title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1178/00 af Gorka Knörr Borràs (Verts/ALE) til Kommissionen. Udvidelse af EU og regioner.

eurovoc_concepts:
European Committee of the Regions
administration of the Institutions
division of powers
enlargement of the Union

text: 13. 2. 2001 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende C 46 E/139 (2001/C 46 E/159) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-1177/00 af Gorka Kn(cid:246)rr Borr(cid:224)s (Verts/ALE) til R(cid:229)det (13. april 2000) Om: Udvidelse af EU og regioner Vi befinder os i en historisk og afgłrende tid i ikke blot Den Europ(cid:230)iske Unions, men hele det europ(cid:230)iske kontinents historie. Udover Tyrkiet tegner de andre 12 ansłgerlande sig for mere end 100 millioner indbyggere, dvs. at EU(cid:146)s befolkning vil stige med 27 %, mens det er almindelig kendt, at antallet af medlemmer af Europa-Parlamentet formodentlig vil stige til over 700, hvilket kun er 11 % mere end det aktuelle medlemstal. Mener R(cid:229)det ikke at regionerne vil blive meget d(cid:229)rligere repr(cid:230)senteret, idet der ikke er nogen planer om at (cid:230)ndre de europ(cid:230)iske institutioners rolle og befłjelser? Har R(cid:229)det ikke truffet nogen forholdsregler med henblik p(cid:229) at give regioner som f. eks. Pa(cid:237)s Vasco (3 millioner indbyggere) eller Pa(cid:237)ses Catalanes (12 millioner indbyggere) en form for repr(cid:230)sentation, der st(cid:229)r i et rimeligt forhold til fremtidige medlemslande som Malta eller Cypern? Har R(cid:229)det ikke overvejet nogen gennemgribende reform af Regionsudvalget for dermed at głre det til et reelt repr(cid:230)sentativt organ for de forskellige regioner? Svar (10. juli 2000) De spłrgsm(cid:229)l, som det (cid:230)rede parlamentsmedlem rejser om Regionsudvalgets sammens(cid:230)tning og forde- lingen af pladser i udvalget, behandles i łjeblikket af regeringskonferencen om reform af institutionerne. R(cid:229)det har naturligvis kendskab til de forslag, der er fremsat herom af b(cid:229)de Europa-Parlamentet og Kommissionen som bidrag til konferencens drłftelser, men ingen af disse to institutioner kommer ind p(cid:229) fordelingen af pladserne i Regionsudvalget inden for hver enkelt medlemsstat. R(cid:229)det minder om, at antallet af medlemmer fra hver medlemsstat er fastsat i den nug(cid:230)ldende traktat; det er op til de enkelte medlemsstater at fastl(cid:230)gge grundlaget for den interne fordeling af pladserne. Da R(cid:229)det ikke har nogen formel rolle at spille inden for selve konferencen, som er sammensat af de 15 medlemsstaters regeringer, ville det v(cid:230)re hłjst upassende, hvis R(cid:229)det begyndte at głre sig forestillinger om udfaldet af konferencens drłftelser. Europa-Parlamentet er derimod i vid udstr(cid:230)kning inddraget og involveret i konferencens arbejde. To observatłrer fra Europa-Parlamentet deltager i młderne i den forberedende gruppe, og forud for hvert enkelt młde p(cid:229) ministerplan under konferencen bliver der udvekslet synspunkter med formanden for Europa-Parlamentet, bist(cid:229)et af to repr(cid:230)sentanter for Europa- Parlamentet. (2001/C 46 E/160) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-1178/00 af Gorka Kn(cid:246)rr Borr(cid:224)s (Verts/ALE) til Kommissionen (12. april 2000) Om: Udvidelse af EU og regioner Vi befinder os i en historisk og afgłrende tid i ikke blot Den Europ(cid:230)iske Unions, men hele det europ(cid:230)iske kontinents historie. Udover Tyrkiet tegner de andre 12 ansłgerlande sig for mere end 100 millioner indbyggere, dvs. at EU(cid:146)s befolkning vil stige med 27 %, mens det er almindelig kendt, at antallet af medlemmer af Europa-Parlamentet formodentlig vil stige til over 700, hvilket kun er 11 % mere end det aktuelle medlemstal. Mener Kommissionen ikke at regionerne vil blive meget d(cid:229)rligere repr(cid:230)senteret, idet der ikke er nogen planer om at (cid:230)ndre de europ(cid:230)iske institutioners rolle og befłjelser? Har Kommissionen ikke truffet nogen forholdsregler med henblik p(cid:229) at give regioner som f. eks. Pa(cid:237)s Vasco (3 millioner indbyggere) eller Pa(cid:237)ses Catalanes (12 millioner indbyggere) en form for repr(cid:230)sentation, der st(cid:229)r i et rimeligt forhold til fremtidige medlemslande som Malta eller Cypern? Har Kommissionen ikke overvejet nogen gennemgribende reform af Regionsudvalget for dermed at głre det til et reelt repr(cid:230)sentativt organ for de forskellige regioner? C 46 E/140 De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende DA 13. 2. 2001 Svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af Romano Prodi (22. juni 2000) Med hensyn til regionernes repr(cid:230)sentation i Europa-Parlamentet kan Kommissionen henvise til det svar, der blev givet p(cid:229) den mundtlige forespłrgsel H-666/99 fra J. Evans under spłrgetiden i Europa- Parlamentets młdeperiode i november 1999 (1). januar 2000 om regeringskon- Hvad ang(cid:229)r Regionsudvalget, har Kommissionen i sin udtalelse af 26. ferencen foresl(cid:229)et, at der bruges en geografisk fordelingsnłgle mellem medlemsstaterne som svarer til Europa-Parlamentets. Kommissionen har foresl(cid:229)et, at antallet af medlemmer i det samlede regionsudvalg ikke m(cid:229) overstige et loft, som er sat til en tredjedel af antallet af parlamentsmedlemmer (233 medlemmer), for at sikre effektivitet i udvalget. Hvad ang(cid:229)r udvalgets fremtidige rolle, mener Kommissionen, at samarbejdet mellem regionerne vil f(cid:229) endnu stłrre betydning i et udvidet EU, hvilket ogs(cid:229) g(cid:230)lder for evalueringen af virkningerne p(cid:229) regionalt niveau af lovgivningsforslag. Regionsudvalgets r(cid:229)dgivende rolle skal s(cid:229)ledes fastholdes for at det kan udfylde sin opgave, der best(cid:229)r i at formidle de regionale og lokale omr(cid:229)ders interesser p(cid:229) europ(cid:230)isk niveau. (1) Europa-Parlamentets forhandlinger (november 1999). (2001/C 46 E/161) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL P-1192/00 af Antonio Di Pietro (ELDR) til Kommissionen (10. april 2000) Om: Lukning af SGL Carbon i Ascoli Piceno (Italien) Industrivirksomheden SGL Carbon, som fremstiller grafitelektroder, ligger lige midt i den italienske by Ascoli Piceno i et kvarter med i titusindvis af beboere, som ifłlge de lokale bestemmelser skulle have v(cid:230)ret udlagt til grłnt omr(cid:229)de. N(cid:230)vnte virksomhed sender hvert (cid:229)r over 10 000 tons st(cid:230)rkt forurenende polycykliske aromatiske kulbrinter ud i atmosf(cid:230)ren med yderst alvorlige sundhedsm(cid:230)ssige fłlger for de mange tusinde beboere i kvartererne omkring virksomheden, og det er ikke tilf(cid:230)ldigt, at Ascoli Piceno indtager en trist fłrsteplads blandt italienske byer for s(cid:229) vidt ang(cid:229)r forekomsten af kr(cid:230)ftsvulster. Den aftale, hvori der blev givet tilladelse til opfłrelse af virksomheden, blev indg(cid:229)et for ca. 25 (cid:229)r siden mellem Ascoli Picenas kommunalforvaltning og virksomheden selv og udlłber i 2004. Kan Kommissionen p(cid:229)l(cid:230)gge n(cid:230)vnte kommunalforvaltning at foretage en miljłindvirkningsvurdering p(cid:229) grundlag af direktiv 85/337/E(cid:216)F (1), senere (cid:230)ndret ved direktiv 97/11/E(cid:216)F (2), for at fremskynde en eventuel lukning eller flytning af SGL Carbon og under alle omst(cid:230)ndigheder forud for udstedelsen af en ny tilladelse i 2004? Mener Kommissionen ikke, at bestemmelserne i direktiv 84/360/E(cid:216)F (3) om bek(cid:230)mpelse af luftforurening fra industrianl(cid:230)g og direktiv 96/61/EF (4) om integreret forebyggelse og bek(cid:230)mpelse af forurening finder anvendelse p(cid:229) det her fremstillede tilf(cid:230)lde? Kan Kommissionen endelig oplyse, om og p(cid:229) hvilken m(cid:229)de det vil kunne lade sig głre at oml(cid:230)gge den her omhandlede virksomhed for eventuelt at (cid:229)bne mulighed for genans(cid:230)ttelse af dens arbejdstagere? (1) EFT L 175 af 5. 7. 1985, s. 40. (2) EFT L 73 af 14. 3. 1997, s. 5. (3) EFT L 188 af 16. 7. 1984, s. 20. (4) EFT L 257 af 10. 10. 1996, s. 26


