title: Kommissionens rapport til Europa-Parlamentet og Rådet vedrørende gennemførelsen af direktivet om indførelse af europæiske samarbejdsudvalg eller en procedure i fællesskabsvirksomheder og fællesskabskoncerner med henblik på at informere og høre arbejdstagerne (Rådets direktiv 94/45/EF af 22. september 1994)

eurovoc_concepts:
European undertaking
labour law
worker consultation
worker information
works council

formats: html pdf

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 04. 04. 2000 KOM(2000)188 endelig KOMMISSIONENS RAPPORT TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET vedrørende gennemførelsen af direktivet om indførelse af europæiske samarbejdsudvalg eller en procedure i fællesskabsvirksomheder og fællesskabskoncerner med henblik på at informere og høre arbejdstagerne (Rådets direktiv 94/45/EF af 22. september 1994) 1. INDLEDNING Direktiv 94/45/EF om indførelse af europæiske samarbejdsudvalg eller en procedure i fællesskabsvirksomheder og fællessskabskoncerner med henblik på at informere og høre arbejdstagerne blev vedtaget af Rådet den 22. september 1994. Dette direktiv er rent juridisk baseret på artikel 2, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkeds- politikken i protokol nr. 14 om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der er knyttet som bilag til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. Direktivet gælder således for alle medlemsstater i EU, med undtagelse af Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland. Den 15. december 1997 blev Rådets direktiv 97/74/EF vedtaget. Ved dette direktiv udvides anvendelsesområdet i direktiv 94/45/EF til at omfatte Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland. Medlemsstaterne, med undtagelse af Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, skulle senest den 22. september 1996 have gennemført direktivet 94/45/EF, hvorimod direktiv 97/74/EF skal være gennemført af Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland såvel som af alle andre medlemsstater senest den 15. december 1999. Derfor omhandler denne rapport kun gennemførelsen af direktiv 94/45/EF. Der vil siden blive forelagt en anden rapport om gennemførelsen af direktiv 97/74/EF. Rapporten følger, for så vidt angår den analytiske del af de juridiske gennemførelses- bestemmelser, den konsekvens og opstilling, der er anvendt i direktivet. 2. GENNEMFØRELSE AF DIREKTIVET I NATIONAL LOVGIVNING OG EVALUERING AF DETS ANVENDELSE I PRAKSIS Der er grund til at fremhæve den indsats, som det store flertal af medlemsstaterne har ydet, ikke bare for at forsøge at overholde den frist for gennemførelse af direktivet, inkorporere som udløb den 22. september 1996, men også for på loyal vis at direktivet i den nationale lovgivning. Fristen for direktivets gennemførelse blev overholdt af fem medlemsstater (Danmark, Finland, Irland, Sverige og til dels Belgien)1, hvor der blev vedtaget gennemførelsesbestemmelser, der trådte i kraft den 22. september 1996. Kort efter fulgte Østrig (17. oktober 1996), Italien (delvis gennemførelse den 6. november 1996), Frankrig (12. november 1996) og Tyskland (1. november 1996). Gennemførelsen i Nederlandene (5. februar 1997), Grækenland (1. marts 1997) og Spanien (24. april 1997) var mere forsinket. Portugal vedtog med betydelig forsinkelse en gennemførelseslovgivning, (loven blev offentliggjort den 9. juni 1999) og vil have virkning fra den 9. juli 1999. 1 Følgende forkortelser er i denne rapport anvendt om de berørte lande: A: Østrig, B: Belgien, D: Tyskland, DK: Danmark, EL: Grækenland, E : Spanien , Fin: Finland, F: Frankrig, IRL: Irland, I: Italien, L : Luxembourg, NL : Nederlandene, P : Portugal, S : Sverige. 2 Den luxembourgske retsakt er ved at blive gennemført. I Italien fandt der kun en delvis gennemførelse sted, ved at en aftale mellem forbundene blev underskrevet den 6. november 1996. Denne aftale vil blive suppleret med en lov, hvori det fastsættes, at de aftalte bestemmelser skal gælde for alle. Endvidere og domstolskompetence. Aftalen mellem forbundene medfører kun en delvis gennemførelse på grund af sit begrænsede indhold og anvendelsesområde (ikke alle sektorer er omfattet). om sanktioner bestemmelser indeholde loven skal I Belgien blev den kollektive overenskomst suppleret med to retsakter. I hvert land har man valgt normer for gennemførelsen, der er tilpasset efter landets juridiske system. Som oftest har gennemførelsen fundet sted ved love, der er vedtaget af det nationale parlament. I Italien og Belgien har man valgt de kollektive overenskomster til gennemførelsen, og for Belgiens vedkommende er de blevet suppleret med en udvidelsesprocedure. Arbejdsmarkedets parter har ofte formelt eller uformelt deltaget i udarbejdelsen af gennemførelsen. 2. 1. Evaluering af direktivets gennemførelse i den nationale lovgivning Selvom evalueringen af kvaliteten af gennemførelsen er foretaget meget kort tid efter direktivets gennemførelse, er den meget positiv. Man må fremhæve betydningen af den ekspertgruppe, som havde til opgave - med - at sørge for gennemførelsen af direktivet. Kommissionen som koordinator Ekspertgruppens rolle var både ny i sin form og af stor betydning. Den fremgangs- måde, der blev anvendt til overvågning af gennemførelsen, bør gøres mere udbredt på baggrund af de positive resultater, som er opnået ved gennemførelsen af dette direktiv, der er særlig komplekst på grund af den tværnationale karakter og den omstændighed, at der dels er anvendt fællesskabsbegreber, dels bestemmelser fra den internationale privatret. Man må dog for at få et færdigt resultat afvente, at alle medlemsstater afslutter deres gennemførelse (Luxembourg og Italien). Der er indledt overtrædelsesprocedurer for manglende gennemførelse over for Luxembourg og Portugal. I sidstnævnte tilfælde har Kommissionen frafaldet sagen, da gennemførel-seslovgivningen er trådt i kraft. Kommissionen indleder en overtrædelsesprocedure for ufuldstændig gennemførelse over for Italien, hvis denne medlemsstat ikke på tilfredsstillende måde fuldstændig- gør den aftale mellem forbundene, der blev indgået i 1996. I rapporten fremhæves der en række mindre uoverensstemmelser mellem direktivets tekst og gennemførelseslovene (udregningsmåde for deltidsbeskæftigede, antallet af repræsentanter i det særlige forhandlingsorgan, der er højere end i direktivet, etc. ) eller manglende oplysninger (f. eks. om forberedende møder). Under alle omstændig- heder skal disse uoverensstemmelser fortolkes under hensyntagen til direktivets ånd. 3 Indarbejdelsen i den nationale lovgivning er sket uden vanskeligheder, dels fordi der i direktivet meget ofte er henvisninger til interne forhold i hver enkelt medlemsstat, dels fordi direktivet hviler på princippet om frihed i forbindelse med overenskomst- forhandlinger, der er grundlaget for en stor del af arbejdsretten i EU. Selv i et land som Irland, hvor ordninger om arbejdstagerrepræsentation er frivillige, blev direkti- vet modtaget uden vanskeligheder. Det skal understreges, at der uanset gennemførelseslovgivningens kvalitet er en ræk- ke fortolkningsspørgsmål i forbindelse med direktivet, som allerede er indkredset, og som hovedsageligt omhandler: - begrebet "virksomhed, der udøver kontrol" - geografiske og proportionale kriterier - betingelser for videreførelse af de gældende aftaler (artikel 13) - strukturændringer i koncernen - selve begrebet ekspert. I en lang række tilfælde er disse spørgsmål blevet løst eller vil blive løst af de berørte parter. I andre meget konkrete tilfælde kan fortolkningsspørgsmålene kun løses fra sag til sag af domstolene. Hvad angår den juridiske analyse, skal man tage stilling til, hvilken juridisk egenskab udvalget i mange medlemsstater har, hvilken lov der finder anvendelse på aftalerne og selvfølgelig, hvilken retlig form disse aftaler har. Disse forhold indvirker direkte på bestemmelserne om den internationale domstolskompetence. 2. 2. Evaluering af direktivets anvendelse i praksis og fremtidsudsigter 2. 2. 1. Almindelige betragtninger Det er naturligvis meget vanskeligt at foretage en sammenfatning af anvendelsen af direktivet i praksis, da gennemførelsen er sket for nylig, og bilaget, der indeholder de subsidiære forskrifter, endnu ikke har været anvendt. Det er dog muligt ud fra den aktuelle erfaring at komme med nogle generelle iagttagelser. Indarbejdelsen i de enkelte medlemsstaters lovgivning om erhvervsforhold er, som det allerede er nævnt, hidtil sket uden vanskeligheder, eftersom det har været muligt at overholde hver medlemsstats egne ordninger om arbejdstagerrepræsentation. Det har været en af lovgivernes hovedopgaver i forbindelse med direktivets gennem- førelse at søge at finde frem til en harmonisk forbindelse mellem arbejdstager- repræsentanter på nationalt og på tværnationalt plan. For de fleste landes vedkom- mende har man givet de faglige organisationer plads i første eller anden række for at give dem mulighed for at bevare den rolle, de spiller i nationale forhold. I de forskellige medlemsstater har de tværnationale repræsentative organer god grund til at samarbejde med de eksisterende strukturer for arbejdstagerrepræsentation, men man må ved siden af de positive indvirkninger fremhæve, at der er visse problemer som følge af oprettelsen af et tværnationalt organ. Man kan selvfølgelig håbe på, at 4 det europæiske samarbejdsudvalg kan puste nyt liv i samrådsidéen, og at der opstår en ny dialog mellem de folkevalgte organer, de faglige organisationer og EU- organerne. Man kunne også frygte, at der med hensyn til de konflikter, der har tværnationale virkninger, så som virksomhedslukninger, kunne opstå spændinger mellem de holdninger, der findes blandt arbejdstagerrepræsentanter på nationalt plan og på fællesskabsplan. Nogle medlemsstater har søgt at styrke den rolle, som arbejdsmarkedsparterne har, herunder har navnlig den bestemmelse i direktivet, hvorved man kan udpege en ekspert til at bistå det særlige forhandlingsorgan og det europæiske samarbejds- udvalg, gjort det nemmere for arbejdsmarkedets parter at deltage i processen. Endvidere kan man med hensyn til samhørighed og samråd nævne de nationale foranstaltningers praktiske betydning. I henhold til disse skal oplysninger om sammensætningen af det særlige forhandlingsorgan og det europæiske samarbejds- udvalg meddeles på alle decentrale niveauer i en koncern, hos den lokale ledelse og hos de nationale arbejdstagerrepræsentanter. Det fremhæves ofte, at det er vigtigt at skabe åbenhed i relationerne mellem arbejds- markedets parter på tværnationalt plan, både i forbindelse med arbejdstagerrepræ- sentation og i forbindelse med overenskomstforhandlinger. På det teoretiske plan er det også vigtigt at fremhæve, at de pågældende medlems- stater har accepteret at anerkende begreberne i direktivet, som undertiden er nye. Inden for området arbejdstagerrepræsentation, der stadigvæk er et meget følsomt område i EU, er det væsentligt at præcisere dette. For så vidt angår de fælles principper kan man hævde, at direktivet og dets gennemførelseslovgivning gør det muligt at introducere en pligt til at udvise god vilje i forhandlingerne mellem arbejdsmarkedsparterne på europæisk plan. Forplig- telsen tager sit udgangspunkt i en samarbejdsvillig ånd mellem parterne. I forbindelse med de europæiske integrationsbestræbelser er der åbenlyse muligheder ved udveksling af viden, ved gensidige påvirkninger, ved strategier, såvel som ved synergieeffekt i forbindelse med de interesser, som arbejdstagere fra samme koncern har. Tværnational oplysning og arbejdstagerrepræsentation er et nyt og vigtigt svar på de konsekvenser for Europa, som globaliseringen af økonomien har. På det konkrete plan fungerer den tværnationale arbejdstagerrepræsentation allerede, da næsten 600 fællesskabskoncerner, herunder nogle af de største, inden den indgik en aftale i henhold til 22. september 1996 underskrev en aftale eller bestemmelserne i artikel 6 i direktivet. til at Artikel 13 i direktivet anerkender aftaler indgået forud for direktivets iværksættelse, hvilket har bidraget fremme underskrivelsen af sådanne aftaler. Denne bestemmelse tillader arbejdsmarkedets parter og tværnationale virksomheder selv at forhandle. De europæiske faglige organisationer har i øvrigt spillet en afgørende rolle i denne første fase i forbindelse med forhandlingerne af aftalerne. På nuværende tidspunkt er der meget få klager over de aftaler, der blev indgået før direktivets iværksættelsesdato. 5 2. 2. 