This is why the opposition between so-called “realists” and “idealists” in foreign policy, and between proponents of “hard” and “soft” power, is proving to be a thing of the past.
Zatímco dříve největší hrozby míru vycházely z mocenské politiky a hospodářského soupeření, dnes stále častěji vyplývají z regionálních a globálních ozvěn politického a sociálního rozkladu stabilních zemí, úpadku jejich normativních a institucionálních soustav a nových totalitních ideologií.