This is my fear: my fear is the fact that the Committee on Petitions, which not always, but often, is concerned with the application of Community directives, must somehow wait for permission from the committees responsible for making the laws, which therefore have a different part to play, and must also ask the permission of the Conference of Presidents when it is a simple case of checking the application, which has nothing to do, I repeat, with the legislative function of the parliamentary committees.
Опасението ми е следното: то се изразява във факта, че комисията по петиции, която не винаги, но често се занимава с въпроса за прилагането на директивите на Общността, трябва по някакъв начин да очаква разрешение от страна на водещите комисии, които създават закони и които следователно имат различна роля, и освен това трябва да иска разрешение от Председателския съвет, когато става въпрос просто за контролиране на прилагането, което няма нищо общо, повтарям, със законодателната функция на парламентарните комисии.