2. Særlige betragtninger Der er grund til at nævne, at arbejdsmarkedsparterne fra EFS, UNICE og CEEP afholdt en stor konference om "Europæiske Samarbejdsudvalg - praksis og udvik- ling" den 28. til 30. april 1999 i Bruxelles med støtte af Kommissionen. Dette arrangement var en enestående lejlighed for næsten 650 personer med praktisk erfaring (virksomhedsrepræsentanter, der har etableret et europæisk samarbejds- udvalg, medlemmer af europæiske samarbejdsudvalg og medlemmer af arbejdsgiver- og arbejdstagerrepræsentationer på nationalt plan og på EU-plan såvel som repræsen- tanter for medlemsstaterne) til at gøre status over de forskellige erfaringer i forbindelse med direktivets anvendelse. Selvom hverken UNICE, CEEP eller EFS havde anmodet om en øjeblikkelig revision af direktivet, har de drøftelser, der har fundet sted, gjort det muligt at udpege en række problemer i forbindelse med direktivets anvendelse set fra et juridisk og praktisk synspunkt. Der er grund til at fremhæve, at nedennævnte liste over problemer på ingen måde skal anses for at være udtømmende: a) Direktivet er baseret på princippet om arbejdsmarkedsparternes næsten absolutte fortrinsret og frihed til af forhandle relevante aftaler. Denne indgangsvinkel har vist sig effektiv og har gjort det muligt, at så mange aftaler hidtil er blevet indgået. Der er imidlertid nogle aftaler, som tilsyneladende kun sikrer en meget lav oplysningsgrad og tværnational høring i meget begrænset omfang. b) Det kan ske, at der efter en fusion af virksomheder eller af koncerner findes to eller flere europæiske samarbejdsudvalg i den nye virksomhed eller den nye koncern. Direktivet indeholder på nuværende tidspunkt ikke bestemmelser om, at eksisterende aftaler skal have en klausul om tilpasning, når der sker ændringer i virksomheden eller koncernen. Imidlertid skal aftalerne i henhold til direktivets målsætning på et hvilket som helst tidspunkt dække alle arbejdstagere. Derudover skal det bemærkes, at nogle medlemsstater allerede har planlagt at inkorporere klausuler om tilpasninger i de eksisterende aftaler. c) I perioden mellem direktivets vedtagelse, den 22. september 1994 og datoen for direktivets gennemførelse den 22. september 1996 blev der indgået ca. 450 aftaler. Efter den 22. september 1996 blev der indgået betydeligt færre aftaler. Der er ikke nogen tvivl om, at den succes, som de aftaler, der blev indgået før direktivets gennemførelse, har fået, kan forklares ved, at de europæiske fagforeninger deltog meget aktivt i forhandlingerne i forbindelse med de fleste af disse aftaler, hvilket ikke er tilfældet for de aftaler, der blev truffet på baggrund af artikel 5 og 6 i direktivet. En anden årsag til, at der er færre forhandlinger og aftaler, kunne være, at de fleste store virksomheder allerede har indgået en aftale, og at det nu er op til de små og mellemstore virksomheder, der er repræsenteret i flere lande, at etablere et europæisk samarbejdsudvalg. Disse virksomheder har særlige karakteristika og stiller særlige krav og har ofte kun en meget lav organisationsprocent. d) Selvom antallet af uoverensstemmelser forbindelse med direktivet om europæiske samarbejdsudvalg er lavt, når man tager i betragtning, at de tværnationale bestemmelser, der indebærer etablering af et informations- og høringssystem på tværs af grænserne, er en nyhed, er der navnlig på baggrund af en nærmere bestemt i 6 hændelse rejst spørgsmål om, hvorvidt det nuværende direktiv er tilstrækkelig klart til at sikre, at der "inden for en rimelig frist" sker formidling af information og finder høringer sted, og det under alle omstændigheder, inden der træffes en beslutning. e) I drøftelserne om direktivets anvendelse i praksis har man utallige gange gjort opmærksom på, at det er vigtigt med uddannelse af medlemmerne af det særlige forhandlingsorgan og det europæiske samarbejdsudvalg. Hovedargumentet er, at direktivet om de europæiske samarbejdsudvalg er et redskab i forbindelse med den tværnationale repræsentation, som åbner nye muligheder for interesserepræsentation og for tværnational kommunikation. Som følge heraf kræves der et vist kompetence- niveau hos medlemmerne af det europæiske samarbejdsudvalg. f) Et andet spørgsmål, der ofte er blevet rejst under drøftelserne om anvendelsen i praksis af direktivet, vedrører effektiviteten i informationsstrømmen mellem de forskellige niveauer i arbejdstagerrepræsentationen. For at kunne udveksle oplys- ninger og blive hørt på en effektiv måde på EU-plan, er det nødvendigt, at der på nationalt plan findes gode informations- og høringssystemer, og at de forskellige niveauer forbindelse med arbejdstagerrepræsentation i virksomhederne eller koncernerne er indbyrdes forbundet. i I artikel 15 i direktiv 94/45/EF om indførelse af europæiske samarbejdsudvalg eller en procedure i fællesskabsvirksomheder og fællesskabskoncerner med henblik på at informere og høre arbejdstagerne fastsættes det, at: "Senest den 22. september 1999 foretager Kommissionen i samråd med medlems- staterne og arbejdsmarkedets parter på europæisk plan en revision af gennem- førelsesbestemmelserne til dette direktiv og undersøger herved især, om tærsklerne for antallet af ansatte er passende, med henblik på om det er nødvendigt at forelægge Rådet ændringsforslag. " For at efterkomme bestemmelserne i denne artikel har Kommissionen hørt medlems- staterne og de europæiske arbejdsmarkedsparter. Evalueringen af gennemførelsen af direktivet vil finde sted i forbindelse med de igangværende drøftelser i Rådet og i Europa-Parlamentet om de sager, der er tæt knyttet hertil (forslag til Rådets direktiv om indførelse af en generel ramme for in- formation og høring af arbejdstagerne i Det Europæiske Fællesskab (Kom (1998) 612 endelig udg. af 11. 11. 1998), udkast til direktiv om medarbejderindflydelse i Det Europæiske Selskab). På baggrund af konklusionerne i denne evaluering såvel som udviklingen i andre sa- ger vil Kommissionen ved given lejlighed træffe beslutning om en eventuel revision af direktivet. 3. ANALYSE AF DE JURIDISKE GENNEMFØRELSESFORANSTALTNINGER 3. 1. Anvendelsesområde 3. 1. 1. Det materielle og geografiske anvendelsesområde a) Alle medlemsstater fastsætter det geografiske anvendelsesområde til EU og EØS. Idet nogle medlemsstater udtrykkeligt har udelukket Det Forenede Kongerige, skal 7 disse bestemmelser ændres inden den 15. december 1999, da direktiv 94/45/EF er blevet udvidet til at omfatte Det Forenede Kongerige ved direktiv 97/74 /EF af 15. december 1997. b) I nogle medlemsstater er handelsflåden implicit eller eksplicit omfattet af gennemførelseslovgivningens anvendelsesområde (B, E, IRL, FIN, S, D, A, P), mens andre (EL, I) ikke tillader denne sektor at drage fordel heraf. I Danmark og Nederlandene er arbejdstagere i handelsflåden ikke udelukket fra lovgivningens anvendelsesområde, men de kan ikke vælges eller udpeges som medlemmer af det særlige forhandlingsorgan eller af det europæiske samarbejdsudvalg. c) Alle medlemsstater overholder direktivets materielle anvendelsesområde, både med hensyn til antallet af ansatte i fællesskabsvirksomhederne og -koncernerne (mindst 1000 ansatte i alt og mindst 150 ansatte i to dattervirksomheder eller bedrifter) og med hensyn til kravet om, at der skal være virksomheder i mindst 2 forskellige medlemsstater. d) Hvad angår udregningen af antallet af ansatte anvender alle medlemsstater den definition på en lønmodtager, som den nationale lovgivning giver, i medfør af den lex fori-fremgangsmåde, som direktivet giver mulighed for. De kriterier, der anvendes til at karakterisere et ansættelsesforhold, handler især om, hvorvidt der er tale om et lønkrav og et underordnet forhold. Med hensyn til selve udregningen af antallet af ansatte henvises der direkte eller indirekte til en udregning, der er foretaget over to år. Der findes forskellige udregningsformer i forbindelse med lønmodtagere på deltid: i Belgien anvendes der en udregning, der adskiller sig lidt fra reglen om prorata temporis2. I Irland inkluderer man ikke i udregningen af antallet af ansatte de arbejdstagere, der har været ansat i mindre end 13 uger og har arbejdet mindre end 8 timer om ugen. I Spanien er varigheden af en arbejdskontrakt afgørende for om deltidsansatte inkluderes i beregningen eller ej3. figurerer lønmodtagere på deltid i udregningen som arbejdstagere på fuld tid (A, D, EL, F, FIN, NL, P), ellers medregnes de prorata temporis (I). I 7 medlemsstater Nogle kategorier er undtaget, så som lærlinge (I, IRL), hjemmearbejdere (I), sæson- eller løsarbejdere (FIN), eller ledende personale (A, D, IRL). e) Med undtagelse af Frankrig, Finland, Danmark, Nederlandene og Sverige fastsætter alle medlemsstater i deres gennemførelseslovgivning, at de europæiske samarbejdsudvalgs beføjelser og kompetenceområder og omfanget af de procedurer for information og høring af arbejdstagere, som indføres, vedrører alle bedrifterne i medlemsstaterne, hvis det drejer sig om en fællesskabsvirksomhed, og alle sig om en koncernens virksomheder i medlemsstaterne, hvis det drejer 2 3 Hvis lønmodtagerne arbejder 3/4 af den fulde tid, regnes de med som fuldtidsansatte, ellers som halvtidsansatte. Deltidsarbejdstagere, hvis arbejdskontrakt er på ubestemt tid, eller hvor varigheden er på mere end to år, medregnes i virksomhedens faste antal ansatte. Arbejdskontrakter, der er kortere end to år, medregnes i forhold til det antal dage, arbejdstagerne har arbejdet inden for de to år, der går forud for den dato, hvor forhandlingsproceduren blev indledt. Man regner med en ekstra arbejdstager for hver 400 dage eller dele af dage, som arbejdstagerne har arbejdet. 8 fællesskabskoncern. Det er dog muligt at fastsætte et større anvendelsesområde gennem den aftale, der er nævnt i artikel 6 i direktivet. 3. 1. 2. Begrebet virksomhed eller koncern a) I mange lande er begrebet virksomhed ikke defineret, og man anvender eksplicitt (EL, IRL, I) eller implicit den definition, som EF-domstolen har udarbejdet. Begrebet bedrift er i Irland præciseret ud fra et kriterium om geografisk adskillelse. I Belgien definerer udtrykket "bedrift" en del af en virksomhed, der ikke er nogen juridisk person. Hvad angår gennemførelsen i Østrig, henvises der til artikel 34 i den østrigske lov om tilrettelæggelse af arbejdet. Kun i den spanske og svenske gennemførelseslovgivning omtales de offentlige virksomheder udtrykkeligt. I Italien og Belgien, hvor direktivet blev indarbejdet i den nationale lovgivning ved hjælp af kollektive overenskomstaftaler, er disse ikke omfattet (for Belgiens vedkommende var det i form af en kongelig bekendtgørelse, hvorved anvendelsesområdet blev udvidet, dog uden at omfatte offentlige virksomheder). Der skal rettes op på disse forhold. b) Begrebet virksomhed, der udøver kontrol er tilstrækkeligt behandlet i direktivet, således at gennemførelseslovgivningen ikke har forsøgt at ændre det. Teksten er gengivet uændret i Italien, Grækenland, Sverige, Irland, Belgien, Østrig, Danmark og i overensstemmelse med Portugal, eller der er anvendt andre udtryk, der er forudsætningerne i direktivet eller med deres rækkefølge (Irland, Tyskland og Spanien), eller der er tilføjet yderligere forklaringer (Frankrig). Gennemførelseslovgivningen henviser også ofte til den almindelige selskabsret, enten for til direktivets almene bestemmelser. tydeliggørelsens skyld eller som supplement Således overholder man i Nederlandene forudsætningerne i direktivet, såvel som rækkefølgen, men ved vurderingen af kapital og stemmerettigheder udelukker lovgivningen de situationer, hvor en virksomhed i kraft af sine kapitalandele i en (indirekte deltagelse). anden virksomhed overtager dennes Derudover tilskrives belånte aktier kreditorerne. stemmerettigheder I Finland er der med henvisningen til selskabsretten grund til at tro, at forudsætningerne i direktivet også overholdes, såvel som kriteriet om den kontrolle- rende interesse for at karakterisere kontrollen med datterselskaberne. Den irske lovgivning udemærker sig ved at behandle de vanskeligheder, der opstår ved at inkludere joint-ventures (hvor der er tale om en 50-50%'s fordeling). 3. 2. Anmodning om forhandling Alle medlemsstater overholder forpligtelserne i direktivet, både med hensyn til de forpligtelser, som den centrale ledelse har, og med hensyn til fastsættelsen af, hvilke virksomheder eller koncerner der med rette kan foranledige, at der indledes for- handlinger (100 lønmodtagere eller deres repræsentanter i mindst to medlemsstater). 9 Den italienske lovgivning fastsætter derudover, at de faglige organisationer, der har underskrevet den gældende kollektive overenskomst, kan anmode om, at der etableres et særligt forhandlingsorgan. Den centrale ledelses forpligtelser er blevet præciseret i Sverige og styrket i Neder- landene, Tyskland og Østrig, for så vidt angår formidling af oplysninger til de lokale ledelser og faglige organisationer. I Østrig har de anmodende ret til at bede den centrale eller lokale ledelse om at oplyse, hvor mange arbejdstagere der er i bedriften eller virksomheden. Disse oplysninger er meget interessante, idet oplysningerne i forbindelse med etablering af et særligt forhandlingsorgan videregives til alle interesserede i fællesskabskoncernen. 3. 