Is this enforced, pragmatic return to bilateralism really the right approach or should we attempt to have an intensive dialogue with Latin America as a whole and only take specific requirements into consideration in the context of special arrangements?
Această revenire susţinută, pragmatică la relaţii bilaterale este într-adevăr abordarea corectă sau ar trebui să încercăm să stabilim un dialog intensiv cu America Latină în mod global şi să luăm în considerare numai anumite cerinţe specifice în contextul dispoziţiilor speciale?