Born as a “plastic party” to unite a gamut of political forces following the implosion of the Christian Democrats in 1994, Berlusconi’s Forza Italia showed itself to be a very cunningly structured movement, with a strong and stable consensus among its members on core doctrine.
Jeho strana Forza Italia, která se zrodila jako „plastiková strana“, aby po vnitřním rozpadu křesťanských demokratů v roce 1994 sjednotila paletu různých politických sil, se projevila jako hnutí s velmi důmyslnou strukturou a se silným a stabilním konsensem členské základny v otázce své ústřední doktríny.