It seems inevitable now that either the eurozone will have to contract, with parts of the uncompetitive periphery dropping out, at least for a time, or that member countries’ debts will have to be collectively guaranteed, which implies some form of fiscal union.
Jako neodvratné se teď jeví, že buď bude muset eurozóna projít kontrakcí, přičemž některé části konkurence neschopné periferie alespoň na čas odpadnou, anebo bude nutné se za dluhy členských zemí kolektivně zaručit, což znamená určitou formu fiskální unie.