The very least we should do is try to empathise with the traumas and torment of those who have to live with a raw memory of a crime, who have to live without their loved ones.
Un minimum pe care am putea să-l întreprindem este să empatizăm cu traumele şi chinurile celor care trebuie să suporte amintirea vie a crimelor, care trebuie să trăiască fără persoanele dragi.