For Europe, Leijonhufvud argues, this implies a three-pronged approach that focuses on “levels of leverage,” “maturity mismatches,” and “the topology of the web,” – that is, “its connectivity and the presence of critical nodes that are ‘too big to fail.’”
V případě Evropy z toho podle Leijonhufvuda vyplývá trojstranný přístup se zaměřením na „stupně pákového efektu“, „nesoulady ve splatnosti“ a „topologii pavučiny“ – to jest na „její konektivitu a přítomnost kritických uzlů, které jsou ‚příliš velké, než aby mohly selhat‘“.