Is any innovation feasible in a situation like the one that we have experienced, where there is a persistent and systematic attack on the social state, a reduction in access to healthcare, systematic cuts in services, and continuous disinvestment in this area?
Възможни ли са иновациите в положение като настоящото, когато е налице постоянна и систематична атака срещу социалната държава, когато се ограничава достъпът до здравеопазване, когато услугите се съкращават системно и се спират инвестициите в тази област?