title: Meddelande från kommissionen om tillträde till accessnät (LLUB) för att skapa ett konkurrenskraftigt och komplett utbud av elektroniska kommunikationstjänster, däribland bredbandiga multimedietjänster och snabba Internettjänster

eurovoc_concepts:
competition law
new technology
single market
telecommunications
transmission network

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 26. 4. 2000 KOM(2000) 237 slutlig MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN Om tillträde till accessnät (LLUB) – för att skapa ett konkurrenskraftigt och komplett utbud av elektroniska kommunikationstjänster, däribland bredbandiga multimedietjänster och snabba Internettjänster 1 INNEHÅLL 1. Inledning 1. 1. 1. 2. Mål Bakgrund 2. Olika sätt att få tillträde till accessnät 3. Konkurrenssituationen på marknaden 4. Tillämpning av konkurrensreglerna 5. Tillämpning av sektorspecifika regler (ONP) 6. De nationella tillsyns- och konkurrensmyndigheternas skyldigheter 7. Slutsatser Bilaga – Tekniska aspekter på tillträde till accessnät 2 1. INLEDNING 1. 1. Mål De huvudsakliga politiska mål som utgör grundvalen för det befintliga regelverket, och som anges i kommissionens meddelande om 1999 års översyn,1 är följande: – Att främja en öppen och konkurrensutsatt europeisk marknad för kommunikationstjänster. – Att gynna Europas medborgare, i synnerhet genom att skapa nya arbetstillfällen. – Att befästa den inre marknaden i en konvergerande miljö. Kommissionens rekommendation om tillträde till accessnät2 passar in i detta regelverk och med slutsatserna från toppmötet i Lissabon om att påskynda Europas övergång till det nya informationssamhället, i synnerhet genom lansering av billiga Internettjänster. I slutsatserna pekar man på de åtgärder som medlemsstaterna uppmanas att vidta för att ta itu med den begränsade konkurrensen i accessnäten, där den befintliga tidigare monopoloperatören fortsätter att dominera både tillhandahållandet av taltelefoni och utvecklingen av tjänster med större bandbredd. Tillträde till accessnäten (LLUB, Local Loop Unbundling) för alla nytillkomna operatörer kommer att öka konkurrensen och höja den tekniska innovationsnivån i accessnäten, vilket i sin tur kommer att stimulera ett konkurrensutsatt tillhandahållande av en lång rad teletjänster till kunderna, från enkel taltelefoni till bredbandstjänster. De typer av bredbandstekniska lösningar som nu finns tillgängliga (se bilagan) är väl lämpade för kostnadseffektiva förhyrda förbindelser och snabb uppkoppling till Internet för små och medelstora företag, samt för konsumentmarknadens översta skikt. Allt eftersom marknaden växer och man kan dra nytta av stordriftsfördelar, kommer lägre priser att göra dessa bredbandstjänster tillgängliga för en stor del av befolkningen. Erfarenheter visar hur snabbt efterfrågan kan växa när priset väl är det rätta. Flera medlemsstater har redan påbjudit eller fastställt datum för tillträde till accessnäten (Österrike, Danmark, Finland, Tyskland, Italien, Nederländerna och Förenade kungariket – se Femte genomföranderapporten3). formellt 1. 2. Bakgrund Med accessnät avses den fysiska förbindelsen mellan t. ex. en kunds kontor och teleoperatörens lokala telestation eller motsvarande utrustning. Vanligtvis har den formen av partvinnad koppartråd (ett trådpar per normal telefonlinje), men fiberoptiska kablar tas allt mer i bruk för att förbinda stora kunder, och annan teknik håller också på att lanseras i det accessnätet. 4 Tillträde till accessnät har föreskrivits i vissa medlemsstater och används främst för att ansluta de kunder för vilka fiberoptik inte är lönsamt, såsom hos små och medelstora företag och privata kunder. 1 2 3 4 KOM(1999) 539. Se http://www. ispo. cec. be/infosoc/telecompolicy/review99/review99sv. pdf EGT …. (kommer att offentliggöras) KOM (1999) 537, 11 november 1999, Femte rapporten om genomförandet av EU:s telekommunikationsområdet, se http://www. ispo. cec. be/infosoc/telecompolicy/5threport. html Trådlösa accessnät, elnät etc. , utöver kabel-TV-nät. lagstiftning på 3 I sitt meddelande om 1999 års översyn konstaterade kommissionen att tillträde till accessnät leder till ökad konkurrens och att det dessutom skulle kunna påskynda införandet av tjänster av snabba tjänster för tillgång till Internet. Vid det offentliga samrådet om översynen har deltagarna varit mycket eniga om hur betydelsefullt ett tillträde till accessnät är för att nya avancerade tjänster skall uppkomma i en konkurrensutsatt miljö. 5 Detta följer av det faktum att operatörer har byggt ut sina accessnät över betydande tidsperioder i skydd av ensamrätter, och att de kunde finansiera sina investeringar med hjälp av monopol på abonnemangsavgifterna. Dessutom gör den allmänna utbyggnaden av infrastruktur med koppartrådar i accessnät, som kontrolleras av den dominerande befintliga operatören, att det inte alltid lönar sig att dubblera infrastrukturen, och alternativ infrastruktur för lokalt tillträde (kabel-TV, trådlösa accessnät, satellitkommunikation etc. ) kan vanligtvis inte bli lika allmänt utbyggda och konkurrenskraftiga inom rimlig tid. I brist på tekniska och lönsamma alternativ, kan det, under omständigheterna i det särskilda fallet och mot bakgrund av gemenskapens domstolars rättspraxis, utgöra en överträdelse av artikel 82 i fördraget om ett dominerande företag med en sådan infrastruktur vägrar tillträde. 2. OLIKA SÄTT ATT FÅ TILLTRÄDE TILL ACCESSNÄT För att övervinna den nuvarande begränsade konkurrens i fråga om accessnäten som beskrivs ovan, diskuteras följande tre former av tillträde till accessnät: (1) Tillträde till accessnät med ensamrätt (tredje parts tillträde till den partvinnade koppartråden för konkurrenskraftigt utbud av avancerade tjänster). Vid tillträde med ensamrätt till accessnätet, hyrs den partvinnade koppartråden ut till en tredje part, som får ensamrätt till användningen. Hyrestagaren har full kontroll över förhållandet med sin kund vid tillhandahållandet av en kompletta uppsättning teletjänster över det accessnätet, däribland användning av digitala abonnentlinjesystem (DSL) för datatillämpningar i hög hastighetsområdet. (2) Gemensam användning accessnätets högfrekvensspektrum så att flera tredje parter kan tillhandahålla DSL-system och DSL- tjänster på ett konkurrensmässiga villkor). kopparledningen (tillträde till av telefonitjänster, medan samma över Vid denna form av tillträde fortsätter den dominerande befintliga operatören att levererar tillhandahålla höghastighetsdatatjänster egna höghastighetsmodem för ADSL. Telefontrafiken och datatrafiken hålls åtskilda med hjälp av en "splitter" före den befintliga dominerande operatörens växel. Accessnätet är fortfarande kopplat till och fortfarande en del av det allmänt tillgängliga kopplade nätet. den accessnät med nytillkomna operatören hjälp sina av (3) Access genom höghastighetsbitströmmar ("high speed bit stream access") (Den dominerande befintliga operatören tillhandahåller DSL-tjänster) Med "anslutning genom höghastighetsbitströmmar" avses att en befintlig dominerande operatör installerar en höghastighetslänk för anslutning till kundens lokal (exempelvis genom att han installerar den ADSL-utrustning och ADSL-konfiguration som kunden önskar ha i sitt accessnät) och därefter gör denna länk tillgänglig för tredje parter, så att 5 Kommissionens meddelande om resultaten från det offentliga samrådet om 1999 års kommunikationsöversyn [KOM(2000) xxx] 4 de kan tillhandahålla höghastighetstjänster till kunder. Den dominerande befintliga operatören kan också tillhandahålla överföringstjänster åt sina konkurrenter, för att lyfta upp trafiken till en "högre" nivå" i näthierarkin, där nytillkomna operatörer kanske redan har en "point of presence" (POP), t. ex. ett ställe med en transiteringsnod). Denna form av tillträde medför i själva verket inte någon egentlig uppdelning av kopparledningen i accessnätet (men det gör att man kan utnyttja enbart de högre frekvenserna i det kopparbaserade accessnätet som i punkt 2 ovan). Ytterligare tekniska detaljer anges i bilagan. Kommissionen anser att dessa tre former av tillträde till accessnät bör betraktas som att de kompletterar varandra. Att ha tillgång till enbart någon eller några av dessa tillträdesformer räcker inte. Tillsammans leder de till ökad konkurrens och förbättrar urvalet för alla användare, genom att marknaden kan besluta vilket erbjudande som bäst tillgodoser användarnas behov, med hänsyn till behoven ständigt utvecklas och med hänsyn till marknadsaktörernas tekniska krav och investeringsbehov. 3. KONKURRENSSITUATIONEN PÅ MARKNADERNA I detta avsnitt undersöks den nuvarande konkurrenssituationen på marknader med anknytning till accessnät, och den ekonomiska bevekelsegrunden för att vidga tillträdet till accessnäten. Trots liberaliseringen av taltelefonin den 1. 