Thirty years ago, who would have imagined that two of London’s most popular clubs – Arsenal and Chelsea – would have a French and a Portuguese coach, respectively, and players from Spain, France, Portugal, Brazil, Russia, Serbia, the Czech Republic, Poland, Mexico, Ghana, South Korea, Holland, Belgium, Nigeria, and the Ivory Coast?
Koho by před třiceti lety napadlo, že dva z nejpopulárnějších londýnských týmů – Arsenal a Chelsea – budou mít francouzského, respektive portugalského trenéra a že za ně budou hrát fotbalisté ze Španělska, Francie, Portugalska, Brazílie, Ruska, Srbska, České republiky, Polska, Mexika, Ghany, Jižní Koreje, Nizozemska, Belgie, Nigérie a Pobřeží slonoviny?