We name and shame those countries outside the EU which have a bad human rights record, even though the EU cannot impose legally binding obligations on them, but why are we so reluctant to name bad examples inside the EU, even if we cannot impose obligations?
Nominalizăm şi acuzăm ţările din afara UE care nu respectă drepturile omului, deşi UE nu le poate impune niciun fel de obligaţii legale, dar de ce suntem atât de reticenţi în a numi exemple negative din interiorul UE, chiar dacă nu putem impune obligaţii?