title: Komission lausunto EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan c alakohdan nojalla Euroopan parlamentin esittämistä muutoksista, jotka koskevat neuvoston yhteistä kantaa ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottolaitteista satamissa, komission ehdotusta muuttava EY:n perustamissopimuksen 250 artiklan 2 kohdan nojalla esittämä

eurovoc_concepts:
harbour installation
marine pollution
prevention of pollution
vessel
waste management

formats: html pdf

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel 19. 04. 2000 KOM(2000) 236 lopullinen 1998/0249 (COD) KOMISSION LAUSUNTO EY:n perustamissopimuksen 251 (2) (c) artiklan nojalla Euroopan parlamentin esittämistä muutoksista, jotka koskevat neuvoston yhteistä kantaa ehdotuksesta EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottolaitteista satamissa KOMISSION EHDOTUSTA MUUTTAVA EY:n perustamissopimuksen 250 (2) artiklan nojalla PERUSTELUT EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan c alakohdassa määrätään, että komissio antaa Euroopan parlamentin toisessa käsittelyssä ehdottamista tarkistuksista lausunnon. Komissio esittää jäljempänä parlamentin ehdottamia tarkistuksia koskevan lausuntonsa. Lisäksi se antaa EY:n perustamissopimuksen 250 artiklan 2 kohdan mukaisesti muutetun ehdotuksen, johon se on sisällyttänyt kokonaan tai osittain hyväksymänsä parlamentin tarkistukset. 1. a) b) c) d) e) f) g) TAUSTAA toimitti Komissio – COD 1998/0249, 17. heinäkuuta 1998) neuvostolle ja Euroopan parlamentille 20. heinäkuuta 1998. direktiiviehdotuksensa (KOM(1998) lopullinen 452 Talous- ja sosiaalikomitea antoi myönteisen lausunnon 24. maaliskuuta 1999. Alueiden komitea antoi myönteisen lausunnon 11. maaliskuuta 1999. hyväksyi Parlamentti käsittelyssä 11. helmikuuta 1999 ehdotettuaan siihen 18:aa tarkistusta. Vaalien jälkeen uusi parlamentti vahvisti ehdotuksen ensimmäisen käsittelyn 16. syyskuuta 1999. ensimmäisessä ehdotuksen komission Komissio antoi 19. huhtikuuta 1999 EY:n perustamissopimuksen 250 artiklan 2 kohdan mukaisen muutetun direktiiviehdotuksen (KOM(1999) 149 lopullinen), johon se oli sisällyttänyt parlamentin ehdottamista 18 tarkistuksesta kahdeksan tarkistusta kokonaan tai osittain. Neuvosto vahvisti yhteisen kantansa 8. marraskuuta 1999. Euroopan parlamentti antoi toisessa käsittelyssä 14. maaliskuuta 2000 myönteisen päätöslauselman yhteisestä kannasta ehdotettuaan siihen 15:tä tarkistusta. 2. EHDOTUKSEN TARKOITUS Ehdotuksen tarkoituksena on vähentää merkittävästi merten pilaantumista varmistamalla, että kaikissa EU:n satamissa, myös huvialussatamissa, on käytettävissä asianmukaiset jätteen vastaanottolaitteet. Lisäksi ehdotuksessa annetaan keinot, joilla varmistetaan, että kaikki satamissa käyvät alukset, kalastus- ja huvialukset mukaan luettuina, käyttävät näitä laitteita. Tarkemmin eriteltynä ehdotuksessa vaaditaan seuraavaa: – – Kaikissa satamissa, kalastus- asianmukaiset aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottolaitteet. ja huvialussatamat mukaan luettuina, on oltava Jokaista satamaa varten on laadittava jätteen vastaanotto- ja käsittelysuunnitelma, joka on annettava säännöllisesti jäsenvaltion viranomaisten hyväksyttäväksi ja jonka täytäntöönpanoa viranomaiset valvovat järjestelmällisesti. 2 – – – – – Alusten on ilmoitettava ennen satamaan tuloa aikomuksestaan käyttää jätteen vastaanottolaitteita sekä aluksella olevan jätteen määrät. Satamassa vierailevien alusten on toimitettava kaikki ja lastijäämät vastaanottolaitteisiin, jollei aluksella ole riittävästi tilaa varastoida niitä seuraavan matkan ajaksi. jätteet käyttöön Satamissa kannustettava vastaanottolaitteiden käyttöön siten, ettei aluksilla syntyviä jätteitä päästettäisi mereen. maksujärjestelmillä otetuilla on Jäsenvaltioiden on valvottava direktiivin noudattamista ja sovellettava asianmukaisia seuraamuksia, jos direktiiviä ei ole noudatettu. Viranomaisten on ilmoitettava sellaisista aluksista, joilla säännöksiä ei noudateta, muille EU:n satamille, joihin tällaiset alukset voivat poiketa. 3. KOMISSION LAUSUNTO EUROOPAN PARLAMENTIN TEKEMISTÄ TARKISTUKSISTA 3. 1. Komission hyväksymät tarkistukset Useimmat Euroopan parlamentin tekemistä 15 tarkistuksesta voidaan hyväksyä joko sellaisenaan sisällyttänyt muutettuun ehdotukseensa 13 tarkistusta. uudelleen muotoiltuina. Komissio onkin tai Komissio on hyväksynyt seuraavat tarkistukset kokonaan: • Tarkistukset ja on joilla 1 ja kalastus- huvialusten periaatteessa vapauttamista rajoitetaan 4, että ennakkoilmoitusvelvollisuudesta. Komissio tarkkaa ilmoitusvelvollisuuden ulottaminen koskemaan kalastus- ja huvialuksia vaatii johtaa huomattavaan byrokratiaan tuottamatta kuitenkaan harkintaa, koska se voi merkittäviä ympäristöetuja. Satamaviranomaiset ja jätteen vastaanottajat voivat yleensä arvioida kalastus- ja huvialuksilla syntyvän jätteen määrän ilman ennakkoilmoituksiakin. Parlamentti ehdottaa kuitenkin, että vapautus koskisi enintään 12 hengelle rekisteröityjä aluksia. Tämä vastaa ihmishengen turvallisuudesta merellä tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen (SOLAS) mukaista matkustaja-aluksen määritelmää, minkä vuoksi komissio voi hyväksyä kyseiset tarkistukset. sitä mieltä, • Tarkistuksen 2, jossa ehdotukseen lisätään uusi johdanto-osan kappale. Tarkistuksen mukaan maksujärjestelmissä olisi suosittava sellaisia aluksia, jotka tuottavat tavanomaista vähemmän jätteitä. Tarkistus ilmentää samaa ajatusta kuin 8 artiklan 3 kohdan ja 12 artiklan 4 kohdan säännökset, joten se on direktiivin pääasiallisen tavoitteen mukainen. • Tarkistukset 8 ja 10, joissa on jälleen kyse kalastus- ja huvialuksia koskevien vapautusten rajoittamisesta, tällä kertaa direktiivin täytäntöönpanon yhteydessä. Tässäkin asiassa on edettävä varovasti, koska kumpikaan alusluokka ei kuulu satamavaltioiden suorittaman valvonnan piiriin. Parlamentti ehdottaa kuitenkin, että säännökset koskisivat enintään 12 hengelle rekisteröityjä aluksia. Tämä vastaa SOLAS-yleissopimuksen mukaista voi hyväksyä kyseiset matkustaja-aluksen määritelmää, minkä vuoksi komissio tarkistukset. 3 • Tarkistuksen 9, jolla täsmennetään täytäntöönpanoa koskevassa 11 artiklassa käytettyä tulkinnanvaraista ilmaisua "riittävä määrä". Tarkistuksen mukaan kaikista EU:n satamissa käyvistä, 11 artiklan 2 kohdan soveltamisalaan kuuluvista aluksista on tarkastettava 25 prosenttia. Koska 11 artiklan 2 kohta koskee yhteisen kannan mukaan ainoastaan kauppa- aluksia, komissio voi hyväksyä sen, että tarkastukset kytketään lähemmin satamavaltioiden tarkastusjärjestelmään ja että niissä noudatetaan kyseisessä järjestelmässä asetettua määrällistä vaatimusta. • Tarkistuksen 13, jonka mukaan jäsenvaltioiden ja komission on yhdessä vahvistettava ympäristöä suhteellisen vähän kuormittavien alusten tunnistamisperusteet. Teksti vastaa sisällöltään lausumaa, jonka neuvosto ja komissio tekivät neuvoston pöytäkirjaan. • Tarkistuksen 15, jolla lyhennetään direktiivin täytäntöönpanon määräaikaa 24 kuukaudesta 18 kuukauteen. Tämä muutos on komission alkuperäisen ehdotuksen mukainen. Se voidaan hyväksyä erityisesti sillä perusteella, että jäsenvaltiot ovat olleet kansainvälisen oikeuden mukaan velvollisia järjestämään satamiinsa asianmukaiset vastaanottolaitteet vuodesta 1983 alkaen, jolloin Marpol-yleissopimus tuli voimaan. Komissio on hyväksynyt periaatteessa viisi muuta tarkistusta. Niitä on kuitenkin jouduttu muotoilemaan uudelleen, jotta ne olisivat selkeämpiä ja direktiivin muiden säännösten sekä muiden asiaa koskevien yhteisön ja kansainvälisten oikeudellisten asiakirjojen mukaisia. Kyseessä ovat tarkistukset 7, 11, 12 ja 14, joita käsitellään lyhyesti seuraavassa: • Tarkistuksen 3, jolla pyritään varmistamaan, että sellaisetkin alukset, joilla on oikeus täysivaltaiseen koskemattomuuteen ja sen vuoksi kuulu direktiivin jotka soveltamisalaan, toimittavat jätteensä ja lastijäämänsä direktiivin mukaisesti, jos se on kohtuuden rajoissa ja käytännössä mahdollista. Tämä tarkistus voidaan hyväksyä kokonaan. eivät • Tarkistuksessa 7 ehdotukseen lisätään direktiivin tarkistamista koskeva säännös, jolla varmistetaan, etteivät 8 artiklan mukaiset maksujärjestelmät vaikuta epäsuotuisasti ympäristöön, kilpailuun tai jätevirtojen kulkuun. Komissionkin mielestä on tärkeä seurata tilanteen kehittymistä ja estää epäsuotuisat vaikutukset, mutta se epäilee, että parlamentin ehdottama sanamuoto voi aiheuttaa ongelmia. Jos kilpailu todellakin häiriintyy, komissio voi puuttua asiaan käyttämällä sille perustamissopimuksen mukaan kuuluvaa toimivaltaa. Tästä syystä sanaa "kilpailu" olisi vältettävä. Niinpä asia on ratkaistu liitteenä olevassa muutetussa ehdotuksessa toisessa sanamuodossa. saada • Tarkistuksessa 11 parlamentti on palauttanut ehdotukseen säännöksen, jossa asetettiin sama tavoite, mutta neuvosto poisti jonka mukaan aluksilla on oikeus jos niiden matka viivästyy asianmukainen korvaus, riittämättömien vastaanottolaitteiden vuoksi. Komission alkuperäisessä ehdotuksessa oli sen katsottuaan sen kohta, tarpeettomaksi. Parlamentin esittämä periaate voidaan hyväksyä, mutta sen ehdottama sanamuoto on ongelmallinen, koska sen mukaan varustamoilla olisi ehdoton oikeus korvaukseen riippumatta viivästymisen syistä tai muista yksittäistä tapausta koskevien tosiseikkojen arvioinnista. Tästä syystä komissio on ehdottanut muutetussa ehdotuksessa toista sanamuotoa. • Tarkistuksessa 12 parlamentti on eritellyt suunnitellun tieto- ja valvontajärjestelmän tehtäviä. Komissio ei ole hyväksynyt ehdotettua tekstiä sellaisenaan, koska se katsoo, että uusissa luetelmakohdissa mainitut seikat sisältyvät alkuperäisen sanamuodon mukaisiin säännöksiin tai ne on otettu direktiivin 17 artiklassa riittävästi huomioon. Koska komissio on kuitenkin 4 samaa mieltä eräistä parlamentin ehdotuksen perustana olevista ajatuksista, se on lyhyempää jäljempänä olevassa muutetussa ehdotuksessa vaihtoehtoista, ehdottanut sanamuotoa. • Tarkistus 14 koskee uutta komiteamenettelyä. Siinä on kuitenkin asianmukaisinta käyttää parlamentin, neuvoston ja komission yhdessä sopimaa sanamuotoa. 3. 2. Tarkistukset, joita komissio ei ole hyväksynyt • Tarkistus 5 on jonkin verran epäselvä, mutta näyttäisi siltä, että siinä puututaan ongelmaan, joka ei kuulu direktiivin soveltamisalaan. Tarkistuksesta saa sen käsityksen, että direktiivin mukaan perinteiset purjealukset on varustettava tietyllä tavalla, mikä ei pidä paikkaansa. Tämäntyyppiseen ongelmaan on puututtava pikemminkin Marpol-yleissopimuksen (liite IV) kuin tämän direktiivin avulla. • Tarkistuksella 6 vaarannetaan maksujärjestelmän joustavuus. Yhteisessä kannassa on jäsenvaltioiden erilaiset näkemykset, samalla kun sen tasapainotettu hienovaraisesti säännöksillä pyritään edistämään vastaanottolaitteiden käyttöä. Parlamentti tukee kuitenkin sellaista maksujärjestelmää, johon ei sisältyisi erityismaksuja. Komission mielestä tässä jolla ei kuitenkaan vaaranneta asiassa on noudatettava joustavampaa lähestymistapaa, maksujärjestelmää koskevan artiklan perusperiaatteita. Järjestelmän on toimittava kaikkialla Euroopassa varsin erilaisissa satamissa ja erilaisissa tilanteissa. Sen vuoksi ei ole suotavaa, että maksujärjestelmää koskevan artiklan säännökset ovat liian tiukat. Jos maksujärjestelmään ei sisälly erityismaksuja, se ei myöskään kannusta varustamoja ottamaan käyttöön entistä puhtaampaa tekniikkaa (esimerkiksi "puhtaita konehuoneita"), jolla vähennetään jätteen määrää. Tällainen maksujärjestelmä johtaa myös siihen, että joutuvat satamissa usein käyvät alukset, kuten lähimerenkulkua harjoittavat alukset, kantamaan kohtuuttoman suuren osa kustannuksista. Ei ole myöskään näyttöä siitä, että jokin maksujärjestelmä toimisi muita paremmin kaikkialla Euroopassa, koska yhteisten periaatteiden noudattamisesta ei ole kokemusta tällä alalla. Komissio katsoo, että yhteisten maksuperiaatteiden kehittäminen voidaan varmistaa parhaiten valitsemalla tässä vaiheessa parlamentin ehdottamaa joustavampi maksujärjestelmä. Järjestelmän pitkän aikavälin vaikutuksia on kuitenkin seurattava, ja komissio aikoo tarvittaessa ehdottaa direktiivin tarkistusta koskevan säännöksen mukaisesti (8 artiklan uusi 4 kohta) lisätoimenpiteitä, joilla mahdolliset epäsuotuisat vaikutukset voidaan poistaa. 