So, after all the celebrations of European enlargement, we are left with a predictable set of problems: a "union" of countries with very different views on everything (from foreign policy to labor market policies) and different economic interests; widespread disillusionment among voters in the new member states; a constitutional process whose future is uncertain; and all the usual political wrangling in Brussels between countries seeking to get as much power as possible.
Po všech oslavách evropského rozšíření nám tak zůstává předvídatelná řada problémů: „unie" států s velice odlišnými názory ve všech oblastech (od zahraniční politiky po přístupy k trhu práce) a rozdílnými hospodářskými zájmy, široce rozšířené zklamání mezi voliči v nových členských zemích, ústavní vývoj, jehož budoucnost je nejasná, a všechny obvyklé bruselské politické spory mezi státy usilujícími o získání co největšího dílu moci.