3. Det særlige forhandlingsorgan 3. 3. 1. Geografisk og proportionalt kriterium Alle medlemsstater overholder direktivet med hensyn til den geografiske fordeling af medlemmerne af det særlige forhandlingsorgan (et medlem pr. land) og den proportionale fordeling af de yderligere medlemmer alt efter antallet af arbejdstagere i hvert land. Flere medlemsstater har yderligere sofistikeret fordelingen ved at opdele de ansatte i grupper, og Danmark har fastsat tærskler for de yderligere medlemmer (tærskel på 2000 ansatte derefter på 5000 ansatte), men under alle omstændigheder synes princippet om proportionalitet at være overholdt. 3. 3. 2. Antallet af repræsentanter Antallet af repræsentanter i det særlige forhandlingsorgan (3-17), er ofte nævnt udtrykkeligt (DK, EL, FIN, I, IRL, NL), og undertiden er det udeladt (B, D, E, S, A, P). I visse tilfælde svarer fordelingen af medlemmerne ikke til det maksimale antal på 17, der er fastlagt i direktivet (A, D, E, F), men det er et krav, at koncernen er etableret i mere end 14 medlemsstater, for at den øvre grænse på 17 kan overskrides i disse lande. 3. 3. 3. Strukturændring i koncernen mens forhandlingerne står på De fleste medlemsstater fastsætter ingen bestemmelser om ændring i sammensæt- ningen af det særlige forhandlingsorgan, mens forhandlingerne står på (A, F, FIN, I). Der er dog indføjet særlige bestemmelser i Spanien, Nederlandene, Portugal og Grækenland, hvis der sker strukturændringer i fællesskabsvirksomheden eller - koncernen. 3. 3. 4. Repræsentanter for tredjelande De fleste medlemsstater giver repræsentanter for tredjelande mulighed for at blive inddraget, men på forskellige betingelser: enten som observatører uden stemmeret (EL, E, F, NL, P), eller ved at tillade, at de vælges eller udnævnes i henhold til deres nationale lovgivning som fuldgyldige medlemmer (DK), eller ved at bestemme, at betingelserne for deres udnævnelse og status fastlægges ved en aftale, der indgås af den centrale ledelse og det særlige forhandlingsorgan (A, D, EL). I Portugal er den centrale ledelse ikke tvunget til at afholde udgifterne i forbindelse med observa- tørerne. 10 Finland, Danmark, Italien og Belgien har ikke truffet bestemmelser om tredjelandene i EØS. 3. 3. 5. Oplysning om sammensætningen af det særlige forhandlingsorgan De fleste medlemsstater fastsætter, at den centrale ledelse skal underrettes om sam- mensætningen af det særlige forhandlingsorgan, men nogle lande, så som Finland, fastsætter, at anvendelsesområdet i forbindelse med denne oplysningsforpligtelse skal udvides til at omfatte alt personale; til faglige organisationer og lokale ledelser (I); til lokale ledelser (A). Ligeledes skal den centrale ledelse i Tyskland underrette den lokale ledelse, de eksisterende arbejdstagerrepræsentanter såvel som de fagforeninger, som allerede befinder sig i de der etablerede bedrifter. 3. 3. 6. Det særlige forhandlingsorgans sammensætning Udnævnelsen af repræsentanter til det særlige forhandlingsorgan er i hver enkelt for medlemsstat repræsentation i medlemsstaten. tilrettelagt under hensyntagen til de gældende strukturer Belgien: Valget foretages af medlemmerne af bedriftsrådet, eller, hvis et sådant ikke findes, af arbejdsmiljøudvalget. Hvis det ikke finder sted, kan den paritetiske kommission tillade fagforeningsrepræsentationen at vælge medlemmerne til det særlige forhandlingsorgan for Belgien. Danmark: Valget foretages af repræsentanterne for samarbejdsudvalget, af tillids- manden eller af lønmodtagerne. Tyskland: De eksisterende strukturer udpeger repræsentanterne i følgende række- følge: koncernudvalg, centralt bedriftsråd, bedriftsråd, bedriftsudvalg. Grækenland: organisationer, og hvis arbejdstagerne. Udpegelsen finder sted i sådanne ikke følgende rækkefølge: de faglige findes, bedriftsudvalget og derefter Spanien: Udpegelsen sker efter fælles aftale mellem de faglige repræsentationer, som tilsammen udgør flertallet af medlemmerne af bedriftsudvalget, i givet fald per- sonalerepræsentationen, eller efter aftale mellem flertallet i disse udvalg og repræsentationer. Frankrig: De faglige organisationer udpeger repræsentanterne blandt de valgte medlemmer i eller blandt koncernen. Hvis der i Frankrig ikke findes nogen faglig organisation i koncernen, foretages valget af lønmodtagerne. fagforeningsrepræsentanterne af bedriftsudvalget Irland: indgå en aftale mellem den centrale ledelse og lønmodtagerne. Udpegelsen eller valget foretages af lønmodtagerne; det er muligt at Italien: De faglige organisationer, der har underskrevet overenskomstaftalen, foretager udpegelsen. Hvis sådanne ikke findes, træffes der aftale mellem de faglige organisationer og den centrale ledelse om, hvilke medlemmer der skal udpeges. 11 Valget foretages af det udvalg, der befinder sig på det højeste Nederlandene: niveau: koncernudvalg, centraludvalg, bedriftsudvalg. Hvis ikke alle bedriftsudvalg er repræsenteret i de andre udvalg, sker udpegelsen i fællesskab af de ikke repræ- senterede udvalg og koncernudvalget. Hvis en del af arbejdstagerne ikke er repræsenteret i bedriftsudvalget, skal de kunne give deres mening til kende med hensyn til valget af medlemmer til det særlige forhandlingsorgan. Hvis der ikke findes et bedriftsudvalg, foretages valget af lønmodtagerne. De eksisterende rækkefølge: Østrig: koncernudvalg, bedriftsråd, bedriftsudvalg. De faglige repræsentanter kan udpeges som medlemmer af det særlige forhandlingsorgan, selv hvis de ikke er medlemmer af et bedriftsudvalg. strukturer følgende udpeger i Portugal: Udpegelsen sker efter fælles aftale, der indgås i følgende rækkefølge : mellem de valgte organer og fagforeningerne, mellem de valgte organer, hvis der ikke er fagforeninger i virksomheden eller bedriften, mellem fagforeningerne, der repræsenterer mindst 2/3 af arbejdstagerne, eller mellem de fagforeninger, der repræsenterer mindst 5% af arbejdstagerne. Hvis ikke der indgås en aftale, hvis ingen bliver udpeget, og hvis der ikke findes et valgt organ eller fagforening, eller hvis mindst 1/3 af arbejdstagerne anmoder herom, vælges repræsentanterne til det særlige forhandlingsorgan ved direkte og hemmelig afstemning på baggrund af lister, som mindst 100 arbejdstagere eller 10% heraf har forelagt. Finland: Valget tilrettelægges efter aftale. Hvis der ikke træffes en aftale, skal valget afholdes af de mest repræsentative arbejdsmiljørepræsentanter og personale- repræsentanter. Valget Sverige: foretages af den fagforening, der har underskrevet den kollektive overenskomst for den virksomhed, der udøver kontrol. Hvis der findes flere fagforeninger, skal de forhandle sig frem til en aftale med henblik på at afholde valget. Hvis ikke de bliver enige om en aftale, skal den mest repræsentative fagforening foretage udpegelsen. I alle de medlemsstater, der overlader en væsentlig del af arbejdstagerrepræsen- tationen til bedriftsudvalget eller til virksomhedens interne repræsentanter, navnlig i forbindelse med information og høring af arbejdstagerne (eller i forbindelse med den fælles beslutningstagning), sker udnævnelsen af medlemmerne til det særlige for- handlingsorgan således ved deres mellemmænd. Den centrale rolle gives således til samarbejdsudvalget (eller til det centrale bedriftsudvalg) i Tyskland, Østrig, Dan- mark, Finland, Frankrig, Nederlandene og Belgien, og en subsidiær rolle gives til personalerepræsentationen eller til tillidsmandsfunktionen i Danmark og i Belgien. I Italien, Grækenland, Portugal og Spanien indtager de faglige organisationer sam- men med samarbejdsudvalget en nøgleposition i den udpegelse, der finder sted. Men de spiller også en indirekte rolle, enten fordi de faglige organisationer udarbejder lister over de valgte (F, S), eller fordi de er af stor betydning i forbindelse med etableringen af bedriftsudvalg i virksomheder eller koncerner, eller fordi medlemmerne af det særlige forhandlingsorgan skal være valgt fra lister, der er udarbejdet af de faglige organisationer (F), eller de skal være subsidiært udpeget (B). 12 De valg, der afholdes i Sverige blandt repræsentanterne for de fagforeninger, der har underskrevet den gældende kollektive overenskomst, giver også de faglige organisationer mulighed for at spille en vigtig rolle. Da ordningen om repræsentation er frivillig i Irland, kan valgsystemet ikke tage sit udgangspunkt i en allerede eksisterende repræsentation. I stedet for at afholde valg, hvor lønmodtagerne stemmer, kan der indgås en aftale mellem lønmodtagerne og ledelsen i hver af de virksomheder, der er berørt af den tværnationale repræsentation. Da der ikke findes et organ, der har til hovedopgave at udpege eller vælge medlemmerne af det særlige forhandlingsorgan, har medlemsstaterne meget forskellige ordninger : enten foretages udpegelsen af personalerepræsentationen (B, DK) eller af medlemmerne af arbejdsmiljøudvalget (B, FIN), eller medlemmerne udpeges ved en aftale mellem den centrale ledelse og de faglige organisationer (I) eller af lønmodtagerne (IRL), eller der afholdes valg med deltagelse af alle lønmodtagere (F, NL, P). Hvis der i Sverige ikke findes en fagforening, der har underskrevet en kollektiv overenskomst med den virksomhed, der udøver kontrol, har den lokale arbejdstagerorganisation, der organiserer de fleste lønmodtagere, til opgave at foretage udpegelsen i stedet for. Der er kun tre medlemsstater, der ikke har subsidiære ordninger, nemlig Spanien, til at etablere en Tyskland og Østrig. arbejdstagerrepræsentation, og det er deres ansvar, hvis der ikke findes et bedriftsudvalg. Dertil kommer, at tærsklen for at nedsætte disse udvalg er lav (5 ansatte i Østrig og Tyskland, 6 i Spanien). I disse lande har arbejdstagerne ret Endelig skal det fremhæves, at det har været væsentligt for medlemsstaterne at sørge for, at arbejdstagerne er repræsenteret og at etablere en ordning til udpegelse af medlemmerne af det særlige forhandlingsorgan, som er i overensstemmelse med den interne repræsentationsstruktur, og som harmonerer med den rolle, som de faglige organisationer spiller i hver enkelt medlemsstat. 3. 4. Aftaler - artikel 6 De fleste medlemsstater overholder bestemmelserne i direktivet om indholdet af den aftale, der opstår ved forhandling mellem den centrale ledelse og det særlige forhandlingsorgan. Dog har en række medlemsstater i deres nationale lovgivning tilføjet visse bestemmelser, der ikke var indeholdt i direktivet : - Den spanske, finske, irske og italienske lovgivning indeholder bestemmelser om udvælgelse af arbejdstagerrepræsentanter forhandlingsprocedurerne og til etablering af et europæisk samarbejdsudvalg. til - Med hensyn til indholdet af den aftale, i henhold til hvilken det europæiske sam- arbejdsudvalg indføres, kræver spansk og græsk lovgivning, at aftaleparternes identitet fremgår af aftalen; den italienske aftale mellem forbundene fastsætter, at indholdet af informationen og høringen skal være præciseret i aftalen; i henhold til den irske lovgivning skal aftalen indeholde bestemmelser om, hvordan de oplysninger, som arbejdstagerne får, bliver videregivet lønmodtagerne i den i hvilken form lønmodtagernes holdning til de pågældende medlemsstat og, oplysninger, de har fået, bliver registreret; den portugisiske lovgivning giver parterne til 13 mulighed for at afgøre, hvilken lov der gælder for aftalen, såvel som hvilke emner der skal anses for at være fortrolige. - Med hensyn til indholdet af den aftale, hvorefter der indføres en informations- og høringsprocedure, kræver den franske, irske og nederlandske lovgivning, at aftalen indeholder bestemmelser om, hvilke virksomheder procedurerne gælder for, den måde hvorpå arbejdstagere eller deres repræsentanter informeres og høres om tvær- nationale spørgsmål, der har stor indflydelse på arbejdstagerne, de finansielle og materielle ressourcer, der allokeres med henblik på at gennemføre proceduren, afta- lens varighed samt genforhandlingsproceduren; den østrigske lovgivning kræver, at konsekvenserne af omstruktureringerne klart defineres over for samarbejdsudvalget i selve aftalen. I de fleste af gennemførelsesbestemmelserne henvises der til princippet om frihed i forbindelse med overenskomstforhandlingerne. I de øvrige bestemmelser forudsættes det implicit. Aftalen indeholder altså i alle medlemsstater betingelser for etablering af tværnational repræsentation og betingelser for, hvordan den skal fungere. En række bestemmelser indeholder i princippet en forpligtelse om at udvise god vilje i forhandlingerne eller forhandle i en samarbejdsvillig ånd4. I Spanien er det udtryk- keligt bestemt, at forhandlingerne kan suspenderes, hvis der er tale om ond vilje fra en af parterne, hvilket sidestilles med, at man nægter at indlede forhandlinger. I Belgien har man bestemt, at der ud over de obligatoriske bestemmelser i direktivet skal udarbejdes en protokol, der indeholder alle de konkrete bestemmelser for, hvor- dan det europæiske samarbejdsudvalg fungerer. Disse bestemmelser er for de andre landes vedkommende nærmere beskrevet i udvalgets forretningsorden. Hvad angår den måde, som det europæiske samarbejdsudvalg og informations- og høringsproceduren over for arbejdstagere virker på i forholdet til den centrale finske og nederlandske lovgivning ikke ledelse, udtrykkeligt en forpligtelse til at udvise samarbejdsvillighed i forbindelse med de gensidige rettigheder og forpligtelser. indfører den danske, franske, Der kræves i flere medlemsstater et flertal på to tredjedele, for at det kan besluttes ikke at indlede forhandlinger eller at annullere de løbende forhandlinger (A, D, FR, I, E, P). Dette punkt er ikke udtrykkeligt præciseret i de andre medlemsstaters gennem- førelsesbestemmelser. 