title: Dictamen del Comité de las Regiones sobre: la Comunicación de la Comisión al Consejo, al Parlamento Europeo, al Comité Económico y Social y al Comité de las Regiones Hacia un nuevo marco para la infraestructura de comunicaciones electrónicas y los servicios asociados — Revisión de 1999 del sector de las comunicaciones

eurovoc_concepts:
application of EU law
communications industry
competition law
telecommunications

text: C 226/56 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 8. 8. 2000 Dictamen del Comité de las Regiones sobre: — la «Comunicacio´ n de la Comisio´ n al Parlamento Europeo, al Consejo, al Comité Econo´ mico y Social y al Comité de las Regiones sobre el “Quinto informe sobre la aplicacio´ n del conjunto de medidas reguladoras de las telecomunicaciones”», y — la «Comunicacio´ n de la Comisio´ n al Consejo, al Parlamento Europeo, al Comité Econo´ mico y Social y al Comité de las Regiones “Hacia un nuevo marco para la infraestructura de comunicaciones electro´ nicas y los servicios asociados — Revisio´ n de 1999 del sector de las comunicaciones”» (2000/C 226/15) EL COMITE´ DE LAS REGIONES, vistas la Comunicacio´ n de la Comisio´ n al Parlamento Europeo, al Consejo, al Comité Econo´ mico y Social y al Comité de las Regiones sobre el «Quinto informe sobre la aplicacio´ n del conjunto de medidas reguladoras de las telecomunicaciones» (COM(1999) 537 final) y la Comunicacio´ n de la Comisio´ n al Consejo, al Parlamento Europeo, al Comité Econo´ mico y Social y al Comité de las Regiones «Hacia un nuevo marco para la infraestructura de comunicaciones electro´ nicas y los servicios asociados — Revisio´ n de 1999 del sector de las comunicaciones» (COM(1999) 539 final); vista la decisio´ n de la Comisio´ n, con fecha de 15 de noviembre de 1999, de consultar al Comité sobre este asunto, de acuerdo con el primer pa´rrafo del artı´culo 265 del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea; vista la decisio´ n de su Mesa, con fecha de 2 de junio de 1999, de asignar la elaboracio´ n del dictamen a la Comisio´ n 3 (Redes Transeuropeas, Transportes y Sociedad de la Informacio´ n); visto el proyecto de dictamen (CDR 520/99 rev. 1) aprobado por la Comisio´ n 3 el 4 de febrero de 2000 (ponente: Sr. Koivisto, FI/PSE), ha aprobado el presente Dictamen en su 33o Pleno, celebrado los dı´as 12 y 13 de abril de 2000 (sesio´ n de 13 de abril). 1. Objetivo de las Comunicaciones b) Hacia un nuevo marco para la infraestructura de comunicaciones electro´nicas y los servicios asociados — COM(1999) 539 final a) Quinto informe sobre la aplicacio´n del conjunto de medidas reguladoras de las telecomunicaciones — COM(1999) 537 final 1. 1. La Comunicacio´ n — examina la aplicacio´ n de las medidas reguladoras de las telecomunicaciones vigentes en la Comunidad Esta Comunicacio´ n constituye una revisio´ n de la 1. 2. legislacio´ n comunitaria en materia de telecomunicaciones y propone los elementos principales de un nuevo marco regula- dor para la infraestructura de comunicaciones y los servicios asociados. — analiza co´ mo se ejecutan en la pra´ctica las disposiciones nacionales 2. Dictamen del Comité de las Regiones; situacio´ n gene- ral del mercado de las telecomunicaciones — ofrece una visio´ n de conjunto de la evolucio´ n del mercado de las telecomunicaciones — hace un resumen de los principales obsta´culos para la realizacio´ n del mercado interior — establece bases a partir de una revisio´ n de las medidas, en especial para el a´mbito de las telecomunicaciones, pero también en todo el sector de las comunicaciones. 2. 1. El Comité de las Regiones se muestra de acuerdo con los objetivos polı´ticos generales, los principios de la actuacio´ n reguladora y la configuracio´ n del futuro marco regulador que ha presentado la Comisio´ n. El Comité de las Regiones considera especialmente necesaria la posicio´ n de la Comisio´ n en el sentido de que el nuevo marco deberı´a ir encaminado a reforzar la competencia en todos los segmentos del mercado, sobre todo a nivel local y regional. 8. 8. 2000 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 226/57 2. 2. Asimismo, el Comité de las Regiones coincide con los principios de la Comunicacio´ n en que el nuevo marco regulador se deberı´a disen˜ ar con la idea de dar respuesta a los nuevos mercados, dina´micos y ba´sicamente impredecibles, y con muchos ma´s operadores que en la actualidad. Al igual que la Comisio´ n, el Comité de las Regiones 2. 3. hace hincapié en que el nuevo marco debera´ ofrecer un funcionamiento mucho ma´s flexible y amplio que en la actualidad para permitir su adaptacio´ n a los vertiginosos e impredecibles progresos tecnolo´ gicos y transformaciones en el mercado de este sector, que repercuten en todos los dema´s sectores de la sociedad. 2. 4. El Comité de las Regiones considera muy positivo que en el Quinto informe se haya tenido presente de un modo ma´s patente el punto de vista regional a la hora de evaluar las repercusiones de las medidas reguladoras por lo que respecta a la disponibilidad y la tarificacio´ n de los servicios. 2. 5. El Comité de las Regiones desea llamar la atencio´ n de la Comisio´ n sobre el hecho de que, en numerosos Estados miembros, la ejecucio´ n de la competencia a escala regional que se expone en el Quinto informe viene a ser una aplicacio´ n teo´ rica y que, sobre todo en las regiones ma´s apartadas, la oferta de servicios queda en realidad a expensas de una u´ nica empresa. El Comité de las Regiones considera preocupante el veloz proceso de desigualdad regional, y estima que los servicios generales y los otros mecanismos ana´logos constitu- yen, en un mercado caracterizado por su rapidez, unos instrumentos demasiado lentos para corregir esta situacio´ n. Existen estudios que confirman la existencia de una 2. 5. bis. clara relacio´ n entre concentraciones de la actividad econo´ mica y construccio´ n de redes de telecomunicaciones. Esto significa que la infraestructura de telecomunicaciones es un factor de competitividad para atraer a las empresas. Adema´s, de ello se desprende que no es improbable que ya existan o empiecen a surgir diferencias, no so´ lo entre las regiones europeas, sino también dentro de una misma regio´ n. Estos datos debera´n tenerse en cuenta al elaborar la polı´tica comunitaria de telecomunicaciones, porque ésta tiene implicaciones importan- tes para la cohesio´ n econo´ mica y social de los Estados miembros de la UE. Adema´s, convendra´ que, en funcio´ n de sus competencias, las autoridades regionales y locales tengan en cuenta la adopcio´ n de medidas que permitan crear buenas condiciones para la construccio´ n de las redes de comunica- ciones. 2. 6. El Comité de las Regiones espera que en las pro´ ximas evaluaciones sobre la aplicacio´ n de las medidas reguladoras en materia de telecomunicaciones sea posible incorporar operadores pra´cticos de distintos rincones de la Unio´ n, situados en distintas regiones y que cubran distintas necesidades de servicio, con el fin de dilucidar el comportamiento futuro de la competencia. 2. 7. El Comité de las Regiones coincide con la Comisio´ n en la necesidad de disponer de una base reguladora relacionada en mayor medida con el sector de las comunicaciones, si bien resalta que dentro de las telecomunicaciones existe también una diversidad de niveles que requerirı´a una aproximacio´ n distinta en funcio´ n de sus estructuras de mercado. Ası´ pues, ya sea instala´ndolas ellas mismas o recurriendo a otros medios, numerosas municipalidades de toda Europa —de las cuales Estocolmo es la ma´s conocida y, quiza´s, la mayor de todas— se han dotado de redes de televisio´ n por cable, en banda ancha y frecuentemente de amplia cobertura, tras lo cual estos equipos y servicios han pasado en la pra´ctica a disposicio´ n de todas las empresas. De este modo, aunque exista un dominio a cierto nivel por parte de un determinado monopolio, los usuarios habitualmente alcanzan mejor en estos casos los objetivos generales europeos relacionados con la amplitud y el bajo coste de la oferta de servicios que en las situaciones de competencia que se describen en las Comunicaciones. Habida cuenta de la situacio´ n anteriormente descrita, 2. 8. el Comité de las Regiones espera un esfuerzo ma´s eficaz por parte de la Comisio´ n para marcar las diferencias en el mercado entre, por una parte, los servicios de cableado y el resto de los servicios infraestructurales de este tipo y, por otra, los servicios especı´ficamente orientados a los consumidores. 3. Dictamen del Comité de las Regiones; propuestas en torno a nuevos principios reguladores 3. 1. Licencias y autorizaciones En opinio´ n del Comité de las Regiones, los principios 3. 1. 1. expuestos en la comunicacio´ n acerca de la concesio´ n de licencias y autorizaciones son adecuados. 3. 2. Acceso e interconexio´n De acuerdo con lo expuesto anteriormente, el Comité 3. 2. 1. de las Regiones muestra sus reservas ante la posibilidad de que las medidas propuestas permitan alcanzar ra´pidamente los objetivos polı´ticos generales de la Unio´ n en relacio´ n con la sociedad de la informacio´ n, y es partidario de una diferencia- cio´ n ma´s clara en el mercado entre infraestructuras y servicios. 3. 2. 2. El Comité de las Regiones cree que es importante hacer obligatoria la libre seleccio´ n del operador también en otras situaciones, adema´s de los casos de los operadores de telefonı´a mo´ vil con un peso significativo en el mercado. 3. 3. Gestio´n del espectro radioeléctrico 3. 3. 1. a la posicio´ n de la Comisio´ n a este respecto. El Comité de las Regiones no tiene nada que objetar C 226/58 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 8. 8. 2000 3. 4. Servicio universal 3. 6. Numeracio´n, nombres y direcciones El Comité de las Regiones desea llamar una vez ma´s 3. 4. 1. la atencio´ n de la Comisio´ n sobre el hecho de que la libre competencia en el sector de las telecomunicaciones no benefi- cia por igual a todas las regiones ni, dentro de ellas, a los municipios que las integran, y que la ra´pida evolucio´ n del mercado y la tecnologı´a no ha hecho ma´s que aumentar estas diferencias, puesto que los nuevos servicios se concentran allı´ donde existe un volumen de clientes suficientemente importante. El servicio universal aspira a dar acceso a todos a la sociedad de la informacio´ n. Por consiguiente, el Comité de las Regiones estima que las posiciones expuestas en la Comunicacio´ n deben ser objeto de un seguimiento perio´ dico con arreglo a los resultados y de una revisio´ n continua y dina´mica para garantizar un acceso verdaderamente universal. Al mismo tiempo, debemos garantizar, entre otros aspectos, el desarrollo social, cultural y econo´ mico de las regiones escasamente pobladas e influir en la estabilizacio´ n poblacional. Al contrario que la Comisio´ n, el Comité de las 3. 4. 2. Regiones cree que es importante que se incorporen también los servicios de banda ancha, al menos como un objetivo polı´tico, en el a´mbito del servicio universal actual. Con ello se alcanzarı´a, entre otros, el objetivo de que aquellas regiones, o parte de ellas, ma´s desfavorecidas no quedaran descolgadas de las nuevas tecnologı´as, lo que implicarı´a un mayor desequili- brio con respecto a las regiones potencialmente ma´s desarrolla- das, al no disponer de servicios avanzados de telecomunicacio- nes, o bien, al disponer de ellos demasiado tarde. 3. 4. 3. El Comité de las Regiones quiere también llamar la atencio´ n de la Comisio´ n sobre el hecho de que en todas las regiones hay usuarios con necesidades muy variadas (como colegios, servicios sanitarios, empresas diversas y ciudadanı´a). Unos criterios eficaces en materia de servicios universales deberı´an tener también en cuenta a los usuarios que se apartan de los valores medios. 3. 4. 4. Adema´s del desarrollo del servicio universal, el Comité de las Regiones considera que habrı´a que pensar seriamente en destinar ra´pidamente fondos, recurriendo tam- bién a las posibilidades de financiacio´ n que ofrece la UE, a las municipalidades y a otros entes similares de cara´cter local y regional responsables de las infraestructuras sociales de cara´c- ter general para poder, en caso necesario, llevar a cabo la infraestructura de banda ancha que se precise en su propio a´mbito territorial y, posteriormente, ponerla a disposicio´ n de los diversos proveedores de servicios. Evidentemente, sera´ preciso privilegiar a las regiones donde el mercado no funcione correctamente y compensar econo´ micamente su retraso con el fin de colocarlas en igualdad de condiciones respecto a las dema´s regiones. 3. 5. Los intereses de usuarios y consumidores 3. 5. 1. El Comité de las Regiones solicita a la Comisio´ n que se garantice la proteccio´ n de la intimidad en las actividades donde se haga uso de las tecnologı´as ma´s modernas en el campo de la telefonı´a mo´ vil. El Comité de las Regiones espera que sea posible 3. 6. 1. lograr cuanto antes la conservacio´ n del nu´ mero también entre las redes fijas y las redes mo´ viles. 3. 7. Temas especı´ficos de competencia El Comité de las Regiones cree positivo que se aclare 3. 7. 1. el concepto de posicio´ n dominante y peso significativo en el mercado. No obstante, la imagen de la posicio´ n en el mercado varı´a generalmente de modo decisivo cuando se produce una transferencia del a´mbito europeo o nacional al a´mbito regional o local. El Comité de las Regiones considera que, en los niveles ba´sicos, se deben poder aplicar las disposiciones relativas a la posicio´ n dominante en el mercado también en caso de que un consumidor particular disponga de una sola alternativa a la hora de contratar un servicio importante de comunicaciones. 3. 8. Aspectos institucionales 3. 8. 1. El Comité de las Regiones considera coherente la propuesta de la Comisio´ n acerca de un Comité de Comunica- ciones, teniendo también presente el proceso de aproximacio´ n entre los distintos sectores de las actividades de comunicacio- nes y telecomunicaciones. Es preciso que se puedan ampliar con agilidad los a´mbitos de actuacio´ n del Comité y del Grupo de alto nivel sobre las Comunicaciones en caso de que, en el futuro, se produjera una aproximacio´ n de estos dos sectores ma´s ra´pida que la prevista en las estimaciones. El Comité de las Regiones se muestra de acuerdo con la Comisio´ n en que la creacio´ n de una autoridad europea de reglamentacio´ n no aportarı´a ningu´ n valor an˜ adido de importancia. 3. 8. 2. El Comité de las Regiones considera fundamental la independencia de las autoridades nacionales de reglamenta- cio´ n, puesto que en numerosos Estados miembros no ha finalizado au´ n la transicio´ n de los anteriores monopolios estatales a la libre competencia. 4. Resumen El Comité de las Regiones — se muestra de acuerdo con los objetivos polı´ticos generales, los principios de la actuacio´ n reguladora y la configuracio´ n del futuro marco regulador que ha presentado la Comisio´ n. El Comité de las Regiones considera especialmente necesa- ria la posicio´ n de la Comisio´ n en el sentido de que el nuevo marco deberı´a ir encaminado a reforzar la competencia en todos los segmentos del mercado, sobre todo a nivel local. — considera que las posiciones expuestas en la Comunicacio´ n en relacio´ n con el servicio universal deben adaptarse de manera continua y dina´mica para garantizar dicho acceso. 8. 8. 2000 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 226/59 — plantea seriamente, adema´s del desarrollo del servicio universal, que se destinen ra´pidamente fondos, recurriendo también a las posibilidades de financiacio´ n que ofrece la UE, a las municipalidades y a otros entes similares de cara´cter local y regional responsables de las infraestructuras sociales de cara´cter general para poder, en caso necesario, llevar a cabo la infraestructura de banda ancha que se precise en su propio a´mbito territorial y, posteriormente, ponerla a disposicio´ n de los diversos proveedores de servicios. — cree positivo que se aclare el concepto de posicio´ n dominante y peso significativo en el mercado. No obstante, la imagen de la posicio´ n en el mercado varı´a generalmente de modo decisivo cuando se produce una transferencia del a´mbito europeo o nacional al a´mbito regional o local. El Comité de las Regiones considera que, en los niveles ba´sicos, se deben poder aplicar las disposiciones relativas a la posicio´ n dominante en el mercado también en caso de que un consumidor particular disponga de una sola alternativa a la hora de contratar un servicio importante de comunicaciones. — solicita a la Comisio´ n que se garantice la proteccio´ n de la intimidad en las actividades donde se haga uso de las tecnologı´as ma´s modernas en el campo de la telefonı´a mo´ vil. — espera que sea posible lograr cuanto antes la conservacio´ n del nu´ mero también entre las redes fijas y las redes mo´ viles. Bruselas, 13 de abril de 2000. El Presidente del Comité de las Regiones Jos CHABERT


