
Po dvaceti letech mírových jednání, která vesměs nevedla k ničemu, si v roce 1998 kolumbijská veřejnost, znechucená nekončícími atentáty, masakry a únosy, na tehdy nově zvoleném prezidentu Pastranovi vymínila, že se musí pokusit o nalezení východiska z této neblahé situace.