In the end, the determination of the negotiators will have enabled us to reach a compromise which, I believe, has at least two virtues: firstly, it forces the insurance sector to assess its risks better, a process which, until now, still involved relatively old mechanisms that were without doubt unsuitable for the reality of what the insurance sector had become; and, secondly, it emphasises the need for supervision mechanisms to adapt to what insurance companies have become, in terms of both their multitude of consumer-focused products and offers, and their transnational set-up.
În cele din urmă, hotărârea negociatorilor ne-a ajutat să ajungem la un compromis care, în opinia mea, are cel puţin două calităţi: în primul rând, obligă sectorul asigurărilor să-şi evalueze mai bine riscurile, un proces care până acum a implicat proceduri relativ învechite, fără îndoială nepotrivite pentru ceea ce a devenit sectorul asigurărilor; şi, în al doilea rând, evidenţiază nevoia unor proceduri de supraveghere adaptate la ceea ce au devenit societăţile de asigurări, atât din perspectiva multitudinii produselor şi ofertelor centrate pe consumator, cât şi din cea a organizării lor transnaţionale.