What is the point of agreeing the highest possible standards and attempting to limit data volumes if, at the same time, bilateral agreements are being concluded without us having any knowledge of their content and security standards?
Care este rostul de a fi de acord cu cele mai înalte standarde posibile şi de a încerca limitarea volumelor de date dacă, în acelaşi timp, acordurile bilaterale sunt încheiate fără ca noi să ştim conţinutul acestora şi standardele de securitate?