By contrast, banks and others can use European “passports” to provide financial services – which do have significant public-finance implications – throughout the EU.That is a nice idea, but it is half-baked: it fails to specify which taxpayers should be on the hook if something goes wrong and savers want their money back, as with the Icelandic banks in the United Kingdom, the Netherlands, or even Switzerland.
Naproti tomu banky a další instituce mohou využívat evropské „pasy“ k poskytování finančních služeb – které mají významné dopady na veřejné finance – po celé EU. Myšlenka je to hezká, ale nedotažená do konce: nespecifikuje totiž, kteří daňoví poplatníci by měli nést zodpovědnost, pokud se něco pokazí a střadatelé budou chtít své peníze zpět, jak tomu bylo v případě islandských bank ve Velké Británii, v Nizozemsku nebo i ve Švýcarsku.