1. 1998 i de flesta medlemsstater, är den dominerande befintliga operatörens inflytande fortfarande obestritt på en stor del av telemarknaderna. En av de främsta anledningarna till detta är flaskhalsen på de marknader som har anknytning till accessnät, på grund av att den dominerande befintliga operatörens accessnät är den huvudsakliga infrastruktur som ger befintliga operatörer exklusivt tillträde till slutanvändare när det gäller leverans av teletjänster på detaljhandelsmarknaden. 3. 1. Vilka stimulerande effekter har tillträde till accessnäten när det gäller ökad konkurrens och ekonomisk effektivitet? Även om handelsförhandlingar är den metod som föredras för att nå enighet om priserna på tillträde till accessnät, visar erfarenheter att reglering behövs i de flesta fall. Bristen på konkurrens på detta område innebär att den nationella tillsynsmyndigheten bör införa skyldigheter om att prissättningen skall vara kostnadsorienterad och baserad på bestämda principer och metoder, för att leda till långsiktigt hållbar och verkningsfull konkurrens och förutsägbarhet för marknadens aktörer. För att målet med ett ökat urval för konsumenterna skall kunna uppnås måste de ekonomiska incitament som skapas genom det politiska regelverket, i synnerhet när det gäller metoder för prissättning, uppmuntra alla operatörer att göra erforderliga investeringar. Tillträdet till accessnät kan sålunda, om det prissätts till en nivå som inte snedvrider den nytillkomna långsiktig konkurrens i operatörens beslut om att infrastrukturen, genom att nytillkomna aktörer får möjlighet att pröva marknaden innan de bygger upp sin egen infrastruktur, samt uppmuntra till en mer konkurrensutsatt och innovativ lansering av lokala bredbandstjänster (med hög marknad för enkel hastighet). Även om det kan hända att den befintliga operatören i sinom tid inför denna teknik, ökar antagligen integrationstakten om nytillkomna aktörer också får möjlighet att uppgradera den dominerande befintliga operatörens accessnät och erbjuda bredbandstjänster tillverka eller köpa, uppmuntra till taltelefoni och till 5 direkt till användarna. Denna frihet för nytillkomna operatörer att lansera tjänster oberoende av vad dominerande operatörer beslutar är ett starkt skäl att öppna tillträdet till accessnäten i stället för att sälja ut dem, eftersom de nytillkomna operatörerna vid en utförsäljning begränsas till att erbjuda tjänster som liknar dem som den dominerande leverantören tillhandahöll. Det är viktigt att upprätta ett regelverk för allt reglerat tillträde till dominerande befintliga operatörers accessnät samt tillhörande prissättningskontroller, gentemot en standard för främjande av ekonomisk effektivitet, vilket breddar konkurrensen och gynnar konsumenter och användare så mycket som möjligt. 3. 2. Marknadsanalys – marknadsinflytande – accessnätets nyckelroll dominerande de befintliga operatörernas I konkurrensdirektivet6, urskiljer kommissionen olika detaljhandelstjänster inom fast telefoni: förstagångsinstallationen, den månatliga abonnemangskostnaden, lokalsamtal, regionsamtal och fjärrsamtal. Även om tjänstekategorier måste övervakas noggrant, i synnerhet med tanke på den tekniska utvecklingstakten, och omvärderas regelbundet från fall till fall, går dessa tjänster för närvarande vanligtvis inte att ersätta med varandra och skulle därför anses utgöra olika marknader av betydelse i sammanhanget. Accessnät är främst en infrastruktur för leverans av teletjänster på detaljhandelsmarknaden. Följande två huvudkategorier av detaljhandelsmarknader för tjänster innefattas: • Den första är de traditionella detaljhandelstjänsterna för fast telefoni som erbjuds till privata användare, yrkesfolk samt till företag, alltifrån små till stora. Denna marknad är redan mycket välutvecklad och mogen. • Den andra är en ny framväxande marknad för höghastighetsteletjänster som kan levereras via accessnät i form av DSL-tjänster. Dessutom är accessnätet en produkt som kan prissättas och hyras ut till konkurrenter, vilket innebär att en ny accessmarknad växer fram så snart tillträde ges till denna del av de dominerande befintliga operatörernas nät, och hänsyn bör också tas till denna marknads betydelse. den och, internationella samtalsmarknaden Till följd av liberaliseringen av taltelefonitjänster som inleddes den 1. 1. 1998 i de flesta medlemsstater, har de nytillkomna operatörernas tjänsteutbud utvecklats snabbt, i synnerhet på på regionsamtalsmarknaden. På grund av kostnaderna för investeringar infrastruktur för accessnät, och/eller beroendet av den dominerande befintliga operatörens tjänsteutbud, är konkurrensen när det gäller fullständiga taltelefonitjänster (inbegripet marknaderna för förstagångsinstallation, månadsabonnemang och lokalsamtal) samtidigt koncentrerad på affärskunder i städer. Därför är konkurrensen på var och en av dessa marknader mycket skiftande och, även om de dominerande befintliga operatörernas marknadsandelar har minskat levererar dessa operatörer på marknaderna för slutanvändare fortfarande av (förstagångsinstallation internationella och regionala samtal, av anslutningstjänsterna har delen abonnemang) utsträckning, i största och i mindre fortfarande andel den och till en 6 Direktiv 96/19/EG, skäl 20, EGT L 74, 22. 3. 1996, s. 13. 6 lokalsamtalsmarknaden som, utom i Förenade kungariket, ligger långt över 90 % och i de flesta fall närmare 100 %. i detaljhandelsledet, De dominerande befintliga operatörernas accessnät (dvs. den partvinnade koppartråd som ansluter slutanvändarna till det närmaste korskopplingsskåpet) är inte den enda tekniska infrastrukturen för tillhandahållande av detaljhandelstjänster till slutanvändare. Det finns även andra alternativ, exempelvis fiberoptiska kabelnät, trådlösa nät eller uppgraderade kabel-TV- nät. Inget av dessa alternativ kan dock anses likvärdigt. Fiberoptiska nät är för närvarande bara konkurrenskraftiga när det gäller överföringslänkar från användaren och, vad beträffar distributionsnätet i särskilda nischer, exempelvis nät som förbinder kontorsbyggnader eller ett snävt avgränsat geografiskt område. På kort och medellång sikt förefaller trådlösa nät bäst lämpade för fackfolk och små företag, eller enskilda slutanvändare med särskilda behov, men de skulle fortfarande vara oekonomiska för att betjäna det stora flertalet privata kunder. Kabelnät avsedda för envägs-TV kräver kostbara uppgraderingar för att kunna användas för tvåvägs-teletjänster, och tillhandahållandet av höghastighetstjänster via kabel innebär att kunder delar kapaciteten i en kabelkanal, vilket i sin tur innebär att höghastighetsdata via kabelmodem inte ger samma kapacitet som partvinnade koppartrådar som uppgraderats med DSL-teknik och som är avsedda för varje enskild användare. Dessutom är kabelnät inte rikstäckande, utom möjligtvis i några få länder där situationen måste bedömas efter de egna förutsättningarna, vilket gör det möjligt för nytillkomna operatörer att verka på samma geografiska marknader som de dominerande befintliga operatörerna, både på detaljhandelsmarknaden för traditionella taltelefonitjänster och på marknaden för nya DSL-tjänster. Annan innovativ teknik såsom användning av elnät förefaller i nuläget inte vara någon tekniskt eller ekonomiskt bärkraftig alternativ lösning. Även om detta kan komma att förändras med tiden kan för närvarande inget av dessa alternativa nät, eller ens en kombination av dem, vara aktuella som ett rikstäckande alternativ till de dominerande befintliga operatörernas partvinnade koppartrådar, när det gäller att leverera teletjänster med liten och stor bandbredd i detaljhandelsledet. i regel De dominerande befintliga operatörernas accessnät har växt fram över hela landet i alla tillstånd som utfärdas av de nationella medlemsstater. Nytillkomna operatörer har myndigheterna och de förväntas också konkurrera på den nationella marknaden. Därför utgörs den geografiska marknad där konkurrens, då det saknas flaskhalsar, vanligtvis skulle utvecklas, av varje medlemsstats nationella territorium. Detta är redan fallet för internationella inte finns någon flaskhals som förhindrar nytillkomna samtal och fjärrsamtal, där det operatörers rikstäckande erbjudanden, till följd av tillträde via samtrafik. Den flaskhals som hittills funnits vid tillhandahållande av tillträde och lokalsamtalstjänster, och numera även för tillhandahållande av höghastighetstjänster, hindrar inte nytillkomna operatörer från att bygga ut mer begränsade accessnät, exempelvis i tätbefolkade områden, men med dessa nät kan de i regel inte konkurrera över hela landet under samma förutsättningar som de dominerande befintliga operatörerna, som erbjuder samma fullständiga utbud av tjänster (se