5 1998/0249 (COD) KOMISSION LAUSUNTO EY:n perustamissopimuksen 251 (2) (c) artiklan nojalla Euroopan parlamentin esittämistä muutoksista, jotka koskevat neuvoston yhteistä kantaa ehdotuksesta EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottolaitteista satamissa EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 80 artiklan 2 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen1, ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon2, ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon3, noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä4, sekä katsovat seuraavaa: (1) (2) (3) 1 2 3 4 Yhteisön ympäristöpolitiikalla pyritään korkeatasoiseen suojeluun. Tämä politiikka perustuu ennalta varautumisen periaatteeseen sekä periaatteisiin, joiden mukaan saastuttajan olisi maksettava ja ennalta ehkäiseviä toimia olisi toteutettava. Merten pilaantumisen vähentäminen on merkittävä meriliikennettä koskevien yhteisön toimien ala. Se voidaan saavuttaa noudattamalla kansainvälisiä yleissopimuksia, säännöstöjä Kansakuntien ja merioikeusyleissopimuksen mukainen merenkulun vapaus sekä yhteisön lainsäädännön mukainen palvelujen tarjoamisen vapaus. päätöslauselmia Yhdistyneiden säilytetään samalla kun Yhteisö on vakavasti huolissaan aluksista päästettyjen jätteiden ja lastijäämien aiheuttamasta meren ja jäsenvaltioiden rannikoiden pilaantumisesta sekä erityisesti alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä vuonna 1973 tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen täytäntöönpanosta, sellaisena kuin yleissopimus on muutettuna siihen liittyvällä vuoden jossa määrätään, mitä jätteitä alukset 1978 pöytäkirjalla (Marpol 73/78 -yleissopimus), voivat varmistavat asianmukaisten jätteen vastaanottolaitteiden tarjoamisen satamissa. Kaikki jäsenvaltiot ovat ratifioineet Marpol 73/78 -yleissopimuksen. päästää meriympäristöön sopimusvaltiot vaaditaan, että ja EYVL C 271, 31. 8. 1998, s. 79. EYVL C 138, 18. 5. 1999, s. 12. EYVL C 198, 14. 7. 1999, s. 27. Euroopan parlamentin lausunto, annettu 11. helmikuuta 1999 (EYVL C 150, 28. 5. 1999, s. 432), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu. (sitä ei ole vielä julkaistu virallisessa lehdessä) ja Euroopan parlamentin päätös, tehty. (sitä ei ole vielä julkaistu virallisessa lehdessä). 6 (4) (5) (6) (7) (8) (9) päästämistä. Meriympäristön suojelua voidaan tehostaa vähentämällä aluksella syntyvien jätteiden ja jätteen lastijäämien mereen vastaanottolaitteiden saatavuutta ja käyttöä sekä tehostamalla sääntöjen noudattamisen valvontaa. Yhteisestä meriturvallisuuspolitiikasta 8 päivänä kesäkuuta 1993 annetussa neuvoston päätöslauselmassa5 vastaanottolaitteiden saatavuuden parantaminen ja käytön tehostaminen yhteisössä määritellään yhdeksi painopistealueeksi. edistämällä voidaan päästä Tähän Alusturvallisuutta, saastumisen ehkäisemistä ja alusten asumis- ja työskentelyolosuhteita koskevien kansainvälisten standardien soveltamisesta yhteisön satamia käyttäviin ja jäsenmaiden lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä purjehtiviin aluksiin (satamavaltioiden suorittama valvonta) 19 päivänä kesäkuuta 1995 annetun neuvoston direktiivin 95/21/EY6 mukaisesti alukset, jotka aiheuttavat kohtuuttoman uhan meriympäristölle, eivät saa lähteä merelle. Merten pilaantumisella on aina yli rajojen ulottuvia vaikutuksia. Yhteisön tason toimet ovat toissijaisuusperiaate huomioon ottaen tehokkain tapa varmistaa aluksia ja satamia koskevien yhteisten ympäristönormien noudattaminen kaikkialla yhteisössä. Direktiivi on suhteellisuusperiaate huomioon ottaen tarkoitukseen soveltuva oikeudellinen väline, koska siinä annetaan puitteet ympäristönormien yhtenäiselle ja pakolliselle soveltamiselle jäsenvaltioissa, mutta jätetään kullekin jäsenvaltiolle oikeus päättää, mitkä täytäntöönpanotavat sopivat parhaiten sen omaan järjestelmään. Olisi varmistettava yhdenmukaisuus voimassa olevien alueellisten sopimusten, kuten Itämeren alueen merellisen ympäristön suojelua koskevan vuosien 1974 ja 1992 yleissopimuksen kanssa. Pilaantumisen ehkäisemiseksi entistä tehokkaammin ja kilpailun vääristymisen välttämiseksi olisi ympäristönsuojeluvaatimuksia sovellettava kaikkiin aluksiin riippumatta siitä, minkä valtion lipun alla ne purjehtivat, ja kaikissa yhteisön satamissa olisi oltava saatavilla asianmukaiset jätteen vastaanottolaitteet. (10) Asianmukaisten satamissa olevien vastaanottolaitteiden olisi vastattava kaikkien käyttäjien – suurimmista kauppalaivoista aina pienimpiin huvialuksiin – sekä ympäristön tarpeita aiheuttamatta niitä käyttäville aluksille kohtuutonta viivästystä. Vaikka jäsenvaltioiden velvollisuus on varmistaa asianmukaisten vastaanottolaitteiden saatavuus satamissa, ne voivat suurelta osin itse päättää, miten jätteen vastaanotto järjestetään sopivimmalla tavalla, ja ne voivat muun muassa tarjota kiinteät vastaanottolaitteet tai nimetä palvelujen tarjoajat, jotka toimittavat tarvittaessa satamiin siirrettäviä jätteen vastaanottolaitteita. Tähän sisältyy myös joita vastaanottolaitteiden oikea ja asianmukainen käyttö edellyttää. oheisjärjestelyjä, ja/tai muita palveluja velvoite kaikkia tarjota (11) (12) 5 6 Laitteiden asianmukaisuutta voidaan parantaa ajanmukaisilla jätteen vastaanottoa ja käsittelyä koskevilla suunnitelmilla, joita laadittaessa kuullaan asianomaisia osapuolia. Satamien vastaanottolaitteita voidaan parantaa vaatimalla aluksia ilmoittamaan tarpeestaan käyttää niitä. Ilmoituksista saataisiin myös tietoa jätehuollon tehokasta suunnittelua varten. Kalastus- Enintään 12 matkustajalle rekisteröidyistä kalastus- ja huvialuksista peräisin oleva jäte voidaan käsitellä sataman vastaanottolaitteissa ilman ennakkoilmoitusta. EYVL C 271, 7. 10. 1993, s. 1. EYVL L 157, 7. 7. 1995. s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 98/42/EY (EYVL L 184, 27. 6. 1998, s. 40). 7 (13) Aluksella syntyvän jätteen mereen päästämistä voidaan vähentää vaatimalla kaikkia aluksia toimittamaan jätteensä sataman vastaanottolaitteisiin ennen satamasta lähtöä. Meriliikenteen kitkattoman oltava mahdollisuus poiketa tästä vaatimuksesta ottaen huomioon aluksessa olevan erillisen varastotilan riittävyyden, mahdollisuuden toimittaa jätteet toiseen satamaan ilman vaaraa, että jätteet päästetään mereen ja erityiset jätteiden toimittamista koskevat vaatimukset, jotka on hyväksytty kansainvälisen oikeuden mukaisesti. ympäristönäkökohtien yhteensovittamiseksi sujumisen olisi ja (14) olisi olisi avulla alusten vastattava ympäristönsuojelun -periaatteen mukaisesti lukien. Maksujärjestelmän satamien Saastuttaja maksaa vastaanottolaitteiden kustannuksista aluksella syntyvän jätteen käsittely ja hävittäminen mukaan edistämiseksi rohkaistava aluksella syntyvän jätteen toimittamista satamiin sen sijaan, että ne päästetään mereen. Tätä voidaan edistää määräämällä, että kaikki alukset osallistuvat aluksella syntyvän jätteen vastaanotto- ja näin vähentää taloudellista houkutusta päästää jätteet mereen. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltioilla olisi kansallisen lainsäädäntönsä ja voimassa olevien käytäntöjen mukaan oltava edelleen toimivalta määrätä, sisällytetäänkö ja miltä osin alusten todellisuudessa toimittamiin määriin suhteutetut maksut satamien vastaanottolaitteiden käytöstä aiheutuvien kustannusten johdosta perittäviin maksuihin. Palvelujen käytöstä perittävien maksujen olisi oltava kohtuullisia, tasapuolisia ja selkeästi esitettyjä. ja käsittelykustannusten kattamiseen, (15) Kustannusten kattamiseen käytettävissä järjestelmissä olisi suosittava aluksia, joilla syntyy tällaisten alusten tavanomaista vähemmän jätettä. Yhteiset perusteet helpottaisivat tunnistamista. (16) Asianomaisiin osapuoliin kohdistuvan kohtuuttoman rasitteen välttämiseksi alukset, jotka ovat säännöllisessä liikenteessä ja käyvät satamissa usein ja säännöllisesti, voidaan jos on riittävästi näyttöä vapauttaa joistakin tämän direktiivin mukaisista velvoitteista, järjestelyistä, joilla varmistetaan jätteen toimittaminen ja siihen liittyvien maksujen suorittaminen. (17) toimitettava satamassa jätteen vastaanottolaitteisiin Marpol 73/78 Lastijäämät olisi -yleissopimuksen mukaisesti. Marpol 73/78 -yleissopimuksessa edellytetään, että lastijäämät toimitetaan satamassa jätteen vastaanottolaitteisiin siltä osin kuin se on tarpeen säiliöiden puhdistamista koskevien vaatimusten noudattamiseksi. Vastaanottolaitteiden käyttäjän olisi suoritettava tällaiseen toimittamiseen liittyvät maksut. Käyttäjä voidaan määritellä asianomaisten osapuolten välisillä sopimusjärjestelyillä tai muilla paikallisilla järjestelyillä. (18) Direktiivin noudattamisen tarkastuksia. Tarkastusten määrän sekä sovellettavien seuraamusten olisi oltava riittävät, jotta tätä direktiiviä noudatettaisiin. Tehokkuuteen ja kustannustehokkuuteen liittyvistä syistä tällaiset tarkastukset voidaan soveltuvin osin suorittaa direktiivin 95/21/EY puitteissa. varmistamiseksi on tehtävä kohdennettuja (19) olisi huolehdittava järjestelyistä Jäsenvaltioiden vastaanottolaitteiden vastaanottolaitteiden riittämättömyyttä koskevat huomautukset olisi Marpol 73/78 -yleissopimuksen nojalla toimitettava Kansainväliselle merenkulkujärjestölle voitaisiin samanaikaisesti toimittaa tiedoksi komissiolle. varten. Sataman asianmukaisista (IMO). Nämä hallinnollisista asianmukaista toimintaa tiedot (20) saastuttavien alusten tunnistamiseksi Tietojärjestelmä saastuttavien tai mahdollisesti helpottaisi tämän direktiivin noudattamisen valvontaa ja siitä olisi apua arvioitaessa sen tarkastustoimintaa koskevan Pariisin täytäntöönpanoa. Satamavaltioiden suorittamaa 8 yhteisymmärryspöytäkirjan mukaisesti perustettu Sirenac-tietojärjestelmä antaa runsaasti tähän tarkoitukseen tarvittavia lisätietoja. (21) Jäsenvaltioiden edustajista koostuvan komitean on avustettava komissiota tämän direktiivin tehokkaassa täytäntöönpanossa. Koska tämän säädöksen täytäntöönpanoa varten tarvittavat toimenpiteet ovat menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY7 2 artiklassa tarkoitetulla tavalla laajakantoisia, ne olisi annettava mainitun päätöksen 5 artiklassa säädetyn sääntelymenettelyn mukaisesti. (22) Tulevaisuudessa voimaan tulevien yhteisön tai IMOn toimenpiteiden huomioon ottamiseksi ja niiden yhdenmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi voidaan joitakin tämän direktiivin säännöksiä muuttaa sen soveltamisalaa laajentamatta noudattamalla mainittua menettelyä, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Tavoite Tämän direktiivin tavoitteena on vähentää aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien päästämistä ja erityisesti laitonta päästämistä mereen aluksista, jotka käyttävät yhteisön satamia, edistämällä aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottolaitteiden saatavuutta ja käyttöä satamissa tehostaen näin meriympäristön suojelua. Tässä direktiivissä tarkoitetaan: 2 artikla Määritelmät a) b) c) d) 'aluksella' kantosiipialukset, ilmatyynyalukset, vedenalaiset ja kelluvat alukset; kaikenlaisia meriympäristössä toimivia merialuksia, mukaan lukien 73/78 -yleissopimuksella' pilaantumisen alusten 'Marpol ehkäisemisestä vuonna 1973 tehtyä kansainvälistä yleissopimusta, sellaisena kuin se on muutettuna vuonna 1978 tehdyllä pöytäkirjalla ja sellaisena kuin se on voimassa tämän direktiivin antamispäivänä; aiheuttaman meren 'aluksella syntyvällä jätteellä' kaikkia sellaisia jätteitä, käymäläjätevesi mukaan lukien, ja muita jäämiä kuin lastijäämiä, joita syntyy aluksen matkan aikana ja jotka kuuluvat Marpol 73/78 -yleissopimuksen liitteen I, IV ja V soveltamisalaan, sekä lastiin liittyviä jätteitä sellaisina kuin ne määritellään Marpol 73/78 -yleissopimuksen liitteen V täytäntöönpanoa koskevissa ohjeissa; 'lastijäämillä' aluksen lastitilassa tai tankeissa olevia lastin jäännöksiä, jotka jäävät jäljelle purkamisen ja puhdistuksen jälkeen ja joihin kuuluvat myös lastauksen tai purkamisen ylijäämät ja valumat; 7 EYVL L 184, 17. 7. 1999, s. 23. 