All honest Italians recognise that in Italy, there are newspapers, radio stations and TV channels that operate freely; that many of those newspapers have an editorial policy that is opposed to that of the Italian Prime Minister; that if there is a lack of pluralism it is within the only - and I stress the only, ladies and gentlemen - trade union recognised by Italian journalists, which is shamelessly biased towards the left; and that programme makers, commentators and comedians whose views conflict with those of the Italian Prime Minister can easily find jobs and work within state-run television channels or within television channels owned by the Italian Prime Minister, without their freedom being threatened.
И ако някъде има липса на плурализъм, то това е единствено - подчертавам, госпожи и господа, единствено - в профсъюза, признат от италианските журналисти, който безсрамно демонстрира лявата си ориентация. Освен това авторите на предавания, коментаторите и комиците, чиито възгледи се различават от тези на италианския министър-председател, могат лесно да си намерят работа в държавните телевизионни канали или в телевизионните канали, собственост на италианския министър-председател, без тяхната свобода да бъде застрашена.