3. 5. Subsidiære forskrifter Alle medlemsstater overholder betingelserne for anvendelse af de subsidiære forskrifter (dvs. hvis man nægter at indlede forhandlinger inden for en frist på 6 måneder, eller hvis der efter tre år ikke er indgået en aftale), undertiden med nogle tilpasninger : 4 Finland, Frankrig, Nederlandene og Sverige har i deres gennemførelseslovgivning ingen forpligtelse om at forhandle i en samarbejdsvillig ånd. Imidlertid er princippet om god vilje i forhandlingerne et almindeligt princip i civilretten i nogle lande, så som Nederlandene. Ydermere, med hensyn til betragtningernes juridiske rækkevidde såvel som den nationale retspraksis på dette område begrænser manglen på dette begreb i visse gennemførelseslove, ikke dets juridiske rækkevidde. 14 I Finland, Italien og Sverige skal de subsidiære bestemmelser anvendes, når en aftale, der er indgået før direktivets gennemførelse, ikke er blevet fornyet inden for en frist på 6 måneder at regne fra den dato, hvor den er opsagt (FIN) eller udløbet (S). I Spanien og Sverige skal de subsidiære bestemmelser anvendes, når en aftale, der er indgået efter direktivgennemførelsen, ikke er blevet fornyet inden for en frist på 6 måneder at regne fra den dato, hvor den er udløbet. 3. 5. 1. Om sammensætningen af medlemmer af det europæiske samarbejdsudvalg Alle medlemsstater vedtager bestemmelser om, hvordan medlemmerne af det europæiske samarbejdsudvalg udpeges. Disse bestemmelser er identiske med bestemmelserne for sammensætningen af det særlige forhandlingsorgan. Bestemmelserne om den geografiske identiske med bestemmelserne for det særlige forhandlingsorgan (1 medlem pr. medlemsstat). Det samme gælder for den proportionale fordeling af medlemmerne i forhold til antal ansatte. fordeling er ligeledes Alle medlemsstater har fastsat, at det skal være muligt at nedsætte et snævert udvalg på tre medlemmer. I nogle medlemsstater (B, E, IRL), kan dette udvalg udvides med flere medlemmer i tilfælde af usædvanlige omstændigheder. Flertallet af medlemsstaterne har bestemt, at udvalget skal bestå af mindst 3 og højst 30 medlemmer (ikke præciseret i B, NL og P). I Østrig og Danmark er en permanent tilstedeværelse af fagforeningsrepræsentanter tilladt, hvis de allerede er medlemmer af et nationalt samarbejdsudvalg. 3. 5. 2. Om information og høring indfører information og høring af arbejdstagerne i over- Alle medlemsstater ensstemmelse med direktivet, herunder retten til at afgive en udtalelse i tilfælde af usædvanlige omstændigheder i Italien, Frankrig, Spanien, Grækenland, Østrig og Portugal. I Nederlandene kan man inden for en rimelig frist efter mødet udstede en erklæring. Nogle medlemsstater (f. eks. IRL) præciserer, at det europæiske samarbejdsudvalgs informations- og høringsprocedure skal være præget af god vilje. Selv hvis lovgiv- ningen ikke udtrykkeligt anfører, at det er nødvendigt at udvise denne samarbejds- villige ånd, kan man opfatte forpligtelsen som implicit eller som en følge af hen- sigten med lovgivningen, eller endda som udtryk for de almindelige retsprincipper. Østrig og Tyskland udelukker til dels de organisationer, der varetager særlige ideolo- giske holdninger, fra det europæiske samarbejdsudvalgs informations- og hørings- procedure. Sverige udelukker dem kun, for så vidt angår deres aktiviteters mål og retning. 3. 5. 3. Om det europæiske samarbejdsudvalgs kompetenceområde i Det europæiske samarbejdsudvalgs kompetenceområder, som de er direktivet, både med hensyn til det årlige møde og de usædvanlige omstændigheder, er meget nøjagtigt indarbejdet i alle medlemsstaterne. Hvad angår den tværnationale fastsat 15 dimension i de emner, der behandles, adskiller udtrykkene i de nationale bestem- melser sig undertiden lidt fra udtrykkene i direktivet. For så vidt angår det årlige møde, med undtagelse af kravet om en informations- rapport, der skal udarbejdes på forhånd, er det almindelige kompetenceområde gen- givet næsten ordret i alle medlemsstaterne. Italien tilføjer princippet om lige mulig- heder, og i Nederlandene tilføjes miljøområdet. Ligesom i direktivet er listen over emner ikke udtømmende. De usædvanlige omstændigheder, der er nævnt i direktivet, (eller udtrykt med andre ord som i Italien, hvor man taler om en begivenhed, der påvirker arbejdstagernes interesser) giver anledning til ekstraordinære møder i alle medlemsstaterne. Endelig skal det fremhæves, at i visse nationale bestemmelser (A, B, IRL, P) er der udtrykkeligt fastlagt bestemmelser om forberedende møder, der skal give det euro- pæiske samarbejdsudvalg lejlighed til at mødes, inden udvalgene møder den centrale ledelse. I de øvrige medlemsstater er denne mulighed ikke nævnt, skønt disse møder er udtrykkeligt omtalt i direktivet. Det faktum, at bestemmelsen mangler, medfører dog ikke, at den centrale ledelse kan nægte at afholde disse møder, eller kan nægte andre former for foranstaltninger, eftersom de er nødvendige for, at det europæiske samarbejdsudvalg fungerer godt. 3. 5. 4. Om den tidsmæssige tilrettelæggelse af informations- og høringsproceduren De udtryk, der er anvendt i nogle af gennemførelsesbestemmelserne med henblik på høring i tilfælde af usædvanlige omstændigheder, er forskellige, men de er alle baseret på det princip om opfyldelse af forpligtelserne "i god tid", som er fastslået af EF-domstolen: høringen skal finde sted så hurtig som muligt (IRL, FIN, NL, P) eller så tidligt, at den tjener et formål (E). Den omstændighed, at der mangler en udtrykkelig bestemmelse herom, betyder ikke noget for den pligt, som den centrale ledelse har til at opfylde forpligtelserne om information og høring i "god tid", hvilket fremgår af EF-domstolens fortolkning af forpligtelsen til at sikre, at fællesskabsbestemmelserne har en formålstjenlig virkning. Denne fortolkning gælder for de nationale domstole. En række medlemsstater (A, I, F, NL, P) fastlægger ligeledes, at forhandlingerne skal genoptages inden for en frist på 4 år efter ikrafttrædelsen af de subsidiære forskrifter. I Tyskland og i Østrig skal det europæiske samarbejdsudvalg træffe beslutning om, hvorvidt forhandlingerne skal genoptages i medfør af artikel 6 i direktivet. 3. 5. 5. Om ændring i koncernstrukturen Der skal ske en tilpasning i sammensætningen af udvalget: i Danmark, Tyskland og Portugal, i forhold til det antal lønmodtagere, der arbejder i de forskellige lande i Frankrig, når udvalget fornyes (hvert andet år) i Nederlandene ved ændringer, der berettiger hertil (integration af yderligere medlemmer). 16 3. 5. 6. Om formandskabet i udvalget Nogle medlemsstater har vedtaget særlige bestemmelser med henblik på at definere, hvilke betingelser der gælder for valget af formanden for det europæiske samar- bejdsudvalg: enten udnævnes denne ved en aftale mellem den centrale ledelse og udvalget (EL, E, IRL), eller det går på skift mellem ledelsen og udvalget (NL), eller det skal være fastlagt i udvalgets oprettelsesprotokol (B), eller formanden vælges blandt udvalgsmedlemmerne (A, D), eller formandskabet tilfalder lederen af den virksomhed, der udøver kontrol (F). 3. 6. Aftaler, som indgås inden direktivets iværksættelsesdato (artikel 13) Alle medlemsstater lægger de betingelser, der kræves i artikel 13 i direktivet, til grund for godkendelsen af aftalerne. Der er i en række medlemsstater forskel på den dato, der er fastsat af direktivet (22. 9. 1996), og datoen for ikrafttrædelsen af de gennemførelsesbestemmelser, hvorefter aftalerne godkendes (D, F). I Østrig har lovgivningen tilbagevirkende kraft, og aftalerne træder i kraft den dag, der er fastsat i direktivet. I Italien og Nederlandene tages der højde for godkendelse af aftaler indgået efter den 22. september 1996: I Italien er aftaler indgået indtil november 1996 gyldige og i Nederlandene aftaler, indgået indtil februar 1997. Den portugisiske lovgivning anerkender udtrykkeligt aftaler indgået i et tredjeland, under forudsætning af at de overholder de betingelser, der gælder der, når den natio- nale lovgivning finder anvendelse. Betingelserne i artiklen er uddybet både i Belgien, hvor bestemmelsen indeholder alle de situationer, hvormed en underskrift gør aftalen retsgyldig5, og i Tyskland og Nederlandene, hvor der kræves en passende arbejdstagerdeltagelse, samt i Spanien, hvor underskrivernes beføjelser til at kunne skrive under kontrolleres6. Derudover har nogle medlemsstater indført yderligere kriterier i forbindelse med artikel 13 i direktivet som betingelse for, at de gældende aftaler er gyldige. I Irland skal aftalen være godkendt af flertallet af den arbejdskraft, som den gælder for. I Østrig gælder beskyttelsen af arbejdstagerrepræsentanterne i kraft af loven også ved artikel 13-aftalerne, og alle personalerepræsentationsinstanser skal underrettes om aftalens indhold. I Danmark skal aftalen omfatte information og høring vedrørende spørgsmål, der omhandler virksomheder eller bedrifter, der er etableret i flere medlemsstater. Nogle medlemsstater (A, B, D, FIN) har tilladt, at der sker en revision af de gældende aftaler inden for 6 måneder at regne fra den 22. september 1996 for at sikre, at de er i overensstemmelse med kravene i artikel 13. I Grækenland og Belgien har man indført krav til aftalens skriftlige form som en betingelse for godkendelsen. 5 6 Underskrift af de faglige organisationer, som har indgået den kollektive overenskomst, og som er repræsenteret i koncernen, af flertallet af de personaledelegerede i den berørte medlemsstat, af flertallet af lønmodtagerne, af en EU-organisation, der er bemyndiget hertil af virksomhedens faglige organisationer. Disse formodninger om gyldighed for visse typer af underskrivere findes også i Tyskland, Frankrig og i Italien. Finland og i Nederlandene kræver også, at underskriverens beføjelser til at kunne skrive under kontrolleres. 17 Muligheden for at videreføre disse aftaler er fastlagt i Irland, Østrig, Frankrig, Tyskland, Belgien, Spanien og Nederlandene. Der findes forskellige bestemmelser, alt efter om aftalerne er tidsubestemte eller ej. Endelig har nogle medlemsstater besluttet, at strukturændringer i koncernen skal inkorporeres i den ordning, som er iværksat gennem artikel 13-aftalerne (NL efter 5 år). 3. 7. Eksperter det der der findes tillader bestemmelser, alle medlemsstater I særlige forhandlingsorgan og det europæiske samarbejdsudvalg at anvende eksperter. De fleste medlemsstater kræver, at man skal anvende eksperter ( EL, DK, FIN, S) og/eller, at omkostningerne kun skal afholdes af den centrale ledelse for én ekspert (A, B, D, EL, F, IRL, NL, P). I Nederlandene præciseres det, at det drejer sig om én ekspert pr. dagsordenspunkt. Retten til at gøre brug af flere eksperter, selv hvis omkostningerne til en opgave afholdes af den centrale ledelse, giver det særlige forhandlingsorgan og det europæiske samarbejdsudvalg mulighed for at få bistand af fagforeningsrepræsentanter, der tilhører de nationale eller europæiske forbund, samtidig med at de kan anmode om bistand fra en "teknisk" ekspert. I de aftaler, der indgås i medfør af artikel 6, fremgår det klart, at man skal forhandle om brugen af eksperter en omkostningsfordeling. som om de nøjagtige betingelser såvel for 3. 8. Forskellige praktiske bestemmelser 3. 8. 1. Materielle og finansielle midler Alle medlemsstater fastsætter, at den centrale ledelse har pligt til at påtage sig de omkostninger, der skal sikre, at det tværnationale repræsentantionsorgan fungerer. Med hensyn til det særlige forhandlingsorgan præciseres det, at det generelt er de materielle og finansielle midler, der er nødvendige for at kunne udføre denne opgave (DK, FIN, P, A). Selv hvis formålet ikke er præciseret, er det klart, at fastsættelsen af de omkostninger, som den centrale ledelse skal påtage sig, foretages på baggrund af konkrete tilfælde ud fra en objektiv vurdering af, hvad der rent faktisk er brug for til gennemførelsen. Undertiden er disse omkostninger udspecificeret (I, IRL, P, A) i form af møder, materiale, rejser, oversættelser, indkvartering, udgifter til eksperter. I Sverige og Spanien nævnes ligeledes udgifter i forbindelse med udpegelsen af medlemmerne af det særlige forhandlingsorgan. Hvad angår det europæiske samarbejdsudvalg, der er etableret i henhold til de subsidiære forskrifter, finder man den samme generelle fremgangsmåde : den centrale ledelse skal afholde alle de udgifter, der er nødvendige, for at det europæiske samarbejdsudvalg kan fungere. Disse udgifter er næsten altid udspecificeret, f. eks. som rejser, oversættelser, omkostninger til mødeafholdelse, indkvartering, materiale (uden specifikation af, om det drejer sig om fax, telefon, computere). I Tyskland er forpligtelsen til at skaffe lokaler anført. 