title: Reglamento (CE) n° 770/2000 de la Comisión, de 13 de abril de 2000, por el que se fija el elemento corrector aplicable a la restitución para los cereales

formats: pdf print

text: L 94/24 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 14. 4. 2000 REGLAMENTO (CE) No 770/2000 DE LA COMISIÓN de 13 de abril de 2000 por el que se fija el elemento corrector aplicable a la restitución para los cereales LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Visto el Reglamento (CEE) no 1766/92 del Consejo, de 30 de junio de 1992, por el que se establece una organización común de mercados en el sector de los cereales (1), cuya última modifi- cación la constituye el Reglamento (CE) no 1253/1999 (2), y, en particular, el apartado 8 de su artículo 13, Considerando lo siguiente: (1) (2) En virtud de lo dispuesto en el apartado 8 del artículo 13 del Reglamento (CEE) no 1766/92, la restitución que se aplica a una exportación que deba realizarse durante el período de validez del certificado será, si así se solici- tare, la aplicable a las exportaciones de cereales el día de la presentación de la solicitud de certificado; en tal caso, puede aplicarse a la restitución un elemento corrector. El Reglamento (CE) no 1501/95 de la Comisión, de 29 de junio de 1995, por el que se establecen las disposi- ciones de aplicación del Reglamento (CEE) no 1766/92 del Consejo en lo que respecta a la concesión de las restituciones por exportación y las medidas que deben adoptarse en caso de perturbación en el sector de los cereales (3), cuya última modificación la constituye el Reglamento (CE) no 2513/98, permite la fijación de un elemento corrector para los productos a que se refiere la letra c) del apartado 1 del artículo 1 del Reglamento (CEE) no 1766/92; ese elemento corrector debe calcu- larse atendiendo a los elementos que figuran en el artí- culo 1 del Reglamento (CE) no 1501/95. (3) (4) (5) (6) La situación del mercado mundial o las exigencias espe- cíficas de determinados mercados pueden requerir la diferenciación del elemento corrector de acuerdo con su destino. El elemento corrector debe fijarse al mismo tiempo que la restitución y de acuerdo con el mismo procedimiento y puede ser modificado en el intervalo entre dos fija- ciones. De las disposiciones anteriormente mencionadas se desprende que el elemento corrector debe fijarse con arreglo al anexo del presente Reglamento. Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité de gestión de los cereales. HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO: Artículo 1 Se fija en el anexo el elemento corrector aplicable a las restitu- ciones fijadas por anticipado para las exportaciones de cereales, contemplado en las letras a), b) y c) del apartado 1 del artículo 1 del Reglamento (CEE) no 1766/92, excepto para la malta. Artículo 2 El presente Reglamento entrará en vigor el 14 de abril de 2000. El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro. Hecho en Bruselas, el 13 de abril de 2000. Por la Comisión Franz FISCHLER Miembro de la Comisión (1) DO L 181 de 1. 7. 1992, p. 21. (2) DO L 160 de 26. 6. 1999, p. 18. (3) DO L 147 de 30. 6. 1995, p. 7. 14. 4. 2000 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 94/25 del Reglamento de la Comisión, de 13 de abril de 2000, por el que se fija el elemento corrector aplicable a la restitución para los cereales ANEXO Código de producto Destino (1) Corriente 4 1o plazo 5 2o plazo 6 3o plazo 7 4o plazo 8 5o plazo 9 6o plazo 10 (en EUR/t) 1001 10 00 9200 1001 10 00 9400 1001 90 91 9000 1001 90 99 9000 1002 00 00 9000 1003 00 10 9000 1003 00 90 9000 1004 00 00 9200 1004 00 00 9400 1005 10 90 9000 1005 90 00 9000 1007 00 90 9000 1008 20 00 9000 1101 00 11 9000 1101 00 15 9100 1101 00 15 9130 1101 00 15 9150 1101 00 15 9170 1101 00 15 9180 1101 00 15 9190 1101 00 90 9000 1102 10 00 9500 1102 10 00 9700 1102 10 00 9900 1103 11 10 9200 1103 11 10 9400 1103 11 10 9900 1103 11 90 9200 1103 11 90 9800 — 01 — 03 02 01 — 01 — 01 — 01 — — — 01 01 01 01 01 — — 01 01 — 01 01 — 01 — — 0 — 0 0 0 — 0 — 0 — 0 — — — 0 0 0 0 0 — — 0 0 — 0 0 — 0 — — –1,00 — 0 0 0 — 0 — 0 — 0 — — — 0 0 0 0 0 — — 0 0 — –1,50 –1,34 — 0 — — –1,00 — –10,00 –10,00 0 — –20,00 — 0 — 0 — — — 0 0 0 0 0 — — 0 0 — –1,50 –1,34 — 0 — — 0 — –20,00 –20,00 –50,00 — –20,00 — –50,00 — 0 — — — –27,40 –25,60 –23,60 –21,80 –20,40 — — –68,50 –54,00 — 0 0 — 0 — — –1,00 — –20,00 –20,00 –50,00 — –20,00 — –50,00 — 0 — — — –27,40 –25,60 –23,60 –21,80 –20,40 — — –68,50 –54,00 — –1,50 –1,34 — 0 — — — — –20,00 — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — –20,00 — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — (1) Los destinos se identificarán como sigue: 01 todos los terceros países, 02 otros terceros países, 03 Mauritania, Malí, Níger, Senegal, Burkina Faso, Gambia, Guinea-Bissau, Guinea, Cabo Verde, Sierra Leona, Liberia, Costa de Marfil, Ghana, Togo, Chad, República Centroafricana, Benin, Camerún, Guinea Ecuatorial, Santo Tomé y Príncipe, Gabón, Congo, República Democrática del Congo, Ruanda, Burundi, Angola, Zambia, Malawi, Mozambique, Namibia, Botswana, Zimbabwe, Lesotho, Suazilandia, Seychelles, Comoras, Madagascar, Yibuti, Etiopía, Eritrea y Mauricio. Nota: Las zonas serán las que se delimitan en el Reglamento (CEE) no 2145/92 de la Comisión (DO L 214 de 30. 7. 1992, p. 20), modificado


title: 2000/304/EF: Kommissionens henstilling af 13. april 2000 om nedbringelse af CO2-emissionen fra personbiler (JAMA) (meddelt under nummer K(2000) 803) (EØS-relevant tekst)

eurovoc_concepts:
Japan
air quality
environmental protection
motor car
motor vehicle industry
new technology