nedan). Enligt befintlig rättspraxis utgör medlemsstaternas territorium en väsentlig del av den gemensamma marknaden. Utan öppet tillträde till de dominerande befintliga operatörernas accessnät, och trots den för senaste tidens viktiga utvecklingssteg, telefonsamtal, kan nytillkomna operatörer således inte konkurrera på flera marknader, däribland på den för höghastighetstjänster till de flesta slutanvändare. Denna situation kan komma att förändras på lång sikt och den nya utvecklingen måste övervakas noggrant. såsom införandet av förval av operatör De dominerande befintliga operatörerna åtnjuter en dominerande ställning på den traditionella marknaden (dvs. med liten bandbredd) för telefonitjänster. Detta framgår om man undersöker 7 deras marknadsandelar, vilket är det vanligaste sättet att bedöma dominans. De dominerande befintliga operatörernas marknadsandelar är under alla omständigheter mycket större än 50 %, även på den mest konkurrensutsatta marknaden av betydelse, den för internationella samtal, på den mest öppna geografiska marknaden, den i Förenade kungariket, där liberaliseringen påbörjades redan på åttiotalet. På andra marknader, såsom den för lokala samtal, är de dominerande befintliga operatörernas marknadsandelar, som konstaterats ovan, i flertalet fall mycket större än 90 %, och ibland närmare 100 %. Medan samtrafik och förval av operatör gör det möjligt att öppna marknaderna för fjärrsamtal och internationella samtal för konkurrens, är accessnätet den främsta infrastrukturen för tillträdestjänster till slutanvändarna (dvs. förstagångsinstallation och abonnemang), och det kontrolleras fortfarande av de dominerande befintliga operatörerna. Förval av operatör i vissa leverera lokalsamtalstjänster länder gör det också möjligt för alternativa operatörer att (tjänster gällande samtals ursprung och debiteringsform), men där detta ännu ej är fallet är accessnätet också en central infrastruktur för tillhandahållande av lokalsamtalstjänster. Accessnätet är därför en flaskhals för den rikstäckande distributionen av tillträde till detaljhandelsledet och oftast även av lokalsamtalstjänster, som utgör två betydande marknader för tjänster som inte går att ersätta. Situationen på de nya marknaderna för höghastighetstjänster är inte lika klar. I de fall där nya höghastighetstjänster erbjuds är de dominerande befintliga operatörernas närvaro ändå stark och dessa operatörer skulle under rådande omständigheter kunna befästa sin dominerande ställning även på denna nya marknad, på grund av deras privilegierade tillgång till slutanvändare genom de dominerande befintliga rikstäckande näten med partvinnade koppartrådar. Det förefaller sålunda som om de dominerande befintliga operatörernas kontroll över de rikstäckande accessnäten ger dem stora möjligheter att behålla sin dominerande ställning på de befintliga detaljhandelsmarknaderna för taltelefoni, trots liberaliseringen av dem, eller att upprätta en liknande ställning på nya marknader för tjänster med stor bandbredd. De dominerande befintliga operatörernas partvinnade koppartrådar är den främsta infrastrukturen för tillhandahållande av i) tillträdestjänster för taltelefoni i detaljhandelsledet, inbegripet framkoppling av samtal, ii) tjänster för lokalsamtal (tjänster gällande samtals ursprung och debiteringsform)7 samt iii) tjänster med stor bandbredd till slutanvändare. Dessa tjänster utgör tre separata marknader av betydelse. Med tanke på storleken på de investeringar som krävs är den absoluta kostnaden för en rikstäckande dubblering av de dominerande befintliga operatörernas nät med likartad befolkningstäckning sannolikt ett hinder för alla konkurrenter att etablera sig. Med nuvarande teknik förefaller denna infrastruktur inte lönsam8, eller orimligt svår att dubblera på riksnivå9 inom en rimlig tidsperiod, till och med för de dominerande befintliga operatörernas främsta konkurrenter, i synnerhet dominerande befintliga operatörer från andra medlemsstater som utvecklar sin verksamhet i europeiska grannländer, på egen hand eller i samarbete med andra. 7 8 9 Där val och förval av operatör ännu inte finns tillgänglig för lokalsamtalstjänster (ursprung och debiteringsform). Se EG-domstolens dom av den 26 november 1998. Oscar Bronner GmbH & Co. KG mot Mediaprint Zeitungs- und Zeitschriftenverlag GmbH & Co. KG, Mediaprint Zeitungsvertriebsgesellschaft mbH & Co. KG och Mediaprint Anzeigengesellschaft mbH & Co. KG. Mål C-7/97, punkt 44. Utom möjligtvis i Luxemburg, det minsta EU-landet. 8 En dominerande befintlig operatörs vägran att ge konkurrenter tillträde till sitt accessnät skulle därför antagligen göra det omöjligt för nytillkomna operatörer att konkurrera över huvud taget på den rikstäckande marknaden10 för de tre ovannämnda tjänsterna, och de skulle vara hänvisade till regionala eller lokala marknader där de lyckas bygga upp alternativa nät. Det är mycket osannolikt att alla dessa alternativa nät inom en rimlig tidsperiod tillsammans kan motsvara de dominerande befintliga operatörernas rikstäckande nät med koppartrådar och också vända sig till hela befolkningen. Det anses därför att accessnäten för närvarande är oundgängliga och att konkurrenterna därför behöver tillträde för att de skall kunna konkurrera över hela landet på lika villkor med de dominerande befintliga operatörerna på de tre ovannämnda detaljhandelsmarknaderna för tjänster och vända sig till samma befolkning. Med tanke på takten på de tekniska förändringar och den marknadsutveckling som påverkar den tekniska och ekonomiska bedömningen av alternativ till de partvinnade koppartrådarna, kan denna analys komma att behöva ses över, och den påverkar inte enskilda beslut från fall till fall. 4. 4. 1 TILLÄMPNING AV KONKURRENSREGLERNA Dominerande operatörers skyldighet enligt konkurrensreglerna att bevilja tillträde till accessnät Vägran att bevilja tillträde till accessnät för de konkurrenter som begär det innebär sannolikt olika former av missbruk av dominerande ställning enligt artikel 82 i fördraget. • Vägran att tillgodose rimliga krav på tillträde. På de tre ovannämnda marknaderna av betydelse, där den dominerande befintliga operatören är den enda leverantören av tjänster på accessnätet, kan en vägran att ge konkurrenter tillträde till den dominerande befintliga operatörens accessnät under vissa omständigheter strida mot artikel 82, om den skulle hindra konkurrensen på rikstäckande marknader av betydelse och om tillträdet är oundgängligt för tillhandahållandet av rikstäckande tjänster till slutanvändare, vilket för närvarande tycks vara fallet. Den dominerande operatören skulle vara tvungen att tillhandahålla tillträde till accessnät för alla konkurrenter på villkor som inte är mindre gynnsamma än de för sin egen verksamhet följande förutsättningar får tillträde till accessnät begäras: i efterföljande led. Under Tillräcklig kapacitet för att ge tillträde måste finnas i den dominerande befintliga operatörens nät. - Vägran att ge tillträde skulle begränsa framväxten av nya tjänster eller hindra förekommande konkurrens på ovannämnda betydelsefulla marknader. - Den ansökande parten är beredd att betala ett icke-diskriminerande pris för tillträdet. - Det får inte finnas någon objektiv grund att vägra tillträde. • Diskriminering: På de tre ovannämnda betydande marknaderna, där den dominerande befintliga operatören redan erbjuder tillträde till accessnät till åtminstone en operatör, 10 Se domen mot Oscar Bronner, punkt 38. 9 - även om det råkar vara ett hans egna dotterbolag, kan vägran att bevilja tillträde under vissa omständigheter utgöra diskriminering och missbruk av dominerande ställning. • Begränsningar av produktion, marknad eller teknisk utveckling som är till nackdel för tillträde eller att genomföra fullständig konsumenterna. Vägran att bevilja delat uppdelning kan under vissa omständigheter begränsa utvecklingen av sådana framväxande marknader som den för höghastighetsteletjänster och höghastighets- Internettjänster, eller hämma konkurrensutvecklingen på sådana befintliga marknader som den för traditionella taltelefonitjänster. En dominerande befintlig operatör gör sig under vissa omständigheter skyldig till missbruk om den beviljar delat tillträde till höghastighetstjänster (se avsnitt 2) på villkor att den även i fortsättningen skall få tillhandahålla sina egna teletjänster på liten bandbredd till samma slutanvändare, och därmed vägrar han att ge fullständigt tillträde till accessnätet fullständigt. Sådana restriktioner skulle leda till att konkurrensen snedvrids, eftersom konkurrenternas möjligheter att etablera sig på marknaden eller utveckla sin egen verksamhet begränsas, och de måste motiveras på ett objektivt sätt, eftersom fullständig uppdelning har införts med framgång i ett antal länder. 