18 I alle medlemsstater kan man påregne at få klager om, hvorvidt det er nødvendigt og/eller rimeligt af afholde udgifter til det europæiske samarbejdsudvalg. Det overlades til de nationale domstole at afgøre om udgifterne objektivet set er nødvendige for at opretholde en tværnational repræsentation. 3. 8. 2. Midler der gives til repræsentanterne I alle medlemsstater har repræsentanterne ret til fravær for at varetage deres opgaver, og de oppebærer løn i disse fraværsperioder. Men det antal timer, der godskrives, varierer meget: 20 timer om måneden i Frankrig, 8 timer hver 4. måned i Italien, 2 timer om ugen i Grækenland, 60 timer om året i Spanien, mulighed for nødvendigt fravær i Østrig, mulighed for rimeligt fravær i Irland, en generel uspecificeret ret i Nederlandene, eller en ret som skal fastsættes ved aftale mellem arbejdsgiver og arbejdstagerens repræsentative organisation i Sverige. 3. 9. Fortrolighed 3. 9. 1. Generel pligt til at respektere fortrolighed Med undtagelse af Belgien, der kun har fastsat en forpligtelse om fortrolighed i et ledsagedokument til gennemførelseslovgivningen, pålægger alle medlemsstaterne i gennemførelseslovgivningen medlemmerne af det særlige forhandlingsorgan, det europæiske samarbejdsudvalg samt eksperter pligt til at overholde kravet om fortrolighed. Forpligtelsen er af generel art og er som oftest uden tidsbegrænsning, undertiden er den forbundet med en frist (udløbet af mandatperioden i Irland, 3 år i Italien). For- pligtelsen vedrørende fortrolighed gælder naturligvis forholdet mellem repræsen- tanter og eksperter over for tredjemand, men i Sverige og Østrig præciseres det også, at forpligtelsen ikke er gældende repræsentanterne imellem, således at man undgår klager om cirkulation af information inden for det europæiske samarbejdsudvalg. 3. 9. 2. Ret til at tilbageholde fortrolige oplysninger Ledelsens ret til at tilbageholde de oplysninger, som den skønner fortrolige (artikel 8, stk. 2, i direktivet) blev indført i Danmark, Sverige, Italien, Grækenland, Irland, Spanien, Nederlandene og Portugal. Frankrig og Østrig har ikke anvendt denne mulighed, og Tyskland har ikke anvendt den for det særlige forhandlingsorgan. Oplysningens fortrolige karakter skal kunne vurderes ud fra objektive kriterier. Bort- set fra procedurerne om de almindelige retsregler er der undertiden særlige proce- durer i Grækenland, Belgien, Portugal, og brugen af voldgift er indført i Finland. 3. 9. 3. Sanktioner i forbindelse med overtrædelse af forpligtelsen vedrørende fortrolighed Alle medlemsstater fastlægger sanktioner, der er forskellige fra land til land, f. eks. civilretlige sanktioner (F, P), men som oftest strafferetlige sanktioner. I Irland kaldes overtrædelsen for "offence", i Tyskland, Finland og Frankrig er der tale om straffe- retlige sanktioner for fabrikationshemmeligheders vedkommende. 19 Der findes ingen særlige sanktioner i Spanien og Grækenland. I Danmark er de indeholdt i en anden forskrift end gennemførelseslovgivningen. En række medlemsstater har særlige procedurer (ofte hasteprocedurer) for konflikter i forbindelse med overtrædelse af bestemmelser om fabrikationshemmeligheder (især i Frankrig, Tyskland og i Belgien). 3. 10. Beskyttelse af arbejdstagerrepræsentanter I alle medlemsstater nyder udøvelsen af hvervet som arbejdstagerrepræsentant beskyttelse. I nogle medlemsstater gøres der udtrykkeligt opmærksom på princippet om lige behandling (D, EL, IRL) som en grundlæggende garanti i forbindelse med udøvelsen af hvervet. Denne beskyttelse er i hver enkelt medlemsstat tilpasset efter de gældende be- tingelser for arbejdstagerrepræsentation. I nogle medlemsstater er beskyttelsen ud- sprunget af den kollektive overenskomst (DK), men som oftest henviser gennem- førelseslovgivningen til den generelle status, som medlemsstatens repræsentanter, tillidsmænd eller fagforeningsrepræsentanter har (B, E, F, I, NL, S, A, P). For at kunne afskedige disse repræsentanter kræves der enten en vægtig begrundelse uafhængig af, hvilken aktivitet der er tale om, eller at der er begået en alvorlig for- seelse (FIN, F). De begrundelser, som arbejdsgiver ikke må anvende, er præciseret i Finland (sygdom, strejke, religiøs overbevisning, etc. ). I Frankrig, Tyskland og Finland findes der særlige procedurer i forbindelse med en forhåndsgodkendelse af afskedigelsen. 3. 11. Sanktioner Alle medlemsstater har sanktionsordninger, der gælder ved overtrædelse af for- pligtelserne i direktivet, både hvad angår pligten til at etablere et forhandlingsorgan (det særlige forhandlingsorgan), og overholdelsen af de forpligtelser, der drejer sig om, hvordan den tværnationale repræsentationsinstans fungerer. Ordningerne er forskellige, da sanktionerne enten udspringer af overenskomsts- bestemmelser om overtrædelse (DK, S), eller af almindelige arbejdsretlige bestem- melser. Nogle medlemsstater har som sanktion indført forskellige former for bøder: DK (bøde, medmindre højere straf er forskyldt), FIN (bøde for overtrædelse af lov- bestemmelse), eller mere generelt strafferetlige sanktioner, der gør det muligt for dommeren at pålægge forskellige former IRL ("offence"), EL, E (sanktioner for overtrædelse af lovbestemmelse), B (administrative bøder), A og D (sanktioner for overtrædelse af lovbestemmelse), F (sanktioner for hindringer af arbejdstagerrepræsentanters udførelse af deres opgaver), P (kvasi-delikt). for straf : Det er ikke i alle medlemsstater uddybet, hvordan man anvender disse sanktioner i tilfælde af en overtrædelse af forpligtelserne, når disse stammer fra artikel 13-aftaler, hvilket lader formode, at sanktionerne også gælder der, når man ser bort fra Danmark og Sverige, hvor artikel 13-aftalerne ikke er omfattet af sanktionsordninger. 20 Meget generelt udtrykt er det de almindelige domstole, der skal idømme sanktioner på dette område. I Grækenland drejer det sig om præfekturet, og bøderne i Grækenland indbetales desuden til en fond til arbejdstagernes vel. 3. 12. Klagemuligheder I alle medlemsstater er de kompetente domstole de domstole, der træffer afgørelse i forbindelse med klager over arbejdstagerrepræsentation. Som oftest drejer det sig om domstole inden for arbejdsret (A, B, D, E, EL, F, I, S, NL og P) for individuelle klager og/eller de almindelige domstole (DK, FIN, F) i for- bindelse med overenskomststridigheder eller endog domstole inden for selskabsret (NL). I Irland har man valgt voldgift, og det skal i særlig grad fremhæves i betragtning af klagernes tværnationale karakter (der findes kun appelmuligheder med hensyn til retlige spørgsmål). Endelig kan man konstatere visse særlige forhold, f. eks. findes der i Finland en tilsynsførende funktion, der hører ind under arbejdsministeriet, i Italien foreslås det i aftalen mellem forbundene, at der oprettes et særligt udvalg med henblik på at løse de problemer, som opstår i forbindelse med den tværnationale instans. 21 BILAG Referencer vedrørende tiltag til gennemførelse af direktiv 94/45/EF om det europæiske samarbejdsudvalg – – Belgien – – – – – Rådets direktiv 94/45/EF af 22. september 1994 om indførelse af europæiske samarbejdsudvalg og fællesskabsvirksomheder fællesskabskoncerner med henblik på at informere og høre arbejdstagerne - Offentliggjort i EFT L 254 af 30. 9. 1994, s. 64. procedure eller en i Rådets direktiv 97/74/EF af 15. december 1997 om udvidelse af direktiv 94/45/EF om indførelse i fællesskabsvirksomheder og fællesskabskoncerner med henblik på at informere og høre arbejdstagerne til at omfatte Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland - Offentliggjort i EFT L 10 af 16. 1. 1998, s. 22. samarbejdsudvalg europæiske procedure eller en af Arrêté royal du 22. 03. 1996 rendant obligatoire la convention collective de travail n° 62, conclue le 6 Février 1996 au sein du Conseil national du Travail, concernant l’institution d’un comité d’entreprise européen ou d’une procédure dans les entreprises de dimension communautaire et les groupes d’entreprises de dimension communautaire en vue d’informer et de consulter les travailleurs. Offentliggjort i: Moniteur Belge du 11. 04. 1996, p. 8465. Arrêté royal du 27. 11. 1998 rendant obligatoire la convention collective de travail n° 62bis du 6 octobre 1998 modifiant la convention collective de travail n° 62 du 6 février 1996, conclue au sein du Conseil national du Travail, concernant l’institution d’un comité d’entreprise européen ou d’une procédure dans les entreprises de dimension communautaire et les groupes d’entreprises de dimension communautaire en vue d’informer et de consulter les travailleurs. Offentliggjort i : Moniteur Belge du 16. 12. 1998, p. 935 Arrêté royal portant exécution de l'article 8 de la loi du 23 avril 1998 portant des mesures d'accompagnement en ce qui concerne l'institution d'un comité d'entreprise européen ou d'une procédure dans les entreprises de dimension communautaire et les groupes d'entreprises de dimension communautaire en vue d'informer et de consulter les travailleurs. Offentliggjort i: Moniteur Belge du 17. 10. 1998, p. 1252. Loi du 23 avril 1998 portant des mesures d'accompagnement en ce qui concerne l'institution d'un comité d'entreprise européen ou d'une procédure dans les entreprises dimension de dimension communautaire communautaire en vue d'informer et de consulter les travailleurs – Offentliggjort i: Moniteur Belge du 21. 05. 1998, p. 2192. les groupes d'entreprises de et Loi du 23 avril 1998 portant des mesures divers en ce qui concerne l'institution d'un comité d'entreprise européen ou d'une procédure dans les entreprises de dimension communautaire et les groupes d'entreprises de dimension communautaire en vue d'informer et de consulter les travailleurs – Offentliggjort i: Moniteur Belge du 21. 05. 1998, p. 2192. 22 Danmark Lov N. 371 af 22. 5. 1996 om europæiske samarbejdsudvalg - Offentliggjort Ministerialtidende, j. nr. 1996-534-8 i : Tyskland Gesetz über Europäische Betriebsräte (EBRG) af 28. 10. 1996, s. 1548- Offentliggjort i : Bundesgesetzblatt Teil I af 31. 10. 1996 , S. 1548 Grækenland Décret présidentiel n° 40/97 af 18. 3. 1997- Offentliggjort i : FEK A nr. 39; 20. 3. 1997; s. 599 Spanien Ley 10/1997, de 24 de abril, sobre derechos de información y consulta de los trabajadores en las empresas y grupos de empresas de dimensión comunitaria N 10/97 af 24. 4. 1997- Offentliggjort i : Boletín oficial del Estado N 99 af 25. 4. 1997; s. 13258 Frankrig Loi N. 96-985 du 12. 11. 1996 relative à l’information et à la consultation des salariés dans les entreprises et les groupes d’entreprises de dimension communautaire, ainsi qu’au développe- ment de la négociation collective - Offentliggjort i : Journal Officiel de la République Française; 13. 11. 1996 ; p. 16527 Intégration au Code du Travail sous les articles L 439-1 modifié, L 439-6 à L 439-24, L 483-1-2 Irland Transnational Information and Consultation of Employees Act of 1996; Transnational Information and Consultation of Employees Act of 1996 (Commencement) Order of 1996, 3. 7. 1996 - Offentliggjort i : Statutory Instruments nr. 20 af 1996; Statutory Instruments nr. 276 of 1996 Italien Accordo Interconfederale per 06. 11. 1996 Nederlandene il Recepimento della direttiva 94/45 CE del 22. 9. 1994; Wet van 23. 1. 1997 op de Europese ondernemingsraden tot uitvoering van richtlijn nr. 94/45/EG - Offentliggjort i : Staatsblad 1997/32 s. 1-15 ; 4. 2. 1997 Portugal Lei n° 40/99 de 9 de Junho que assegura a informação e consulta dos trabalhadores em empresas ou grupos de empresas transnacionais e regula a instituição de conselhos de empresa europeus ou de procedimentos simplificados de informação e consulta em empresas e grupos de empresas de dimensão comunitária. DR n° 133 de 9 de Junho de 1999, p. 3237 e ss. : Trådt i kraft den 9. juli 1999. 23 Østrig Bundesgesetz vom 17. Oktober 1996, mit dem das Arbeitsverfassungsgesetz, das Arbeits- und Sozialgerichtsgesetzes und das Bundesgesetz über die Post-Betriebsverfassung geändert für die Republik Österreich nr. 601/96, werden- Offentliggjort 31. 10. 1996 : Bundesgesetzblatt i Finland Laki yhteistoiminnasta yrityksissä annetun lain muuttamisesta 614/96; 9. 8. 1996 Sverige Lag (1996:359) om europeiska företagsråd; udarbejdet den 9. maj 1996 Luxembourg Gennemførelsen er forsinket 24


