Can we be sure that a generation of children which spends more time with strangers than with their own parents will one day be just as willing to take on responsibility for old, ailing and disabled people as we are today?
Можем ли да бъдем сигурни, че поколение от деца, които прекарват повече време с непознати, отколкото със собствените си родители, един ден ще бъдат също толкова склонни да поемат отговорност за старите, болните и хората с увреждания, колкото сме ние днес?