The idea that we can import large families from the Third World as a substitute for unborn European children is based on a particularly pernicious and wrong-headed assumption, which is that we are the products of nurture and that Third World cultures are like overcoats that can be taken off at the port of entry and replaced with a European cultural overcoat that can be issued with residence and citizenship papers.
Ideea că putem importa familii numeroase din lumea a treia ca substitut pentru copiii europeni nenăscuţi se bazează pe o presupunere greşită şi pernicioasă, şi anume că suntem produsele culturii şi că aceste culturi ale lumii a treia sunt precum mantalele, pot fi date jos la punctul de intrare şi înlocuite cu o manta culturală europeană care poate fi atribuită prin documentele de rezidenţă şi cetăţenie.