title: Ir-Regolament tal-Kummissjoni (KE) Nru 709/2000 ta' l-4 ta' April 2000 dwar il-klassifikazzjoni ta' ċerti oġġetti fin-Nomenklatura Magħquda

eurovoc_concepts:
Combined Nomenclature
customs regulations
import
legal code
textile product

formats: html pdf print

text: 02/Vol. 9 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 373 32000R0709 L 84/3 IL-ĠURNAL UFFIĊJALI TAL-KOMUNITAJIET EWROPEJ 5. 4. 2000 IR-REGOLAMENT TAL-KUMMISSJONI (KE) Nru 709/2000 ta’ l-4 ta’ April 2000 dwar il-klassifikazzjoni ta’ ċerti oġġetti fin-Nomenklatura Magħquda IL-KUMMISSJONI TAL-KOMUNITAJIET EWROPEJ, Wara li kkunsidrat it-Trattat li jistabbilixxi l-Komunità Ewropea, Wara li kkunsidrat ir-Regolament tal-Kunsill (KEE) Nru 2658/87 tat-23 ta’ Lulju 1987 dwar it-tariffa u n-nomenklatura statistika u dwar it-Tariffa doganali Komuni (1), kif l-aħħar emendat bir- Regolament tal-Kummissjoni (KE) Nru 2626/1999 (2), u b’mod partikolari l-Artikolu 9 tiegħu, nvokata, skond id-dispożizzjonijiet ta’ l-Artikolu 12(6) tar- Regolament tal-Kunsill (KEE) Nru 2913/92 tat-12 ta’ Ottu- bru 1992 li jistabbilixxi l-Kodiċi doganali Komunitarju (3), kif l-aħħar emendat bir-Regolament tal-Parlament Ewro- pew u l-Kunsill (KE) Nru 955/1999 (4), għal perijodu ta’ 60 jum mid-detentur. (5) Il-miżuri provduti l-opinjoni tal-Kumitat tal-Kodiċi Doganali, f’dan ir-Regolament huma skond Billi: (1) (2) (3) (4) tiġi żgurata applikazzjoni tan- Sabiex annessa mar-Regolament Nomenklatura Magħquda jiġu adottati miżuri dwar imsemmi, huwa meħtieġ li il-klassifikazzjoni ta’ l-oġġetti msemmija fl-Anness ma’ dan ir-Regolament. uniformi għall-interpretazzjoni Ir-Regolament (KEE) Nru 2658/87 stabbilixxa r-regoli tan-Nomenklatura ġenerali Kumbinata. Dawk ir-regoli japplikaw ukoll għal kull nomenklatura oħra li hi kollha jew f’parti bażata fuqha jew li żżid xi sottodiviżjoni oħra magħha u li hi stabbilita b’dispożizzjonijiet Komunitarji speċifiċi, bil-għan ta’ l-applikazzjoni tat-tariffa u miżuri oħra dwar il-kummerċ f’oġġetti. Skond ir-regoli ġenerali msemmija, l-oġġetti deskritti fil- kolonna 1 tat-tabella annessa mar-Regolament preżenti jridu jiġu klassifikati skond il-kodiċi NM murija fil-kolonna 2, minħabba r-raġunijiet imniżżla fil-kolonna 3. Huwa xieraq li, soġġetta għall-miżuri fis-seħħ fil-Komunità dwar sistemi tat-tiftix doppju u ta’ sorveljanza Komunitarja retrospetttiva u minn qabel ta’ prodotti tat-tessili dwar l-importazzjoni fil-Komunità, l-informazzjoni li torbot tat- l-Istati tariffa maħruġa mill-awtoritajiet doganali Membri fin- Nomenklatura Magħquda u li ma tikkonformax mad- dispożizzjonijiet ta’ dan ir-Regolament, tista’ tibqa’ tiġi il-klassifikazzjoni ta’ oġġetti dwar ta’ ADOTTAT DAN IR-REGOLAMENT: Artikolu 1 L-oġġetti deskritti fil-kolonna 1 tat-tabella annessa huma klassifikati fi ħdan in-Nomenklatura Magħquda taħt il-kodiċi CN murija fil-kolonna 2 tat-tabella msemmija. Artikolu 2 Soġġetta għall-miżuri fis-seħħ fil-Komunità dwar is-sistemi ta’ tiftix doppju u s-sorveljanza Komunitarja retrospettiva u minn qabel ta’ prodotti tat-tessili dwar l-importazzjoni fil-Komunità, li torbot tat-tariffa maħruġa mill-awtoritajiet l-informazzjoni tikkonformax doganali l-Istati Membri mad-dispożizzjonijiet tiġi tibqa’ nvokata l-Artikolu 12(6) tar-Regolament (KEE) Nru 2913/92 għal perijodu ta’ 60 jum. li ma ta’ dan ir-Regolament id-dispożizzjonijiet skond tista’ ta’ ta’ Artikolu 3 Dan ir-Regolament għandu jidħol fis-seħħ fl-20 jum wara l-pubblikazzjoni tiegħu fil-Ġurnal Uffiċjali tal-Komunitajiet Ewropej. Dan ir-Regolament għandu jorbot fl-intier tiegħu u japplika direttament fl-Istati Membri kollha. Magħmul fi Brussel,fl-4 ta’ April 2000. Għall-Kummissjoni Frederik BOLKESTEIN Membru tal-Kummissjoni (1) ĠU L 256, tas-7. 9. 1987, p. 1. (2) ĠU L 321, ta’ l-14. 12. 1999, p. 3. (3) ĠU L 302, tad-19. 10. 1992, p. 1. (4) ĠU L 119, tas-7. 5. 1999, p. 1. 374 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 02/Vol. 9 Deskrizzjoni ta’ l-oġġetti L-ANNESS Klassifikazzjoni Kodiċi tan-NM (1) (2) Raġuni (3) hi determinata Klassifikazzjoni mid- dispożizzjoniet tar-Regoli Ġenerali 1 u 6 għall- interpretazzjoni tan-Nomenklatura Magħquda, Nota 4 għal Kapitolu 61 u l-kliem tal-kodiċi NM 6106, u 6106 10 00 in-Noti Ara wkoll ta’ Spjegazzjoni għan- Nomenklatura Magħquda għat-titolu 6106 relata ma’ blużi Jieħdu fil-kunsiderazzjoni l -qatgħa tagħha u l-għonq maqtugħ l-isfel, dan l-ilbies għandu jiġi klassifikat bħala bluża hi determinata Klassifikazzjoni mid- dispożizzjoniet tar-Regoli Ġenerali 1 u 6 għall- interpretazzjoni tan-Nomenklatura Magħquda, Nomenklatura Magħquda u l-kliem tal-kodiċi NM 6110 6110 20 u, 6110 20 99 Ara wkoll Nomenklatura Magħquda għat-titolu 6110 ta’ Spjegazzjoni għan- in-Noti Jieħdu ħsieb ta’ l-apparenza ġenerali ta’ l-ilbies u n-natura tad-drapp f’liema hu manifatturat dan l-ilbies għandu jiġi klassifikat bħala Ilbies simili għal pullover u 6 1 Klassifikazzjoni hi determinata min-Noti Ġene- tan- rali Nomenklatura Magħquda, Noti 1 u 9, it-tieni paragrafu għal kapitolu 61 u l-kliem tal-kodiċi NM 6110, 6110 30 u 6110 30 99 għall-interpretazzjoni Ara wkoll in-Noti ta’ Spjegazzjoni għas-Sistema Armonizzata għat-titolu 6109 u n-Noti ta’ Spje- gazzjoni tan-Nomenklatura Magħquda għat- titolu 6110 Jieħdu ħsieb in-nuqqas li jorbtu dan l-ilbies ma jistax jiġi klasifikat bħala blawż ta’ titolu 6106 6106 10 00 6110 20 99 6110 30 99 1. FIokk singolu maħdum bil-labra tal-malja ikkulurit (95 fil-mija qoton, 5 fil-mija elasthan), b’aktar minn għaxar punti f’kull ċentimetru lineari f’kull direzzjoni magħ- duda fuq żona li l-miżuri tagħha huma minn ta’ lanqas 10 ċm × 10 ċm. Għandu qasma dritta, intenzjonata li tkopri l-parti ta’ fuq tal-ġisem, li tasal taħt il-qadd (59 ċm), b’komma qasira waħda Għandu għonq asymmetric u maqtugħ l-isfel ħafna mingħajr fetħa Fuq il-biċċa ta’ quddiem,hu mżejjen b’biċċa rakkmu l-ġewwa fuq l-għonq u fuq il-komma Għandu wkoll faxex minsuġa fuq fl-għonq u fl-aħħar tal-komma u hu bil-keffa fil-bażi tal-flokk (Bluża) (Ara ritratt Nru 593) (*) 2. Ilbies singolu kkulurit magħmul minn drapp minsuġ oħxon u b’terħa magħtul it-tul tiegħu (100 fil-mija qoton), ta’ qata’ dritta, intenzjonata li tkopri l-parti ta’ fuq tal-ġisem, li tasal sa taħt il-qadd (62 ċm),bi kmiem qosra Għandu V-neckline mingħajr fetħa u rakkmu dekorattiv quddiem IT-truf tal-kmiem, l-għonq u l-bażi tal-flokk huma bil-kfief (Ilbies simili għal pullover) (Ara ritratt Nru 595) (*) 3. Ilbies kollu kuluri magħmul minn drapp minsuġ tal-velvet ta’ fibri magħmula mill- bniedem (80 fil-mija viscose, 20 fil-mija polyester), b’aktar minn għaxar punti għal kull ċentimetru lineari f’kull direzzjoni magħduda fuq iż-żona li l-miżuri tagħha huma minn ta’ lanqas 10 ċm × 10 ċm Dan l-ilbies hu ta’ qata’ dejqa u jkopri l-parti ta’ fuq tal-ġisem sa taħt il-qadd l-ilbies Dan kmiem twal,u għandu dojoq,għonq tond mingħajr fetħa u motif dekorattiv quddiem L-għonq u t-truf tal-kmiem huma magħluqa b’welt applikat ta’ drapp minsuġ u l-bażi ta’ l-ilbies hu bil-keffa (Ilbies simili għal pullover) (Ara ritratt Nru 585) (*) (*) L-illustrazzjonijiet huma sempliċement għal informazzjoni. 02/Vol. 9 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 375 Klassifikazzjoni Kodiċi tan-NM (2) 6110 30 99 Deskrizzjoni ta’ l-oġġetti (1) 4. Ilbies dejjaq bir-rigi minsuġ (ħxuna: (1,5 mm, 70 fil-mija acrylic, 30 fil-mija polyester), intenzjonat li jkopri l-parti ta’ fuq tal-ġisem, u li jilħaq taħt il-qadd (51 ċm). Hu mingħajr kmiem u bit-terħa madwar it-tul tiegħu Għandu għonq tonda mingħajr fetħa. Hu magħluq madwar l-għonq u armholes (Ilbies simili għal pullover) (Ara ritratt Nru 589) (*) (*) L-illustrazzjonijiet huma sempliċement għal informazzjoni. Raġuni (3) hi determinata mid- Klassifikazzjoni Dispożizzjonijiet tan-Noti Ġenerali 1 u 6 għall- interpretazzjoni tan-Nomenklatura Magħquda, Noti 1 u 9, it-tieni paragrafu, għal Kapitolu 61 u l-kliem tal-kodiċi NM 6110, 6110 30 u 6110 30 99 Ara wkoll in-Noti ta’ Spjegazzjoni għan- Nomenklatura Magħquda għat-titolu 6110 l-ilbies u l-ħxuna Jieħdu ħsieb tal-piż ta’ tiegħu,dan l-ilbies ma jistax jiġi klassifikat bħala singlet jew flokkijiet ta’ taħt ta’ titolu 6109 376 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 02/Vol. 9 02/Vol. 9 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 377


title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 712/2000 της Επιτροπής, της 4ης Απριλίου 2000, που τροποποιεί τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 500/2000 και ορίζει σε 200 000 τόνους τη διαρκή δημοπρασία για τη μεταπώληση στην εσωτερική αγορά κριθής που έχει στη διάθεσή του ο ισπανικός οργανισμός παρεμβάσεως

eurovoc_concepts:
Spain
award of contract
barley
intervention agency
single market

formats: pdf print

text: L 84/12 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων 5. 4. 2000 ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 712/2000 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 4ης Απριλίου 2000 που τροποποιεί τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 500/2000 και ορίζει σε 200 000 τόνους τη διαρκή δηµοπρασία για τη µεταπώληση στην εσωτερική αγορά κριθής που έχει στη διάθεσή του ο ισπανικός οργανισµός παρεµβάσεως Η ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΤΩΝ ΕΥΡΩΠΑΪΚΩΝ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ, (3) Έχοντας υπόψη: τη συνθήκη για την ίδρυση της Ευρωπαϊκής Κοινότητας, τον κανονισµό (ΕΟΚ) αριθ. 1766/92 του Συµβουλίου, της 30ής Ιουνίου 1992, περί κοινής οργανώσεως αγοράς στον τοµέα των σιτηρών (1), όπως τροποποιήθηκε τελευταία από τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 1253/1999 της Επιτροπής (2), και ιδίως το άρθρο 5, Με την παρούσα κατάσταση της αγοράς, είναι σκόπιµο να προβούµε σε αύξηση της ποσότητας που πωλείται στην εσωτερική αγορά για τη µεταπώληση 200 000 τόνων κριθής που κατέχονται από τον ισπανικό οργανισµό παρεµ- βάσεως. (4) Τα µέτρα που προβλέπονται στον παρόντα κανονισµό είναι σύµφωνα µε τη γνώµη της επιτροπής διαχείρισης σιτηρών, Εκτιµώντας τα ακόλουθα: ΕΞΕ∆ΩΣΕ ΤΟΝ ΠΑΡΟΝΤΑ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟ: (1) (2) Ο κανονισµός (ΕΚ) αριθ. 2131/93 της Επιτροπής (3), όπως τροποποιήθηκε τελευταία από τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 39/ 1999 (4), καθόρισε τις διαδικασίες και τους όρους για την πώληση σιτηρών που κατέχονται από τους οργανισµούς παρεµβάσεως. Με τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 500/2000 της Επιτροπής (5), άνοιξε διαρκής δηµοπρασία για τη µεταπώληση στην εσωτε- ρική αγορά 100 000 τόνων κριθής που κατέχονται από τον ισπανικό οργανισµό παρεµβάσεως. Άρθρο 1 Στο άρθρο 1 του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 500/2000 η ποσότητα των «100 000 τόνων» αντικαθίσταται από την ποσότητα των «200 000 τόνων». Άρθρο 2 Ο παρών κανονισµός αρχίζει να ισχύει την ηµέρα της δηµοσίευσής του στην Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων. Ο παρών κανονισµός είναι δεσµευτικός ως προς όλα τα µέρη του και ισχύει άµεσα σε κάθε κράτος µέλος. Βρυξέλλες, 4 Απριλίου 2000. Για την Επιτροπή Franz FISCHLER Μέλος της Επιτροπής (1) ΕΕ L 181 της 1. 7. 1992, σ. 21. (2) ΕΕ L 160 της 26. 6. 1999, σ. 18. (3) ΕΕ L 191 της 31. 7. 1993, σ. 76. (4) ΕΕ L 5 της 9. 1. 1999, σ. 64. (5) ΕΕ L 61 της 8. 3. 2000, σ. 3


