Their silence on Iraq reflected their apprehension about unwanted alternatives: either support the US plan and risk encouraging Kurdish moves toward an independent state, or oppose the Americans and jeopardize a critical strategic relationship.
Jejich mlčení ohledně Iráku odráželo zlé předtuchy nad oběma nechtěnými možnostmi: buď podpořit plán USA a riskovat posílení kurdských snah o nezávislý stát, nebo odporovat Američanům a ohrozit zásadní strategický vztah.