The invocation of Article 122 of the Lisbon Treaty is the loosest interpretation of legislation I have ever witnessed and, in my opinion, demonstrates a sort of political hoodwinking that proves that every paragraph of every article of every treaty is not even worth the paper it is printed on.
Позоваването на член 122 от Договора от Лисабон е най-свободното тълкуване на законодателството, което съм срещал, и според мен свидетелства за политическо заслепение, което доказва, че всеки параграф от всеки член от всеки договор не струва дори колкото хартията, на която е отпечатан.