title: Kommissionens forordning (EF) nr. 712/2000 af 4. april 2000 om ændring af forordning (EF) nr. 500/2000 og om forhøjelse til 200 000 tons af den løbende licitation med henblik på videresalg på det indre marked af byg, som det spanske interventionsorgan ligger inde med

text: L 84/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5. 4. 2000 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 712/2000 af 4. april 2000 om ændring af forordning (EF) nr. 500/2000 og om forhøjelse til 200 000 tons af den løbende licitation med henblik på videresalg på det indre marked af byg, som det spanske interventions- organ ligger inde med KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — (3) under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 1766/92 af juni 1992 om den fælles markedsordning for korn (1), 30. senest ændret ved forordning (EF) nr. 1253/1999 (2), særlig artikel 5, og Den nuværende markedssituation er gunstig for en forøgelse af den mængde, der udbydes til salg på det indre marked, til 200 000 tons byg, som det spanske interventionsorgan ligger inde med. (4) De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningsko- mitéen for Korn — ud fra følgende betragtninger: UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: (1) (2) Procedurerne og betingelserne for salg af korn fra inter- ventionsorganerne er fastsat ved Kommissionens forord- ning (EØF) nr. 2131/93 (3), senest ændret ved forordning (EF) nr. 39/1999 (4). Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 500/2000 (5) blev der åbnet en løbende licitation med henblik på videresalg på det indre marked af 100 000 tons byg, som det spanske interventionsorgan ligger inde med. Artikel 1 I artikel 1 i forordning (EF) nr. 500/2000 ændres »100 000 tons« til »200 000 tons«. Artikel 2 Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Denne medlemsstat. forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver Udfærdiget i Bruxelles, den 4. april 2000. På Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen (1) EFT L 181 af 1. 7. 1992, s. 21. (2) EFT L 160 af 26. 6. 1999, s. 18. (3) EFT L 191 af 31. 7. 1993, s. 76. (4) EFT L 5 af 9. 1. 1999, s. 64. (5) EFT L 61 af 8. 3. 2000, s. 3


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG P-1073/00 van Gary Titley (PSE) aan de Commissie. Euratom-leningen aan kandidaatlanden.

eurovoc_concepts:
Bulgaria
Euratom loan
Lithuania
Slovakia
decommissioning of power stations
eligibility criteria
modernisation aid
nuclear industry

text: C 26 E/152 Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen NL 26. 1. 2001 De laatste dagen zijn er in de Spaanse media opnieuw artikels verschenen over mogelijke verduistering, door de Catalaanse administratie, van communautaire subsidies (ongeveer 9 miljoen €), met name in het kader van het ESF. Daarbij zouden personen betrokken zijn wier namen ook reeds bij vorige fraudezaken werden genoemd. De Commissie heeft mij nog steeds niet op de hoogte gebracht van de resultaten van de enquŒtes en acties van het UCLAF (cid:129) of diens opvolger, het OLAF (cid:129), ofschoon de Spaanse politie inmiddels is opgetreden en het algemeen bekend is dat de gerechtelijke instanties internationale rogatoire commissies bevolen hebben. Kan de Commissie mededelen of het UCLAF-OLAF tot een conclusie is gekomen en concrete resultaten heeft bereikt? Kunnen de acties van het OLAF in dergelijke gevallen als (cid:132)doeltreffend(cid:148) worden beschouwd? Wordt een efficiºnte taakvervulling bij het OLAF niet belemmerd door leemten op financieel of wetge- vingsgebied? Antwoord van mevrouw Schreyer namens de Commissie (22 juni 2000) De Commissie herinnert het geachte parlementslid aan het antwoord dat zij op zijn geschreven vraag P-258/99 (1) heeft gegeven. De Commissie verklaarde daarin dat de Taskforce Co(cid:246)rdinatie van de fraude- bestrijding (UCLAF) de Spaanse rechterlijke instanties haar medewerking heeft aangeboden. De Commissie heeft sedertdien regelmatig contact opgenomen met de Spaanse overheid, zowel op centraal niveau (de administratieve eenheid van het Europees Sociaal Fonds (ESF)) als op Catalaans niveau (Directoraat-generaal van de Arbeid), daarbij rekening houdend met de in de pers verschenen informatie. De op die manier door de Commissie verkregen gegevens zijn echter ontoereikend en zelfs onvolledig. De Commissie pleegt evenwel nog steeds overleg met de bovengenoemde Spaanse instanties. Aangezien aan het Europees Bureau voor fraudebestrijding (OLAF) (2) geen enkele vorm van informatie werd verstrekt overeenkomstig het bepaalde in Verordening (EG) nr. 1681/94 van de Commissie van 11 juli 1994 betreffende onregelmatigheden in het kader van de financiering van het structuurbeleid en terug- vordering van in dat kader onverschuldigd betaalde bedragen, alsmede betreffende de inrichting van een informatiesysteem op dit gebied (3), bracht het OLAF de Commissie ervan op de hoogte dat het onlangs de Spaanse overheid heeft herinnerd aan de verplichting voor elke lidstaat om elke vorm van fraude mee te delen, evenals eventuele nieuwe verklaringen in de pers. Het OLAF heeft de Commissie er overigens van op de hoogte gebracht dat de Spaanse overheid niet om zijn medewerking heeft gevraagd. Bovendien bepaalt Verordening (Euratom, EG) nr. 2185/96 van de Raad van 11 november 1996 betreffende de controles en verificaties ter plaatse die door de Commissie worden uitgevoerd ter bescherming van de financiºle belangen van de Europese Gemeenschappen tegen fraudes en andere onregelmatigheden (4), waarnaar de nieuwe regelgeving inzake de oprichting van het OLAF verwijst, dat de Commissie rekening dient te houden met de controles die de lidstaat volgens zijn wetgeving uitvoert of al heeft uitgevoerd bij de betrokken marktdeelnemers met betrekking tot dezelfde feiten. (1) PB C 348 van 3. 12. 1999. (2) Vanaf 1 juni 1999 is de Taskforce Co(cid:246)rdinatie van de fraudebestrijding (UCLAF) vervangen door het Bureau. Zie PB L 136 van 31. 5. 1999. (3) PB L 178 van 12. 7. 1994. (4) PB L 292 van 15. 11. 1996. (2001/C 26 E/189) SCHRIFTELIJKE VRAAG P-1073/00 van Gary Titley (PSE) aan de Commissie (4 april 2000) Betreft: Euratom-leningen aan kandidaatlanden De leningen die Euratom momenteel aan de kandidaatlanden verstrekt, zijn uitsluitend bedoeld voor de verbetering van de veiligheid van hun oude, uit het sovjettijdperk stammende kerncentrales, in afwachting van de uiteindelijke sluiting. 26. 1. 2001 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 26 E/153 In een aantal kandidaatlanden, met name Bulgarije, Litouwen en Slowakije, gaat men met zo(cid:146)n restrictief beleid echter volkomen aan de politieke realiteit voorbij. Voor de regeringen van deze landen brengt volledige sluiting van de kerncentrales zeer grote sociaal-economische moeilijkheden met zich mee. Gelet op deze moeilijkheden kan de sociaal-economische ontwikkeling wellicht het best in overeenstem- ming worden gebracht met het streven naar nucleaire veiligheid door oude, naar sovjetontwerp gebouwde reactoren te vervangen door moderne reactoren van westers ontwerp waarin de meest recente veiligheids- technologie is verwerkt. Is de Commissie gezien het voorgaande bereid een uitbreiding van de criteria voor Euratom-leningen te overwegen teneinde rekening te houden met de politieke realiteit in de kandidaatlanden en de financiering van nieuwe reactoren van westers ontwerp mogelijk te maken? Antwoord van mevrouw de Palacio namens de Commissie (8 mei 2000) Krachtens Besluit 94/179/Euratom van de Raad van 21 maart 1994 tot wijziging van Besluit 77/270/ Euratom teneinde de Commissie te machtigen tot het aangaan van Euratom-leningen om aldus een bijdrage te leveren aan de financiering van de verbetering van de efficiºntie en de veiligheid van kerncentrales in bepaalde derde landen (1) wordt de Commissie gemachtigd binnen de grenzen van de door de Raad vastgestelde bedragen (momenteel 4 000 miljoen €) leningen aan te gaan, waarvan het product, door middel van het verstrekken van leningen, wordt gebruikt voor de financiering van projecten die er uitsluitend op gericht zijn de veiligheid en doelmatigheid te verbeteren van de kerncentrales van in aanmerking komende derde landen, waaronder de kandidaat-landen die nucleaire elektriciteit produceren. Dit besluit maakt ook de financiering van nieuwe investeringsprojecten mogelijk, maar dan wel uitsluitend binnen de Gemeenschap. Het besluit is met name gebaseerd op artikel 203 van het Euratom-Verdrag, dat bepaalt dat de Raad met eenparigheid van stemmen op voorstel van de Commissie en na raadpleging van het Parlement de passende maatregelen neemt. De politieke omstandigheden lijken niet gunstig voor een akkoord met eenparigheid van stemmen over een uitbreiding van de toekenningsmogelijkheid van Euratom-leningen tot leningen voor de bouw van nieuwe reactoren in kandidaat-landen. De Commissie onderzoekt evenwel de voorwaarden die moeten worden vervuld, om een voorstel te kunnen indienen in de door het geachte parlementslid bedoelde zin. Wat de prioriteiten betreft beschouwt de Commissie als eerste probleem in verband met de investeringen in de kandidaat-landen de financiering van de ontmanteling van verouderde (en niet te moderniseren) nucleaire installaties waarvan de sluiting met de Commissie is overeengekomen, en het op peil brengen van de nucleaire veiligheid van installaties die voorlopig in bedrijf moeten blijven. Zo heeft de Commissie op 18 april 2000 besloten tot toekenning van een Euratom-lening voor modernisering van de eenheden 5 en 6 van de kerncentrale van Kozloduy (Bulgarije). Voor de modernisering van installaties die in bedrijf moeten blijven, zal echter niet kunnen worden volstaan met Euratom-leningen alleen. Er zal dus ook gebruik moeten worden gemaakt van financiºle middelen die uit het PHARE-programma beschikbaar zijn en van de organisatie van donorconferenties (zoals voor de ontmanteling van de centrale van Ignalina in Litouwen). (1) PB L 84 van 29. 3. 1994. (2001/C 26 E/190) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-1077/00 van Raffaele Costa (PPE-DE) aan de Commissie (7 april 2000) Betreft: Voorwaarden die bepaalde Italiaanse kredietinstellingen hanteren ten aanzien van hun rekening- houders Italiaanse banken betalen hun rekeninghouders normaliter en jaarlijkse kapitaalrente van 0,05 % (cid:224) 1 %, terwijl zij een rentevoet van ongeveer 10 % (cid:224) 12 % of meer verlangen wanneer zij leningen (krediet) verstrekken


title: SKRIFTLIG FRÅGA E-1044/00 från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen. Flyktingar från Tjetjenien.

eurovoc_concepts:
EU aid
Russia
aid to refugees

text: C 53 E/62 Europeiska gemenskapernas officiella tidning SV 20. 2. 2001 Svar avgivet p(cid:229) kommissionens v(cid:228)gnar av Barnier (22 maj 2000) Kommissionen h(cid:228)nvisar ledamoten till sitt svar p(cid:229) de skriftliga fr(cid:229)gorna E-0784/00 och E-0818/00 fr(cid:229)n MiguØlez RamosAMOS (1). (1) EGT C 46 E 13. 2. 2001, s. 42. (2001/C 53 E/072) SKRIFTLIG FR¯GA E-1044/00 fr(cid:229)n Camilo Nogueira RomÆn (Verts/ALE) till kommissionen (4 april 2000) ˜mne: Flyktingar fr(cid:229)n Tjetjenien De senaste dagarna har det i tidningarna uppgivits att det finns 277 100 tjetjenska flyktingar. Dessa befinner sig huvudsakligen i Ingusjetien, men (cid:228)ven i andra angr(cid:228)nsande republiker som Nordossetien eller Dagestan. Till dessa kommer ytterligare 42 000 personer i tillf(cid:228)lliga l(cid:228)ger i Asinovskaja och Sernovodsk i sj(cid:228)lva Tjetjenien, v(cid:228)ster om Groznyj. Vilka konkreta ekonomiska och politiska (cid:229)tg(cid:228)rder kommer Europeiska unionen att vidta f(cid:246)r att man skyndsamt och effektivt skall komma till r(cid:228)tta med denna tragiska situation? Svar fr(cid:229)n Poul Nielson p(cid:229) kommissionens v(cid:228)gnar (12 maj 2000) Alltsedan de tidiga faserna av denna kris har kommissionen genom gemenskapernas byr(cid:229) f(cid:246)r humanit(cid:228)rt bist(cid:229)nd (ECHO) tillhandah(cid:229)llit katastrofhj(cid:228)lp till den civila befolkning som f(cid:246)rdrivits p(cid:229) grund av kriget. Vid genomf(cid:246)randet av programmet Internationella r(cid:246)dakorskommittØn (ICRC) och ett antal icke-statliga organisationer har kommissionen st(cid:246)tt p(cid:229) betydande operativa restriktioner (stora s(cid:228)kerhetsproblem f(cid:246)r hj(cid:228)lppersonal, osv). Kommissionen har dock lyckats tillhandah(cid:229)lla hj(cid:228)lp p(cid:229) en m(cid:228)ngd humanit(cid:228)ra omr(cid:229)den (som mat, tak (cid:246)ver huvudet, h(cid:228)lsov(cid:229)rd, vatten och sanit(cid:228)ra anl(cid:228)ggningar, element(cid:228)ra n(cid:246)dartiklar). i samarbete med FN:s flyktingkommissariat (UNHCR), Sammanlagt har f(cid:246)r n(cid:228)rvarande 7,4 miljoner euro tilldelats. Hittills har programmet i huvudsak inriktats p(cid:229) Ingushien, men (cid:228)ven omfattat Dagestan och Georgien. F(cid:246)r (cid:246)gonblicket (cid:228)r huvudprioriteringen att (cid:229)ter- uppta (cid:229)tg(cid:228)rderna i sj(cid:228)lva Tjetjenien, d(cid:228)r man var tvungen att avbryta verksamheten i november 1999 av s(cid:228)kerhetssk(cid:228)l. I sina f(cid:246)rhandlingar med de ryska myndigheterna forts(cid:228)tter kommissionen, i n(cid:228)ra samord- ning med andra medlemmar av det internationella samfundet, att f(cid:246)rsvara rollen av humanit(cid:228)ra bist(cid:229)nds- organ i denna n(cid:246)dsituation. (2001/C 53 E/073) SKRIFTLIG FR¯GA E-1045/00 fr(cid:229)n Ilda Figueiredo (GUE/NGL) till kommissionen (4 april 2000) ˜mne: Anl(cid:228)ggning av en tunnelbana i Porto Arbetena med att anl(cid:228)gga en tunnelbana i Porto h(cid:229)ller p(cid:229) att inledas i enlighet med ett projekt som har (cid:246)verenskommits med kommissionen. Sedan projektet (cid:246)verenskoms har det emellertid gjorts f(cid:246)rslag f(cid:246)r att l(cid:228)gga till nya linjer och (cid:228)ndra befintliga linjer i syfte att l(cid:246)sa transportproblemen i stadsomr(cid:229)det


