What is the point of keeping the volume of data as low as possible when negotiating on PNR if the US, as a countermove, announces that it wishes not only to levy an entry fee, but also to collect additional data from passengers?
Какъв е смисълът да съхраняваме възможно най-малък обем от данни, когато преговаряме по PNR споразумения, ако отсрещната реакция на САЩ е да обявят, че желаят не само да събират такса за влизане в страната, но и допълнителни данни от пътниците?