I have often wondered why Karl Popper ended the dramatic peroration of the first volume of his Open Society and Its Enemies with the sentence: "We must go on into the unknown, the uncertain and insecure, using what reason we have to plan for both security and freedom."
Často mi nešlo do hlavy, proč Karl Popper zakončil vzrušující závěr prvního dílu knihy Otevřená společnost a její nepřátelé touto větou: „Musíme jít dál do neznáma, nejistoty a nebezpečí a s veškerým svým rozumem usilovat jak o bezpečí, tak o svobodu."