After Argentina’s unilateral default in 2001, many investors saw more clearly the need to allow explicitly for less drastic alternatives ahead of time, and so incorporated so-called “collective action clauses” into debt contracts.
Po jednostranném vyhlášení platební neschopnosti Argentinou v roce 2001 uviděli mnozí investoři o něco zřetelněji potřebu umožnit předem a explicitně méně drastické alternativy, a proto začali vtělovat do smluv o půjčkách takzvané „klauzule o společném postupu“ (CAC).