4. 2 Dominerande operatörers skyldigheter med avseende på villkor för tillträde och prissättning Om en dominerande operatör inte formellt avslår en begäran om delvis eller fullständig uppdelning av accessnät, men i stället ställer tillträdesvillkor som begränsar konkurrensen, gör den sig eventuellt skyldig till andra former av missbruk som också de skulle strida mot artikel 82 i fördraget. • Förseningar. Tillträde bör normalt beviljas omgående. Förseningar skulle kunna leda till att de dominerande befintliga operatörerna i praktiken åt sig själva skulle kunna reservera den framväxande marknaden för höghastighetstjänster som baseras på DSL-teknik, och därmed utvidga sin dominerande ställning i nätet till detta nya verksamhetsområde, eller skjuta upp möjligheterna för nytillkomna operatörer att konkurrera på lika villkor på flera marknader för taltelefon. Konsekvenserna av sådana förseningar utan objektiva skäl skulle därför åtminstone på kort sikt kunna bli de samma som av en direkt vägran att bevilja tillträde, och de skulle strida mot artikel 82 på samma grundval som en vägran. • Diskriminering. Oegentlig diskriminering kan anta många olika former, exempelvis diskriminerande prissättning, förseningar när det gäller att bevilja tillträde, åtgärda tekniska problem vid tillträdet, eller konfigurera tillträdet tekniskt, eller, när det gäller tillträde till accessnät telefonistsystem, supporttjänster eller andra funktioner som den dominerande befintliga operatören använder för att erbjuda tjänster via accessnät), diskriminering med avseende på vilken typ av samlokalisering som erbjuds (eller inte erbjuds). Detta utgör eventuellt diskriminering enligt artikel 82 c. (exempelvis om tillträdet inte inbegriper • Prismissbruk. Priser kan vara ett annat sätt för dominerande befintliga operatörer att begränsa konkurrensen även om de formellt beviljar tillträde till accessnät. Tre huvudsakliga typer av prismissbruk kan förekomma; oskäliga priser på tillträde till det accessnätet, orimligt låga priser på tjänster som erbjuds till slutanvändare eller prispress mellan de två sistnämnda priserna kan utgöra överträdelser av artikel 82 i fördraget. Utrymmet för prispress blir sannolikt större om de dominerande befintliga operatörernas taxor inte har balanserats fullständigt enligt principen om kostnadsåtervinning. 10 5. TILLÄMPNING AV SEKTORSPECIFIKA REGLER (ONP) 5. 1. Allmänt tillträde till och användning av allmänt Regelverket för tillhandahållande av öppna nätverk (ONP) berör harmoniserade villkor för i öppet och effektivt förekommande fall, av allmänt tillgängliga teletjänster. ONP-direktiven innehåller villkor för tillträde till och användning av särskilda typer av nät och/eller tjänster. Direktivet om förhyrda förbindelser11 berör tillgång till och användning av kapacitet för överföring via förhyrda förbindelser, taltelefonidirektivet12 berör tillträde till och användning av allmänt tillgängliga telefonnät och samtrafiksdirektivet13 berör samtrafik mellan och tillträde till allmänt tillgängliga telenät och tillhörande tjänster i allmänhet. tillgängliga telenät och, tillhörande innovativt inbegripet tillträde, tjänster, särskilt och Med tillträde till nät avses i ONP-direktiven att en viss del eller vissa delar av ett befintligt nät görs tillgänglig för användning av en annan part, vilket inte innebär att ägarförhållandena med avseende på nätdelen/nätdelarna påverkas. Skyldigheterna i sektorspecifika direktiv att tillgodose rimliga krav på tillträde eller tillmötesgå en begäran om tillträde till nät (som tillämpas på de operatörer som anmälts ha betydande inflytande på marknaden) tvingar inte dominerande befintliga operatörer att erbjuda fullständigt tillträde till accessnät, även om detta enligt konkurrensreglerna. Det är enbart i direktivet om förhyrda förbindelser som det påbjuds att anmälda operatörer skall hyra ut överföringskapacitet på harmoniserade villkor till tredje part med ensamrätt till användning. inte påverkar dominerande operatörers skyldighet "tillträde" att ge 5. 2. Särskild nätacess höghastighetsbitströmmar tillträde till högfrekvensspektrumet i accessnät omfattas av artikel 16 i Gemensamt taltelefonidirektivet och artikel 14 i samtrafiksdirektivet. Tillträde till tjänster för överföring med och av tillhandahållande av tillhörande överföringskapacitet (reservkoppling) omfattas av artikel 10 i direktivet om förhyrda förbindelser. ONP-direktiven omfattar inte fullständigt tillträde till accessnät. taltelefonidirektivet omfattas artikel 16 i ha som anmälts tillhandahåller delat enligt betydande operatör Om en taltelefonidirektivet tillträde till accessnäten för sina egna tjänster, beviljar den sig själv särskild nätacess, i den mening att den använder sig av det fasta allmänt tillgängliga telefonnätet för att tillhandahålla allmänt tillgängliga teletjänster. Under dessa förhållanden måste den anmälda operatören tillämpa likartade villkor för andra organisationer som erbjuder likartade tjänster, och den måste tillhandahålla utrustning för och information på marknaden inflytande 11 12 13 Rådets direktiv 92/44/EEG av den 5 juni 1992 om tillhandahållande av öppna nät för förhyrda förbindelser (EGT L 165, 19. 6. 1992, s. 27 ), ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 97/51/EG av den 6 oktober 1997 (EGT L 295, 29. 10. 1997, s. 23), och kommissionens beslut 98/80/EG av den 7 januari 1998 (EGT L 14 , 20/1/1998, s. 27). Europaparlamentets och rådets direktiv 98/10/EG av den 10 februari 1998 om tillhandahållande av öppna nätverk (ONP) och samhällsomfattande tjänster för telekommunikation i en konkurrensutsatt miljö (EGT L 101 , 1. 4. 1998, s. 24). Europaparlamentets och rådets direktiv 97/33/EG av den 30 juni 1997 om samtrafik inom telekommunikation i syfte att säkerställa sammhällsomfattande tjänster och samverkan genom tillämpning av principerna om tillhandahållande av öppna nät, (EGT L 199, 26. 7. 97, s. 32) , ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 98/61/EG av den 24 september med avseende på nummerportabilitet mellan operatörer och förval av nätoperatörer (EGT L 268 , 3. 10. 1998, s. 37). 11 om särskild nätacess till andra på samma villkor och med samma kvalitet som de tillhandahåller för sina egna tjänster eller för sina dotterbolags eller partners tjänster (direktiv 98/10/EG, artikel 16. 7). tillträde, måste den Om en anmäld operatör ännu inte har försett sig själv med sådant åtminstone tillgodose14 rimliga krav på särskilt tillträde till nät. Mot bakgrund av att de flesta EU-operatörer beviljar sig själva gemensamt tillträde till accessnät för sina egna tjänster, kan en begäran om sådant tillträde från en nytillkommen operatör inte anses vara orimlig. Skyldigheten att tillgodose rimliga krav på tillträde kan vägras bara om båda följande villkor är uppfyllda (artikel 16. 1): – Det finns tekniskt och ekonomiskt gångbara alternativ till det särskilda tillträde som begärs. – Det tillträde som begärs är olämplig i förhållande till de resurser som finns för att bevilja ansökan. Eftersom delat tillträde tillämpas på befintliga accessnät, kommer det sällan att vara så att resurser inte finns tillgängliga för att bevilja ansökan, och således kommer de två villkoren för att vägra tillgång i de flesta fall inte att uppfyllas. En sådan vägran skulle behöva motiveras för varje linje. 5. 3. Överföring med höghastighetsbitströmmar Tillhandahållande av höghastighetsöverföring av databitar påbjuds inte i gemenskapens lagstiftning, men om en befintlig operatör tillhandahåller DSL-överföring av databitar för sina egna, sina dotterbolags eller tredje parts tjänster, måste den också enligt gemenskapens lagstiftning tillhandahålla dessa typer av tillgång till andra på öppna och icke-diskriminerande villkor (direktiv 98/10/EG artikel 16. 7). Tillgång till överföring med höghastighetsbitströmmar kan inte anses vara ekonomiskt eller likvärdig med tillgång till de partvinnade koppartrådarna i accessnät, eftersom tekniskt de den höghastighetsbitströmmar höghastighetsmodem och den övriga utrustning som tillhandahålls av den dominerande befintliga operatören, och detta påverkar till begränsningar av vilken typ av modem som den nytillkomna operatörens kund kan köpa eller hyra15 i sin tur tjänstens lönsamhet och leder nytillkomna operatören förutsätter använder att 5. 4. Kapacitet för överföring via förhyrda förbindelser De operatörer som har anmälts ha betydande inflytande på marknaden för fasta allmänt tillgängliga telefonnät har också anmälts ha betydande inflytande enligt direktiv 92/44/EG om förhyrda förbindelser16. Som sådana är de skyldiga att tillhandahålla kapacitet för överföring via förhyrda förbindelser till andra på samma villkor och med samma kvalitet som de tillhandahåller för sina egna, sina dotterbolags eller partners tjänster (artikel 8. 