9 e) f) g) h) 'sataman vastaanottolaitteilla' kiinteitä, kelluvia tai ottamaan vastaan aluksella syntyvät jätteet tai lastijäämät; liikkuvia laitteita, jotka pystyvät 'kalastusaluksella' kalojen tai muiden meren elollisten luonnonvarojen pyyntiin varustettua tai siihen kaupallisesti käytettävää alusta; 'huvialuksella' urheilukäyttöön tai vapaa-aikaan tarkoitettua alusta sen tyypistä tai käyttövoimasta riippumatta; 'satamalla' paikkaa tai maantieteellistä aluetta, jossa on tehty sellaisia parannustöitä ja joka on varustettu siten, että se voi pääasiallisesti ottaa vastaan aluksia, mukaan lukien kalastusalukset ja huvialukset. 'Aluksella syntyvää jätettä' ja 'lastijäämiä' pidetään jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY8 1 artiklan a kohdassa tarkoitettuna jätteenä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta edellä c ja d alakohdassa olevia määritelmiä. 1. Tätä direktiiviä sovelletaan: 3 artikla Soveltamisala a) kaikkiin aluksiin kalastus- ja huvialukset mukaan lukien, jotka käyvät tai harjoittavat toimintaa jäsenvaltion satamassa, riippumatta siitä, minkä lipun alla ne purjehtivat, lukuun ottamatta sota-aluksia, sotalaivaston apualuksia tai muita aluksia, jotka ovat valtion omistuksessa tai käytössä ja joita sillä hetkellä käytetään vain valtion muihin kuin kaupallisiin tarkoituksiin, ja b) kaikkiin jäsenvaltioiden satamiin, soveltamisalaan kuuluvia aluksia. joissa yleensä käy a alakohdan mukaiseen Edellä 1 kohdan a alakohdan estämättä, jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että sota-alukset, sotalaivaston apualukset tai muut alukset, jotka ovat valtion omistuksessa tai käytössä ja jotka sillä hetkellä käytetään vain valtion muihin kuin kaupallisiin tarkoituksiin, toimittavat aluksella syntyneet jätteensä ja lastijäämänsä tämän direktiivin mukaisesti sikäli kuin se on kohtuuden rajoissa ja käytännössä mahdollista. 4 artikla Jätteen vastaanottolaitteet satamassa Jäsenvaltioiden on taattava, että satamissa on käytettävissä asianmukaiset vastaanottolaitteet, alusten aiheuttamatta niille kohtuutonta viivästystä. käyttävien vastaavat satamaa yleensä jotka jätteen tarpeita Laitteet ovat riittävät, jos niiden avulla kyetään ottamaan vastaan niitä lajeja ja ne määrät aluksella syntyvää jätettä ja lastijäämiä, joita kyseistä satamaa yleensä käyttävät alukset toimittavat, ottaen huomioon sataman käyttäjien toiminnalliset tarpeet, sataman koon ja EYVL L 194, 25. 7. 1975, s. 39, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission päätöksellä 96/350/EY (EYVL L 135, 6. 6. 1996, s. 32). 10 2. 1. 2. 8 3. 1. 2. 3. 1. maantieteellisen sijainnin, satamassa käyvien alusten tyypin ja 9 artiklassa säädetyt vapautukset. Jäsenvaltioiden on menettelyjen mukaiset menettelyt, vastaanottolaitteiden väitetystä puutteellisuudesta. vahvistettava Kansainvälisen merenkulkujärjestön sopimien jotta satamavaltiolle voidaan ilmoittaa sataman 5 artikla Jätteen vastaanotto- ja käsittelysuunnitelmat Kullekin satamalle on laadittava ja pantava täytäntöön asianmukainen jätteen vastaanotto- ja käsittelysuunnitelma asianomaisia osapuolia, erityisesti sataman käyttäjiä tai käyttäjien edustajia kuullen sekä 4, 6, 7, 10 ja 12 artiklassa olevat vaatimukset huomioon ottaen. Suunnitelmien laatimista koskevat yksityiskohtaiset vaatimukset ovat liitteessä I. ja käsittelysuunnitelmat voidaan jätteen vastaanotto- Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tehokkuussyistä laatia alueellisesti kunkin sataman osallistuessa siihen asianmukaisesti edellyttäen, että yksilöidään kunkin yksittäisen sataman vastaanottolaitteiden tarve ja saatavuus. Jäsenvaltioiden on arvioitava ja hyväksyttävä jätteen vastaanotto- ja käsittelysuunnitelma, valvottava sen täytäntöönpanoa ja huolehdittava siitä, että se hyväksytetään uudelleen vähintään joka kolmas vuosi ja aina sen jälkeen, kun sataman toiminta muuttuu merkittävästi. 6 artikla Ilmoittaminen sijaitsevaan satamaan matkalla Yhteisössä enintään 12 matkustajalle rekisteröityjä kalastus- ja huvialuksia lukuun ottamatta, on täytettävä totuudenmukaisesti liitteessä II oleva lomake ja ilmoitettava tiedot sen jäsenvaltion tätä tarkoitusta varten nimeämälle viranomaiselle tai laitokselle, jossa satama sijaitsee: ja tarkasti päällikön, aluksen olevan a) b) vähintään 24 tuntia ennen saapumista, jos käyntisatama on tiedossa, tai heti kun käyntisatama tiedetään, saapumista, tai jos tieto ei ole saatavissa 24 tuntia ennen c) viimeistään lähdettäessä edellisestä satamasta, jos matkan kesto on alle 24 tuntia. Jäsenvaltio voi päättää, että tiedot ilmoitetaan sataman vastaanottolaitteiden hoitajalle, joka toimittaa ne edelleen asiaa hoitavalle viranomaiselle. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut käyntisatamaan asti, ja ne on pyynnöstä esitettävä jäsenvaltioiden viranomaisille. tiedot on pidettävä aluksella vähintään seuraavaan 11 1. 2. 3. 1. 2. 3. 4. 7 artikla Aluksella syntyvän jätteen toimittaminen satamaan Yhteisön satamassa käyvän aluksen päällikön on ennen satamasta lähtöä toimitettava kaikki aluksella syntyneet jätteet satamassa oleviin jätteen vastaanottolaitteisiin. Edellä 1 kohdan estämättä alus saa jatkaa matkaansa seuraavaan käyntisatamaan toimittamatta aluksella syntyneitä jätteitä satamaan, jos 6 artiklan ja liitteen II mukaisesti annetuista tiedoista käy ilmi, että aluksella on riittävästi erillistä varastotilaa kaikelle alukselle kertyneelle ja aiotun toimitussatamaan tehtävän matkan aikana kertyvälle, aluksella syntyvälle jätteelle. Jos on perusteltua aihetta uskoa, että siinä satamassa, jonne jätteet aiotaan toimittaa, ei ole asianmukaisia vastaanottolaitteita tai jos tämä satama ei ole tiedossa, ja siksi on olemassa tarpeelliset vaara, että jätteet päästetään mereen, toimenpiteet meren alusta toimittamaan jätteensä satamaan ennen lähtöä. jäsenvaltion on toteutettava kaikki ehkäisemiseksi pilaantumisen tarvittaessa vaatimalla Edellä olevaa 2 kohtaa sovelletaan rajoittamatta kuitenkaan sellaisten tiukempien toimitusvaatimusten soveltamista, jotka on hyväksytty kansainvälisen oikeuden mukaisesti. 8 artikla Aluksella syntyvästä jätteestä perittävät maksut Jäsenvaltioiden on varmistettava, että aluksella syntyvän jätteen satamassa olevien vastaanottolaitteiden aiheuttamat, myös jätteen käsittelystä ja hävittämisestä syntyvät kustannukset, katetaan aluksilta kerättävillä maksuilla. Satamassa olevien vastaanottolaitteiden käytöstä aiheutuvien kustannusten kattamiseen käytettävällä järjestelmällä ei saa rohkaista aluksia päästämään jätteitään mereen. Tämän vuoksi sovelletaan seuraavia periaatteita: a) b) c) kaikki jäsenvaltion satamassa käyvät alukset osallistuvat 1 kohdassa tarkoitettujen kustannusten kattamiseen riippumatta siitä, käyttävätkö ne laitteita. Tämä voidaan järjestää joko sisällyttämällä maksut satamamaksuihin tai asettamalla erillinen kiinteä jätemaksu. Maksut voivat olla erilaiset esimerkiksi aluksen luokan, tyypin tai koon mukaan; jota mahdollisesti ei kateta a alakohdassa tarkoitetulla se osa kustannuksista, maksulla, katetaan laivalta tosiasiallisesti toimitetun aluksella syntyvän jätteen tyypin ja määrän perusteella; maksuja voidaan alentaa, jos aluksen ympäristöasioiden hallinta, suunnittelu, varustus ja toiminta on sellaista, että aluksen päällikkö voi osoittaa aluksella syntyvän tavanomaista vähemmän jätettä. Maksujen suuruus ja laskentaperusteet olisi esitettävä selvästi sataman käyttäjille sen varmistamiseksi, että maksut ovat kohtuullisia, selkeästi esitettyjä ja tasapuolisia sekä että ne vastaavat saatavilla olevien ja mahdollisesti käytettyjen laitteiden ja palvelujen kustannuksia. Jos 2 kohdan mukaiset kustannusten kattamiseen käytettävät erilaiset järjestelmät tavoitteiden näyttävät estävän tämän asetettujen direktiivin artiklassa 1 12 saavuttamisen, komissio antaa ehdotuksen tämän direktiivin muuttamiseksi siten, että kustannusten kattamiseen käytettävien järjestelmien väliset erot saadaan niin pieniksi, ettei edellä mainittuja kielteisiä vaikutuksia esiinny. 9 artikla Poikkeukset Jos alukset ovat säännöllisessä liikenteessä ja käyvät satamissa usein ja säännöllisesti ja jos on riittävästi näyttöä järjestelystä, jolla varmistetaan, että aluksella syntyvä jäte toimitetaan ja siihen liittyvät maksut suoritetaan johonkin aluksen reitin varrella olevaan satamaan, jäsenvaltiot, sijaitsevat, voivat vapauttaa tällaiset alukset 6 artiklassa, 7 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa ja 8 artiklassa säädetyistä velvoitteista. joissa kyseiset satamat Jäsenvaltioiden on ilmoitettava vapautuksista säännöllisesti ja vähintään kerran vuodessa. komissiolle 1 kohdan mukaisesti myönnetyistä 1. 2. 10 artikla Lastijäämien toimittaminen satamaan Yhteisön satamassa käyvän aluksen päällikön on varmistettava, että lastijäämät toimitetaan sataman vastaanottolaitteisiin Marpol 73/78 -yleissopimuksen määräysten mukaisesti. Vastaanottolaitteiden käyttäjän on suoritettava lastijäämien toimituksesta perittävät maksut. 11 artikla Täytäntöönpano 1. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jokainen alus voidaan tarkastaa sen varmistamiseksi, että se noudattaa 7 ja 10 artiklan säännöksiä, sekä että tarkastuksia suoritetaan riittävä määrä. Muiden kuin enintään 12 matkustajalle rekisteröityjen kalastus- ja huvialusten osalta a) jäsenvaltioiden on tarkastettavia aluksia valitessaan kiinnitettävä erityistä huomiota – – aluksiin, ilmoittamisvelvoitetta; jotka eivät ole noudattaneet 6 artiklan mukaista aluksiin, joiden osalta aluksen päällikön 6 artiklan mukaisesti toimittamat tiedot ovat antaneet muita perusteita uskoa, että alus ei noudata tämän direktiivin säännöksiä; b) c) tarkastukset voidaan suorittaa on suoritettava soveltuvin osin direktiivin 95/21/ETY puitteissa, ja direktiivissä asetettua 25 prosentin tarkastusvaatimusta on noudatettava; jos asiaa hoitava viranomainen ei ole tyytyväinen tarkastuksen tulokseen, sen on varmistettava, että alus ei poistu satamasta, ennen kuin se on toimittanut aluksella syntyvän jätteensä ja lastijäämänsä sataman jätteen vastaanottolaitteisiin 7 ja 10 artiklan säännösten mukaisesti; 13 d) jos on selvää näyttöä siitä, että alus on jatkanut matkaansa noudattamatta 7 tai 10 artiklan säännöksiä, seuraavan käyntisataman toimivaltaiselle viranomaiselle on ilmoitettava asiasta, eikä alukselle saa antaa lupaa lähteä tästä satamasta ennen kuin on arvioitu yksityiskohtaisemmin ne tekijät, jotka liittyvät aluksen tämän direktiivin noudattamiseen, esimerkiksi arvioimalla 6 artiklan mukaisesti annettujen tietojen tarkoitettujen oikeellisuus, seuraamusten soveltamista. rajoittamatta kuitenkaan artiklassa sanotun 13 3. 12 tarpeelliset Jäsenvaltioiden matkustajalle rekisteröityjä kalastus- ja huvialuksia varten sen varmistamiseksi, että ne noudattavat tämän direktiivin soveltuvia vaatimuksia. valvontamenettelyt vahvistettava enintään on 12 artikla Liitännäistoimenpiteet 1. Jäsenvaltioiden on a) b) c) d) e) f) g) tarpeelliset sen varmistamiseksi, että alusten toteutettava kaikki päälliköt, sataman vastaanottolaitteiden tarjoajat ja muut asianomaiset henkilöt saavat riittävästi tietoa heitä koskevista tämän direktiivin mukaisista vaatimuksista ja että he noudattavat niitä; toimenpiteet nimettävä asianmukaiset viranomaiset tai laitokset suorittamaan tämän direktiivin mukaisia tehtäviä; säädettävä yhteistyöstä jäsenvaltion asianomaisten viranomaisten ja kaupallisten yhteisöjen välillä tämän direktiivin tehokkaan täytäntöönpanon varmistamiseksi; varmistettava, että alusten päälliköiden 6 artiklan mukaisesti tutkitaan asianmukaisesti; ilmoittamat tiedot että varmistettava, liittyvät muodollisuudet ovat yksinkertaisia ja nopeita, jotta alusten päälliköitä rohkaistaisiin käyttämään vastaanottolaitteita ja jotta vältettäisiin alusten tarpeeton viivyttäminen; jätteen vastaanottolaitteiden käyttöön satamassa varmistettava, tarkoitetuista, ilmoituksista; että komissiolle vastaanottolaitteiden toimitetaan jäljennös 4 artiklan puutteellisuutta 3 kohdassa koskevista väitettyä varmistettava, että aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien käsittely, talteenotto ja hävittäminen suoritetaan direktiivin 75/442/ETY ja muun yhteisön jätehuoltoa jäteöljyhuollosta 16 päivänä koskevan lainsäädännön mukaisesti, heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/439/ETY9 ja vaarallisista jätteistä 12 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/689/ETY10 mukaisesti. erityisesti h) otettava käyttöön ja pidettävä yllä kansallisen lainsäädännön mukaiset asianmukaisen korvauksen antamiseksi tarkoituksenmukaiset menettelyt 9 10 EYVL L 194, 25. 