Those who survived still recount how, between April 1992 and April 1993, thousands of refugees, in an attempt to save themselves from Bosnian Serb incursions, hid in cellars, garages and even houses abandoned by the Serbs; how they only had roots to eat; how they were infested with fleas; how, frozen during the long winter of 1992, they warmed themselves by burning tyres and plastic bottles; and how the bodies of those who died of starvation and exposure were eaten by dogs.
Оцелелите все още разказват: как между април 1992 г. и април 1993 г. хиляди бежанци, в опитите си да се спасят от набезите на босненските сърби, са се крили в мазета, гаражи и дори в изоставени от сърбите къщи; как са се хранели само с корени; как са били нападнати от бълхи; как, мръзнейки през дългата зима на 1992 г., са се топлели като са горели гуми и пластмасови бутилки; и как телата на загиналите от глад и излагане на опасности са били изяждани от кучета.