2 i direktiv 92/44/EG om förhyrda förbindelser). 14 15 16 I direktiv 98/10/EG föreskrivs en skyldighet att "tillgodose" krav. I direktiv 97/33/EG föreskrivs en större skyldighet att "tillmötesgå" begäran. Den internationella standardiseringen har ännu inte nått så långt att kompatibiliteten mellan olika tillverkares DSL- system kan garanteras utan betydande förluster i prestanda. Se ISPO http://www. ispo. cec. be/infosoc/telecompolicy/en/comm-en. htm#misc 1 januari 2000 – INFORMATION från medlemsstaterna om organisationer med betydande inflytande på marknaden (INFORMATION received from Member States concerning Organisations with Significant Market Power). 12 anmäld operatör tillhandahåller Om en överföring med höghastighetsbitströmmar, överför den vanligtvis kundtrafik till en eller flera punkter där tjänsteleverantörer kan sammankopplas, så att dessa inte måste bygga ut sina nät till alla lokala stationer eller likvärdig utrustning. Om förhyrd överföringskapacitet tillhandahålls internt i detta syfte, skall föreskriften om icke-diskriminering i artikel 8. 2 direktiv 92/44 tillämpas. tjänst för en 5. 5. Samlokalisering För att ge effekt måste tillhandahållandet av rättigheter till tillträde till accessnät åtföljas av rättigheter till samlokalisering. De nationella tillsynsmyndigheterna måste vidta åtgärder för att se till att den tredje part som beviljats tillträde till accessnät också kan samlokalisera utrustning i de lokaler som operatören av accessnät innehar. I artikel 11 i samtrafiksdirektivet 97/33/EG erkänns medlemsstaternas rätt att införa åtgärder för samlokalisering. Om fysisk samlokalisering inte är möjlig på grund av begränsat utrymme, kan de nationella tillsynsmyndigheterna kräva att "inspan-samtrafik" (ibland kallad virtuell samlokalisering) föreskrivs, varigenom tredje part kan sammankoppla utrustning som har installerats på en närliggande plats. En undersökning som genomförts för kommissionens räkning innehåller en uppsättning rekommendationer och praktiska riktlinjer för genomförande av samlokalisering, som riktar sig till nationella tillsynsmyndigheter och operatörer. 17 Tillsynsmyndigheterna måste uppmärksamma både engångskostnader för tillhandahållande och för samlokalisering, eftersom dessa är en del av det totala paketet för den nytillkomna operatör som önskar dra nytta av uppdelade accessnät. Dessa engångskostnader bör återvinnas med hjälp av fasta förskottsavgifter. Om en befintlig operatörs kostnader återvinns under en viss period, skulle det alternativt vara lämpligt att bygga in en riskfaktor i de beräknade avgifterna. 6. DE NATIONELLA TILLSYNS- OCH KONKURRENSMYNDIGHETERNAS SKYLDIGHETER De nationella tillsynsmyndigheterna, som upprättats i EU:s alla medlemsstater genom nationell lagstiftning som antagits i enlighet med EG-direktiv, har fått i uppgift att tillämpa den sektorspecifika lagstiftningen för telekommunikationer. Det är gemenskapens policy att uppmuntra konkurrens när det gäller infrastruktur och tjänster, och de nationella tillsynsmyndigheterna måste ta hänsyn till detta. De nationella tillsynsmyndigheterna får också införa ett särskilt snabbt förfarande för tvistlösning som gör det möjligt att lösa tvister om uppdelat tillträde omgående De nationella tillsynsmyndigheterna spelar en särskild roll när det gäller att fastställa villkor och krav för dominerande befintliga operatörers anbud om tillträde till accessnät. De bör iaktta följande principer när de genomför principen om öppenhet och kostnadsorientering med avseende på priser på och kostnader för tillgång till dominerande befintliga operatörers accessnät: – – 17 Reglerna för kostnadsberäkning och prissättning bör vara överskådliga och objektiva. Reglerna för prissättning bör medföra att den dominerande befintliga operatören kan täcka sina relevanta kostnader och få en rimlig avkastning. Se http://www. ispo. cec. be/infosoc/telecompolicy/en/Study-en. htm Januari 1999, "Recommended Practices for Collocation and other Facilities Sharing for Telecommunications Infrastructure" – en studie av Eutelis Consult/Horrocks Technology/Tera Consultants. 13 – – Prissättningen av accessnät bör vara förenlig med målet att främja rättvis och hållbar investera i alternativ lokal konkurrens, och leda till effektiva incitament att infrastruktur för accessnät. 18 Reglerna för prissättning bör medföra att förhållanden på marknaden inte snedvrids, i och synnerhet med detaljhandelspriser som den dominerande befintliga operatören erbjuder. prispress mellan partihandelspriser avseende på de I vissa fall står dessa principer i strid mot varandra, i synnerhet om den dominerande befintliga operatörens detaljhandelstaxor fortsätter att vara snedvridna till följd av nedärvda obalanser i taxorna och fortsatta begränsningar i balanseringen av taxor. Under dessa omständigheter kan de nationella tillsynsmyndigheterna behöva överväga övergångsåtgärder för att undvika att snedvrida konkurrensen på marknaden på kort sikt och samtidigt skydda konkurrensen på lång sikt. I föreskrifterna i EG-fördraget19. tillkännagivandet om tillträde20, EU:s konkurrensregler fortsätter att tillämpas jämte den sektorspecifika regleringen, och de nationella tillsynsmyndigheterna är, precis som alla andra offentliga myndigheter, skyldiga att iaktta förklarar kommissionen därför att de nationella tillsynsmyndigheterna när de fattar beslut om enskilda tillträdesavtal måste respektera både de sektorspecifika ONP-reglerna och de allmänna konkurrensreglerna. Beslut som fattas av de nationella tillsynsmyndigheterna vid tillämpning av sektorspecifik lagstiftning kan undersökas mot bakgrund av EU:s konkurrensregler. Samma principer gäller för nationella tillsynsmyndigheter. När det gäller offentliga företag eller företag för vilka medlemsstaterna beviljar särskilda rättigheter eller exklusiva rättigheter, krävs det specifikt i artikel 86 i fördraget att medlemsstaterna varken vidtar eller bibehåller åtgärder som strider mot reglerna i fördraget, i synnerhet konkurrensreglerna. När det gäller alla åtaganden, föreskrivs det mer allmänt i artikel 10 i fördraget att medlemsstaterna skall se till att de skyldigheter som följer av fördraget fullgörs och att de avstår från åtgärder som kan äventyra att fördragets mål uppnås. EG-domstolen har i synnerhet fastslagit21 att artikel 10 (tidigare artikel 5) och artikel 86 (tidigare artikel 90) i EEG-fördraget skall tolkas som att i) ii) nationella myndigheter förbjuds att uppmuntra till att avtal sluts om taxor som strider mot artikel 81. 1 eller artikel 82 i fördraget, alltefter omständigheterna, att dessa myndigheter inte får godkänna taxorna i sådana avtal. att undersöka Detta skulle också gälla alla de tillvägagångssätt som strider mot artikel 82. Kommissionen kommer nationella tillsynsmyndigheterna eller konkurrensmyndigheterna, bibehåller eller vidtar åtgärder som strider mot gemenskapens konkurrensregler och därmed antingen bryter mot artikel 86 i tillsammans med artikel 82, eller artikel 10 i fördraget, även den läst fördraget, tillsammans med artikel 82. Om så är fallet skall den vidta lämpliga åtgärder. huruvida medlemsstaterna, synnerhet läst de i 18 19 20 21 Detta kan i princip åstadkommas genom ett prissystem som bygger på löpande kostnader. Löpande kostnader är kostnaderna för att bygga upp en effektiv, modern och likvärdig infrastruktur och tillhandahålla sådana tjänster till dagens priser. Se mål 66/86 (Ahmed Saeed). Se tillkännagivandet om tillträde, punkt 19. Se ovan nämnda mål 66/86 (Ahmed Saeed), punkt 58. 