7. 1975, s. 23, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 91/692/ETY (EYVL L 377, 31. 12. 1991, s. 48). EYVL L 377, 31. 12. 1991, s. 20, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 94/31/ETY (EYVL L 168, 2. 7. 1994, s. 28). 14 aluksille, joiden matka on kohtuuttomasti viivästynyt satamassa olevien jätteen puutteellisen vastaanottolaitteiden suunnittelun vuoksi. riittämättömyyden jätehuollon ja 2. 3. 4. Aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien toimittamista on pidettävä luovutuksena vapaaseen liikkeeseen yhteisön tullikoodeksista 19 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2913/92 ETY11 79 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Tulliviranomaiset saa vaatia yhteisön tullikoodeksin 45 artiklan mukaista yleisilmoitusta. eivät Jäsenvaltiot ja komissio toimivat yhteistyössä asianmukaisen, tietojärjestelmän vähintään koko yhteisön laajuisen tieto- ja valvontajärjestelmän perustamiseksi, jolla – – tehostetaan sellaisten alusten tunnistamista, aluksella syntyvää jätettä ja lastijäämiä tämän direktiivin mukaisesti, jotka eivät ole toimittaneet tarkistetaan, onko direktiivin 1 artiklassa asetetut tavoitteet saavutettu. Jäsenvaltiot 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen alusten tunnistamiseksi. ja komissiot vahvistavat yhteistyössä yhteiset perusteet 8 artiklan 13 artikla Seuraamukset Jäsenvaltioiden on säädettävä seuraamusjärjestelmästä, jos tämän direktiivin mukaisesti annettuja kansallisia säännöksiä ei noudateta, ja toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että seuraamuksia sovelletaan. Näin säädettyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja vakuuttavia. jota sovelletaan, 14 artikla Sääntelykomitea 1. 2. 3. Komissiota avustaa direktiivin 93/75/ETY12 12 artiklan mukaisesti perustettu komitea. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 artiklassa säädettyä sääntelymenettelyä, ottaen huomioon kyseisen päätöksen 7 artiklan 3 kohdan ja 8 artiklan säännökset. Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdan mukainen määräaika on kolme kuukautta. 15 artikla Muutosmenettely Tämän direktiivin liitteitä, 2 artiklan b alakohdan määritelmää sekä viittauksia yhteisön ja IMOn oikeudellisiin asiakirjoihin voidaan muuttaa 14 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti 11 12 EYVL L 302, 19. 10. 1992, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella 955/99/ETY (EYVL L 119, 7. 5. 1999, s. 1). EYVL L 247, 5. 10. 1993, s. 19, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 98/74/EY (EYVL 276, 13. 10. 1998, s. 7). 15 niiden saattamiseksi voimaan tulleiden yhteisön tai IMOn toimenpiteiden mukaisiksi, mikäli muutoksilla ei laajenneta tämän direktiivin soveltamisalaa. Tämän direktiivin liitteitä voidaan lisäksi muuttaa saman menettelyn mukaisesti myös, jos se on tarpeen tällä direktiivillä perustetun järjestelmän parantamiseksi, mikäli muutoksilla ei laajenneta tämän direktiivin soveltamisalaa. 1. 2. 1. 2. 16 artikla Täytäntöönpano Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen …. ja niiden on ilmoitettava tästä komissiolle. Tämän direktiivin täytäntöönpanoa kuitenkin lykätään sen 2 artiklan c alakohdassa tarkoitetun käymäläjäteveden osalta siihen asti, kunnes on kulunut 12 kuukautta Marpol 73/78 -yleissopimuksen liitteen IV voimaantulosta. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin, tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä tällainen viittaus. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 17 artikla Arviointi Jäsenvaltioiden on joka kolmas vuosi toimitettava komissiolle tilanneraportti direktiivin täytäntöönpanosta. Komissio toimittaa jäsenvaltioiden 1 kohdan mukaisesti toimittamien raporttien perusteella Euroopan parlamentille ja neuvostolle tässä direktiivissä säädetyn järjestelmän toiminnasta arviointikertomuksen, jossa on tarvittaessa tämän direktiivin täytäntöönpanoa koskevia ehdotuksia. 18 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi lehdessä. tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille 19 artikla Vastaanottajat 24 Kahdeksantoista kuukauden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta. 16 * * Tehty Brysselissä Euroopan parlamentin puolesta Puhemies Neuvoston puolesta Puheenjohtaja 17 LIITE I JÄTTEEN VASTAANOTTO- JA -KÄSITTELYSUUNNITELMIA KOSKEVAT VAATIMUKSET (5 artiklassa tarkoitetut vaatimukset) Suunnitelmassa on otettava huomioon kaikentyyppiset kyseisessä satamassa tavallisesti käyvillä ja se on laadittava sataman koon ja siellä käyvien aluksilla syntyvät alustyyppien mukaisesti. ja lastijäämät, jätteet Suunnitelmassa on käsiteltävä seuraavia asioita: – – – – – – – arvio sataman vastaanottolaitteiden tarpeesta satamassa tavallisesti käyvien alusten tarpeiden mukaisesti, kuvaus sataman vastaanottolaitteiden tyypistä ja kapasiteetista, yksityiskohtainen kuvaus aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanotto- ja keräysmenettelyistä, kuvaus maksujärjestelmästä, menettelyt, puutteellisuudesta, joilla ilmoitetaan sataman vastaanottolaitteiden väitetystä joita menettelyt, jäteurakoitsijoiden, sataman satamaterminaalien hoitajien ja muiden asianomaisten osapuolten kanssa käytävissä neuvotteluissa, ja noudatetaan käyttäjien, vastaanotettujen ja käsiteltyjen aluksella syntyvien jätteiden ja lastijäämien lajit ja määrät. Lisäksi suunnitelmaan olisi sisällyttävä seuraavat seikat: – – – – – – yhteenveto asiaan liittyvästä lainsäädännöstä ja jätteiden toimittamiseen liittyvistä muodollisuuksista, suunnitelman täytäntöönpanosta vastaavasta tiedot henkilöstä yhdestä tai useammasta kuvaus satamassa mahdollisesti olevista jätteen esikäsittelylaitteista ja -prosesseista, kuvaus menetelmistä, seurataan, joilla sataman vastaanottolaitteiden todellista käyttöä kuvaus aluksella syntyvien jätteiden ja lastijäämien vastaanotettujen määrien kirjaamismenetelmistä, ja kuvaus aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien hävittämismenetelmistä. Jätteen vastaanottoa, keräämistä, varastointia, käsittelyä ja hävittämistä koskevien menettelyjen olisi oltava jolla pyritään asteittain vähentämään näiden toimien ympäristövaikutuksia. Menettelyjen oletetaan olevan suunnitelman sellaisen ympäristöasioiden hallintajärjestelmän mukaisia, 18 mukaisia, ovat jos ympäristöasioiden hallinta- neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1836/9313 mukaisia. teollisuusyritysten ne yhteisön ja auditointijärjestelmään 29 päivänä kesäkuuta 1993 annetun osallistumisesta vapaaehtoisesta Kaikille sataman käyttäjien saataville annettavat tiedot: – – – – – – – lyhyt maininta syntyvän toimittamisen keskeisestä merkityksestä, aluksella jätteen ja lastijäämien asianmukaisen kunkin laituripaikan sataman vastaanottolaitteiden sijainti kartan tai kaavion avulla, luettelo tavallisesti käsiteltävistä aluksella syntyvistä jätteistä ja lastijäämistä, luettelo yhteyspisteistä, palvelujen toimittajista ja tarjolla olevista palveluista, kuvaus jätteen toimittamismenettelystä, kuvaus maksujärjestelmästä, ja menettely, vastaanottolaitteissa. jolla ilmoitetaan väitetyistä puutteellisuuksista sataman _______________ 13 EYVL L 168, 10. 7. 1993, s. 1. 19 LIITE II TIEDOT, JOTKA ON ILMOITETTAVA ENNEN. N SATAMAAN TULOA. (Direktiivin 2000/…/EY 6 artiklassa tarkoitettu määräsatama) Aluksen nimi, radiokutsutunnus ja tarvittaessa IMO-tunnusnumero: Lippuvaltio: Arvioitu saapumisaika (ETA): Arvioitu lähtöaika (ETD): Edellinen käyntisatama: Seuraava käyntisatama: Satama, jonne aluksella syntynyt jäte viimeksi toimitettiin, ja toimituspäivä Sataman vastaanottolaitteisiin kaikki = osa ei lainkaan * aluksesta toimitettavan jätteen määrä: 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. 8. * Merkintä asianomaiseen ruutuun. 20 9. Toimitettavien ja/tai alukselle jäävien jätteiden ja jäämien laji prosenttiosuus varastotilan enimmäiskapasiteetista: ja määrä sekä Jos toimitatte kaiken jätteen, täyttäkää toinen sarake. Jos toimitatte osan jätteestä tai ei lainkaan jätettä, täyttäkää kaikki sarakkeet LAJI TOIMITET- TAVA JÄTE M3 VARASTOTI- LAN ENIM- MÄISKAPA- SITEETTI m3 ALUKSEL- LE JÄTET- TÄVÄN JÄTTEEN MÄÄRÄ m3 SATAMA, JONNE ALUKSELLE JÄÄVÄ JÄTE TOIMITE- TAAN JA ILMOITUKSEN TEON SEURAAVAN SATAMASSA KÄYNNIN VÄLILLÄ SYNTYVÄN JÄTTEEN ARVIOITU MÄÄRÄ m3 1. Jäteöljyt Liete Pilssivesi Muu (mikä)) 2. Kiinteät jätteet Ruuanjätteet Muovi Muu Lastiin 3. liittyvät jätteet* (mitä)) 4. Lastijäämät* (mitä) Voivat olla arvioita. 21 * * * * Huom. 1. 2. 3. Näitä tietoja voidaan käyttää satamavaltion suorittamassa valvonnassa ja muissa tarkastuksissa. Jäsenvaltiot päättävät, mitkä laitokset saavat jäljennöksen tästä ilmoituksesta. Tämä lomake on täytettävä, jollei alusta koske direktiivin 2000/…/EY 9 artiklan mukainen vapautus. Vakuutan, että edellä antamani tiedot ovat täsmälliset ja oikeat aluksella on riittävät varastotilat kaikelle jätteelle, jota syntyy tämän ilmoituksen tekemisen ja seuraavassa jätettä vastaanottavassa satamassa käynnin välillä Päivämäärä. Kellonaika. Allekirjoitus. 22


title: Kommissionens forordning (EF) nr. 824/2000 af 19. april 2000 om fastsættelse af procedurer for interventionsorganernes overtagelse af korn samt analysemetoder for bestemmelsen af kvaliteten

eurovoc_concepts:
cereals
common organisation of markets
intervention agency
product quality

formats: html pdf print

text: 20. 4. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 100/31 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 824/2000 af 19. april 2000 om fastsættelse af procedurer for interventionsorganernes overtagelse af korn samt analysemetoder for bestemmelsen af kvaliteten KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, (8) under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 1766/92 af 30. juni 1992 om den fælles markedsordning for korn (1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1253/1999 (2), særlig artikel 5, og ud fra følgende betragtninger: (1) (2) (3) (4) (5) (6) (7) Interventionsprisen for blød hvede, hård hvede, byg, rug, majs og sorghum er fastsat for kvaliteter, der så vidt muligt svarer til gennemsnitskvaliteterne af disse korn- arter i Fællesskabet. Anvendelsen af tillæg og fradrag bør gøre det muligt ved interventionen at afspejle prisforskelle på markedet som følge af kvalitetsforskelle. Korn, der på grund af kvaliteten ikke kan anvendes eller oplagres på passende måde, bør ikke accepteres ved intervention. For at forenkle den normale administration af interven- tion og især for at få ensartede partier af det korn, der tilbydes til intervention, bør der fastsættes en mini- mumsmængde, under hvilken interventionsorganet ikke er forpligtet til at acceptere tilbuddet. Det kan dog være nødvendigt at fastsætte en større minimumsmængde i visse medlemsstater, for at interventionsorganerne kan tage hensyn til de forhold og sædvaner inden for engros- handelen, der har udviklet sig i de pågældende lande. Betingelserne for afgivelse af tilbud til interventionsorga- nerne og betingelserne for interventionsorganernes over- tagelse bør være så ensartede som muligt i Fællesskabet for at undgå enhver form for forskelsbehandling af producenterne. Der bør fastsættes metoder for bestemmelse af kvaliteten for blød hvede, hård hvede, rug, byg, majs og sorghum. Medlemsstaterne bør føre tilsyn med interventionslag- renes opbevaringstilstand som supplement til den årlige beholdningsopgørelse i Kommissionens forordning (EF) nr. 2148/96 af 8. november 1996 om som fastsat (1) EFT L 181 af 1. 7. 1992, s. 21. (2) EFT L 160 af 26. 6. 