For human rights activists, it is ironic that an elected (but basically military-led) government that they oppose in principle should be undertaking reforms they have long advocated, but that elected civilian governments ignored.
Pro bojovníky za lidská práva je paradoxem, že volená (ale v zásadě vojensky vedená) vláda, proti níž v principu bojují, by měla zavádět reformy, po kterých oni dlouho volali, ale volené civilní vlády je ignorovaly.