14 7. SLUTSATSER Om alla nytillkomna operatörer får tillträde till accessnät kommer konkurrensnivån och den tekniska innovationsnivån att höjas i accessnäten, vilket i sin tur kommer att stimulera till att en lång rad teletjänster tillhandahålls på ett konkurrensmässigt sätt till kunderna, från enkel taltelefoni till bredbandiga multimedietjänster och snabba Internettjänster. De tre typer av tillträde till accessnät som anges i avsnitt 2 kompletterar varandra och de bör alla finnas tillgängliga på marknaden. Tillsammans syftar de till att förstärka konkurrensen och förbättra urvalet för alla användare, genom att marknaden får bestämma vilket alternativ som bäst uppfyller användarnas behov, med hänsyn till användarnas nya behov och marknadsaktörernas tekniska behov och investeringsbehov. Detta kommer att stimulera lanseringen av snabb Internet-anslutning för små företag och konsumenter, vilket kommer att underlätta tillväxten för den elektroniska handeln och elektroniska företag. Konkurrensreglerna skall tillämpas under alla omständigheter. Om dominerande operatörer vägrar att öppna accessnäten för konkurrenter som begär tillträde, kan detta utgöra olika former av missbruk av dominerande ställning i enlighet med artikel 82 i fördraget. Det kan exempelvis röra sig om vägran att tillgodose krav på tillträde eller sådana begränsningar i produktion, marknad eller teknisk utveckling som är till nackdel för konsumenterna. Om tillträde beviljas, är rättvisa och icke-diskriminerande tillträdesvillkor en förutsättning för att accessnäten skall kunna öppnas på ett sätt och leda till att den konkurrensutsatta marknaden för teletjänster, i synnerhet den för höghastighetstjänster, utvecklas. Detta förutsätter noggrann övervakning av förseningar, priser och avtalsvillkor mellan dominerande befintliga operatörer och nytillkomna operatörer. framgångsrikt Kommissionen är säker på att den rekommenderade uppdelningen av accessnät kommer att innebära effektiv steg mot Internet-tjänsterna telekommunikationsmarknad, och att den kommer att bidra till att utvecklas allt snabbare. konkurrensutsatt ytterligare en mer och ett 15 Bilaga – Tekniska aspekter på tillträde till accessnät 1 – OLIKA FORMER AV TILLTRÄDE TILL ACCESSNÄT (1) Tillträde till accessnätet med ensamrätt Vid tillträde till accessnätet med ensamrätt hyrs de partvinnade koppartrådarna ut exklusivt till en tredje part. Hyresgivaren kommer att förlora kontrollen över förhållandet med sin kund när det gäller tillhandahållande av kommunikationstjänster, och alla hyresgivarens skyldigheter till samhällsomfattande tjänster kommer att upphöra att gälla med avseende på denna specifika kund. Exempel på användning: Exempel i) för att leverantör av förhyrda En kund önskar byta telefonnummer och/eller tillträde till ett förbindelser, och den nytillkomna operatören använder accessnät ta över abonnenten från den dominerande befintliga operatören och tillhandahålla konkurrenskraftiga tjänster. (Som anges ovan begränsar sig få nytillkomna operatörer till enkla telefonitjänster av denna typ. De föredrar att tillhandahålla datatjänster på bredband eller flera tjänster för tal och data. ) Den tidigare länken re- konfigurerad (cid:1) Accessnät Kors- kopplings- skåp Den befintliga operatörens lokala station Telefon- nät Till den nya ope- ratörens växel Telefon- nät Exempel ii) Den nytillkomna operatören använder sig av tillträde till ett accessnät för att tillhandahålla höghastighetsdatatjänster till en kund över en andra förbindelse, med hjälp av valfri typ av DSL-modem. Kunden behåller den dominerande befintliga operatören som leverantör av telefonitjänster på den första förbindelsen. (cid:1) XDSL- modem PC Kors- kopplings- skåp Acessnät Den befintliga operatörens lokala station Telefon- nät Den nya operatörens accessmodul för DSL (DSLAM) 16 Ny operatör Ett tillträde till accessnätet med ensamrätt kommer att göra det möjligt för konkurrenter att förse sina kunder med olika typer av mångsidiga och kostnadseffektiva bredbandstjänster som bygger på innovativ DSL-teknik (exempelvis HDSL för förhyrda förbindelser med en kapacitet på 2 Mbit/s, VDSL för högkapacitetskopplingar med en kapacitet på upp till 50 Mbit/s, se tabell 1). Detta kommer helt säkert att bidra till att förbättra konkurrenssituationen för förhyrda förbindelser och bredbandstjänster i Europeiska unionen. Tabell 1 – Tillgänglig teknik för bredbandstjänster (en partvinnad koppartråd) DSL (Digital Subscriber Line – digital abonnentlinje) är den övergripande termen för den grupp av tekniska lösningar varmed de partvinnade koppartrådarna i accessnät omvandlas till en bredbandsförbindelse med kapacitet att leverera flera videokanaler till hemmen. Det finns flera olika typer av DSL-teknik och dessa kallas i allmänhet xDSL. Varje typ av DSL-teknik är unik med avseende på prestanda (största bredbandskapacitet), det avstånd på vilket största prestanda kan bibehållas, (räknat från växeln), överföringsfrekvens och kostnad. Nedan beskrivs de främsta typerna av DSL-teknik (xDSL) över en partvinnad koppartråd och vissa av deras tekniska egenskaper och tillämpningar. Asymmetrisk DSL (ADSL) – används för snabb tillgång till Internet. Symmetrisk DSL, (SDSL) och symmetrisk DSL med hög hastighet (HDSL) – används för förhyrda förbindelser med en kapacitet på 2 Mbit/s). DSL med mycket hög hastighet (VDSL) – används för tjänster över förhyrda förbindelser med hög hastighet och bredband. Ytterligare information om DSL-tekniken kan erhållas på < http://www. adsl. com/adsl_forum. html > (2) Gemensamt tillträde till accessnät Vid denna typ av tillträde fortsätter den anmälda operatören att tillhandahålla telefonitjänster, medan den nytillkomna operatören levererar höghastighetsdatatjänster över samma accessnät med hjälp av sina egna höghastighetsmodem för ADSL. Telefontrafiken och datatrafiken separeras med hjälp av en "splitter" före den dominerande befintliga operatörens växel. Accessnätet är fortfarande kopplat till, och en del av, det anmälda kopplade nätet. Standardiseringen av ADSL-system har kommit så långt att det finns internationella överenskommelser om hur de skall användas på ett säkert sätt i de dominerande befintliga operatörernas accessnät22. Dessutom har branschen utarbetat kommersiella lösningar för ADSL-systemens samverkan i en miljö med flera leverantörer. 23 22 Internationella teleunionen (ITU) har utarbetat tekniska specifikationer för fullhastighets-ADSL – med hastigheter på upp till 8 Mbit/s till användaren (downstream) and 1 Mbit/s från användaren (upstream) – i sin rekommendation G. 992. 1. Detta inbegriper ett antal landsspecifika varianter med hänsyn till 17 Exempel Den nytillkomna operatören förser kunden med ett ADSL-modem för uppkoppling i dennes lokaler, och installerar en accessmodul för DSL eller DSLAM (som kombinerar ADSL- modem med en nätgränssnittsmodul) i den dominerande befintliga operatörens lokaler, i enlighet med ett samlokaliseringsavtal. Gränssnittet mellan den dominerande befintliga operatörens system och den nytillkomna operatören är vid punkt C i diagrammet (dvs. där den dominerande befintliga operatören i detta fall har installerat en "splitter"). (cid:1) ADSL- modem PC Kors- kopp- lings- skåp "splitter" Telefon Den befintliga aktörens lokala station Telefon- nät Acessnät Data C Accessmodul för DSL (DSLAM) Ny operatör Denna typ av tillgång kan vara den mest kostnadseffektiva lösningen för en användare som önskar behålla de telefonitjänster som den dominerande befintliga operatören tillhandahåller, men som även önskar en snabb Internet-tjänst från valfri leverantör av Internet-tjänster. Leverantören av Internet-tjänster har fullständig kontroll över de kommersiella och tekniska villkoren för den ADSL-tjänst som den erbjuder sina användare. (3) Överföring med höghastighetsbitströmmar regionala skillnader i infrastruktur för accessnät. ADSL är som snabbast när avståndet är 4 km eller kortare. Anslutningen gör det möjligt att tillhandahålla taltelefonitjänster på bandets grundfrekvens på samma linje. ITU har dessutom utarbetat en annan ADSL-lösning i sin rekommendation G. 992. 2, även känd som G. Lite, som är mycket enkel att använda i kundens lokal eftersom den inte innehåller någon grenbox (den behöver ett mycket enkelt seriekopplat filter som separerar tal och data och inte förutsätter att någon ny tråd dras i kundens lokal). Hastigheten ligger på upp till 1. 5 Mbit/s till användaren (downstream) och 385 kbit/s från användaren (upstream). Vissa PC-leverantörer saluför redan PC- utrustning med integrerade G. Lite-ADSL-modem, vilket innebär att allmängiltiga standardlösningar kan lanseras i stor skala på marknaden för privata kunder. 