Despite that, housing policy continues to always be a reaction to the national, regional and, in particular, local circumstances in each case; in other words, it is a classic case of a policy area where subsidiarity applies, where there is no need for supranational regulation and where no such regulation exists.
În ciuda acestui fapt, politica privind locuinţele continuă să fie întotdeauna o reacţie la circumstanţele naţionale, regionale şi, în special, locale ale fiecărui caz; cu alte cuvinte, este un caz clasic al unui domeniu politic în care se aplică subsidiaritatea, în care nu este nevoie de reglementări supranaţionale şi în care astfel de reglementări nu există.