formats: html pdf print

text: 20. 4. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 100/57 KOMMISSIONENS HENSTILLING af 13. april 2000 om nedbringelse af CO2-emissionen fra personbiler (JAMA) (meddelt under nummer K(2000) 803) (EØS-relevant tekst) (2000/304/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER — som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 211, andet led, og som tager følgende i betragtning: (1) (2) (3) (4) (5) (6) (7) Kommissionen har fremlagt et forslag til en fællesskabs- strategi til nedsættelse af CO2-emissionen fra personbiler og forbedring af brændstoføkonomien (1). Rådet (milljø) har i sine konklusioner af 25. juni 1996 opfordret Kommissionen til at tage de nødvendige skridt til at gennemføre hovedelementerne i denne strategi. Et af hovedelementerne i strategien er en miljøaftale med bilindustrien, og såvel Kommissionen som Rådet finder, at en sådan aftale skal forpligte bilindustrien til at yde hovedbidraget til virkeliggørelsen af strategiens generelle mål, nemlig en CO2-emission på 120 g/km som gennemsnit for nyregistrerede personbiler i 2005 og senest i 2010. Japan Automobile Manufacturers Association (JAMA) har med støtte fra de af medlemmerne, der producerer indgået en forpligtelse til at nedbringe personbiler, det fabriksnye personbiler CO følgende benævnt »forpligtelsen«). -emissionen fra 2 (i Kommissionen anser de tilsagn, som JAMA har givet i sin forpligtelse, for at være tilfredsstillende. Kommissionen accepterer de forudsætninger, der ligger til grund for forpligtelsen, og vil sammen med JAMA tage situationen op til fornyet overvejelse og i god tro aftale eventuelt påkrævede justeringer af aftalen, hvis forudsætningerne ikke skulle holde. Forpligtelsen er baseret på kravene i Europa-Parlamen- tets og Rådets direktiv 98/70/EF af 13. oktober 1998 om kvaliteten af benzin og diselolie og om ændring af Rådets direktiv 93/12/EØF (2), selv om JAMA forventer, (1) KOM(95) 689 endelig udg. af 20. 12. 1995. (2) EFT L 350 af 28. 12. 1998, s. 58. (8) (9) (10) (11) at den gennemsnitlige brændstofkvalitet på markedet vil blive bedre end krævet i direktivet. Kommissionen og JAMA er enige om i fællesskab at overvåge overholdelsen af tilsagnene i forpligtelsen, de tilgrundliggende forudsætninger og udviklingen på visse andre områder. Forpligtelsen indeholder en klausul om, at der ikke behøves supplerende skatte- og afgiftsmæssige foran- -mål. staltninger til at bistå JAMA med at nå dens CO2 eller dets ikke Forpligtelsen berører medlemsstaters ret til at anvende deres forrettigheder på skatte- og afgiftsområdet som fastlagt i strategien. Virk- ningen af skatte- og afgiftsmæssige foranstaltninger vil forbindelse med overvågningen af blive vurderet forpligtelsen. Fællesskabets i Kommissionen agter at fremsætte forslag til lovgivning -emissioner fra personbiler, hvis JAMA ikke om CO2 skulle nå det i forpligtelsen fastsatte CO -emissionsmål 2 for 2009 eller ikke gøre tilstrækkelige fremskridt i denne retning (målt i forhold til det i forpligtelsen indeholdte skønsmæssige målinterval hvis Kommissionen ikke er overbevist om, at årsagerne hertil ikke skal søges hos JAMA. 2003), for og tilsvarende henstillinger til Kommissionen har meddelt europæiske (3) og koreanske (4) automobilsammenslut- ninger, der går ud på, at de skal gøre en lige så stor indsats som fastsat i forpligtelsen for at mindske CO2-emissionen fra biler, som de sælger i Fællesskabet — HENSTILLER FØLGENDE: Artikel 1 i 2009, 1. Medlemmerne af Japan Automobile Manufacturers Asso- først og fremmest ved ciation (JAMA) bør senest indførelse af ny teknologi og markedsændringer i tilknytning hertil, kollektivt nå et CO2-emissionsmål på 140 g/km (målt efter Kommissionens direktiv 93/116/EF (5)) som gennemsnit for de fabriksnye biler, der sælges i Fællesskabet (klasse M som defineret i bilag I til Rådets direktiv 70/156/EØF (6); helt nye køretøjskoncepter, som erstatter konventionelle biler, og personbiler, der slet ikke afgiver CO2 eller benytter alternative brændstoffer, anses for at bidrage til opfyldelsen af dette eller ikke CO2 i dag er omfattet af direktiv 93/116/EF. -emissionsmål, selv om de ikke tilhører klasse M 1 1 (3) EFT L 40 af 13. 2. 1999, s. 49. (4) Se side 55 i denne Tidende. (5) EFT L 329 af 30. 12. 1993, s. 39. (6) EFT L 42 af 23. 2. 1970, s. 1. L 100/58 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 4. 2000 Under overvågningen af forpligtelsen bør JAMA samarbejde med Kommissionen om at indkredse virkningerne af markeds- ændringer, som ikke skyldes indførelsen af ny teknologi. 2. JAMA bør i 2003 vurdere mulighederne for yderligere forbedringer af brændstoføkonomien med henblik på at nærme sig målet på 120 g CO 2 pr. km i 2012. 3. Medlemmerne af JAMA har i år 2000 modeller på markedet i Den Europæiske Union, som har en CO2-emission på 120 g/km eller derunder (målt efter direktiv 93/116/EF). 4. Medlemmerne af JAMA bør gøre deres yderste for senest i 2003 kollektivt at nå et CO 2-emissionsmålinterval på 165- 170 g/km (målt efter direktiv 93/116/EF). JAMA bør samarbejde med Kommissionen ved overvåg- 5. ningen af sin forpligtelse. Artikel 2 Denne henstilling er rettet til Japan Automobile Manufacturers Association (JAMA). Udfærdiget i Bruxelles, den 13. april 2000. På Kommissionens vegne Margot WALLSTRÖM Medlem af Kommissionen


title: Europaparlamentets resolution om dess förslag till regeringskonferensen (14094/1999 - C5-0341/1999 - 1999/0825(CNS))

eurovoc_concepts:
EU institution
enlargement of the Union
institutional reform
intergovernmental conference (EU)
operation of the Institutions