23 Se det arbete Universal ADSL Working Group färdigställt (http://www. uawg. com) 18 Med "tillträde till överföring med höghastighetsbitströmmar" avses en situation där den dominerande befintliga operatören installerar en länk med höghastighetskapacitet till kundens lokaler (exempelvis genom att installera den ADSL-utrustning och ADSL-konfigurering som den föredrar i sitt accessnät) och därefter gör denna länk tillgänglig för tredje part, så att denne kan erbjuda sina kunder höghastighetstjänster. Den dominerande befintliga operatören kan också tillhandahålla överföringstjänster till sina konkurrenter, med hjälp av sitt ATM- eller IP-nät, för att överföra konkurrenternas trafik från DSLAM till en "högre" nivå i näthierarkin där nytillkomna operatörer kanske redan har en "point of presence" (POP) (exempelvis där det finns en transitstation). Denna typ av tillträde innebär i praktiken inte att någon tredje part får tillträde till den partvinnade koppartråden i accessnätet (men den dominerande befintliga operatören kan använda enbart de högre frekvenserna i koppartråden i accessnätet på det sätt som beskrivs ovan). För den nytillkomna operatören är problemet med att använda de uppdelade partvinnade koppartrådarna att detta medför att dess stamnät måste byggas ut till den dominerande befintliga operatören lokala stationer där koppartrådarna slutar, vilket i ett typiskt europeiskt land kan innebära tusentals platser. Tjänster för snabb anslutning kan, om de kombineras med en tjänst för överföring av trafik till den nytillkomna operatörens "point of presence", vara lockande, i synnerhet när den nytillkomna operatören börjar använda nätet, eftersom det gör det möjligt för den nytillkomna operatören att leverera bredbandstjänster till kunderna innan dess eget nät har byggts ut. För den dominerande befintliga operatören är det lockande att tillhandahålla tjänster för överföring med höghastighetsbitströmmar, eftersom det inte innebär fysisk tillgång till de partvinnade koppartrådarna, och därför inte utgör något hinder för att accessnätet gradvis moderniseras (dvs. genom att kopparn ersätts med fiber). Många dominerande befintliga operatörer erbjuder redan sådana tjänster24. En tjänst av denna typ gör det dock i sig själv möjligt för den dominerande befintliga operatören att behålla kontrollen över hur många snabba anslutningstjänster som tas i bruk, och över de geografiska områden där dessa tjänster lanseras. De dominerande befintliga operatörernas prioriteringar kanske inte överensstämmer med dem som de nytillkomna operatörerna har. Sådana tjänster bör därför ses som ett komplement till de andra typer av uppdelat tillträde som beskrivs ovan, och inte som en ersättning av dem. 2 – ÖVRIGA TEKNISKA ASPEKTER MED AVSEENDE PÅ TILLGÅNG TILL ACCESSNÄT 2. 1 Öppenhet Alla ONP-direktiv innehåller allmänna skyldigheter för anmälda operatörer att offentliggöra priser på och villkor för deras nättjänster för att marknaden skall vara öppen och icke- diskriminerande skall omfatta de nätdelar I rekommendationen förslås att ett referensanbud om tillträde till accessnät offentliggörs, samlokaliseringstjänster, vilket telefonistsystem (OSS), leveransvillkor och priser. Referensanbuden om tillträde bör utarbetas och offentliggöras på ett tidsavpassat och detaljerat sätt, under överinseende av den nationella tillsynsmyndigheten som tillträde erbjuds till, 24 vägledande Se ADSL-erbjudanden http://www. ispo. cec. be/infosoc/telecompolicy/en/comm-en. htm#misc anmälda från operatörer i medlemsstaterna på 19 Kommissionen avser att regelbundet offentliggöra priserna i medlemsstaterna för tillträde till accessnät, på samma sätt som den för närvarande offentliggör samtrafikspriser. 25 2. 2 Samarbete och samordning i branschen Tillträdet till accessnät ger upphov till ett antal tekniska frågor och driftsfrågor som de berörda parterna bör lösa sinsemellan, men under överinseende av den nationella tillsynsmyndigheten, så att alla behandlas rättvist. I rekommendationen föreslås det att de nationella tillsynsmyndigheterna skall uppmuntra till att samarbetssystem för alla berörda parter skall upprättas på nationell nivå under allmänt överinseende av dessa myndigheter, där bland annat följande frågor skall uppmärksammas: – Spektrumbegränsningar och elektromagnetisk kompatibilitet för att undvika störningar mellan de olika system som används i accessnät samt mellan accessnät och radiosystem. (EMC), – Driftsaspekter i samband med tillhandahållandet av uppdelade accessnät (förfaranden för beställning och leverans samt tidsramar, teknisk kvalificering av accessnät, serviceavtal, förfaranden för underhåll, förfaranden vid problemeskalering etc. – Tillgång till driftstödsystem (OSS) som leverantören av accessnät står för. – Samarbetsregler ("codes of practice") för samlokalisering. tillträdesanbud (dvs. – Innehållet i linjekodning, samlokaliseringspriser, centralt bilagan i rekommendationen. priser på tekniska certifiering av korskopplingsskåp, accessnät, inköp ("one-stop ordering") och underhåll. Se vidare produktbeskrivningar, förteckning över 2. 3 Internationell samordning Många av problemen i de enskilda medlemsstaterna liknar dem på andra håll i gemenskapen, och det informationsutbyte så att erfarenheter och beprövade arbetsmetoder förs vidare. Den europeiska plattformen för telekommunikationer är ett forum för dessa frågor (se http://www. etp-online. org/). finns möjligheter till rekommendationen uppmuntras exempelvis genom att nationella sådant utbyte, I tillsynsmyndigheter rekommenderas att offentliggöra nationell verksamhet inom detta område och att uppmuntra till samordning och informationsutbyte med berörda parter i andra medlemsstater. 25 Se http://www. ispo. cec. be/infosoc/telecompolicy/en/comm-en. htm#misc 20


title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 842/2000 της Επιτροπής, της 26ης Απριλίου 2000, για τροποποίηση των επιστροφών κατά την εξαγωγή, σε φυσική κατάσταση, για τα σιρόπια και ορισμένα άλλα προϊόντα του τομέα της ζάχαρης

eurovoc_concepts:
export refund
sugar product
syrup

formats: pdf print

text: L 102/44 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων 27. 4. 2000 ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 842/2000 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 26ης Απριλίου 2000 για τροποποίηση των επιστροφών κατά την εξαγωγή, σε φυσική κατάσταση, για τα σιρόπια και ορισµένα άλλα προϊόντα του τοµέα της ζάχαρης Η ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΤΩΝ ΕΥΡΩΠΑΪΚΩΝ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ, Έχοντας υπόψη: τη συνθήκη για την ίδρυση της Ευρωπαϊκής Κοινότητας, τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 2038/1999 του Συµβουλίου, της 13ης Σεπτεµβρίου 1999, περί κοινής οργανώσεως αγοράς στον τοµέα της ζάχαρης (1), και ιδίως το άρθρο 18 παράγραφος 5 τρίτο εδάφιο, Εκτιµώντας τα ακόλουθα: (1) (2) Οι επιστροφές που εφαρµόζονται κατά την εξαγωγή, σε φυσική κατάσταση, για τα σιρόπια και ορισµένα άλλα προϊό- ντα του τοµέα της ζάχαρης έχουν καθορισθεί από τον κανο- νισµό (ΕΚ) αριθ. 678/2000 της Επιτροπής (2). Η εφαρµογή των κανόνων, κριτηρίων και λεπτοµερειών, που αναφέρονται στον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 678/2000 στα στοιχεία που διαθέτει προς το παρόν η Επιτροπή, οδηγεί στην τροποποίηση των επιστροφών κατά την εξαγωγή που ισχύουν σήµερα, όπως καθορίζεται στο παράρτηµα του παρόντος κανονισµού, ΕΞΕ∆ΩΣΕ ΤΟΝ ΠΑΡΟΝΤΑ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟ: Άρθρο 1 Η επιστροφή που χορηγείται κατά την εξαγωγή, σε φυσική κατά- σταση, των προϊόντων που αναφέρονται στο άρθρο 1 παράγραφος 1 στοιχεία δ), ζ) και η) του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 2038/1999 και καθορίζεται στο παράρτηµα του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 678/2000 τροποποιείται σύµφωνα µε τα ποσά που ορίζονται στο παράρτηµα του παρόντος κανονισµού. Ο παρών κανονισµός αρχίζει να ισχύει στις 27 Απριλίου 2000. Άρθρο 2 Ο παρών κανονισµός είναι δεσµευτικός ως προς όλα τα µέρη του και ισχύει άµεσα σε κάθε κράτος µέλος. Βρυξέλλες, 26 Απριλίου 2000. Για την Επιτροπή Franz FISCHLER Μέλος της Επιτροπής (1) ΕΕ L 252 της 25. 9. 1999, σ. 1. (2) ΕΕ L 81 της 1. 4. 2000, σ. 19. 27. 4. 2000 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων L 102/45 του κανονισµού της Επιτροπής, της 26ης Απριλίου 2000, για τροποποίηση των επιστροφών κατά την εξαγωγή, σε φυσική κατάσταση, για τα σιρόπια και ορισµένα άλλα προϊόντα του τοµέα της ζάχαρης ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ Κωδικός προϊόντος Ποσό της επιστροφής — EUR/100 kg ξηράς ουσίας — 1702 40 10 9100 1702 60 10 9000 1702 60 80 9100 43,52 43,52 82,69 (2) (2) (4) — EUR/1 % ζαχαρόζης × 100 kg — 1702 60 95 9000 0,4352 (1) — EUR/100 kg ξηράς ουσίας — 1702 90 30 9000 43,52 (2) — EUR/1 % ζαχαρόζης × 100 kg — 1702 90 60 9000 1702 90 71 9000 1702 90 99 9900 0,4352 (1) 0,4352 (1) 0,4352 (1) (3) — EUR/100 kg ξηράς ουσίας — 2106 90 30 9000 43,52 (2) — EUR/1 % ζαχαρόζης × 100 kg — 2106 90 59 9000 0,4352 (1) (1) Το ποσό βάσεως δεν εφαρµόζεται στα σιρόπια καθαρότητας κατώτερης του 85 % [κανονι- σµός (ΕΚ) αριθ. 2135/95]. Η περιεκτικότητα σε σακχαρόζη καθορίζεται σύµφωνα µε το άρθρο 3 του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 2135/95. (2) Εφαρµόζεται µόνο στα προϊόντα που αναφέρονται στο άρθρο 5 του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 2135/95. (3) Το ποσό βάσεως δεν εφαρµόζεται στο προϊόν που ορίζεται στο παράρτηµα σηµείο 2 του κανονισµού (ΕΟΚ) αριθ. 3513/92 (ΕΕ L 355 της 5. 12. 1992, σ. 12). (4) Εφαρµόζεται µόνο στα προϊόντα που αναφέρονται στο άρθρο 6 του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 2135/95. NB: Οι κωδικοί των προϊόντων, συµπεριλαµβανοµένων των υποσηµειώσεων, καθορίζονται στον τροποποιηµένο κανονισµό (ΕΟΚ) αριθ. 3846/87 της Επιτροπής (ΕΕ L 366 της 24. 12. 1987, σ. 1)


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1372/00 af Marianne Thyssen (PPE-DE) til Kommissionen. Forslag til direktiv om kosttilskud.

