Then, at the end of the eighteenth century, the founders of the United States of America and their intellectual successors claimed that this pessimism about government was unwarranted. “The science of politics...like most other sciences,” claimed Alexander Hamilton, “has received great improvement....The regular distribution of power into distinct departments...legislative balances and checks...judges holding their offices during good behavior; the representation of the people in the legislature by deputies of their own election...are means, and powerful means, by which the excellences of republican government may be retained and its imperfections lessened or avoided...”
A pak, na konci osmnáctého století, začali zakladatelé Spojených států amerických a jejich intelektuální následovníci tvrdit, že pesimismus ve vztahu k vládě je nepodložený. „Věda zvaná politika…, stejně jako většina jiných věd,“ prohlašoval Alexander Hamilton, „zaznamenala nesmírné zlepšení… Řádné rozdělení moci do rozličných orgánů…, legislativní vyvažovací a kontrolní mechanismy…, soudci zastávající úřad, dokud se dobře chovají, zastoupení lidu v zákonodárném procesu prostřednictvím jím zvolených zástupců…, to jsou prostředky, a silné prostředky, jimiž lze zachovat znamenité rysy republikánské vlády a umenšit nebo se zcela vyvarovat jejích nedokonalostí…“