1999, s. 18. regler for evaluering af og kontrol med mængderne af landbrugsprodukter på offentlige interventionslagre (3), ændret ved forordning (EF) nr. 808/1999 (4). Kommissionens forordning (EØF) nr. 689/92 af 19. marts 1992 om fastsættelse af fremgangsmåden ved og betingelserne for interventionsorganernes overtagelse af korn (5), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1664/ 1999 (6), samt Kommissionens forordning (EØF) nr. 1908/84 af 4. juli 1984 om fastsættelse af referenceme- toderne til bestemmelse af kvaliteten af korn (7), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 2507/87 (8), er blevet ændret mange gange. Af hensyn til klarheden bør de afløses af nærværende forordning. (9) Forvaltningskomitéen for Korn har ikke afgivet udtalelse inden for den af formanden fastsatte frist — UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 I de i artikel 4, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 1766/92 omhand- lede perioder kan enhver, der ligger inde med ensartede partier på mindst 80 tons blød hvede, rug, byg, majs, sorghum eller på mindst 10 tons hård hvede, der er høstet i Fællesskabet, tilbyde dette korn til interventionsorganet. Interventionsorganerne kan dog fastsætte en større minimums- mængde. Artikel 2 For at kornet kan godkendes til 1. være af sund, sædvanlig handelsmæssig kvalitet. intervention, skal det 2. Kornet anses for at være af sund, sædvanlig handels- mæssig kvalitet, når det har den for den pågældende kornart karakteristiske farve og en sund lugt, samt er fri for levende skadedyr (herunder mider) på alle udviklingsstadier, når det opfylder de i bilag I fastsatte kriterier for minimumskvaliteten, og de ifølge fællesskabsbestemmelserne gældende maksimalt tilladte niveauer for radioaktivitet ikke overskrides. Omfanget af den radioaktive kontamination kontrolleres kun, hvis situationen kræver det, og kun i den nødvendige periode. Om nødvendigt fastsættes varigheden og omfanget af kontrol- foranstaltningerne efter fremgangsmåden i artikel 23 i forord- ning (EØF) nr. 1766/92. Desuden skal den dej, der opnås af blød hvede, hvis analyserne viser, at Zélény-tallet for et parti af denne hvede ligger mellem 22 og 30, anses for ikke-klæbrig og maskinbearbejdelig, for at denne hvede kan betragtes som værende af sund, sædvanlig handelsmæssig kvalitet som omhandlet i stk. 1. (3) EFT L 288 af 9. 11. 1996, s. 6. (4) EFT L 102 af 17. 4. 1999, s. 70. (5) EFT L 74 af 20. 3. 1992, s. 18. (6) EFT L 197 af 29. 7. 1999, s. 28. (7) EFT L 178 af 5. 7. 1984, s. 22. (8) EFT L 235 af 20. 8. 1987, s. 10. L 100/32 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 4. 2000 De i nærværende forordning gældende definitioner af de 3. bestanddele, der ikke er mangelfrit basiskorn, er anført i bilag II. Kerner af basiskorn og andet korn, der er fordærvet, angrebet af meldrøje eller brand og rust, klassificeres i kategorien »andre urenheder«, selv om de har beskadigelser, der henhører under andre kategorier. Artikel 3 Ved bestemmelsen af kvaliteten af korn, der tilbydes til inter- vention i forbindelse med artikel 5 og 6 i forordning (EØF) nr. 1766/92, anvendes nedennævnte metoder: 3. 1. Referencemetoden til bestemmelse af de bestanddele, som ikke er mangelfrit basiskorn, er anført i bilag III. 3. 2. Referencemetoden til bestemmelse af vandindholdet er anført i bilag IV. Medlemsstaterne kan dog endvidere benytte andre metoder, der er baseret på princippet i bilag IV, eller ISO-metode 712:1998 eller en metode, der er baseret på infrarød teknologi. I tilfælde af tvist har kun metoden i bilag IV gyldighed. 3. 3. Referencemetoden til bestemmelse af tanninindholdet i sorghum er ISO-metoden 9648:1988. indeholde følgende oplysninger: a) den bydendes navn b) det korn, der tilbydes c) oplagringsstedet for det korn, der tilbydes d) mængde, vigtigste egenskaber og høstår for det korn, der tilbydes e) det interventionscenter, som tilbuddet gælder for. Blanketten indeholder desuden en erklæring om, at produk- terne er af fællesskabsoprindelse, eller i tilfælde af korn, der accepteres til intervention på særlige betingelser efter produkti- onsområde, oplysning om det område, hvor kornet er produ- ceret. Interventionsorganet kan dog antage et tilbud, der indgives i en anden skriftlig form, bl. a. som telekommunikation, hvis det indeholder alle de oplysninger, der skal anføres på den i første afsnit omhandlede blanket. Medlemsstaterne kan kræve, at det tilbud, der indgives efter tredje afsnit, opfølges af en senere fremsendelse eller en direkte indlevering til det kompetente organ af nævnte blanket, uden at dette dog ændrer ved tilbuddets gyldighed fra datoen for dets indgivelse. 3. 4. Referencemetoden til bestemmelse af, om dej af blød hvede er ikke-klæbrig og maskinbearbejdelig, er anført i bilag V. 2. Antages tilbuddet ikke, underretter interventionsorganet den pågældende erhvervsdrivende herom senest fem arbejds- dage efter modtagelsen af tilbuddet. 3. 5. Referencemetoden til bestemmelse af proteinindholdet i formalet blød hvede er den metode, der er anerkendt af International Association for Cereal Chemistry (ICC), og hvis normer er fastsat under nr. 105/2: »metode til bestemmelse af proteinindholdet af korn og kornpro- dukter«. Medlemsstaterne kan dog benytte enhver anden metode. I så fald skal de over for Kommissionen i forvejen godtgøre, at ICC godkender de ved denne anden metode opnåede resultater som ligestillede. 3. 6. Zélény-tallet for formalet blød hvede bestemmes efter ISO-metode 5529:1992. Antages tilbuddet, 3. erhvervsdrivende hurtigst muligt om det lager, hvor kornet vil blive overtaget, samt om tidsplanen for leveringen. underrettes de Efter anmodning fra den bydende eller lagerholderen kan inter- ventionsorganet ændre tidsplanen. Den sidste levering skal finde sted senest ved udgangen af den fjerde måned efter måneden for antagelse af tilbuddet, dog ikke Italien og senere end den 1. Portugal og den 31. i Spanien, Grækenland, i de øvrige medlemsstater. juli juli 3. 7. Hagberg-faldtallet (test for amylaseaktivitet) bestemmes efter ISO-metode 3093:1982. Artikel 5 3. 8. Referencemetoden til bestemmelse af indholdet af melede kerner i hård hvede er anført i bilag VI. 3. 9. Referencemetoden til bestemmelse af egenvægten er ISO- metode 7971/2:1995. Artikel 4 1. Interventionsorganet overtager det tilbudte korn, når det eller dets repræsentant har konstateret mængden og de i bilaget krævede minimumsegenskaber for hele partiet af varen frit leveret interventionslager. 2. Kvalitetsegenskaberne konstateres på grundlag af en repræsentativ prøve, der fremstilles af prøver, der udtages af hver levering, dog mindst én prøve for hver 60 tons. 1. Et tilbud om salg til intervention tages kun i betragtning, hvis det indgives på interventionsorganets blanket, der bl. a. skal 3. Den leverede mængde konstateres ved vejning i nærvær- else af den bydende og en repræsentant for interventionsor- ganet, der skal være uafhængig af den bydende. 20. 4. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 100/33 Interventionsorganets repræsentant kan også være lagerhol- deren. I et sådant tilfælde a) foretager interventionsorganet selv inden for 45 dage fra overtagelsen en kontrol, der mindst omfatter en volumen- kontrol. En eventuel difference mellem den vejede mængde og den mængde, der er anslået efter volumenmetoden, må ikke overstige 5 % b) bærer lagerholderen, hvis tolerancen ikke er overskredet, alle omkostninger ved eventuelle mankoer, der konstateres ved en senere vejning i forhold til den vægt, der blev indført i regnskabet ved overtagelsen c) foretages der straks en vejning, hvis tolerancen er over- skredet. Vejningsomkostningerne påhviler lagerholderen, hvis den konstaterede vægt er lavere end den vægt, der blev indført i regnskabet, og i modsat fald medlemsstaten. d) foretages der straks en vejning, hvis tolerancen er over- skredet. Vejningsomkostningerne påhviler lagerholderen, hvis den konstaterede vægt er lavere end den vægt, der blev indført i regnskabet, eller i modsat fald EUGFL. Artikel 6 Interventionsorganet lader under sit ansvar en analyse foretage af de kvalitative og tekniske egenskaber af kornet i de udtagne prøver senest 20 arbejdsdage efter den dato, hvor den repræ- sentative prøve blev fremstillet. Viser analyserne, at det tilbudte korn ikke svarer til den mini- mumskvalitet, der kræves ved intervention, tager den bydende kornet tilbage på egen bekostning. Han bærer endvidere alle påløbne omkostninger. Omkostningerne bydende: til følgende undersøgelser påhviler den 4. Hvis kornet overtages i det lager, hvor det befinder sig på tidspunktet for buddets indgivelse, kan mængden konstateres på grundlag af lagerregnskabet, der skal opfylde branchens og interventionsorganets krav, for så vidt a) bestemmelse af tannin i sorghum b) test for amylaseaktivitet (Hagberg) c) bestemmelse af protein i hård hvede og blød hvede a) den ved vejning konstaterede vægt, de fysiske egenskaber på vejningstidspunktet, herunder vandindholdet, eventuelle flytninger samt de foretagne behandlinger fremgår af lager- regnskabet. Vejningen skal være foretaget inden for de seneste ti måneder b) lagerholderen erklærer, at det tilbudte parti i alle henseender lagerregnskabet svarer til de oplysninger, der er anført i c) de egenskaber, der konstateres på vejningstidspunktet, stemmer overens med egenskaberne i den repræsentative prøve, som er fremstillet af prøver, der er udtaget af inter- ventionsorganet eller dets repræsentant med én hyppighed på en prøve for hver 60 tons. 5. Ved anvendelse af stk. 4 i lagerregnskabet, eventuelt a) er den vægt, der skal tages i betragtning, den vægt, der er indført tage hensyn til en forskel mellem det indhold af vand og/eller andre urenheder (Schwarzbesatz), der blev konstateret ved vejningen, og det indhold, der blev konstateret i den repræ- sentative prøve. Der kan kun tages hensyn til en forskel i indholdet af andre urenheder for at justere den vægt, der er indført i i nedadgående retning lagerregnskabet, justeret for at d) Zélény-test e) test af maskinbearbejdelighed. I tilfælde af tvist underkaster interventionsorganet på ny de pågældende produkter den fornødne kontrol, og omkostnin- gerne herved afholdes af den tabende part. Artikel 7 Interventionsorganet udfærdiger en overtagelsesattest for hvert tilbud. Det anfører: a) dato for kontrol af mængden og minimumsegenskaberne b) den levende mængde c) antal prøver, der er udtaget for at opnå den repræsentative prøve d) de konstaterede fysiske egenskaber e) det organ, som har foretaget en analyse af de tekniske kriterier, samt resultaterne af analysen. Dokumentet dateres og overgives lagerholderen til medunders- krivelse. b) foretager interventionsorganet en volumenkontrol inden for 45 dage fra overtagelse af partiet. En eventuel difference mellem den vejede mængde og den mængde, der er anslået efter volumenmetoden, må ikke overstige 5 % c) bærer lagerholderen, hvis tolerancen ikke er overskredet, alle omkostninger ved eventuelle mankoer, der konstateres ved en senere vejning i forhold til den vægt, der blev indført i regnskabet ved overtagelsen Artikel 8 1. Den pris, der skal betales den bydende, er den i artikel 3, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 1766/92 omhandlede inter- ventionspris, der gælder den dag, der er fastsat som den første leveringsdag i forbindelse med meddelelsen om tilbuddets anta- gelse for en vare leveret uaflæsset til lager, jf. dog stk. 2. Denne pris justeres under hensyn til de tillæg og fradrag, der er omhandlet i artikel 9. L 100/34 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 4. 