text: 7. 2. 2001 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 40/409 Europaparlamentets lagstiftningsresolution om förslaget till rådets förordning om ändring av för- ordning (EG) nr 723/97 om genomförande av medlemsstaternas åtgärdsprogram på området för kontroll av utgifterna för EUGFJ:s garantisektion (KOM(1999) 169 ( C4-0225/1999 ( 1999/ 0091(CNS)) Torsdag 13 april 2000 (Samrådsförfarandet) Europaparlamentet utfärdar denna resolution (cid:15) med beaktande av kommissionens förslag till rådet (KOM(1999) 169) (1), (cid:15) efter att ha hörts av rådet i enlighet med artikel 37 i EG-fördraget (C4-0225/1999), (cid:15) anser att den av kommissionen föreslagna rättsliga grunden inte är relevant, och att hänvisning bör ske till artikel 280. 4 i EG-fördraget, (cid:15) med beaktande av artikel 67 i arbetsordningen, (cid:15) med beaktande av yttrandet från utskottet för rättsliga frågor och den inre marknaden om den rättsliga grunden, (cid:15) med beaktande av betänkandet från budgetkontrollutskottet (A5-0079/2000), 1. Parlamentet godkänner kommissionens förslag såsom ändrat av parlamentet, uppmanar kommissionen att ändra sitt förslag i överensstämmelse härmed, i enlighet med artikel 2. 250. 2 i EG-fördraget, uppmanar rådet att underrätta parlamentet om rådet har för avsikt att avvika från den text som 3. parlamentet har godkänt, begär att medlingsförfarandet inleds om rådet har för avsikt att avvika från den text som parlamentet 4. har godkänt, uppmanar rådet att på nytt höra parlamentet om rådet har för avsikt att väsentligt ändra kommis- 5. sionens förslag, 6. uppdrar åt talmannen att delge rådet och kommissionen parlamentets ståndpunkt. (1) EGT C 137, 18. 5. 1999, s. 8. 7. Regeringskonferensen A5-0086/2000 Europaparlamentets resolution om dess förslag till regeringskonferensen (14094/1999 ( C5-0341/ 1999 ( 1999/0825(CNS)) Europaparlamentet utfärdar denna resolution (cid:15) efter att ha hörts av rådet i enlighet med artikel 48 andra stycket i fördraget om Europeiska unionen, om sammankallandet av en konferens med företrädare för medlemsstaternas regeringar i syfte att ändra fördragen (C5-0341/1999), (cid:15) med beaktande av kommissionens rapport av den 26 januari 2000 om att institutionella reformer (cid:15) en förutsättning för utvidningen (KOM(2000) 34 (cid:15) C5-0072/2000), (cid:15) med beaktande av Europeiska rådets möte i Helsingfors (10 december 1999), (cid:15) med beaktande av Regionkommitténs yttrande av den 17 februari 2000 om regeringskonferensen 2000, C 40/410 Europeiska gemenskapernas officiella tidning SV 7. 2. 2001 Torsdag 13 april 2000 (cid:15) med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande av den 1 mars 2000 om regerings- konferensen 2000 (cid:15) Ekonomiska och sociala kommitténs roll, (CES237-2000) (cid:15) med beaktande av sina resolutioner av den 18 november 1999 om förberedelserna inför reformen av fördragen och nästa regeringskonferens (1) och av den 3 februari 2000 om sammankallandet av rege- ringskonferensen (2) särskilt punkt 5, (cid:15) med beaktande av sin resolution av den 16 mars 2000 om en stadga om grundläggande rättigheter i Europeiska unionen (3), (cid:15) med beaktande av betänkandet från utskottet för konstitutionella frågor och yttrandena från utskottet för utrikesfrågor, mänskliga rättigheter, gemensam säkerhet och försvarspolitik, budgetutskottet, bud- getkontrollutskottet, utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor, utskottet för ekonomi och valutafrågor, utskottet för rättsliga frågor och den inre marknaden, utskottet för industrifrågor, utrikeshandel, forskning och energi, utskottet för sysselsättning och socialfrågor, utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor, utskottet för jordbruk och landsbygdens utveck- ling, fiskeriutskottet, utskottet för regionalpolitik, transport och turism, utskottet för kultur, ungdoms- frågor, utbildning, medier och idrott och utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhetsfrågor (A5-0086/2000), I. För en mera demokratisk och effektiv union: sammansättning och arbetssätt för unionens institu- tioner och organ och beslutsprocesser 1. Europaparlamentet understryker på nytt att sammansättningen av unionens institutioner (cid:15) Europa- parlamentet, rådet och kommissionen (cid:15) deras arbetssätt och jämvikten mellan dem måste avspegla dess dubbla legitimitet i egenskap en union av folk och en union av stater, och att en balans mellan små och stora stater måste uppnås; anser därför att man måste ta hänsyn till den konstitutionella principen att folkens union representeras av Europaparlamentet och staternas union representeras av rådet. De åtgärder som skall vidtas när det gäller institutionernas sammansättning måste vara anpassade till 2. utvidgningsprocessens längd och därför föreskriva övergångsbestämmelser för anpassningen. Det är nödvändigt att omgående påbörja en grundläggande debatt om syftena med den europeiska 3. integrationsprocessen och det framtida EU:s gränser. Betonar behovet av att slutföra regeringskonferensen under år 2000 för att inte försena den viktiga 4. och historiska utvidgningsprocessen. Europaparlamentet 5. Antalet europeiska parlamentsledamöter bör förbli högst 700 och ha följande sammansättning: 5. 1. Det är troligt att en första omgång med några nya medlemsstater ansluter sig till Europeiska unionen under perioden 2004−2006, och därför föreslås att Europaparlamentets sammansättning 2004−2009 beräknas genom att antalet ledamöter per medlemsstat tillfälligt justeras så att det totala antalet stan- nar under 700. 5. 2. Före valet år 2009 skall, oberoende av anslutningstakten, antalet företrädare i Europaparlamentet som väljs i varje medlemsstat beräknas på grundval av folkmängden i en union till vilken alla aktuella kandidatländer som man inlett förhandlingar med skulle ha anslutit sig, upp till en maximigräns på 700 platser. Antalet skall bestämmas utifrån folkmängden enligt en proportionell fördelningsnyckel korrigerad med en minsta tilldelning av fyra platser per stat (4). 6. Fördraget bör innehålla bestämmelser om att ett antal ledamöter skulle kunna väljas inom ramen för en enda europeisk valkrets, varvid varje väljare skall ha två röster: en på grundval av nationella listor och en på grundval av europeiska listor. De europeiska listorna skall innehålla minst en medborgare från varje medlemsstat. ”Texter antagna under sammanträdet” av detta datum, punkt 4. ”Texter antagna under sammanträdet” av detta datum, punkt 11. ”Texter antagna under sammanträdet”av detta datum, punkt 4. (1) (2) (3) (4) Minskning med en tredjedel av nuvarande minimiantal av sex ledamöter per stat på grund av ökningen av unionens folkmängd med en tredjedel. 7. 2. 2001 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 40/411 Torsdag 13 april 2000 Artikel 190. 5 i EG-fördraget bör ändras enligt följande: Europaparlamentet skall fastställa regler och 7. allmänna villkor för hur dess ledamöter skall utföra sina åligganden. 8. Föreslår vad gäller de politiska partierna: 8. 1. Artikel 191 i EG-fördraget bör ges följande lydelse: ”De politiska partierna på europeisk nivå bidrar till att skapa ett europeiskt medvetande och till att uttrycka unionsmedborgarnas politiska vilja. På förslag av kommissionen skall Europaparlamentet och rådet i enlighet med förfarandet i artikel 251 inom tolv månader efter att fördraget trätt i kraft anta bestämmelser för erkännande och en stadga och finansieringsbestämmelser (även gemenskapsstöd) för de europeiska politiska partierna. ” 8. 2. Sådana europeiska politiska partier som inte respekterar de demokratiska principerna och de grund- läggande rättigheterna kan dras inför Europeiska gemenskapernas domstol på begäran av kommis- sionen och efter yttrande av Europaparlamentet och rådet i syfte att avbryta deras EU-finansiering. De avstängningsåtgärder som beslutas på grundval av denna artikel skall på förslag av kommissionen inom tolv månader efter att fördraget trätt i kraft antas, genom beslut av Europaparlamentet och rådet i enlighet med förfarandet i artikel 251. Artikel 289 i EG-fördraget bör få följande tillägg: ”Europaparlamentet skall med absolut majoritet av 9. sina ledamöter fatta beslut om orten för sitt säte och för alla sina sammanträden. ” Rådet 10. Följande ändringar föreslås när det gäller omröstning med kvalificerad majoritet: 10. 1. De beslut i rådet som kräver kvalificerad majoritet skall anses antagna om de får stöd av minst en enkel majoritet av medlemsstaterna som företräder minst majoriteten av den totala befolkningen i unionens medlemsstater. 10. 2. Regeringskonferensen skall fastställa den demokratiska offentlighetsprincipen för rådet när det age- rar som lagstiftare eller budgetmyndighet. Ett fullständigt förhandlingsreferat från rådets möten skall offentliggöras. Europaparlamentet skall informeras om rådets förhandlingar. Europeiska rådet skall offentliggöra och följa en arbetsordning i syfte att öka sin egen effektivitet 11. och disciplin. Kommissionen 12. Vad gäller kommissionens sammansättning föreslås följande: 12. 1. Kommissionen skall ha en sådan storlek att den kan fungera. Den bör vara sammansatt (cid:15) antingen av ett fast antal ledamöter, 20 stycken, samt ordföranden, förutsatt att det finns en turordning som med tiden ger lika möjligheter för medborgare i var och en medlemsstat att medverka, (cid:15) eller av en ledamot per medlemsstat förutsatt att ordförandeskapet får en förstärkt roll och att det etableras en inre hierarki så att kommissionen kan fungera effektivt, 12. 2. Europaparlamentet väljer kommissionens ordförande bland de kandidater som föreslås av rådet. 12. 3. Kommissionens ordförande skall i samförstånd med medlemsstaterna utse medlemmarna i kollegiet. Han skall se till att kommissionen innehåller en medborgare från varje medlemsstat åtminstone varannan mandatperiod (1). 12. 4. Kommissionen skall installeras av Europaparlamentet. 12. 5. Europaparlamentet skall via utfrågningar av kandidaterna i fråga pröva den nominerade kommis- sionens kvalitet. 12. 6. En kommissionsledamot som begått allvarliga fel i samband med utövandet av sin tjänst skall begära entledigande om kommissionens ordförande begär det. 12. 7. Enligt villkoren i artikel 216 i EG-fördraget kan varje ledamot av kommissionen avsättas av dom- stolen; detta kan även ske på begäran av Europaparlamentet. (1) Varje land får utse en kommissarie på fem i ett kollegium på sju. C 40/412 Europeiska gemenskapernas officiella tidning SV 7. 2. 2001 Torsdag 13 april 2000 13. Det är nödvändigt att säkerställa kommissionens totala oberoende, dess roll i egenskap av överva- kare av fördragen och dess kollegialitet, särskilt genom att förstärka ordförandens politiska roll. Beträffande kommissionens funktion och behörighet föreslås följande: 13. 1. Kommissionens ordförande får efter överläggningar med kollegiet ställa förtroendefråga till parla- mentet. Förklarar en majoritet av parlamentets ledamöter sig inte ha förtroende för kommissionen skall den avgå. 13. 2. Kommissionen skall utöva sina genomförandebefogenheter och sin lagstiftningsmakt under kontroll av de lagstiftande institutionerna enligt bestämmelser som antas av rådet och parlamentet i enlighet med förfarandet i artikel 251. 13. 3. Kommissionen skall ha initiativrätt i lagstiftningsfrågor utan att detta påverkar bestämmelserna i artikel 192 i EG-fördraget och avdelningarna V (bestämmelser om en gemensam utrikes- och säker- hetspolitik) och VI (bestämmelser om polissamarbete och straffrättsligt samarbete) och artikel 48 i fördraget om Europeiska unionen. Domstolen och förstainstansrätten Domstolen skall förslagsvis bestå av ett udda antal domare som är större eller lika stort som antalet 14. medlemsstater. Antalet generaladvokater skall höjas i motsvarande grad. Domstolens och förstainstansrättens ledamöter bör ha en mandatperiod på nio år som inte kan 15. förlängas. Beslut om kategori 16. rådet med kvalificerad majoritet efter samtycke av Europaparlamentet. Rättegångsordningarna skall, om så behövs, antas och ändras av den respektive domstolen. talan och ändring domstolsstadgan skall antas av av 17. Förbudet i artikel 225 i EG-fördraget för förstainstansrätten att pröva frågor som hänskjutits för förhandsavgörande bör tas bort för att hantera problem som kan uppstå i framtiden när det gäller vissa typer av talan, under förutsättning att det i lagens intresse skapas en möjlighet att överklaga förstainstans- rättens beslut till domstolen. 18. Domstolens behörighet bör utsträckas till att omfatta alla frågor som täcks av avdelning IV i EG- fördraget (visering, asyl, invandring och annan politik som rör fri rörlighet för personer) och avdelning VI i EU-fördraget (bestämmelser om polissamarbete och straffrättsligt samarbete) genom att man tar bort nuva- rande begränsningar och restriktioner. Parlamentet bör införas bland de institutioner i artikel 68. 3 i EG-fördraget och ges rätt att begära att 19. domstolen skall meddela ett förhandsavgörande. Det sedvanliga systemet för hänvisning till EG-domstolen för förhandsavgöranden bör även gälla 20. ärenden som faller under avdelning IV i EG-fördraget. Förfarandena måste uppdateras och förenklas genom att man gör det möjligt att använda sig av 21. moderna kommunikationsmedel. 22. Artikel 230 i EG-fördraget bör ändras så att Europaparlamentet får rätt att väcka talan vid dom- stolen för maktmissbruk, bristande behörighet, åsidosättande av väsentliga formföreskrifter, åsidosättande av fördraget eller någon rättsregel som rör dess tillämpning eller underlåtande att vidta åtgärder. 23. EG-domstolen bör enligt artikel 300. 6 i EG-fördraget vara behörig att fatta beslut om en förfrågan från parlamenet, i de fall parlamentet i enlighet med förfarandet i artikel 30. 3 andra stycket har hörts om ingående av ett avtal. Europeiska åklagarmyndigheten En europeisk åklagarmyndighet bör inrättas som ett oberoende organ vid domstolen med uppgift 24. att skydda unionens intressen mot bedrägerier på hela gemenskapens territorium. Artikel 280 i EG-fördraget måste ändras så att unionen kan vidta lagstiftningsåtgärder på straff- 25. rättens område när det gäller bedrägerier som skadar unionens intressen. 7. 2. 2001 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 40/413 Torsdag 13 april 2000 Revisionsrätten 26. Revisionsrätten bör vara sammansatt av ett fastställt antal medlemmar. De skall utses på sex år av rådet med kvalificerad majoritet efter samtycke av parlamentet. En del av medlemmarna förnyas vart tredje år. För den händelse att antalet medlemmar i rätten är lägre än antalet medlemsstater skall ett roterande system införas som garanterar att varje medlemsstat åtminstone vart tredje år har en företrädare i rätten. Revisionsrätten måste ha direkt tillgång till finanskontrollen vid nationella och regionala myndigheter när, och i den utsträckning, dessa hanterar medel ur EU:s budget. Europeiska centralbanken Även vid uppbyggnaden av Europeiska centralbankens råd (ECB-rådet) och andra beslutsorgan inom 27. det europeiska centralbankssystemet (ECBS) måste man ta hänsyn till utvidgningen för kunna att säkerställa att beslutsprocesserna inom ECB och ESCB förblir effektiva. Regionkommittén 28. Regionkommittén bör vara sammansatt på följande sätt: 28. 1. Antalet medlemmar i kommittén skall inte överstiga hälften av antalet ledamöter av Europaparla- mentet. 28. 2. För att upprätthålla Regionkommitténs legitimitet skall medlemmarna i kommittén utföra ett upp- drag som folkvalda på regional eller lokal nivå eller vara politiskt ansvariga vid en i allmänna val direktvald församling. 28. 3. Regionkommittén har rätt att väcka talan vid EG-domstolen för att tillvarata sina rättigheter. Ekonomiska och sociala kommittén 29. Kommittén bör vara sammansatt på följande sätt: 29. 1. Antalet medlemmar i Ekonomiska och sociala kommittén skall inte överstiga en tredjedel av antalet ledamöter av Europaparlamentet. 29. 2. Kommittén skall bestå av företrädare för det civila samhället inbegripet företrädare olika kategorier i näringslivet och sociala grupperingar. 29. 3. Dess arbetssätt bör anpassas så att dess roll som forum för en social dialog och det civila samhället förstärks. Beslutsförfaranden 30. När det gäller beslutsförfarandena föreslås följande: 30. 1. Medbeslutandeförfarandet enligt artikel 251 i EG-fördraget (som inte behöver ändras) och beslut med kvalificerad majoritet i rådet blir allmän regel för beslut när det gäller lagstiftningsområdet. Samarbetsförfarandet, som fortfarande tillämpas i frågor som hör till avdelning VII i EG-fördraget (ekonomisk och monetär politik), avskaffas. Medbeslutandeförfarandet kommer också att tillämpas på avledd lagstiftning i avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen. 30. 2. Den kvalificerade majoriteten skall också tillämpas på beslut som rör nomineringarna till EU:s olika institutioner och organ. När det gäller de institutioner och organ som måste ha ett antal ledamöter per medlemsstat, måste den berörda medlemsstaten godkänna nomineringen. 30. 3. Enhällighet i rådet krävs endast för beslut med konstitutionell karaktär, som i enlighet med fördraget kräver de nationella parlamentens samtycke (1). (1) Enhällighet för anslutning bör gälla godkännande av varje anslutningsprocess. Det bör inte vara möjligt för en första ny medlemsstat att blockera en efterföljande om inte en viss tid förflutit mellan deras anslutningar. C 40/414 Europeiska gemenskapernas officiella tidning SV 7. 2. 2001 Torsdag 13 april 2000 30. 4. Eftersom artikel 308 i EG-fördraget tillämpats vid upprepade tillfällen i samband med skapandet av decentraliserade organ, ekonomiskt, finansiellt och tekniskt samarbete med tredje land och energi- sektorn, finns det skäl att i EG-fördraget skapa en särskild rättslig grund som skall kopplas till det förfarande som avses i artikel 251 eller, när det gäller samarbetsavtalen med tredje land, omröstning med kvalificerad majoritet i rådet och Europaparlamentets godkännande. 30. 5. Parlamentets samtycke krävs för översyn av fördragen, för alla de internationella avtal som ingås i enlighet med artikel 300 i EG-fördraget med tillämpning av förfarandet i artikel 251 om interna regler, för beslut som rör de egna medlen och för beslut om utnämningar till revisionsrätten och domstolen, förstainstansrätten samt styrelsen för det europeiska centralbankssystemet. II. För utvecklingen av en författning för unionen 31. För att förvandla fördragen till en författning föreslås följande bestämmelser: 31. 1. Fördragen skall förenklas och konsolideras i en enda text med två avdelningar: (cid:15) Del A: bestämmelser av konstitutionell karaktär: ingress, unionens mål, stadga om grund- läggande rättigheter, institutioner, beslutsförfaranden och fördelningen av befogenheter mellan Europeiska unionen och medlemsstaterna. (cid:15) Del B: andra områden som omfattas av de nuvarande fördragen. 31. 2. Införande av en regelhierarki: (cid:15) Del A i fördraget skall antas enhälligt av rådet, underställas parlamentet för godkännande och ratificeras av medlemsstaterna. (cid:15) Delar av del B i fördraget kan ändras av rådet efter samtycke av parlamentet. (cid:15) Rättsakter skall antas av rådet med kvalificerad majoritet och av parlamentet i enlighet med förfarandet i artikel 251 i EG-fördraget, som skall innehålla en definition av begreppet rätts- akt (1). (cid:15) Administrativa bestämmelser skall antas av kommissionen utan att det påverkar självständig- heten för gemenskapens olika institutioner och organ. Tillsynsbestämmelserna skall fastställas av parlamentet och rådet i enlighet med förfarandet i artikel 251 i EG-fördraget inom sex månader efter det att det aktuella fördraget har trätt i kraft. I syfte att göra det politiska ansvaret tydligt för medborgarna bör man fastställa klara gränser mellan 32. EU:s och medlemsstaternas behörighet. 