eurovoc_concepts:
European social policy
food supplement
free movement of goods

formats: html pdf print

text: 28. 12. 2000 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende C 374 E/217 Kommissionen er overbevist om, at det stadig er muligt at finde lłsninger, der er tilfredsstillende for alle parter. Den vil under de kommende drłftelser understrege vigtigheden af, at de franske myndigheder hłrer de berłrte parter, deriblandt klagerne. i Drłftelserne tager direkte sigte p(cid:229) at finde svar, der er forenelige med proportionalitetsprincippet f(cid:230)llesskabsretten og de almene hensyn til menneskers sundhed, som de p(cid:229)g(cid:230)ldende bestemmelser forfłlger. Kommissionen er klar over konsekvenserne af de p(cid:229)g(cid:230)ldende bestemmelser, navnlig for mellem- store virksomheder som f. eks. vinproducenter. Fłlgerne af loven vil st(cid:229) i centrum for drłftelserne. forudsat at visse En adf(cid:230)rdskodeks kan sikre hurtige og tilfredsstillende lłsninger p(cid:229) problemerne, betingelser er opfyldt, n(cid:229)r det g(cid:230)lder hłring af de berłrte parter, indholdet, (cid:229)benhed og gennemsigtighed samt spredning. For at garantere stłrst mulig retssikkerhed mener Kommissionen navnlig, at alle berłrte parter (bl. a. annoncłrer og tv-spredningsorganer) i en konkret sag błr kunne f(cid:229) hurtig, klar og pr(cid:230)cis besked fra de franske myndigheder om sondringerne efter adf(cid:230)rdskodeksen ved en hvilken som helst sportsbegivenhed. (2000/C 374 E/257) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-1339/00 af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen (4. maj 2000) Om: Lovgivning vedrłrende hłring af arbejdstagere Mener Kommissionen, at erkl(cid:230)ringen fra »Commercial Hydraulics Ultra Division« af 6. marts om lukning af deres fabrik i Cheltenham (Det Forenede Kongerige), hvorved 252 arbejdspladser vil g(cid:229) tabt, og den kendsgerning, at de fłrst ville indlede hłring, efter at erkl(cid:230)ringen var blevet fremsat, er i overensstemmelse med (cid:229)nden i loven om hłring af arbejdstagere? Svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou (5. juni 2000) Der henvises til Kommissionens svar p(cid:229) det (cid:230)rede medlems skriftlige forespłrgsel E-0883/00 (1). (1) Se side 178. (2000/C 374 E/258) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL P-1372/00 af Marianne Thyssen (PPE-DE) til Kommissionen (26. april 2000) Om: Forslag til direktiv om kosttilskud I łjeblikket er der ingen harmoniseret lovgivning om kosttilskud i Den Europ(cid:230)iske Union. Dette har alvorlige og vedvarende fłlger for den fri udveksling af s(cid:229)danne produkter i Den Europ(cid:230)iske Union. I sin hvidbog om fłdevaresikkerhed bebudede Kommissionen at ville forel(cid:230)gge et forslag til direktiv om kosttilskud for R(cid:229)det og Parlamentet i marts 2000. En s(cid:229)dan harmoniseringsforanstaltning ville kunne lłse ovenst(cid:229)ende problem. Kan Kommissionen oplyse, hvor langt man er kommet i forberedelsen af forslaget til direktiv, og hvorn(cid:229)r Kommissionen konkret vil forel(cid:230)gge dette for R(cid:229)det og Parlamentet? C 374 E/218 De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende DA 28. 12. 2000 Svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af David Byrne (26. maj 2000) Forslaget til Parlamentets og R(cid:229)dets direktiv om kosttilskud, som blev bebudet i afsnit 105 i hvidbogen om fłdevaresikkerhed, blev vedtaget af Kommissionen den 8. maj 2000. Det vil snart blive forelagt R(cid:229)det og Parlamentet og offentliggjort i De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende. (2000/C 374 E/259) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL P-1378/00 af Reinhold Messner (Verts/ALE) til Kommissionen (27. april 2000) Om: Motorvejsforbindelsen Asti-Cuneo Det synes at v(cid:230)re den italienske regerings agt at p(cid:229)begynde bygningen af motorvejsforbindelsen Asti- Cuneo i Piemonte og at forny koncessionen til SATAP, dvs. til det selskab, der er ansvarlig for Torino- Piacenza-motorvejen, og som ogs(cid:229) er koncessionshaver for motorvejen mellem Asti og Cuneo, uden at udbyde projektet i offentlig licitation. Desuden har regeringen ved 19 ministerielle dekreter godkendt de 19 aftaler med de p(cid:229)g(cid:230)ldende koncessionshavende selskaber. Den italienske revisionsret, som har oph(cid:230)vet blokeringen af syv af de 19 aftaler mellem ANAS og de koncessionshavende selskaber, har endnu ikke udtalt sig om forl(cid:230)ngelsen af koncessionen til SATAP. Imidlertid findes der en skrivelse, som den italienske revisionsrets ansvarlige for kontrollen med ANAS sendte til den italienske regering i september 1999, og hvori det h(cid:230)vdes, at den koncession, som den italienske regering i 1991 udstedte til SATAP, er ulovlig, fordi den er udstedt p(cid:229) grundlag af private forhandlinger, selv om f(cid:230)llesskabsdirektiv 89/440/E(cid:216)F (1), hvorefter der kr(cid:230)ves offentligt europ(cid:230)isk udbud, allerede var tr(cid:229)dt i kraft. Desuden var Asti-Cuneo-projektet i 1993 genstand for en negativ udtalelse fra Miljłministeriets udvalg for miljłindvirkningsvurdering. Denne udtalelse tilsidesattes siden ved ministerr(cid:229)dsafstemninger i 1994 og 1999, hvor der dog vedtoges et (cid:230)ndret projekt uden nogen ny miljłindvirkninsgvurdering, uden fornyet bekendtgłrelse af projektet, og dermed uden at de berłrte borgere fik mulighed for at frems(cid:230)tte bem(cid:230)rkninger hertil. For s(cid:229) vidt ang(cid:229)r den specifikke forbindelse mellem Asti og Cuneo verserer der i łjeblikket en sag ved forvaltningsdomstolen i Lazio vedrłrende projekteringen af str(cid:230)kningen mellem Massimini og Cuneo, og endelig er der indledt retlig undersłgelse af SATAP(cid:146)s regnskaber, i hvilken forbindelse der er indgivet 33 anmodninger om retsforfłlgelse af selskabets administratorer for svindel med regnskaberne. Mener Kommissionen p(cid:229) baggrund af ovenst(cid:229)ende ikke, at den italienske regerings forl(cid:230)ngelse af motor- vejskoncessionen til SATAP uden at udbyde projektet i offentlig licitation er i strid med f(cid:230)llesskabslov- givningen, s(cid:230)rlig direktiv 92/50/E(cid:216)F (2), 93/36/E(cid:216)F (3) og 93/37/E(cid:216)F (4) samt lidet hensigtsm(cid:230)ssig i betragtning af de forskellige retlige undersłgelser mod det koncessionshavende selskab? Mener Kommis- sionen i łvrigt ikke, at det nye projekt błr underkastes en miljłindvirkningsvurdering? (1) EFT L 210 af 21. 7. 1989, s. 1. (2) EFT L 209 af 24. 7. 1992, s. 1. (3) EFT L 199 af 9. 8. 1993, s. 1. (4) EFT L 199 af 9. 8. 1993, s. 54. Svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein (29. maj 2000) Kommissionen har til hensigt at anmode de italienske myndigheder om alle de oplysninger, der er nłdvendige for at kunne vurdere, om bygningen af motorvejsstr(cid:230)kningen Asti-Cuneo samt forl(cid:230)ngelsen af koncessionen til SATAP, som det (cid:230)rede medlem henviser til, er i overensstemmelse med f(cid:230)llesskabslov- givningen om indg(cid:229)else af offentlige tjenesteydelsesaftaler. Hvis undersłgelsen af disse oplysninger viser, at de anvendte procedurer ikke er i overensstemmelse med ovenn(cid:230)vnte f(cid:230)llesskabslovgivning, kan Kommis- sionen indlede en overtr(cid:230)delsesprocedure i henhold til EF-traktatens artikel 226 (tidligere 169)