2000 Sker leveringen i en måned, hvor interventionsprisen er lavere end i den måned, hvor tilbuddet indgives, anvendes dog sidst- nævnte pris. Nærværende afsnit gælder ikke for majs og sorghum, der tilbydes til intervention i august og september. Forelægges interventionsorganet et 2. tilbud i medfør af artikel 4 i forordning (EØF) nr. 1766/92, træffer det beslutning om stedet og den første dag for overtagelsen af kornet. Omkostningerne ved transport fra det lager, hvor varen er oplagret ved tilbuddets indgivelse, til det interventionscenter, hvortil den kan transporteres til de laveste omkostninger, påhviler den bydende. Er det overtagelsessted, som interventionsorganet har udpeget, ikke det interventionscenter, hvortil varen kan transporteres til de laveste omkostninger, fastlægger og bærer interventionsor- ganet de supplerende transportomkostninger. I så fald fast- lægger interventionsorganet de i foregående afsnit omhandlede transportomkostninger. Oplagrer interventionsorganet efter aftale med den bydende den overtagne vare på det lager, hvor den befinder sig ved tilbuddets indgivelse, nedsættes interventionsprisen med de i foregående afsnit, andet punktum, omhandlede omkostninger samt udlagringsomkostningerne, sidstnævnte omkost- ninger anslås på grundlag af de omkostninger, der rent faktisk konstateres i medlemsstaten. idet Betalingen foretages mellem den 30. og den 35. dag efter 3. dagen for den i artikel 5 omhandlede overtagelse. for blød hvede og byg, foretages der et fradrag på 0,05 EUR for hver yderligere afvigelse på 0,1 %. e) Når andelen af spirede kerner overstiger 2,5 %, foretages der et fradrag på 0,05 EUR for hver yderligere afvigelse på 0,1 %. f) Når andelen af andre urenheder (Schwarzbesatz) overstiger 0,5 % for hård hvede og 1 % for blød hvede, rug, byg, majs og sorghum, foretages der et fradrag på 0,1 EUR for hver yderligere afvigelse på 0,1 %. g) Når andelen af melede kerner for hård hvede overstiger 20 %, foretages der et fradrag på 0,2 EUR for hver yderli- gere afvigelse på 1 % eller del af 1 %. h) Når proteinindholdet i blød hvede er lavere end 11,5 %, fremgår de fradrag, der skal foretages, af tabel IV i bilag VII. i) Når indholdet af tannin i sorghum, der tilbydes til interven- tion, er højere end 0,4 % af tørstoffet, beregnes det fradrag, der skal foretages, efter den praktiske metode i bilag VIII. Artikel 10 1. Erhvervsdrivende, der for interventionsorganets regning regelmæssigt deres oplagrer opkøbte produkter, overvåger tilstedeværelse og opbevaringstilstand og underretter straks nævnte organ om ethvert problem, der måtte opstå i denne forbindelse. 2. Interventionsorganet kontrollerer mindst én gang om året det oplagrede produkts kvalitet. Prøveudtagningen med henblik herpå kan finde sted i forbindelse med den årlige opgørelse, der er fastsat i artikel 4 i forordning (EF) nr. 2148/96. Artikel 9 Artikel 11 De tillæg og fradrag, som den pris, der skal betales den bydende, forhøjes eller nedsættes med, udtrykkes i euro pr. ton og foretages samlet efter nedennævnte beløb: a) Når vandindholdet i korn, der tilbydes til intervention, er lavere end 14 %, fremgår de tillæg, der skal anvendes, af tabel I i bilag VII. Når vandindholdet i korn, der tilbydes til intervention, er højere end 14 %, fremgår de fradrag, der skal foretages, af tabel II i bilag VII. b) Når egenvægten af blød hvede eller byg, der tilbydes til intervention, egenvægten på henholdsvis 76 kg/hl eller 64 kg/hl, fremgår de fradrag, der skal fore- tages, af tabel III i bilag VII. afviger fra Interventionsorganerne vedtager om nødvendigt yderligere fremgangsmåder ved og betingelser for overtagelse, der er i overensstemmelse med nærværende forordning, tage hensyn til de særlige forhold i den medlemsstat, som interventi- onsorganet henhører under. De kan bl. a. anmode om perio- diske oplysninger om de bestående lagre. for at Artikel 12 Forordning (EØF) nr. 689/92 og (EØF) nr. 1908/84 ophæves med virkning pr. 1. juli 2000. c) Når andelen af knækkede kerne overstiger 3 % for hård hvede, blød hvede, rug og byg og 4 % for majs og sorghum, foretages der et fradrag på 0,05 EUR for hver yderligere afvigelse på 0,1 %. Artikel 13 Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offent- liggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. d) Når andelen af kornbesats (urenheder) overstiger 2 % for hård hvede, 3 % for rug, 4 % for majs og sorghum og 5 % Den anvendes fra den 1. juli 2000. 20. 4. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 100/35 Denne medlemsstat. forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver Udfærdiget i Bruxelles, den 19. april 2000. På Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen L 100/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 4. 2000 BILAG I Hård hvede Blød hvede Rug Byg Majs Sorghum A. Maksimalt vandindhold 14,5 % 14,5 % 14,5 % 14,5 % 14,5 % 14,5 % 12 % 12 % 12 % 12 % 12 % 12 % 5 % 7 % 5 % 5 % 5 % 12 % 10 % 5 % 10 % 5 % B. Maksimal andel af bestanddele, som ikke er mangelfrit basiskorn, heraf højst: 1. Knækkede kerner 2. Kornbesats (urenheder) (andet end i punkt 3) heraf: a) uudviklede kerner b) andre kornarter c) kerner angrebet af skadedyr d) kerner med misfarvede kim 6 % 5 % 3 % — — — 3 % — — 6 % 3 % — 3 % — — 6 % 3 % 5 % — 3 % — — 6 % 3 % e) varmebeskadigede kerner 0,50 % 0,50 % 1,5 % 3. Plettede og/eller skimmelang- 5 % — — rebne kerner heraf: — skimmelangrebne kerner 1,5 % 4. Spirede kerner 5. Andre urenheder (Schwarzbe- 4 % 3 % — 4 % 3 % — 4 % 3 % satz) heraf: a) fremmede frø: — skadelige — andre b) fordærvede kerner: 0,10 % 0,10 % 0,10 % 0,10 % 0,10 % 0,10 % — kerner, der er fordærvet ved en spontan opvarm- ning eller ved en for brutal tørring 0,05 % 0,05 % — andre c) egentlige urenheder d) avner e) meldrøje f) kerner angrebet af brand og rust g) døde insekter og dele af insekter 0,05 % 0,05 % 0,05 % C. Maksimal andel af melede kerner, 27 % også delvist melede D. Maksimalt tanninindhold (1) E. Mindste egenvægt (kg/hl) — 78 — — 73 — — — — 62 — — — — — — — — 1 % — — — — — 70 20. 4. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 100/37 F. Minimumsproteinindhold (1): — produktionsår 2000/01 — produktionsår 2001/02 — produktionsår 2002/03 og ff. Hård hvede Blød hvede 11,5 % 11,5 % 11,5 % 10 % 10,3 % 10,5 % Rug Byg Majs Sorghum — — — — — — — — G. Minimumsfaldtal i sekunder 220 220 120 (Hagberg) H. Minimumszélénytal (ml) — 22 — — — — (1) I % af tørstof L 100/38 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 4. 2000 1. DEFINITION AF BESTANDDELE, SOM IKKE ER MANGELFRIT BASISKORN BILAG II 1. 1. Knækkede kerner Alle kerner, på hvilke endospermen ligger delvis udækket, betragtes som knækkede kerner. Kerner beskadiget ved tærskning og kerner, hvis kim er slået af, henregnes ligeledes til denne gruppe. For majs forstås ved »knækkede kerner« dele af kerner eller kerner, der falder gennem en rundthulssigte med en huldiameter på 4,5 mm. For sorghum forstås ved »knækkede kerner« dele af kerner eller kerner, der falder gennem en rundthulssigte med en huldiameter på 1,8 mm. 1. 2. Kornbesats (urenheder) a) Uudviklede kerner: Kerner, der, efter at samtlige andre i dette bilag nævnte bestanddele af kornprøven er fjernet, falder gennem slidssigter med følgende slidsbredder: blød hvede 2,0 mm, rug 1,8 mm, hård hvede 1,9 mm og byg 2,2 mm. Uanset denne definition forstås dog ved »uudviklede kerner« — for byg i Finland og Sverige, der har en egenvægt på 64 kg/hl eller derover, og som tilbydes til intervention i disse medlemsstater, eller — for byg med et vandindhold på højst 12,5 % kerner, der, efter at samtlige andre i nærværende bilag nævnte bestanddele af kornprøven er fjernet, falder gennem slidssigter med en slidsbredde på 2,0 mm. Endvidere henregnes også frostskadede kerner og alle umodne (grønne) kerner til uudviklede kerner. b) Andre kornarter: Alle kerner, som ikke tilhører den slags kerner, som prøven er udtaget af. c) Kerner angrebet af skadedyr: Kerner, der kan fremvise spor af afgnavning. Væggelusinficerede kerner hører ligeledes til denne gruppe. d) Kerner, der fremviser misfarvning af kimen, plettede kerner og skimmelangrebne kerner: Kerner med misfarvede kim er kerner med brune til sortbrune misfarvninger i skallen omkring ubeskadigede ikke-spirede kim. For blød hvede lades indtil 8 % kerner med misfarvede kim ude af betragtning. For hård hvede forstås ved — »plettede kerner« de kerner, der på andre steder end selve kimen udviser brune til brunsorte pletter — »skimmelangrebne kerner« kerner, hvis frøhinde er angrebet af skimmelsvampen mycelium. Disse kerner er lettere uudviklede, krusede og har lyserøde eller hvide diffuse pletter med svagt afgrænsede konturer. e) »Varmebeskadigede kerner«: Kerner, der fremviser ydre tegn på ristning, men som ikke er fordærvede kerner. 1. 3. Spirede kerner Ved »spirede kerner« forstås kerner, hvor rot eller bladkimen kan ses med det blotte øje. Ved bedømmelse af prøvens indhold af spirede kerner skal der dog tages hensyn til dens almindelige udseende. Ved nogle kornarter, f. eks. hård hvede, træder kimen stærkt frem, således at den skal, der dækker kimen, brister, når kornpartiet bringes i bevægelse. Disse kerner ligner spirede kerner, men skal ikke henregnes til denne gruppe. Spirede kerner foreligger kun, når kimen har undergået tydelige forandringer, hvorved en spiret kerne let lader sig skelne fra en normal kerne. 20. 4. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 100/39 1. 4. Andre urenheder (Schwarzbesatz) a) Fremmede frø »Fremmede frø« er frø af andre planter end korn, hvad enten disse planter er dyrket eller ej. Fremmede frø er frø uden udnyttelsesværdi, frø, der kan anvendes til kvægfoder, og skadelige frø. Ved »skadelige frø« forstås frø, der er giftige for mennesker og dyr, frø, der generer eller komplicerer rensningen og formalingen af korn, samt frø, der ændrer kvaliteten af de forarbejdede kornprodukter. b) Fordærvede kerner »Fordærvede kerner« er kerner, som ved forrådnelse, skimmel- eller bakterieangreb eller ved anden påvirkning er blevet uanvendelige til menneskeføde og for foderkorns vedkommende til foder. Kerner, der er fordærvet ved en spontan opvarmning eller ved en for brutal tørring, tilhører også denne gruppe. Disse varmebeskadigede kerner er fuldt udvoksede kerner, hvis skal har en gråbrun til sort farve, og hvis indre ved gennemskæring viser en gullig-grå og sortbrun farvning. Kerner, der er beskadigede af hvedegalmyg, regnes kun som fordærvede kerner, hvis mere end halvdelen af kernens overflade udviser en grå til sort farve som følge af et sekundært svampeangreb. Hvis misfarvningen dækker mindre end halvdelen af kernens overflade, regnes kernen som angrebet af skadedyr. c) Egentlige urenheder Alle de bestanddele i en kornprøve, som bliver tilbage ved sigtning gennem en sigte med en slidsbredde på 3,5 mm (undtagen kerner af andre kornarter og meget tykke kerner af basiskornarten), samt de bestanddele, der passerer gennem en sigte med en slidsbredde på 1,0 mm, anses for egentlige urenheder. Sten, sand, dele af halmstrå og andre urenheder, som findes i prøverne, og som passerer gennem en sigte med en slidsbredde på 3,5 mm, men tilbageholdes af en sigte med en slidsbredde på 1,0 mm, tilhører også denne gruppe. Denne definition gælder ikke for majs. For denne kornart skal alle de bestanddele i en prøve, der passerer gennem en sigte med en slidsbredde på 1 mm, samt alle de i foregående stykke nævnte urenheder anses for egentlige urenheder. d) Avner (for majs brudstykker af kolber) e) Meldrøje f) Kerner angrebet af brand og rust g) Døde insekter og dele af insekter 1. 5. Levende skadedyr 1. 6. Melede kerner Ved »melede kerner« af hård hvede forstås kerner, hvis indre ikke kan anses for at være helt glasagtigt. 2. BESTANDDELE, SOM SKAL TAGES I BETRAGTNING PR. KORNART VED DEFINITION AF URENHEDER 2. 1. Hård hvede Ved »kornbesats (urenheder)« forstås uudviklede kerner, kerner af andre kornarter, kerner angrebet af skadedyr, kerner med misfarvede kim, plettede eller skimmelangrebne kerner og varmebeskadigede kerner. Ved »andre urenheder« forstås fremmede frø, fordærvede kerner, egentlige urenheder, avner, meldrøje, kerner angrebet af brand og rust, døde insekter og dele af insekter. 2. 2. Blød hvede Ved »kornbesats (urenheder)« forstås uudviklede kerner, kerner af andre kornarter, kerner angrebet af skadedyr, kerner med misfarvede kim og varmebeskadigede kerner. Ved »andre urenheder« forstås fremmede frø, fordærvede kerner, egentlige urenheder, avner, meldrøje, kerner angrebet af brand og rust, døde insekter og dele af insekter. L 100/40 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 4. 2000 2. 3. Rug Ved »kornbesats (urenheder)« forstås fordærvede kerner, kerner af andre kornarter, kerner angrebet af skadedyr og varmebeskadigede kerner. Ved »andre urenheder« forstås fremmede frø, fordærvede kerner, egentlige urenheder, avner, meldrøje, døde insekter og dele af insekter. 2. 4. Byg Ved »kornbesats (urenheder)« forstås fordærvede kerner, kerner af andre kornarter, kerner angrebet af skadedyr og varmebeskadigede kerner. Ved »andre urenheder« forstås fremmede frø, fordærvede kerner, egentlige urenheder, avner, døde insekter og dele af insekter. 2. 