33. Regeringskonferensen uppmanas att 33. 1. på sin dagordning ta upp införlivandet av stadgan om de grundläggande rättigheterna i fördraget, för att ge stadgan en mer rättsligt tvingande karaktär, och att därvid ta hänsyn till hur viktig stadgan är för skapandet av en union där de europeiska folken knyts allt närmare samman, 33. 2. se till att EU ansluter sig till Europakonventionen om de mänskliga rättigheterna för att tillsammans med Europarådet skapa ett nära samarbete och undvika eventuella motstridigheter eller överlapp- ningar mellan EG-domstolen och Europeiska domstolen för mänskliga rättigheter, 33. 3. förbättra möjligheten för fysiska eller juridiska personer att kunna väcka talan inför domstolen, genom att utöka de mekanismer för rättslig kontroll som redan finns och genom att inrätta lämpliga utredningsrutiner inom nationella rättssystem. Den ändring av fördragen som avses i artikel 48 i fördraget om Europeiska unionen måste åter- 34. spegla unionens dubbla legitimitet som en union av folk och en union av stater. Eftersom det nuvarande systemet med pelarstruktur och mellanstatligt samarbete inte längre möjlig- 35. gör ett effektivt och demokratiskt beslutsfattande bör det gradvis överges. (1) Se kommissionens rapport om tillämpningsområdet för medbeslutandeförfarandet (SEK(96) 1225 (cid:15) C4-0464/96) antagen den 3 juli 1996, s. 10 och parlamentets resolution om detta ämne av den 14 november 1996 (EGT C 362, 2. 12. 1996, s. 267) punkterna 3 och 4. 7. 2. 2001 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 40/415 Torsdag 13 april 2000 36. Förfarandet för att tills vidare avstänga en medlemsstat i Europeiska unionen bör ändras enligt följande: Rådet, som skall fatta beslut med 4/5-dels majoritet av medlemsstaterna på förslag av en tredjedel av medlemsstaterna eller Europaparlamentet eller kommissionen med Europaparlamentets samtycke, kan slå fast att en medlemsstat allvarligt (1) åsidosatt principerna i artikel 6. 1 i Fördraget om Europeiska union- en efter att ha uppmanat regeringen i den medlemsstaten att framföra sina synpunkter i fallet. Övriga bestämmelser i artikel 7 skall tillämpas. 37. Det närmare samarbetet bör utgöra en sammanhållande kraft för att föra unionen framåt, och bestämmelsen om intensifierat samarbete bör användas endast i sådana fall där gemensamt handlande från Europeiska unionens sida ter sig omöjligt. I sådana fall skall Europeiska unionen se till att alla med- lemsstater ges möjlighet till gemensamt agerande och för detta föreslås följande åtgärder: 37. 1. Det närmare samarbetet skall behandlas i ett enda kapitel i EU-fördraget som skall vara tillämpligt på avdelningarna V (bestämmelser om en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik) och VI (bestäm- melser om polissamarbete och straffrättsligt samarbete) i EU-fördraget samt på EG-fördraget. 37. 2. Det närmare samarbetet skall omfatta minst en tredjedel av medlemsstaterna. Övriga villkor (artikel 40. 1 och 43. 1 i unionsfördraget samt artikel 11. 1 i EG-fördraget) som måste vara uppfyllda vid ett närmare samarbete är oförändrade. 37. 3. Införandet av ett närmare samarbete skall godkännas av rådet med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen och efter samtycke av majoriteten av Europaparlamentets ledamöter. I samband med detta måste rättsordningens och institutionernas enhetlighet säkerställas. III. En förstärkning av Europeiska unionens utrikespolitiska roll Unionens rättsliga status 38. Unionen bör utgöra en juridisk person med fastställda förfaranden inom gränser och på villkor som fastställs i fördraget. Utan en sådan är dess internationella ställning, dess synlighet och dess förhandlings- förmåga begränsade. Yttre ekonomiska förbindelser Bestämmelserna i artikel 133. 4 i EG-fördraget bör också tillämpas på internationella förhandlingar 39. och avtal om tjänster, investeringar och immateriella rättigheter. 40. Förfarandena på detta området bör förenklas och parlamentets befogenheter stärkas: 40. 1. genom att medbeslutandeförfarandet införs när det gäller handelspolitiska åtgärder (artikel 133. 2 i EG-fördraget). 40. 2. Genom att samtyckesförfarandet utsträcks till avtal enligt artikel 133 och till alla andra internatio- nella avtal som gäller ett område där det krävs medbeslutandeförfarande i enlighet med artikel 251 i EG-fördraget för att anta interna regler, samt till åtgärder i samband med ekonomiska sanktioner (artiklarna 300 och 301 i EG-fördraget). 40. 3. Parlament bör göras fullständigt delaktig i arbetet med att utarbeta och ingå internationella avtal genom bland annat följande åtgärder: (cid:15) Före rådet bemyndigar kommissionen (tilldelning av mandat): a) Parlamentet bör göras mer delaktig i förfarandet för att ingå internationella avtal och han- delsavtal genom att höras före rådet bemyndigar kommissionen (till exempel artikel 133. 3 i EG-fördraget). (1) Uttrycket ”och ihållande” utgår. C 40/416 Europeiska gemenskapernas officiella tidning SV 7. 2. 2001 Torsdag 13 april 2000 (cid:15) Under förhandlingarna: b) Under förhandlingarna skall parlamentet regelbundet hållas informerat av kommissionen i form av en dialog. c) Parlamentet skall ha rätt att när som helst under förhandlingarna lägga fram idéer och rekommendationer för kommissionen. d) Råder det avvikande meningar om parlamentets delaktighet i förfarandet mellan Europeiska unionens institutioner skall medlingsförfarandet enligt det interinstitutionella avtalat av 1975 användas. (cid:15) Efter det att förhandlingarna har avslutats: e) Parlamentet skall ge sitt samtycke till en internationell rättsakt och skall vara delaktig i beslutsfattandet inom den interna europeiska lagstiftningsprocessen. GUSP 41. I besluten från Europeiska rådets möte i Helsingfors besvaras inte frågan om det krävs ändringar av fördraget för att genomföra en europeisk säkerhets- och försvarspolitik. Följande ändringar bör vid behov göras i unionsfördraget: 41. 1. Skillnaden mellan första och andra pelaren i fördraget bör gradvis avvecklas och gemenskapens roll bör stärkas, särskilt genom att tilldela kommissionen en viktig roll vad gäller koordinationen av gemenskapens instrument och nationella, icke militära instrument i fråga om internationell krishan- tering. 41. 2. Ett försvarsministerråd bör införas som skall syssla med de tekniska och operativa delarna av den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken. Alla ärenden som rör GUSP skall dock läggas fram för beslut i rådet (allmänna frågor). 41. 3. Om Västeuropeiska unionens funktioner för att genomföra Petersberg-uppdragen förs över till Euro- peiska unionen, före slutet av år 2000 krävs en översyn av olika stycken i artikel 17 (eventuellt stryks referenserna till VEU). 41. 4. Överföringen av VEU:s institutionella strukturer och operativa kapacitet kommer att kräva en omde- finiering av bestämmelserna i unionsfördraget, särskilt bestämmelsen om bistånd i artikel V i för- draget om VEU, som bör fogas som bilaga till ett protokoll till EU-fördraget, vilket skulle ge varje medlemsstat möjlighet att ansluta sig till den. 41. 5. En sådan integrering och dess konsekvenser medför institutionella problem som måste beaktas. De traditionellt sett neutrala medlemsstatena och de som inte ingår i någon allians måste kunna delta fullt ut och på lika villkor i EU:s instanser. 41. 6. I artikel 25 i unionsfördraget bör den nuvarande ”politiska kommittén” ersättas med en ”ständig säkerhetspolitisk kommitté”. Man bör också nämna den ”militära kommittén”. Dessa enheter skulle ledas av den höge företrädaren medan den kommissionär som ansvarar för yttre förbindelser skulle vara ansvarig för samordningen av den civila hanteringen av kriser. 41. 7. Möjligheten enligt artikel 23. 2 i unionsfördraget för en medlemsstat att motsätta sig antagandet av ett beslut som skall fattas med kvalificerad majoritet och hänskjutandet av sådana fall till Europeiska rådet bör ses över. Istället för detta veto bör man i regeringskonferensen undersöka möjligheterna att låta en medlemsstat som motsätter sig en gemensam ståndpunkt eller gemensam åtgärd att avstå från att godkänna den gemensamma ståndpunkten respektive att delta i den gemensamma åtgärden. 41. 8. I artikel 21 i unionsfördraget om information till och hörande av parlamentet bör det tilläggas att parlamentet inte bara regelbundet skall hållas informerat av ordförandeskapet och kommissionen om utvecklingen av utrikes- och säkerhetspolitiken, utan även av den höge företrädaren för GUSP. För att fullt ut integrera GUSP i gemenskapens vanliga beslutsförfaranden bör ytterligare åtgärder vidtas för att se till att parlamentet deltar i de viktigaste besluten och ges möjlighet att bidra till definitionen av de allmänna riktlinjerna för GUSP. 7. 2. 2001 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 40/417 Torsdag 13 april 2000 41. 9. I artikel 28 som behandlar finansieringen av operativa utgifter inom ramen för Petersberg-uppdra- gen behöver ett förtydligande ske. Finansieringen av trupper och utrustningen för dessa i krishan- teringen belastar visserligen de berörda medlemsstaterna, medan däremot de gemensamma åtgär- derna som helhet tagna skall finansieras via Europeiska gemenskapernas budget. Detta skulle understryka den politiska solidariteten. 41. 10. Så småningom bör posterna som hög representant och kommissionsledamot med ansvar för externa förbindelser slås samman till en särskilt utsedd vice ordförande för kommissionen. IV. Förstärkning av den inre politiken Samordning av den ekonomiska politiken, socialpolitiken och sysselsättningspolitiken Betydelsen av vad som betecknas som ”social marknadsekonomi” bör betonas. Regeringskonferen- 42. sen skall inkludera denna beteckning på lämpligt ställe i fördraget. 43. Frågor om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och gemenskapens ekonomiska politik skall i samtliga fall omfatta ett ökat deltagande från parlamentets sida för att bekämpa det demokratiska underskott som för närvarande karakteriserar EMU. Kommissionen skall framför allt lägga fram de all- männa ekonomiska riktlinjerna som ett förslag i stället för som en rekommendation och parlamentet skall i detta avseende rådfrågas formellt. 44. Rådet skulle kunna fastställa de centrala riktlinjerna för den ekonomiska politiken, sysselsättningen och den sociala konvergensen med kvalificerad majoritet, på förslag av kommissionen och efter hörande av parlamentet, som bör höras under hela förfarandet och särskilt vid två tillfällen: 44. 1. Vid diskussionen om den ekonomiska politiken, sysselsättningen och den sociala konvergensen på grundval av kommissionens rekommendation om de centrala riktlinjerna för den ekonomiska poli- tiken, sysselsättningen och den sociala konvergensen med aktivt deltagande av kommissionen och rådet. 44. 2. Parlamentets talman bör delta vid Europeiska rådets möte i juni varje år då den ekonomiska poli- tiken, sysselsättningen och den sociala konvergensen diskuteras, vilket gör att de val som görs blir tydligare. 45. Parlamentet skall generellt höras systematiskt när det gäller akter som berör ECB:s och/eller kom- missionens förslag eller rekommendation avseende de områden som faller under avdelning VII ”Ekonomisk och monetär politik”. 46. De nuvarande förfarandena på området för sysselsättning (avdelning VIII i EG-fördraget) och eko- nomisk politik (avdelning VII artiklarna 103 och 104) skall effektiviseras och förstärkas i samband med reformen av fördraget. Detta är av avgörande betydelse, särskilt eftersom man behöver förbättra balansen mellan EMU:s ekonomiska och monetära dimension innan det sker någon ytterligare utvidgning av EU. 47. Mot bakgrund av att EIB har fått en kraftigt förstärkt roll och medverkar på ett avgörande sätt inom och utom gemenskapen till fullföljandet av EU:s politiska målsättningar bör man överväga att revidera villkoren i protokoll A i en bilaga till fördraget för att säkerställa bättre insyn i institutionens verksamhet. Inom ramen för socialpolitiken bör parlamentet regelbundet informeras om förhandlingarna mellan 48. arbetsmarknadens parter och de avtal som ingås av dessa. När de genomförs genom ett rådsbeslut måste de underställas parlamentet för samtycke. Socialskyddet i fördraget skall erkännas som en fråga av gemenskapligt intresse. De grundläggande 49. sociala rättigheterna skall erkännas i stadgan om de grundläggande rättigheterna. 50. Man bör i fördraget införa en enda, enhetlig rättslig grund för principen om jämställdhet mellan kvinnor och män på alla politikerområden. C 40/418 Europeiska gemenskapernas officiella tidning SV 7. 2. 2001 Torsdag 13 april 2000 Budgeten Fördragen måste ses över, särskilt bestämmelserna om budgetförfarandet som blivit obsoleta genom 51. institutionernas praxis med interinstitutionella avtal om finansplanerna: 51. 1. Åtskillnaden mellan obligatoriska och icke obligatoriska utgifter bör avskaffas. 51. 2. Budgetens enhetlighet bör förstärkas. Europeiska utvecklingsfonden måste ingå i budgeten liksom finansieringen av de decentraliserade organen. 51. 3. Finansplanerna bör konsolideras i fördraget i form av ett finansiellt program i halvtid som skall antas gemensamt av parlamentet och rådet. 51. 4. EU skall inte finansieras med bidrag från medlemsstaterna, utan med egna medel, vars belopp skall fastställas av Europaparlamentet och rådet genom medbeslutandeförfarandet. Förfarandet om beviljande av ansvarsfrihet 52. När det gäller beviljande av ansvarsfrihet enligt artikel 276 i EG-fördraget föreslås följande: 52. 1. Ansvarsbefrielsen bör bestå av två inslag: den egentliga ansvarsbefrielsen (godkännande på grundval av en politisk bedömning av kommissionens ansvar vid genomförandet av budgeten) och bokslutet (kontroll som avslutar budgetförfarandet för ett givet budgetår). 52. 2. Den myndighet som beviljar ansvarsfrihet bör ha direkt tillgång till information från de enheter som förvaltar gemenskapsmedlen i medlemsstaterna. Ett område med säkerhet, frihet och rättvisa Det krävs att man väsentligt förenklar den rättsliga och institutionella ramen för att unionen skall 53. kunna utvecklas som ett område för frihet, säkerhet och rättvisa genom följande åtgärder: 53. 1. 53. 2. 53. 3. 53. 4. inom gemenskapsramen slå samman polissamarbetet och det straffrättsliga samarbetet samt det civilrättsliga samarbetet, och genom att vidta åtgärder i samband med den fria rörligheten för per- soner, tillämpa rättsstatsprincipen (artikel 6. 1 i EU-fördraget) och erkänna EG-domstolens oinskränkta behörighet vad gäller alla åtgärder som avser genomförandet av ett område för frihet, säkerhet och rättvisa, eftersom den åtskillnad som görs i den tredje pelaren när det gäller det rättsliga skyd- det går emot principen om de europeiska medborgarnas jämlikhet inför lagen, omvandla det så kallade Schengensamarbetet till ett generellt system för de 15 medlemsstaterna i syfte att på EU-nivå säkerställa ett likvärdigt skydd för de europeiska medborgarna, och omför- handla vissa medlemsstaters speciella ställning för att i största mån begränsa undantagen inom det gemensamma systemet, övergå till medbeslutandeförfarandet och till omröstning med kvalificerad majoritet för alla åtgär- der som gäller genomförandet av ett område för frihet, säkerhet och rättvisa, eftersom Europapar- lamentets medansvarighet på EU-nivå skulle motsvara den roll som medlemsstaternas parlament utövar på områdena friheter och straffrätt. Europol skall integreras i unionens institutionella ram som en operativ enhet och specialiserat organ 54. för polissamarbete (både inom och utanför Schengensamarbetet); kräver i detta syfte att man genom ett särskilt protokoll i fördragen inrättar följande: 54. 1. 54. 2. Lämpliga former av kontroller som Europaparlamentet skall utöva och domstolsprövning som domstolen skall genomföra, särskilt vad gäller den verksamhet som kommer att bedrivas i institu- tionernas intresse. Ett strukturellt samarbete (gemensamt forum för åklagare från EU:s samtliga medlemsstater) med de nationella rättsliga och polisiära myndigheterna i stater som avser att använda sig av detta för sådana nationella undersökningar som inte skulle ha ingått i unionens behörighet. 7. 2. 2001 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 40/419 Torsdag 13 april 2000 Övriga frågor 55. Parlamentet begär att det skall inrättas en specialiserad gemenskapsdomstol med behörighet att handlägga mål om giltighet av och intrång i gemenskapspatent i syfte att därigenom säkra rättsligt skydd i hela unionen. En relevant rättslig grund bör införas i fördraget för samordning inom turismsektorn med beak- 56. tande av subsidiaritetsprincipen. 57. Det finns inga bestämmelser eller tydliga institutionella mekanismer för att fastlägga en gemensam energipolitik. Eftersom vissa bestämmelser återfinns i EKSG- och Euratomfördragen måste ett nytt kapitel införas i EG-fördraget där även parlamentets roll vid lagstiftningen på kärnenergiområdet säkerställs. Europaparlamentet upprepar sin begäran om att komplettera fördraget med bestämmelser om in- 58. rättandet av ett enhetligt europeisk system för kontroll av luftfarten. * * * 59. Europaparlamentet uppdrar åt sin talman att tillsammans med talmännen i medlemsstaternas och kandidatländernas nationella parlament undersöka förslaget om att man inom de närmaste månaderna, innan regeringskonferensen avslutas, sammankallar en interparlamentarisk konferens i syfte att diskutera de främsta utmaningarna i uppbyggnaden av Europa under det kommande årtiondet och vilka följder detta kommer att ha för regeringskonferensen och nästa fördrag. Europaparlamentet uppdrar åt sin talman att översända denna resolution till regeringskonferensen 60. för reform av fördraget samt till rådet, kommissionen, regeringarna och parlamenten i medlemsstatena samt till kandidatländerna. 8. Irak B5-0342, 0349, 0365 och 0374/2000 Europaparlamentets resolution om situationen i Irak Europaparlamentet utfärdar denna resolution (cid:15) med beaktande av resolutionerna från FN 687, 688, 1293 och 1284 (den sistnämnda har antagits av två permanenta medlemmar i säkerhetsrådet), och av följande skäl: A. Den irakiska regeringen måste även i fortsättningen att acceptera och främja att FN övervakar förstör- elsen av kärnvapen och kemiska vapen samt att samarbeta med Internationella rödakorskommittén som ansvarar för att återfinna och skicka hem alla de som försvann i samband med Iraks ockupation av Kuwait. B. Genomförandet av handelssanktionerna har försatt den irakiska befolkningen i en mycket allvarlig situation. C. Dessa handelssanktioner skadar civilbefolkningen sedan nio år utan att försvaga den irakiska regimen, vilken ligger till grund för konflikten och bär det huvudsakliga ansvaret för den. D. Ett flertal internationella organ och flera före detta FN-anställda med ansvar för att övervaka program- met olja mot livsmedel, kritiserar de tragiska konsekvenser som dessa handelssanktioner fått för den irakiska befolkningen och vissa har till och med gått så långt att de avgått. E. Enligt Unicef har över en halv miljon barn dött sedan sanktionerna infördes


