The reasoning is peculiar, and seems to revive a nineteenth-century critique, usually associated with Nietzsche, that Christianity (and Islam) produces an acquiescent or even subservient mentality, in contrast to the heroic virtues of classical antiquity or of warrior societies, such as the world of the Japanese samurai.
Zdůvodnění je prapodivné a jako by oživovalo kritiku z devatenáctého století, která bývá obvykle spojována s Nietzschem, totiž že křesťanství (a islám) vytváří poddajnou, či dokonce poníženou mentalitu kontrastující s hrdinskými ctnostmi klasického dávnověku nebo válečnických společností, jako je svět japonských samurajů.