We name and shame those countries outside the EU which have a bad human rights record, even though the EU cannot impose legally binding obligations on them, but why are we so reluctant to name bad examples inside the EU, even if we cannot impose obligations?
Ние сочим с пръст и обвиняваме държавите извън ЕС с лоша репутация по отношение на правата на човека, въпреки че ЕС не може да им наложи правнообвързващи задължения, но защо не сме толкова склонни да назовем лошите примери в ЕС, дори и да не можем да наложим задължения?