Instead, the architects of post-war European democracy opted for as many checks and balances as possible – and, paradoxically, for empowering unelected institutions to strengthen liberal democracy as a whole.
Místo toho šli architekti poválečné evropské demokracie cestou maximálního možného počtu pojistek a vyvažovacích mechanismů – a paradoxně i cestou posílení nevolených institucí v zájmu posílení liberální demokracie jako celku.