Erdoğan’s policy re-orientation vis-à-vis Israel can be understood as an attempt not only to overcome traditional Arab suspicion of Turkey, given its imperial past, but also to present a more moderate Islamic alternative to theocratic Iran and its unpredictable president.
Změnu Erdoğanovy politiky ve vztahu k Izraeli lze chápat jako pokus nejen o překonání tradiční arabské podezřívavosti vůči Turecku, vzhledem k jeho imperiální minulosti, ale také o předložení umírněnější islámské alternativy k teokratickému Íránu a jeho nevyzpytatelnému prezidentovi.