title: KIRJALLINEN KYSYMYS E-1177/00 esittäjä(t): Gorka Knörr Borràs (Verts/ALE) neuvostolle. EU:n laajentuminen ja alueet.

eurovoc_concepts:
European Committee of the Regions
administration of the Institutions
division of powers
enlargement of the Union

text: 13. 2. 2001 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti C 46 E/139 (2001/C 46 E/159) KIRJALLINEN KYSYMYS E-1177/00 esitt(cid:228)j(cid:228)(t): Gorka Kn(cid:246)rr Borr(cid:224)s (Verts/ALE) neuvostolle (13. huhtikuuta 2000) Aihe: EU:n laajentuminen ja alueet Olemme parhaillaan Euroopan unionin ja koko Euroopan mantereen historian merkitt(cid:228)v(cid:228)ss(cid:228) taitekohdassa. Turkkia lukuun ottamatta kahdentoista muun ehdokasvaltion v(cid:228)kiluku on yhteens(cid:228) yli sata miljoonaa, joka lis(cid:228)isi EU:n v(cid:228)kilukua 27 prosentilla. Euroopan parlamentin j(cid:228)senten m(cid:228)(cid:228)r(cid:228) nousee t(cid:228)ll(cid:246)in oletettavasti yli seitsem(cid:228)nsadan, jolloin parlamentti olisi ainoastaan 11 prosenttia sen nykyist(cid:228) kokoonpanoa suurempi. Euroopan toimielinten roolia ja toimivaltaa ei kuitenkaan aiota muuttaa. Eik(cid:246) neuvosto usko, ett(cid:228) alueiden edustus tulee voimakkaasti v(cid:228)henem(cid:228)(cid:228)n? Onko neuvosto suunnitellut toimia, joiden avulla alueet kuten Baskimaa (kolme miljoonaa asukasta) tai Katalonia (kaksitoista miljoonaa asukasta) voisivat olla edustet- tuina samassa suhteessa kuin tulevat j(cid:228)senvaltiot, esimerkiksi Malta ja Kypros? Onko neuvosto suunnitellut mit(cid:228)(cid:228)n merkitt(cid:228)v(cid:228)(cid:228) uudistusta alueiden komiteaan, jotta se olisi todella alueita edustava elin? Vastaus (10. hein(cid:228)kuuta 2000) Arvoisan parlamentin j(cid:228)senen esitt(cid:228)mi(cid:228) asioita, jotka liittyv(cid:228)t alueiden komitean kokoonpanoon sek(cid:228) paikkojen jakamiseen sen sis(cid:228)ll(cid:228), pohditaan parhaillaan toimielinten uudistusta k(cid:228)sittelev(cid:228)ss(cid:228) hallitusten v(cid:228)lisess(cid:228) konferenssissa. Neuvosto on luonnollisesti tietoinen ehdotuksista, joita sek(cid:228) Euroopan parlamentti ett(cid:228) komissio ovat esitt(cid:228)neet konferenssille, mutta kumpikaan ei ole maininnut j(cid:228)senvaltioiden sis(cid:228)ist(cid:228) alueiden komitean paikkojen jakoa. Neuvosto haluaisi muistuttaa, ett(cid:228) nykyisess(cid:228) perustamissopimuksessa m(cid:228)(cid:228)ritell(cid:228)(cid:228)n komitean j(cid:228)senten m(cid:228)(cid:228)r(cid:228) j(cid:228)senvaltioittain: on kunkin j(cid:228)senvaltion teht(cid:228)v(cid:228) m(cid:228)(cid:228)ritell(cid:228), mill(cid:228) perusteilla paikat sis(cid:228)isesti jaetaan. Koska konferenssissa kokoontuvat j(cid:228)senvaltioiden hallitukset eik(cid:228) neuvostolla ei ole siin(cid:228) virallista asemaa, neuvoston olisi t(cid:228)ysin sopimatonta pohtia etuk(cid:228)teen konferenssin ty(cid:246)skentelyn mahdollisia tuloksia. Euroopan parlamentti puolestaan on tiiviisti mukana konferenssin ty(cid:246)skentelyss(cid:228). HVK:n valmisteluryhm(cid:228)n kokouksiin osallistuu kaksi Euroopan parlamentin tarkkailijaa, ja kutakin konferenssin ministerikokousta edelt(cid:228)(cid:228) n(cid:228)kemysten vaihto Euroopan parlamentin puhemiehen kanssa, jota avustaa kaksi Euroopan parlamentin edustajaa. (2001/C 46 E/160) KIRJALLINEN KYSYMYS E-1178/00 esitt(cid:228)j(cid:228)(t): Gorka Kn(cid:246)rr Borr(cid:224)s (Verts/ALE) komissiolle (12. huhtikuuta 2000) Aihe: EU:n laajentuminen ja alueet Olemme parhaillaan Euroopan unionin ja koko Euroopan mantereen historian merkitt(cid:228)v(cid:228)ss(cid:228) taitekohdassa. Turkkia lukuun ottamatta kahdentoista muun ehdokasvaltion v(cid:228)kiluku on yhteens(cid:228) yli sata miljoonaa, joka lis(cid:228)isi EU:n v(cid:228)kilukua 27 prosentilla. Euroopan parlamentin j(cid:228)senten m(cid:228)(cid:228)r(cid:228) nousee t(cid:228)ll(cid:246)in oletettavasti yli seitsem(cid:228)nsadan, jolloin parlamentti olisi ainoastaan 11 prosenttia sen nykyist(cid:228) kokoonpanoa suurempi. Euroopan unionin toimielinten roolia ja toimivaltaa ei kuitenkaan aiota muuttaa. Eik(cid:246) komissio usko, ett(cid:228) alueiden edustus tulee voimakkaasti v(cid:228)henem(cid:228)(cid:228)n? Onko komissio suunnitellut toimia, joiden avulla alueet kuten Baskimaa (kolme miljoonaa asukasta) tai Katalonia (kaksitoista miljoonaa asukasta) voisivat olla edustettuina samassa suhteessa kuin tulevat j(cid:228)senvaltiot, esimerkiksi Malta ja Kypros? Onko komissio suunnitellut mit(cid:228)(cid:228)n merkitt(cid:228)v(cid:228)(cid:228) uudistusta alueiden komiteaan, jotta se olisi todella alueita edustava elin?


