Funders and policymakers who keep up with the relevant research are slowly beginning to introduce more talking therapies (such as cognitive therapy and trauma-focused counseling), more alternatives to hospitalization, more culturally appropriate services, more family-focused therapy and, most importantly, more genuine consultation with service users about what actually works.
Poskytovatelé finančních prostředků a zákonodárci, kteří sledují relevantní výzkum, začínají pomalu zavádět více terapií založených na rozhovoru (například kognitivní terapii a poradenství zaměřené na traumata), alternativ k hospitalizaci, kulturně přiměřených služeb, rodinně zaměřených terapií a především skutečných konzultací s těmi, kdo služby využívají, o tom, co skutečně funguje.