What sets them apart is that they steer clear of megalomania, self-centredness, public relations hysteria, the self-indulgent hyperactivity of certain presidents and constant bragging about non-existent achievements.
Ceea ce le diferenţiază este că evită megalomania, autocentralizarea, isteria relaţiilor publice, hiperactivitatea automulţumitoare a anumitor preşedinţi şi lăudăroşenia constantă despre realizări inexistente.