With Europe delaying in finding its feet and appearing to be cowardly, weak and, for a long time, to have no voice in the historically important event of the last decade, by which I mean the uprisings in the Arab world, with the Member States failing to take a united stand on the critical UN Security Council Resolution 1973 on Libya, and with the Union hesitating on Syria, I wonder whether perhaps the question has already been answered in practice.
Когато Европа се бави да стъпи на краката си и изглежда страхлива, слаба, и като че ли отдавна няма думата в исторически важното събитие на последното десетилетие, с което имам предвид въстанията в арабския свят, когато държавите-членки не могат да заемат единна позиция по критичната резолюция № 1973 на Съвета за сигурност на ООН относно Либия и когато Съюзът се колебае по отношение на Сирия, питам се дали може би въпросът вече не е получил отговор на практика.