A foreign policy like the one that the Union is proposing to develop cannot neglect the cultural dimension, but rather must keep it in mind as an asset; as a value that is not always tangible but is particularly important in a world increasingly susceptible to the 'soft power' of states and international organisations.
Външната политика като тази, която Съюзът предлага да се развива, не може да пренебрегва културното измерение, а трябва да го има предвид като актив, като ценност, която невинаги е осезаема, но е особено важна в един свят, все по-податлив на "меката сила" на държавите и международните организации.