I almost feel like saying, what purpose do we serve if, part-session after part-session, we denounce a number of human rights violations without it stopping the Commission from pursuing its supposedly constructive dialogues and from telling us that progress is being made, but just not in the fields of human rights and justice?
Simt că trebuie să spun: la ce servim noi dacă, plenară după plenară, denunțăm o serie de încălcări ale drepturilor omului fără ca acest lucru să împiedice Comisia să-și continue așa-zisul dialog constructiv și să ne spună că se înregistrează progrese, dar nu în domeniul drepturilor omului și al justiției?