The Treaty of Lisbon came into force at a time when many bilateral investment agreements with third countries were coming to an end and no transitional arrangements had been established to ensure an integrated move towards future agreements within the exclusive competence of the European Union.
Tratatul de la Lisabona a intrat în vigoare într-un moment în care se apropiau de încheiere mai multe acorduri bilaterale de investiții cu țări terțe și nu se stabiliseră niciun fel de dispoziții tranzitorii pentru a asigura un transfer integrat către acorduri viitoare în competența exclusivă a Uniunii Europene.