5. Majs Ved »kornbesats (urenheder)« forstås kerner af andre kornarter, kerner angrebet af skadedyr og varmebeskadigede kerner. For denne kornart skal alle de bestanddele i en prøve, der passerer gennem en sigte med en slidsbredde på 1,0 mm, anses for egentlige urenheder. Ved »andre urenheder« forstås fremmede frø, fordærvede kerner, egentlige urenheder, avner, døde insekter og dele af insekter. 2. 6. Sorghum Ved »kornbesats (urenheder)« forstås kerner af andre kornarter, kerner angrebet af skadedyr og varmebeskadigede kerner. Ved »andre urenheder« forstås fremmede frø, fordærvede kerner, egentlige urenheder, avner, døde insekter og dele af insekter. 20. 4. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 100/41 BILAG III REFERENCEMETODE TIL BESTEMMELSE AF DE BESTANDDELE, SOM IKKE ER MANGELFRIT BASISKORN 1. For blød hvede, hård hvede, rug og byg sigtes en gennemsnitsprøve på 250 g gennem to slidssigter, den ene med en slidsbredde på 3,5 mm og den anden med en slidsbredde på 1,0 mm, i begge tilfælde i et halvt minut. For at sikre en konstant sigtning anbefales en mekanisk sigte, f. eks. et vibrationsbord med påmonterede sigter. De bestanddele, der holdes tilbage af sigten med en slidsbredde på 3,5 mm, og de bestanddele, der passerer gennem sigten med en slidsbredde på 1,0 mm, vejes sammen og betragtes som egentlige urenheder. Omfatter de bestanddele, der holdes tilbage af sigten med en slidsbredde på 3,5 mm, dele af gruppen »andre kornarter« eller meget tykke kerner af basiskornet, skal disse dele føres tilbage til den sigtede prøve. Ved sigtning gennem sigten med en slidsbredde på 1,0 mm skal det undersøges, om der i prøven findes levende skadedyr. Af den sigtede prøve tages der ved hjælp af en prøvedeler en prøve på 50 til 100 g. Denne delprøve vejes. Derefter spredes denne delprøve ved hjælp af en pincet eller en hornspatel ud på en bordflade, og knækkede kerner, andre kornarter, spirede kerner, kerner angrebet af skadedyr, frostskadede kerner, kerner med misfarvede kim, plettede kerner, fremmede frø, meldrøje, fordærvede kerner, kerner angrebet af brand og rust, avner, levende skadedyr og døde insekter fjernes. Såfremt delprøven indeholder kerner, som endnu sidder i avnerne, afskalles disse kerner med hånden, idet avnerne betragtes som dele af avner. Sten, sand og dele af halmstrå betrates som egentlige urenheder. Delprøven sigtes i et halvt minut gennem en sigte med en slidsbredde på 2,0 mm for blød hvede, 1,8 mm for rug, 1,9 mm for hård hvede og 2,2 mm for byg. De bestanddele, der passerer gennem denne sigte, betragtes som uudviklede kerner. Frostskadede samt umodne grønne kerner henhører under gruppen »uudviklede kerner«. 2. En gennemsnitsprøve på 500 g for majs og på 250 g for sorghum rystes i et halvt minut i en sigte med en slidsbredde på 1,0 mm. Det konstateres, om der forekommer levende skadedyr og døde insekter. I de bestanddele, der bliver tilbage efter sigtning med en sigte med en slidsbredde på 1,0 mm, frasorteres sten, sand, dele af halmstrå og andre egentlige urenheder ved hjælp af en pincet eller en hornspatel. De således fjernede egentlige urenheder føjes til de bestanddele, der er passeret gennem sigten med en slidsbredde på 1,0 mm, og vejes sammen med disse. Ved hjælp af en prøvedeler tages en prøve på 100 til 200 g for majs og på 25 g for sorghum af den sigtede prøve. Denne delprøve vejes. Derefter spredes den i et tyndt lag ud på en bordplade. Ved hjælp af en pincet eller en hornspatel fjernes dele af andre kornarter, kerner angrebet af skadedyr, frostskadede kerner, spirede kerner, fremmede frø, fordærvede kerner, avner, levende skadedyr og døde insekter. Derefter sigtes denne delprøve gennem en rundthulssigte med en huldiameter på 4,5 mm for majs og med en huldiameter på 1,8 mm for sorghum. De bestanddele, der passerer gennem denne sigte, betragtes som knækkede kerner. 3. De grupper bestanddele, der ikke er mangelfrit basiskorn, og som er bestemt i henhold til de i punkt 1 og 2 nævnte metoder, skal vejes så akkurat som muligt med en nøjagtighed på 0,01 g og beregnes i procentvise andele af gennemsnitsprøven. Oplysningerne i analyserapporten angives med en nøjagtighed på 0,1 %. Det konstateres, om der er levende skadedyr til stede. Principielt skal der ved hver prøve foretages to analyser. De må med hensyn til de samlede ovenfor nævnte bestanddele ikke afvige fra hinanden med mere end 10 %. 4. Ved de i punkt 1, 2 og 3 nævnte metoder skal følgende apparatur anvendes: a) prøvedeler, f. eks. en konisk eller en riflet prøvedeler b) præcisions- og finvægt c) slidssigter med en slidsbredde på 1,0 mm, 1,8 mm, 1,9 mm, 2,0 mm, 2,2 mm og 3,5 mm og rundthulssigter med en huldiameter på 1,8 mm og 4,5 mm. Sigterne monteres eventuelt på et vibrationsbord. L 100/42 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 4. 2000 BILAG IV PRAKTISK REFERENCEMETODE TIL BESTEMMELSE AF VANDINDHOLDET 1. Princip Produktet tørres ved en temperatur på 130-133 °C og ved normalt atmosfærisk lufttryk i et i forhold til partiklernes størrelse passende tidsrum. 2. Anvendelsesområde Denne tørringsmetode gælder for knust korn, hvoraf mindst 50 % passerer gennem en sigte med en maskestørrelse på 0,5 mm, og højst 10 % holdes tilbage af en sigte med runde masker på 1,0 mm. Metoden gælder også for mel. 3. Apparatur Præcisionsvægt. Findelingsapparat af et materiale, som ikke absorberer fugtighed, er let at rense, giver en hurtig og ensartet formaling uden at fremkalde en mærkbar opvarmning, hvor kontakt med den omgivende luft så vidt muligt undgås, og som svarer til de i punkt 2 stillede krav (f. eks. en keglemølle, der kan skilles ad). Beholder af korrosionsbestandigt metal eller af glas med slebet låg; nyttefladen må muliggøre en fordeling af prøven med 0,3 gram pr. cm2. Elektrisk opvarmet, termostatstyret tørreskab, som er indstillet på en temperatur mellem 130 og 133 °C (1) og med tilstrækkelig ventilation (2). Eksikkator med en tyk, perforeret plade af metal eller eventuelt porcelæn, indeholdende et effektivt tørringsmiddel. 4. Fremgangsmåde Tørring I den på forhånd tarerede beholder afvejes med en nøjagtighed på ± 1 mg ca. 5 g af den formalede substans af småkernet korn eller ca. 8 g i tilfælde af majs. Beholderen anbringes i et tørreskab, der er opvarmet til 130-133 °C. Anbringelsen foregår så hurtigt som muligt for at undgå, at tørreskabets temperatur falder for meget. Man lader tørringen vare 2 timer for småkernet korn og 4 timer for majs fra det tidspunkt, hvor tørreskabet på ny har nået en temperatur på 130-133 °C. Derefter tages beholderen ud af tørreskabet, låget lægges hurtigt på, og den afkøles i 30 til 45 minutter i en eksikkator, hvorefter den vejes (med en nøjagtighed på ± 1 mg). 5. Beregningsmetode og formler E = prøvens oprindelige vægt i gram M = prøvens vægt i gram efter konditionering M(cid:2) = prøvens vægt i gram efter formaling m = prøvens vægt i gram efter tørring. Produktets vandindhold, udtrykt i procent, er lig med: — uden forudgående konditionering (E – m) × 100 E — med forudgående konditionering ((M(cid:2) – m)M/M(cid:2) + E – M) × 100/E = 100 (1 – Mm/EM(cid:2)). Der foretages mindst to forsøg. 6. Bestemmelsens nøjagtighed Forskellen mellem de værdier, der opnås ved to bestemmelser foretaget samtidigt eller hurtigt efter hinanden af den samme analytiker, må ikke overstige 0,15 g vand pr. 100 g prøvemateriale. Hvis denne værdi er overskredet, skal bestemmelserne gentages. (1) Lufttemperaturen i tørreskabets indre. (2) Tørreskabet skal have en sådan varmekapacitet, at det med en forhåndsindstilling på 130 til 133 °C når op på denne temperatur senest 45 minutter efter, at det højeste antal prøver, der tørres samtidig, er sat ind. Ventilationen skal være af en sådan beskaffenhed, at forskellen mellem de resultater, der opnåas efter to timers tørring af småkernet korn (blød hvede, hård hvede, byg sorghum og rug) eller fire timers tørring af majs, for alle de prøver af fine gryn, henholdsvis majs, som skabet kan rumme, og de resultater, der opnås efter tre timers tørring af småkernet korn og fem timers tørring af majs, er mindre end 0,15 %. 20. 4. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 100/43 METODE TIL BESTEMMELSE AF, OM DEJ AF BLØD HVEDE ER IKKE-KLÆBRIG OG MASKINBEARBEJDELIG BILAG V 1. Foranstaltningens betegnelse Metode til prøvebagning af hvedemel. 2. Anvendelsesområde Metoden kan anvendes på hvedemel, som er fremstillet på en laboratoriemølle, til fremstilling af gærbrød. 3. Princip I en nærmere angivet æltemaskine fremstilles en dej af mel, vand, gær, salt og sukker. Efter afvejning og rundvirkning hviler dejstykkerne i 30 minutter. De rundvirkes så anden gang, anbringes på bageplader, raskes en bestemt tid og bages. Dejens teknologiske egenskaber noteres. Brødene vurderes ud fra deres volumen og højde. 4. Ingredienser 4. 1. Gær Aktivt tørgær »Saccharomyces cerevisiae«, type DHW-Hamburg-Wansbeck, eller ingrediens med samme egenskaber. 4. 2. Ledningsvand 4. 3. Sukker-salt-ascorbinsyreopløsning Opløs 30,0 ± 0,5 g natriumklorid (handelskvalitet), 30,0 ± 0,5 g sukker (handelskvalitet) og 0,040 ± 0,001 g ascorbinsyre i 800 ± 5 g vand. Opløsningen fremstilles frisk hver dag. 4. 4. Sukkeropløsning Opløs 5 ± 0,1 g sukker (handelskvalitet) i 95 ± 1 g vand. Opløsningen fremstilles frisk hver dag. 4. 5. Maltmel (med enzymaktivitet) Handelskvalitet. 5. Udstyr og apparater 5. 1. Prøvebageri hvor temperaturen kan holdes mellem 22 og 25 °C. 5. 2. Køleskab som kan holde en temperatur på 4 ± 2 °C. 5. 3. Vægt Maksimal belastning 2 kg, nøjagtighed 2 g. 5. 4. Vægt Maksimal belastning 0,5 kg nøjagtighed 0,1 g. 5. 5. Analysevægt Nøjagtighed 0,1 × 10–3 g. L 100/44 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 4. 2000 5. 6. Æltemaskine Stephen UMTA 10 med æltearm, model »Detmold« (A. Stephan Söhne GmbH), eller tilsvarende maskine med samme egenskaber. 5. 7. Raskeskab som kan holde en temperatur på 30 ± 1 °C. 5. 8. Åbne plastkasser fremstillet af polymethylmethacrylat (plexiglas, perspex). Indvendige mål 25 × 25 cm, højde 15 cm, godstykkelse 0,50 ± 0,05 cm. 5. 9. Kvadratiske plastplader fremstillet af polymethylmethacrylat (plexiglas, perspex). Mindst 30 × 30 cm, tykkelse 0,50 ± 0,05 cm. 5. 10. Rundvirker Brabender rundvirker (Brabender OHG) eller tilsvarende maskine med samme egenskaber. 6. Prøveudtagning Efter ICC-standard nr. 101. 7. Fremgangsmåde 7. 1. Bestemmelse af vandbindingsevne Vandbindingsevnen bestemmes efter ICC-standard nr. 115/1. 7. 2. Bestemmelse af tilsætning af maltmel Bestem melets faldtal efter ISO 3093/1982. Hvis faldtallet er højere end 250, bestemmes ud fra en række blandinger af mel med stigende mængder maltmel den mængde maltmel, som kræves for at få et faldtal på 200-250 (4. 5). Hvis faldtallet er under 250, skal maltmel ikke tilsættes. 7. 3. Reaktivering af tørgær Opvarm sukkeropløsning (4. 4) til 35 ± 1 °C. Hæld en vægtdel tørgær i fire dele af den tempererede sukkeropløs- ning. Der omrøres ikke. Om nødvendigt roteres glasset. Lad opløsningen hvile i 10 ± 1 minut. Derefter omrøres der, suspension anvendes inden for de næste 10 minutter. indtil der fås en homogen suspension. Denne 7. 4. Temperering af mel og dejvæske. Temperaturen af mel og vand skal være sådan, at dejens temperatur umiddelbart efter æltningen er 27 ± 1 °C. 7. 5. Dejens sammensætning Afvej med en nøjagtighed på 2 g 10 y/3 g mel »as is«, svarende til 1 kg med 14 % vandindhold, hvor »y« er den melmængde, der er anvendt i farinografundersøgelsen (se ICC-standard nr. 115, punkt 9. 1). Afvej med en nøjagtighed på 0,2 g den mængde maltmel, som er nødvendig for at bringe faldtallet inden for området 200-250 (7. 2). Afvej 430 ± 5 g sukker-salt-ascorbinsyreopløsning (4. 3) og tilsæt vand til en samlet masse (på (x – 9) 10 y/3 g (se 10. 2), hvor »x« er den mængde vand, der er anvendt i farinografundersøgelsen (se ICC-standard nr. 115/1, punkt 9. 1). Den totale masse af væsken (normalt mellem 450 og 650 g) skal bestemmes med en nøjagtighed på 1,5 g. Afvej 90 ± 1 g gærsuspension (7. 3). Noter den samlede masse af dejen (P), som er summen af masserne af mel, sukker-salt-ascorbinsyreopløsning plus vand, gærsuspension og maltmel. 7. 6. Æltning Først tempereres æltemaskinen (5. 