An individual is free and autonomous only because of the collective decisions taken after democratic debate, notably those decisions that guarantee each person access to public goods such as education, health care, etc. Some sense of social solidarity may remain, but it is so abstract that those for whom the wheel of fortune has spun so favorably feel little debt.
Jednotlivec je svobodný a autonomní jen díky kolektivním rozhodnutím, přijímaným po demokratické diskusi, zejména těm rozhodnutím, která každému zaručují dostupnost veřejných statků, jako je školství, zdravotnictví atd. Určitý smysl pro společenskou solidaritu sice snad zůstává, ale je tak abstraktní, že ti, k nimž se kolo štěstěny natočilo mimořádně příznivě, se cítí dlužni jen málo.