Sometimes, it almost makes me feel irritated that all the things which we went without in East Germany and which we longed for over many years are now taken for granted and go almost unnoticed.
Понякога съм на път да се раздразня от това, че всички неща, без които живеехме в Източна Германия и за които толкова копнеехме през толкова много години, сега се приемат за даденост и преминават почти незабелязани.