title: QUESTION ÉCRITE E-1195/00 posée par William Newton Dunn (ELDR) au Conseil. Persécutions religieuses en Inde.

eurovoc_concepts:
India
common foreign and security policy
freedom of religious beliefs

text: C 46 E/142 Journal officiel des CommunautØs europØennes FR 13. 2. 2001 La Commission est parfaitement consciente du fait qu(cid:146)il s(cid:146)agit l(cid:224) d(cid:146)un sujet dØlicat, qui pose (cid:224) l(cid:146)heure actuelle des problŁmes sØrieux aux autoritØs fran(cid:231)aises dans certaines localitØs. Il convient, d(cid:146)autre part, de souligner que le non-respect des dispositions fondamentales de la directive 93/119/CE du Conseil, du 22 dØcembre 1993, sur la protection des animaux au moment de leur abattage ou de leur mise (cid:224) mort, ainsi que des rŁglements sanitaires communautaires pertinents, constitue une infraction grave (cid:224) la lØgislation communautaire et entra(cid:238)ne des risques pour la santØ publique. La Commission attend actuellement un rapport officiel des autoritØs fran(cid:231)aises sur le rØcent festival de l(cid:146)Eid-el-Kabir. (cid:192) la lumiŁre de ce rapport, la Commission examinera si de nouvelles initiatives seront nØcessaires, notamment un recours Øventuel (cid:224) la procØdure d(cid:146)infraction visØe (cid:224) l(cid:146)article 226 (ex-article 169) du traitØ CE. (2001/C 46 E/163) QUESTION (cid:201)CRITE E-1195/00 posØe par William Newton Dunn (ELDR) au Conseil (13 avril 2000) Objet: PersØcutions religieuses en Inde Des informations font Øtat d(cid:146)agressions prenant la forme de meurtres, de viols collectifs, de passages (cid:224) tabac, de menaces, de destructions et de profanations d(cid:146)Øglises, perpØtrØes contre les communautØs chrØtiennes dans plusieurs (cid:201)tats de l(cid:146)Union indienne. En outre, plusieurs (cid:201)tats indiens ont pris des mesures lØgislatives visant (cid:224) restreindre la libertØ de culte. Le gouvernement de l(cid:146)(cid:201)tat d(cid:146)Orissa par exemple a adoptØ (cid:224) la fin de 1999 un dØcret soumettant toute conversion religieuse (cid:224) l(cid:146)autorisation prØalable des autoritØs policiŁres et judiciaires locales. Les autoritØs de l(cid:146)(cid:201)tat du Gujurat ont ØtØ saisies d(cid:146)une proposition de loi sur la libertØ de culte qualifiant de dØlit le fait de convertir des personnes (cid:224) une autre religion et prØvoyant des sanctions sØvŁres pour ceux qui s(cid:146)en rendraient coupables. Bien que l(cid:146)examen de cette proposition ait ØtØ suspendu en fØvrier, il est probable que ses auteurs la prØsenteront (cid:224) nouveau ultØrieurement. Les chrØtiens de cet (cid:201)tat estiment que cette proposition risque de donner lieu (cid:224) des interprØtations subjectives et craignent que certains soient tentØs de l(cid:146)utiliser pour interdire les efforts humanitaires qu(cid:146)ils dØploient au bØnØfice des personnes dØmunies et pour restreindre leur libertØ d(cid:146)expression religieuse. Au vu de ces informations, le Conseil a-t-il l(cid:146)intention d(cid:146)aborder la question de la tolØrance et de la libertØ religieuses dans le cadre du prochain sommet UE-Inde? RØponse (10 juillet 2000) Le Conseil est conscient des problŁmes ØvoquØs dans la question de l(cid:146)Honorable Parlementaire. Dans le cadre du dialogue politique qui se tient rØguliŁrement entre l(cid:146)Union europØenne et l(cid:146)Inde, le Conseil a dØj(cid:224) eu l(cid:146)occasion, (cid:224) plusieurs reprises, de soulever la question de la tolØrance, de la libertØ religieuse et des droits des minoritØs en Inde. En outre, les Chefs de Mission de l(cid:146)UE (cid:224) New Delhi ont directement saisi les autoritØs indiennes de certains cas individuels. Chaque fois que cela s(cid:146)avØrera nØcessaire, le Conseil continuera (cid:224) exprimer les prØoccupations que lui inspirent les problŁmes en matiŁre de droits de l(cid:146)homme, y compris lors du prochain Sommet UE-Inde. L(cid:146)Union poursuit Øgalement au niveau multilatØral ses efforts visant (cid:224) lutter contre l(cid:146)intolØrance et la les (cid:201)tats membres ont coparrainØ violence fondØe sur la religion ou les convictions. (cid:192) cet Øgard, rØcemment la rØsolution intitulØe «Application de la DØclaration sur l(cid:146)Ølimination de toutes les formes d(cid:146)intolØrance et de discrimination fondØes sur la religion ou la conviction», prØsentØe par l(cid:146)Irlande et adoptØe par consensus lors de la 56e session de la Commission des droits de l(cid:146)homme des Nations Unies (20 mars-28 avril 2000)


title: Komission asetus (EY) N:o 770/2000, annettu 13 päivänä huhtikuuta 2000, viljojen tukeen sovellettavan korjauskertoimen vahvistamisesta

text: L 94/24 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 14. 4. 2000 KOMISSION ASETUS (EY) N:o 770/2000, annettu 13 päivänä huhtikuuta 2000, viljojen tukeen sovellettavan korjauskertoimen vahvistamisesta EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon vilja-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1766/92 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1253/1999 (2), ja erityisesti sen 13 artiklan 8 kohdan, sekä katsoo, että (1) (2) asetuksen (ETY) N:o 1766/92 13 artiklan 8 kohdan nojalla lupahakemuksen jättöpäivänä sovellettavaa vien- titukea on sovellettava hakemuksesta tämän luvan voimassaoloaikana toteutuvaan vientiin; tässä tapauk- sessa tukeen on sovellettava korjauskerrointa, neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1766/92 soveltamista koskevista tietyistä yksityiskohtaisista säännöistä vienti- tukien myöntämisen ja häiriötilanteessa toteutettavien toimenpiteiden osalta vilja-alalla 29 päivänä kesäkuuta 1995 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1501/ 95 (3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuk- sella (EY) N:o 2513/98 (4), sallitaan asetuksen (ETY) N:o 1766/92 1 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuja tuotteita koskevan korjauskertoimen vahvistaminen; tämä kerroin on laskettava ottaen huomioon asetuksen (EY) N:o 1501/95 1 artiklassa esitetyt tekĳät, (3) (4) (5) (6) maailmanmarkkinatilanne tiettyjen markkinoiden tai erityisvaatimukset voivat edellyttää korjauskertoimen eriyttämistä määräpaikan mukaan, korjauskerroin ja tuki on vahvistettava samaa menettelyä noudattaen; kerrointa voidaan muuttaa kahden vahvista- misen välisenä aikana, edellä mainituista säännöksistä seuraa, että korjausker- roin on vahvistettava tämän asetuksen liitteen mukai- sesti, ja Tässä asetuksessa säädetyt hallintokomitean lausunnon mukaiset, toimenpiteet ovat viljan ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Asetuksen (ETY) N:o 1766/92 1 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohdassa ottamatta maltaita, ennakolta vahvistettuihin vientitukiin sovellettava korjauskerroin vahvistetaan liitteessä. tarkoitettujen tuotteiden, lukuun 2 artikla Tämä asetus tulee voimaan 14 päivänä huhtikuuta 2000. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenval- tioissa. Tehty Brysselissä 13 päivänä huhtikuuta 2000. Komission puolesta Franz FISCHLER Komission jäsen (1) EYVL L 181, 1. 7. 1992, s. 21. (2) EYVL L 160, 26. 6. 1999, s. 18. (3) EYVL L 147, 30. 6. 1995, s. 7. (4) EYVL L 313, 21. 11. 1998, s. 16. 14. 4. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 94/25 viljojen tukeen sovellettavan korjauskertoimen vahvistamisesta 13 päivänä huhtikuuta 2000 annettuun komis- sion asetukseen LIITE Tuotekoodi Määräpaikka (1) Kuluva 4 1. jakso 5 2. jakso 6 3. jakso 7 4. jakso 8 5. jakso 9 6. jakso 10 (EUR/t) 1001 10 00 9200 1001 10 00 9400 1001 90 91 9000 1001 90 99 9000 1002 00 00 9000 1003 00 10 9000 1003 00 90 9000 1004 00 00 9200 1004 00 00 9400 1005 10 90 9000 1005 90 00 9000 1007 00 90 9000 1008 20 00 9000 1101 00 11 9000 1101 00 15 9100 1101 00 15 9130 1101 00 15 9150 1101 00 15 9170 1101 00 15 9180 1101 00 15 9190 1101 00 90 9000 1102 10 00 9500 1102 10 00 9700 1102 10 00 9900 1103 11 10 9200 1103 11 10 9400 1103 11 10 9900 1103 11 90 9200 1103 11 90 9800 — 01 — 03 02 01 — 01 — 01 — 01 — — — 01 01 01 01 01 — — 01 01 — 01 01 — 01 — — 0 — 0 0 0 — 0 — 0 — 0 — — — 0 0 0 0 0 — — 0 0 — 0 0 — 0 — — –1,00 — 0 0 0 — 0 — 0 — 0 — — — 0 0 0 0 0 — — 0 0 — –1,50 –1,34 — 0 — — –1,00 — –10,00 –10,00 0 — –20,00 — 0 — 0 — — — 0 0 0 0 0 — — 0 0 — –1,50 –1,34 — 0 — — 0 — –20,00 –20,00 –50,00 — –20,00 — –50,00 — 0 — — — –27,40 –25,60 –23,60 –21,80 –20,40 — — –68,50 –54,00 — 0 0 — 0 — — –1,00 — –20,00 –20,00 –50,00 — –20,00 — –50,00 — 0 — — — –27,40 –25,60 –23,60 –21,80 –20,40 — — –68,50 –54,00 — –1,50 –1,34 — 0 — — — — –20,00 — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — –20,00 — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — (1) Määräpaikat ovat: 01 kaikki kolmannet maat, 02 muut kolmannet maat, 03 Mauritania, Mali, Nigeria, Senegal, Burkina Faso, Gambia, Guinea-Bissau, Guinea, Kap Verde, Sierra Leone, Liberia, Norsunluurannikko, Ghana, Togo, Tšad, Keski-Afrikan tasavalta, Benin, Kamerun, Päiväntasaajan Guinea, São Tomé ja Príncipe, Gabon, Kongo, Kongon demokraattinen tasavalta, Ruanda, Burundi, Angola, Sambia, Malawi, Mosambik, Namibia, Botswana, Zimbabwe, Lesotho, Swazimaa, Seychellit, Komorit, Madagaskar, Djibouti, Etiopia, Eritrea ja Mauritius. Huom. Alueet määritellään komission asetuksessa (ETY) N:o 2145/92, sellaisena kuin se on muutettuna (EYVL L 214, 30. 7. 1992, s. 20)


