Essentially, we also felt we had to deal with the basic problem, that of considering slots, as we ought to, as public goods that can be allocated or granted to private operators such as airlines and airports, but cannot be transferred as property.
În mod esenţial, am simţit că trebuia să ne confruntăm cu problema de bază, aceea de a considera sloturile orare, aşa cum se cuvine, ca fiind bunuri publice care pot fi alocate sau garantate operatorilor privaţi, cum ar fi companiile aeriene şi aeroporturile, însă care nu pot fi transferate pe post de proprietate.