How can national and European public bodies, given the employment crisis we are facing, continue to use public money to subsidise multinational companies which lay off employees despite being in profit, and which are therefore putting their shareholders' interests before their employees'?
Как е възможно национални и европейски структури, в положението на криза в заетостта, в което се намираме, да продължават да използват обществени средства за субсидиране на многонационални дружества, които съкращават служителите си, въпреки че отбелязват печалба, и поставят интересите на акционерите си пред тези на служителите си?