Its strength is in its recognition that post-mortem donations alone cannot achieve the supply of organs needed and therefore has set up controls and guidelines to ensure that when living donations are made, they are done in a correct manner, protecting both donor and recipient and ensuring that it is done on a free and voluntary basis.
Силата й се крие в признанието, че само донорството след смъртта не може да осигури необходимия брой органи и с оглед на това тя въведе проверки и насоки, които да гарантират, че когато се правят дарения от живи донори, това става по правилния начин, като се защитават както донорите, така и реципиентите, и се гарантира, че се осъществява на безвъзмездни и доброволни начала.