Hannah Arendt put it well (the year was 1951, but it could be today): ``No paradox of contemporary politics is filled with a more poignant irony than the discrepancy between the efforts of well-meaning idealists who stubbornly insist on regarding as `inalienable' those human rights, which are enjoyed only by citizens of the most prosperous and civilized countries, and the situation of the rightless themselves. . . .
Hannah Arendtová to řekla správně (psal se rok 1951, ale jako by to bylo dnes): "Žádný jiný paradox současné politiky není naplněn dojímavější ironií než diskrepance mezi snahami laskavých idealistů, kteří tvrdohlavě trvají na tom, že ,nezcizitelná' jsou ta lidská práva, jichž požívají jen občané nejvíce prosperujících a civilizovaných zemí, a situací bezprávných...