6) ved hjælp af lunkent vand til 27 ± 1 °C. Hæld så de flydende ingredienser i maskinen, dernæst maltmelet og melet. 20. 4. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 100/45 Start æltemaskinen (hastighed 1, 1 400 omdr. /min. ), og lad den køre i 60 sekunder. 20 sekunder efter æltningens låget af æltemaskinen, to omgange. start drejes skraberen, som sidder i Mål dejens temperatur. Hvis den ligger uden for intervallet 26-28 °C, kasseres dejen, og en ny æltes, efter at ingrediensernes temperatur er justeret. Bedøm dejens beskaffenhed og karakteriser den ved et af følgende udtryk: — ikke-klæbrig og maskinbearbejdelig, eller — klæbrig og ikke-maskinbearbejdelig. For at kunne bedømmes som »ikke-klæbrig og maskinbearbejdelig« umid- delbart efter æltningen skal dejen danne en sammenhængende masse, som knap nok er hænger i æltekedlens sider og æltearm. Dejen skal kunne samles og fjernes fra æltemaskinen med hånden på én gang og uden væsentlige tab. 7. 7. Afvejning og rundvirkning Afvej med en relativ nøjagtighed på 2 g tre dejstykker efter formlen: p = 0,25 P , hvor: p = massen af det afvejede stykke dej P = samlet masse af dejen. Rundvirk straks dejstykkerne i 15 sekunder i rundvirkeren (5. 10) og anbring dem dernæst på plastpladerne (5. 9). Dæk dem med de omvendte plastkasser (5. 8) og anbring dem i raskeskabet (5. 7) i 30 ± 2 minutter. Der må ikke drysses med mel. 7. 8. Formning Bring dejstykkerne på plastpladerne, stadigvæk dækket af de omvendte plastkasser, hen til rundvirkeren (5. 10) og giv igen hvert dejstykke en rundvirkning på 15 sekunder. Plastkassen, der dækker dejstykket, må først fjernes umiddelbart inden rundvirkningen. Bedøm dejens beskaffenhed og karakteriser den ved et af følgende udtryk: — ikke-klæbrig og maskinbearbejdelig, eller — klæbrig og ikke-maskinbearbejdelig. For at kunne bedømmes som »ikke-klæbrig og maskinbearbejdelig« må dejen kun i ringe grad eller slet ikke hæfte til siderne i rundvirkerens kammer, så den, mens maskinen arbejder, frit kan rotere om sig selv og danne en kugle. Efter rundvirkningen må dejen ikke klæbe til siderne i rundvirkerens kammer, når låget tages af, eller kammeret svinges op. (7. 9, 7. 10 og 8) 9. Prøvningsrapport Prøvningsrapporten skal indeholde oplysning om: — dejens beskaffenhed efter æltning og formning (anden rundvirkning) — faldtal af melet uden tilsætning af maltmel — afvigelser fra det normale. Den skal endvidere oplyse om: — hvilken metode der er brugt — alle referencer, der er nødvendige for at identificere prøven. 10. Generelle bemærkninger 10. 1. 10. 2. Formlen til beregning af mængden af dejvæske er baseret på følgende: Tilsætning af × ml vand til en melmængde, der svarer til 300 g mel med 14 % vandindhold, giver den ønskede dejkonsistens. Da der bruges 1 kg mel (14 % vandindhold), og × refererer til 300 g mel, skal der til bagetesten bruges × g vand, divideret med 3, ganget med 10, derfor 10 ×/3 g. L 100/46 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 4. 2000 De 430 g sukker-salt-ascorbinsyreopløsning indeholder 15 g salt og 15 g sukker. De 430 g opløsning indgår i dejvæsken. Hvis man altså vil tilsætte 10 ×/3 g vand til dejen, må der tilsættes (10 ×/3 + 30) g dejvæske bestående af 430 g sukker-salt-ascorbinsyreopløsning og noget ekstra vand. Skønt noget af det vand, der tilsættes sammen med gærsuspensionen, absorberes af gærcellerne, indeholder suspensionen også frit vand. Det skønnes, at 90 g gærsuspension indeholder 60 g frit vand. For at foretage frie vand i gærsuspensionen medregnes, skal der tilsættes en korrektion på 60 g for dejvæsken, hvor det (10 ×/3 + 30) - 60 g (10 ×/3 + 30) – 60 = 10 ×/3 – 30 = (x/3 – 3) 10 = (× – 9) 10/3, hvilket svarer til formlen i punkt 7. 5. Hvis f. eks. vandmængden i farinografun- dersøgelsen bestemmes til 165 ml, indsættes denne værdi i formlen, så at de 430 g sukker-salt-ascorbinsyreopløs- ning skal forhøjes til en samlet masse på: følgende: vand. Dette giver (165 – 9) 10/3 = 156 × 10/3 = 520 g. 10. 3. Denne metode er ikke direkte anvendelig på hvede. Fremgangsmåden, som må anvendes for at kunne karakterisere hvedes bageegenskab, er følgende: Rens hvedeprøven og bestem vandindholdet i den rensede hvede. Undlad at konditionere hveden, hvis vandind- holdet ligger inden for området 15,0 til 16,0 %. I andre tilfælde reguleres hvedens vandindhold til 15,5 ± 0,5 % mindst tre timer før formalingen. Heraf fremstilles melet, idet man anvender en laboratiemølle Bühler MLU 202 eller en Brabender Quadrumat Senior eller et apparat med samme karakteristika. Vælg en sådan fremgangsmåde ved formalingen, at der fremstilles et mel med en udmalingsgrad på mindst 72 % og med et askeindhold på mellem 0,50 og 0,60 % på tørstofbasis. Bestem askeindholdet i melet efter bilag I til Kommissionens forordning (EF) nr. 1501/95 (EFT L 147 af 30. 6. 1995, s. 7) og vandindholdet efter nærværende forordning. Beregn udmalingsgraden efter følgende ligning: E = (((100 - f) F)/(100 - w) W) × 100 % hvor E = udmalingsgrad f = vandindhold i melet w = vandindhold i hveden F = fremstillet melmængde med vandindhold f W = formalet hvedemængde med vandindhold w. Bemærk: Nærmere oplysning om ingredienser og apparater fremgår af dokument T/77. 300 af 31. marts 1977, publiceret af Instituut voor Graan, Meel en Brood, TNO — Postbus 15, Wageningen, Nederlandene. 20. 4. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 100/47 BILAG VI BESTEMMELSE AF AFGLASNING 1. Princip Der bruges kun en del af prøven til bestemmelse af afglasningen. Kernerne snittes på Pohls kernesnitter eller et tilsvarende instrument. 2. Materiel — Pohls kernesnitter eller et tilsvarende instrument — pincetter, skalpel — skål eller kar. 3. Fremgangsmåde a) Undersøgelsen foretages af en prøve på 100 g, efter at bestanddele, der ikke er mangelfrit basiskorn, er frasorteret. b) Prøven spredes i en skål og rystes godt sammen. c) Efter at en plade er indsat i kernesnitteren, spredes en håndfuld kerner på gitteret. Der bankes kraftigt, således at der kun er én kerne pr. hul. Den bevægelige del sænkes for at holde på kernerne, der derefter snittes. d) Der tilberedes plader, så mindst 600 kerner bliver snittet. e) Antallet af melede kerner tælles, hvorved også delvist melede kerner tælles med. f) Procentdelen af melede kerner, inklusive delvist melede kerner, beregnes. 4. Angivelse af resultaterne I = masse i gram af bestanddele, som ikke er mangelfrit basiskorn. M = procentdel melede kerner, inklusive delvist melede kerner, i de undersøgte kerner. 5. Resultat Melede kerner, inklusive delvist melede kerner, i procentdel af prøven: (M × (100 – I))/100 = … L 100/48 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 4. 2000 BILAG VII TABEL I Tillæg for vandindhold Vandindhold (%) Tillæg (EUR/t) 13,4 13,3 13,2 13,1 13,0 12,9 12,8 12,7 12,6 12,5 12,4 12,3 12,2 12,1 12,0 11,9 11,8 11,7 11,6 11,5 11,4 11,3 11,2 11,1 11,0 10,9 10,8 10,7 10,6 10,5 10,4 10,3 10,2 10,1 10,0 TABEL II Fradrag for vandindhold Vandindhold (%) 14,5 14,4 14,3 14,2 14,1 0,1 0,2 0,3 0,4 0,5 0,6 0,7 0,8 0,9 1,0 1,1 1,2 1,3 1,4 1,5 1,6 1,7 1,8 1,9 2,0 2,1 2,2 2,3 2,4 2,5 2,6 2,7 2,8 2,9 3,0 3,1 3,2 3,3 3,4 3,5 Fradrag (EUR/t) 1,0 0,8 0,6 0,4 0,2 20. 4. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 100/49 TABEL III Fradrag for egenvægt Kornart Egenvægt kg/hl Fradrag i prisen (EUR/t) Blød hvede under 76 til 75 under 75 til 74 under 74 til 73 Byg under 64,0 til 62,0 0,5 1,0 1,5 1,0 TABEL IV Fradrag for proteinindhold Proteinindhold (1) (N × 5,7) Produktionsår 2000/01 Produktionsår 2001/02 Produktionsår 2002/03 ff. (EUR/t) under 11,5 til 11,0 under 11,0 til 10,5 under 10,5 til 10,3 under 10,3 til 10,0 (1) (% af tørstof) 1,5 3,0 5,0 5,0 2,0 4,0 5,0 2,5 5 L 100/50 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 4. 2000 Praktisk metode til bestemmelse af det fradrag, der af interventionsorganerne skal anvendes på sorghumprisen BILAG VIII 1. Basisoplysninger P = procent tannin i tørstoffet 0,4 % = procent tannin, fra hvilken der anvendes fradrag 11 % (1) = fradrag svarende til 1 % tannin i tørstoffet. 2. Beregning af fradraget Fradraget, der udtrykt i euro skal anvendes på interventionsprisen, beregnes efter følgende formel: 11 (P – 0,40) (1) Fradrag, der skal beregnes på sorghumprisen, som funktion af tanninindholdet beregnet pr. 1 000 g tørstof: a) Fjerkræfordøjelig energi i 1 000 g tørstof af sorghum med et teoretisk tanninindhold på 0 %: 3 917 kcal. b) Nedsættelse af den fjerkræfordøjelige energi i 1 000 g tørstof af sorghum for hvert yderligere procentpoint tannin: 419 kcal. c) Forskel udtrykt i procentpoint mellem det fastsatte maksimumsindhold af tannin i sorghum, der overtages af interventions- organerne, og indholdet af tannin ved fastlæggelse af standardkvaliteten: 1,0 – 0,30 = 0,70. d) Forskel udtrykt i procentpoint mellem den fjerkræfordøjelige energi i sorghum med et tanninindhold på 1,0 % og i sorghum med et tanninindhold svarende til standardkvaliteten (0,30 %): 3 917 – (419 × 1,0) 100 –(3 917 – (419 × 0,30) × 100) = 7,74 % e) Fradrag, svarende til et tanninindhold på 1 % i tørstoffet og på over 0,30 %: 7,74 0,70 = 11 EUR


title: Komisjoni määrus (EÜ) nr 820/2000, 19. aprill 2000, teatavate suhkrusektori EÜ-ÜMT päritolu kumulatsiooniga toodete kohta impordilitsentside väljaandmise kohta

eurovoc_concepts:
EU Member State
import licence
originating product
overseas countries and territories
sugar

text: 03/29. kd ET Euroopa Liidu Teataja 25 32000R0820 L 100/20 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 20. 4. 2000 KOMISJONI MÄÄRUS (EÜ) nr 820/2000, 19. aprill 2000, teatavate suhkrusektori EÜ-ÜMT päritolu kumulatsiooniga toodete kohta impordilitsentside väljaandmise kohta EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, arvesse nõukogu 25. võttes aasta otsust 91/482/EMÜ ülemeremaade ja -territooriumide assotsieerimise kohta Euroopa Ühendusega, (1) viimati muudetud otsusega 97/803/EÜ, (2) juuli 1991. võttes arvesse komisjoni 29. veebruari 2000. aasta määrust ja (EÜ) nr 465/2000, millega kehtestatakse ülemeremaadest -territooriumidelt suhkrusektori EÜ-ÜMT päritolu kumulatsioo- niga toodete impordi kaitsemeetmed, (3) eriti selle artikli 2 lõiget 2, koos komisjoni 17. detsembri 1997. aasta määrusega (EÜ) nr 2553/97 teatavate CN-koodide 1701, 1702, 1703 ja 1704 alla kuuluvate AKV-ÜMT tingimustele vastavate toodete kohta impordilitsentside väljaandmise eeskirjade kohta, (4) eriti selle artikli 5 lõiget 3, ning arvestades järgmist: (1) (2) Määruse (EÜ) nr 465/2000 artikliga 1 lubatakse CN-koodide 1701, 1806 10 30 ja 1806 10 90 alla kuuluvate toodete puhul EÜ-ÜMT päritolu kumulat- siooni maksimaalselt 3 340 tonni suhkru kohta kõne- aluse määruse kehtivusajal. Märtsis 2000 on välja antud impordilitsentse 3 000 tonni suhkru kohta. Riiklikele asutustele on aprillis 2000 vastavalt määrusele (EÜ) nr 465/2000 esitatud kolm impordilitsentsi taotlust, millega hõlmatud üldkogus ületab saadaoleva koguse 340 tonni. (3) (4) hõlmavad Määruse (EÜ) nr 465/2000 artiklis 2 koos määruse (EÜ) nr 2553/97 artikli 5 lõikega 3 sätestatakse, et kui litsent- sitaotlused suhkrukoguseid, mis aastas ületavad 3 340 tonni, võtab komisjon vastu määruse, millega määratakse kindlaks esitatud taotluste suhtes kohaldatav ühtne vähenduskoefitsient, ning peatab uute taotluste esitamise kõnealuse määruse kehtivusajal. Komisjon peab seetõttu määrama kindlaks väljaantud impordilitsentside vähenduskoefitsiendi ning peatama uute litsentsitaotluste vastuvõtmise vastavalt määrusele (EÜ) nr 465/2000, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: Artikkel 1 Määruse (EÜ) nr 465/2000 artikli 2 alusel 7. aprillil 2000 taot- letud 2 500 tonni, 750 tonni ja 340 tonni CN-koodi 1701 99 10 alla kuuluva suhkru impordilitsentsid antakse välja 9,47075 % ulatuses taotletud kogusest. Artikkel 2 Määruse (EÜ) nr 465/2000 kehtivusajal peatatakse uute taot- luste vastuvõtt. Artikkel 3 Käesolev määrus jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval. Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides. Brüssel, 19. aprill 2000 Komisjoni nimel komisjoni liige Franz FISCHLER (1) EÜT L 263, 19. 9. 1991, lk 1. (2) EÜT L 329, 29. 11. 1997, lk 50. (3) EÜT L 56, 1. 3. 2000, lk 39. (4) EÜT L 349, 19. 12. 1997, lk 26