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-1051/00 von Brigitte Langenhagen (PPE-DE) an die Kommission. Mindestmaße für Plattfische gem. EU-Verordnung 850/98.

eurovoc_concepts:
common fisheries policy
fishery management

text: C 72 E/16 Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften DE 6. 3. 2001 Werden ohne Grund schwerwiegende Anschuldigungen in bezug auf die berufliche Integrit(cid:228)t eines Beamten erhoben, so mu(cid:223) die Vewaltung gem(cid:228)(cid:223) Artikel 24 des Statuts alle Ma(cid:223)nahmen ergreifen, die zur Wiederherstellung des guten Rufs des Beamten notwendig sind. Dabei hat die Verwaltung (cid:129) vorbehaltlich einer (cid:220)berpr(cid:252)fung durch die Gerichte (cid:129) einen breiten Handlungsspielraum hinsichtlich der Art und Weise, in der sie dem Beamten Beistand leistet. Sie mu(cid:223) die Behauptungen zur(cid:252)ckweisen und alles ihr M(cid:246)gliche tun, um den guten Ruf des Beamten wiederherzustellen. Der Beistand nach Artikel 24 des Statuts kann also je nach Art der Drohung bzw. sonstigen Handlung und den W(cid:252)nschen des Opfers verschiedene Formen annehmen. Nach Artikel 17 des Statuts ist der Beamte verpflichtet, (cid:252)ber alle Tatsachen und Angelegenheiten, von denen er in Aus(cid:252)bung oder anl(cid:228)(cid:223)lich der Aus(cid:252)bung seines Amtes Kenntnis erh(cid:228)lt, strengstes Stillschweigen zu bewahren. Vertrauliche Informationen, die einem Mitarbeiter von OLAF bekannt geworden sind, d(cid:252)rfen deshalb nur f(cid:252)r die Ausf(cid:252)hrung der dem Beamten (cid:252)bertragenen Aufgaben verwendet werden. Es ist Sache des Direktors von OLAF, die notwendigen organisatorischen Ma(cid:223)nahmen zu treffen, wenn er der Auffassung ist, da(cid:223) zwischen den beruflichen Pflichten und der Gewerkschaftst(cid:228)tigkeit eines Beamten Konflikte auftreten k(cid:246)nnten. (2001/C 72 E/019) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-1051/00 von Brigitte Langenhagen (PPE-DE) an die Kommission Betrifft: Mindestma(cid:223)e f(cid:252)r Plattfische gem. EU-Verordnung 850/98 (4. April 2000) In der neuen EU-Verordnung Nr. 850/98 (1) fehlen im Anhang XII die in der alten Verordnung noch enthaltenen Mindestma(cid:223)angaben f(cid:252)r verschiedene Plattfische (Steinbutt, Glattbutt, Limandes, Rotzunge, Flunder und Kliesche). Ich bitte die Kommission dazu um Beantwortung folgender Fragen: 1. Wurde die Aufnahme der Mindestma(cid:223)e bezeichneter Fischarten vers(cid:228)umt, oder wurden die Mindest- ma(cid:223)e tats(cid:228)chlich abgeschafft? 2. Wenn sie abgeschafft wurden, welche Gr(cid:252)nde haben die Kommission zu diesem Schritt bewegt? Teilt die Kommission die Auffassung, da(cid:223) zum Bestandschutz jeder Konsumfisch einem Mindestma(cid:223) 3. unterliegen sollte, damit die Fische mindestens einmal laichen k(cid:246)nnen? Ist sich die Kommission bewu(cid:223)t, da(cid:223) unterma(cid:223)ige Fische aufgrund ihres geringen Fleischanteils nicht 4. vermarktet werden k(cid:246)nnen? Teilt die Kommission dementsprechend die Auffassung, da(cid:223) das Mindestma(cid:223) f(cid:252)r die Scholle nicht 5. unter 25 cm gesenkt werden darf, um eine Einstufung als Konsumware zu erreichen? (1) ABl. L 318 vom 27. 11. 1998, S. 63. Antwort von Herrn Fischler im Namen der Kommission (31. Mai 2000) Die Angabe der Mindestma(cid:223)e fehlt bewu(cid:223)t und wurde von den Mitgliedstaaten im Anschlu(cid:223) an die Debatte vereinbart, die zur (cid:220)berarbeitung des Pakets technischer Ma(cid:223)nahmen f(cid:252)r den Nord-Ost-Atlantik, das in der Verordnung (EG) Nr. 850/98 des Rates vom 30. M(cid:228)rz 1998 zur Erhaltung der Fischereiressour- cen durch technische Ma(cid:223)nahmen zum Schutz von jungen Meerestieren enthalten ist, f(cid:252)hrte. Hauptbeweggrund der Kommission f(cid:252)r die (cid:220)berarbeitung des Pakets technischer Ma(cid:223)nahmen war, die Selektivit(cid:228)t der Fangger(cid:228)te f(cid:252)r die wichtigesten Fischarten in den Gemeinschaftsgew(cid:228)ssern so weit wie m(cid:246)glich zu verbessern. Bis auf einige Ausnahmen sind die in Anhang XII der Verordnung (EG) Nr. 850/98 des Rates genannten Fischarten diejenigen, von denen die gr(cid:246)(cid:223)ten Fischereien leben. Danach versuchte die Kommission, ebenfalls so weit wie m(cid:246)glich, unter Ber(cid:252)cksichtigung der Selektivit(cid:228)t der eingesetzten Fangger(cid:228)te, Mindestanlandegr(cid:246)(cid:223)en f(cid:252)r diese Arten festzulegen. 6. 3. 2001 DE Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften C 72 E/17 Die von der Frau Abgeordneten aufgef(cid:252)hrten Plattfischarten geh(cid:246)ren nicht zu den wichtigsten Arten. Einzelne Fische dieser Arten bleiben in den Fangger(cid:228)ten h(cid:228)ngen, mit denen auf die wichtigsten Arten gefischt wird. Wenn sie gefangen und dann ins Meer zur(cid:252)ckgeworfen werden, sind die meisten Fische, einschlie(cid:223)lich der von der Frau Abgeordneten aufgef(cid:252)hrten Arten, entweder schon tot oder werden sterben. Das Zur(cid:252)ckwerfen dieser Tiere tr(cid:228)gt daher nur wenig oder gar nicht zur Erhaltung der Best(cid:228)nde bei. Die Einf(cid:252)hrung einer Mindestanlandegr(cid:246)(cid:223)e f(cid:252)r jede Art, um zu gew(cid:228)hrleisten, da(cid:223) die einzelnen Tiere jeder Art mindestens einmal laichen k(cid:246)nnen, w(cid:252)rde die Verwendung von sehr gro(cid:223)en Maschen(cid:246)ffnungen erforderlich machen, damit die Tiere nicht gefangen und damit get(cid:246)tet werden, bevor sie die Mindestgr(cid:246)(cid:223)e erreichen. Um zum Beispiel die von der Frau Abgeordneten vorgeschlagenen Bedingungen f(cid:252)r Scholle erf(cid:252)llen zu k(cid:246)nnen, w(cid:228)re eine Maschen(cid:246)ffnung von (cid:252)ber 130 Millimetern (mm) erforderlich. Leider w(cid:252)rden bei dieser Maschen(cid:246)ffnung nur wenig Seezungen gefangen. Schollen werden sehr oft zusammen mit Seezungen gefangen, f(cid:252)r die die optimale Maschen(cid:246)ffnung 80 mm betr(cid:228)gt. W(cid:252)rde diese Maschen- (cid:246)ffnung bei der gemischten Fischerei auf Scholle und Seezunge verwendet, w(cid:252)rden Schollen mit einer L(cid:228)nge von 17 Zentimeter (cm) oder mehr gefangen. Die Gr(cid:246)(cid:223)e bei der Geschlechtsreife liegt aber weit (cid:252)ber 17 cm. Es gibt leider keine zufriedenstellende L(cid:246)sung f(cid:252)r dieses wie f(cid:252)r viele (cid:228)hnliche Probleme bei anderen gemischten Fischereien. (cid:132)Unterma(cid:223)ige(cid:147) Fische sollten nicht angelandet, sondern ins Meer zur(cid:252)ckgeworfen werden, weil ihre L(cid:228)nge weniger betr(cid:228)gt als in der Verordnung (EG) Nr. 850/98 des Rates festgelegt. Wurde keine Mindestgr(cid:246)(cid:223)e festgelegt, kann jeder Fisch angelandet werden, es besteht aber keine Verpflichtung dazu. Wenn die unterma(cid:223)igen Fische nicht vermarktet werden k(cid:246)nnen, k(cid:246)nnen die Fischer sie wegwerfen. Wenn sie jedoch vermarktet werden k(cid:246)nnen, ist es besser, sie anzulanden und zu verkaufen, als sie tot oder t(cid:246)dlich verletzt ins Meer zur(cid:252)ckzuwerfen. Bei Fischereien, die mit einer Maschen(cid:246)ffnung von 80 mm arbeiten, werden zusammen mit den Seezungen viele Schollen gefangen. In diesen F(cid:228)llen bleiben Schollen mit einer L(cid:228)nge von 17 cm oder mehr im Netz. Dies war der Ausgangsgedanke der Kommission bei ihrem urspr(cid:252)nglichen Vorschlag einer Mindestgr(cid:246)(cid:223)e von 17 cm f(cid:252)r Scholle. Bei dem erreichten Kompromi(cid:223) wurde schlie(cid:223)lich eine Mindestgr(cid:246)(cid:223)e von 22 cm festgelegt. Wenn nun eine Mindestgr(cid:246)(cid:223)e von 25 cm eingef(cid:252)hrt w(cid:252)rde, m(cid:252)(cid:223)ten alle Schollen zwischen 17 und 24 cm Gr(cid:246)(cid:223)e tot oder sterbend ins Wasser zur(cid:252)ckgeworfen werden. Dies w(cid:252)rde aber wenig oder gar nicht zur Erhaltung der Schollenbest(cid:228)nde beitragen. Es mu(cid:223) auch darauf hingewiesen werden, da(cid:223) eine Einstufung von Fisch als (cid:132)Konsumfisch(cid:147) nicht existiert. Abgesehen von einigen Bedingungen bez(cid:252)glich Hering kann angelandeter Fisch f(cid:252)r jeden beliebigen Zweck verwendet werden. (2001/C 72 E/020) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-1052/00 von Brigitte Langenhagen (PPE-DE) an die Kommission (4. April 2000) Betrifft: EU-Verordnung 850/98: Kontrolle der Auflagen gem. Titel III Artikel 29 (maximale Motorleistung von 221 kW) Zum Schutz der Plattfischbest(cid:228)nde wurden in der EU-Verordnung 850/98 (1) die sogenannten Plattfisch- boxen ausgewiesen, in denen nur mit relativ geringer Motorleistung (max. 221 kW) gefischt werden darf. Der Germanische Lloyd hat jedoch erkl(cid:228)rt, da(cid:223) trotz Kontrollen und Versiegelung der Motoren alle Motortypen und besonders diejenigen mit elektronischen Einspritzanlagen manipulierbar im Sinne einer Leistungssteigerung (cid:252)ber die Maximalgrenze hinaus sind. Ich bitte die Kommission dazu um Beantwortung folgender Fragen: 1. Sieht die Kommission die Kontrolle der Motorleistung als ausreichend an, obwohl es Hinweise auf Manipulationsm(cid:246)glichkeiten trotz Versiegelung gibt? 2. Teilt die Kommission die Auffassung, da(cid:223) technische Vorschriften (z. B. Anzahl der Vorketten vor dem Netz) erstens leichter und schneller (cid:252)berpr(cid:252)fbar und zweitens weniger anf(cid:228)llig gegen(cid:252)ber Manipula- tionen w(cid:228)ren, und zudem genauso zum Bestandschutz beitragen k(cid:246)nnen?