Perhaps the main thing that I can convey is the feeling of hope when I still believed that if only someone out there in Europe would see what was happening, the world would react, or the hopelessness when I realised that I had been left to my own misfortune and that no help was going to come.
Може би главното нещо, което мога да предам, е чувството на надежда, когато аз все още вярвах, че ако само някой там, в Европа, можеше да види какво става, светът щеше да реагира, или безнадеждността, когато разбрах, че съм оставена сама със собственото си нещастие и че няма да дойде помощ.