So far, programs for the eurozone periphery have been spearheaded and largely financed by European governments, with the IMF contributing financially, but mainly acting as an external consultant – the third party that tells the client the nasty bits while everyone else in the room stares at their shoes.
Programy pro okraj eurozóny byly až dosud vedené a z největší části financované evropskými vládami, přičemž MMF na ně sice finančně přispíval, ale jinak se choval spíše jako externí konzultant – jako třetí strana, která sděluje klientovi nepříjemné věci, zatímco všichni ostatní v místnosti upřeně hledí do podlahy.