eurovoc_concepts:
United States
death penalty
human rights
the EU's international role

text: C 40/424 Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften DE 7. 2. 2001 Donnerstag, 13. April 2000 E. unter Hinweis auf die vom Rat „Allgemeine Angelegenheiten“ auf seiner Tagung vom 20. März 2000 veröffentlichten Schlußfolgerungen betreffend China, F. unter Hinweis auf die 56. Tagung der Menschenrechtskommission der Vereinten Nationen, G. zutiefst besorgt darüber, daß der Menschenrechtsdialog zwischen der Europäischen Union und China nicht genügend Fortschritte vor Ort herbeigeführt hat, und unter erneutem Hinweis auf die Bedeutung, die es den vom Menschenrechtsdialog zwischen der Europäischen Union und China und vom Koope- rationsprogramm gebotenen Möglichkeiten im Hinblick auf eine gemeinsame Arbeit zur Förderung und Achtung der Menschenrechte und Grundfreiheiten in China beimißt, H. zutiefst besorgt darüber, daß das kulturelle und geistige Erbe der Tibeter unter anderem durch eine in großem Maßstab betriebene Umsiedlung von Chinesen nach Tibet und die anhaltenden und weitver- breiteten Beschränkungen der Grundfreiheiten, insbesondere der Versammlungs-, Meinungs-, Vereini- gungs- und Religionsfreiheit, ausgelöscht zu werden droht, verurteilt die anhaltende Diskriminierung des tibetanischen Volkes durch die Volksrepublik China aus 1. religiösen, politischen, bildungspolitischen, sprachlichen und kulturellen Gründen; 2. fordert die chinesische Regierung auf, ohne Vorbedingungen mit dem Dalai Lama den Dialog über die Zukunft Chinas aufzunehmen und sich dabei auf den von ihm vorgelegten, fünf Punkte umfassenden Friedensplan zu stützen: 1) Umwandlung des gesamten Gebiets Tibets in eine Zone des Friedens; 2) Auf- gabe der von China betriebenen Politik der Bevölkerungsumsiedlung; 3) Achtung der grundlegenden Men- schenrechte und demokratischen Freiheiten des tibetanischen Volkes; 4) Wiederherstellung und Schutz der natürlichen Umwelt in Tibet; 5) Aufnahme ernsthafter Verhandlungen über den künftigen Autonomiestatus Tibets; 3. fordert die Kommission und den Rat auf, öffentlich ihre Besorgnis über die Lage in Tibet und in China zu bekunden und sie auf allen Ebenen in Treffen mit China anzusprechen; erwartet vom Rat, daß er seinen Ansatz der Untätigkeit gegenüber China aufgibt, der einer Erörterung der Menschenrechts- situation in China im Wege steht; 4. fordert den Rat mit Nachdruck auf, auf der laufenden Tagung der UN-Menschen-rechtskommission in Genf die Initiative für die Verabschiedung einer Resolution zu ergreifen, in der Besorgnis über die ernst- haften Menschenrechtsverletzungen in China @ einschließlich der anhaltenden Unterdrückung Tibets @ bekundet wird; beauftragt seine Präsidentin, diese Entschließung dem Rat, der Kommission, der Regierung Chinas, 5. dem Dalai Lama und dem tibetanischen Exilparlament zu übermitteln. 13. Menschenrechte: Todesstrafe in den Vereinigten Staaten B5-0341, 0354, 0359, 0370 und 0376/2000 Entschließung des Europäischen Parlaments zur Abschaffung der Todesstrafe in den Vereinigten Staaten Das Europäische Parlament, @ unter Hinweis auf seine früheren Entschließungen zur Todesstrafe, A. befriedigt über die weltweite Tendenz zur Abschaffung der Todesstrafe, B. befriedigt über den Appell der Gemeinschaft von Saint Egide an alle Regierungen der Welt, vor Ende 2000 ein Moratorium über die Todesstrafe zu beschließen, C. bestürzt darüber, daß für die Hinrichtung von Juan Garza in den USA bald ein Termin festgelegt werden könnte, wobei es sich um die erste Hinrichtung eines Häftlings unter dem Bundesgesetz der Vereinigten Staaten seit 1963 handeln würde, 7. 2. 2001 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 40/425 Donnerstag, 13. April 2000 D. mit Interesse zur Kenntnis nehmend, daß der Gouverneur von Illinois ein Moratorium für Hinrichtun- gen verabschiedet hat, weil er ernsthafte Bedenken über die Fairneß von Todesurteilen in seinem Staat hegt, E. F. G. in Kenntnis der Berichte, denen zufolge das US-Justizministerium eine Überprüfung des Zusammen- hangs zwischen Rasse und Todesurteilen auf Bundesebene durchführt; mit der dringenden Forderung, daß die Methode und der Umfang dieser Studie veröffentlicht werden, in der Erwägung, daß 1999 in den Vereinigten Staaten 98 Personen hingerichtet wurden, die zum Tode verurteilt waren, in Sorge über die von Amnesty International vorgelegten Schätzungen, denen zufolge im Jahr 1998 nur China, die Demokratische Republik Kongo und der Irak mehr Hinrichtungen durchgeführt haben als die Vereinigten Staaten, H. in Kenntnis der Tatsache, daß sogar Justizministerin Janet Reno einräumt, daß bislang noch in keiner Studie die abschreckende Wirkung der Todesstrafe nachgewiesen werden konnte, bekräftigt seine Forderung nach der Abschaffung der Todesstrafe und der unverzüglichen Verhän- 1. gung eines Moratoriums in jenen Ländern, in denen es noch immer die Todesstrafe gibt; 2. fordert die Regierung der Vereinigten Staaten dringend auf, der Forderung der Interamerikanischen Kommission für Menschenrechte vom 27. Januar 2000 nachzukommen, daß niemand hingerichtet werden soll, bevor die Kommission den Fall geprüft und darüber entschieden hat; 3. fordert Präsident Clinton dringend auf, gegenüber Juan Garza Milde walten zu lassen und als ersten Schritt zur allgemeinen Abschaffung der Todesstrafe in den Vereinigten Staaten unverzüglich ein Morato- rium für Hinrichtungen auf Bundesebene zu verhängen; fordert alle Kandidaten im gegenwärtigen Wahlkampf für die Präsidentschaftswahlen auf, das Mora- 4. torium für die Todesstrafe zu billigen und die allgemeine Abschaffung der Todesstrafe zu unterstützen; 5. beauftragt seine Präsidentin, diese Entschließung dem Rat und der Kommission, Präsident Clinton, Vizepräsident Gore und Gouverneur Bush, der Interamerikanischen Kommission für Menschenrechte sowie dem Vorsitzenden der Menschenrechtskommission der Vereinten Nationen zu übermitteln. 14. Menschenrechte: Simbabwe B5-0381, 0382, 0386 und 0389/2000 Entschließung des Europäischen Parlaments zur Lage in Simbabwe Das Europäische Parlament, A. B. C. D. E. in der Erwägung, daß der Rat „Allgemeine Angelegenheiten“ die Regierung Simbabwes zur baldigen Abhaltung von Wahlen gedrängt hat, die frei und fair zu sein haben, in der Erwägung, daß Simbabwe demokratische Wahlen für dieses Jahr vorgesehen hat und daß es für eine demokratische und nachhaltige Entwicklung von größter Bedeutung ist, daß diese Wahlen offen und transparent sind, in der Erwägung, daß es in Simbabwe an der Umsetzung grundlegender demokratischer Prinzipien mangelt, wie beispielsweise ein vollauf unabhängiges Justizsystem, Achtung der Menschenrechte und gebührende Verantwortlichkeit, in der Erwägung, daß die Regierung Simbabwes einen Großteil des Staatshaushalts zur Bestreitung der Kosten der militärischen Intervention in der Demokratischen Republik Kongo aufwendet, in der Erwägung, daß in der derzeit eskalierenden Krise mehr als 800, hauptsächlich im Besitz von Weißen befindliche Farmen von Anhängern der Regierungspartei Zanu-PF und ehemaligen Guerillas besetzt wurden und daß diese Schritte vom Obersten Gericht für illegal erklärt und in einem nationa-


title: Verordnung (EG) Nr. 772/2000 der Kommission vom 13. April 2000 zur Festsetzung der Höchsterstattung bei der Ausfuhr von Weichweizen im Rahmen der Ausschreibung gemäß der Verordnung (EG) Nr. 1707/1999

eurovoc_concepts:
award of contract
common wheat
export refund
third country

text: L 94/28 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 14. 4. 2000 VERORDNUNG (EG) Nr. 772/2000 DER KOMMISSION vom 13. April 2000 zur Festsetzung der Höchsterstattung bei der Ausfuhr von Weichweizen im Rahmen der Ausschreibung gemäß der Verordnung (EG) Nr. 1707/1999 DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN — gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, gestützt auf die Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 des Rates vom 30. Juni 1992 über die gemeinsame Marktorganisation für Getreide (1), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 1253/1999 (2), gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1501/95 der Kommission vom 29. Juni 1995 mit Durchführungsbestimmungen zur Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 des Rates hinsichtlich der Gewährung von Ausfuhrerstattungen und zur Festlegung der bei Störungen im Getreidesektor zu treffenden Maßnahmen (3), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 2513/98 (4), insbesondere auf Artikel 4, Berücksichtigung der Kriterien nach Artikel 1 der Verordnung (EG) Nr. 1501/95 eine Höchstausfuhrerstat- In einem solchen Fall wird der tung festzusetzen. Zuschlag jedem Bieter erteilt, dessen Angebot der Höchstausfuhrerstattung entspricht oder darunter liegt bzw. sich auf eine Ausfuhrabgabe bezieht. (3) (4) Die Anwendung der vorgenannten Kriterien auf die derzeitige Marktlage bei der betreffenden Getreideart führt zur Festsetzung einer Höchsterstattung in Höhe des in Artikel 1 genannten Betrags. Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Verwaltungsaus- schusses für Getreide — in Erwägung nachstehender Gründe: HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: (1) (2) Eine Ausschreibung der Erstattung und/oder der Abgabe bei der Ausfuhr von Weichweizen nach allen Dritt- ländern wurde durch die Verordnung (EG) Nr. 1707/ 1999 der Kommission (5), geändert durch die Verord- nung (EG) Nr. 2011/1999 (6), eröffnet. Nach Artikel 7 der Verordnung (EG) Nr. 1501/95 kann die Kommission auf der Grundlage der eingereichten Angebote nach dem Verfahren des Artikels 23 der Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 beschließen, unter Artikel 1 Die Höchsterstattung bei der Ausfuhr von Weichweizen wird für die vom 7. bis zum 13. April 2000 im Rahmen der Ausschreibung gemäß der Verordnung (EG) Nr. 1707/1999 eingereichten Angebote auf 30,75 EUR/t festgesetzt. Diese Verordnung tritt am 14. April 2000 in Kraft. Artikel 2 Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitglied- staat. Brüssel, den 13. April 2000 Für die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission (1) ABl. L 181 vom 1. 7. 1992, S. 21. (2) ABl. L 160 vom 26. 6. 1999, S. 18. (3) ABl. L 147 vom 30. 6. 1995, S. 7. (4) ABl. L 313 vom 21. 11. 1998, S. 16. (5) ABl. L 201 vom 31. 7. 1999, S. 55. (6) ABl. L 248 vom 21. 9. 1999, S. 23