Indeed, the human abattoirs of the twentieth century—and even the slaughterhouses that various humans are preparing now—may not appear from the perspective of the future to be the most important part of our experience and condition, and of what our descendants will regard as their history.
Z perspektivy budoucnosti se lidská jatka dvacátého století – ba ani vraždění, které různí jedinci plánují dnes – nemusí jevit jako nejpodstatnější součást naší zkušenosti a současných poměrů a naši potomci je snad nebudou považovat za své dějiny.