title: PREGUNTA ESCRITA E-1181/00 de Antonio Tajani (PPE-DE) a la Comisión. Protección del barrio de San Lorenzo de Florencia (Italia).

eurovoc_concepts:
European social policy
Italy
Tuscany
competence of the Member States
heritage protection

formats: html pdf print

text: 26. 1. 2001 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 26 E/157 ¿No opina la Comisi(cid:243)n que debe intervenir ante el Gobierno de Ankara, para que desista de la 2. persecuci(cid:243)n judicial y extrajudicial de que son objeto los Sres. Birdal y Erkaban? Respuesta del Comisario Verheugen en nombre de la Comisi(cid:243)n (22 de mayo de 2000) La Comisi(cid:243)n comparte las preocupaciones expresadas por Su Seæor(cid:237)a sobre la situaci(cid:243)n de Akin Birdal, que ha sido encarcelado de nuevo para cumplir el final de su condena, y de Necmettin Erbakan, condenado a un aæo de prisi(cid:243)n. Con respecto el Sr. Birdal, la Comisi(cid:243)n apoya plenamente la declaraci(cid:243)n de la Presidencia del Consejo de 30 de marzo de 2000 que invita al Gobierno turco a adoptar medidas para la liberaci(cid:243)n de este militante reconocido de los derechos humanos en Turqu(cid:237)a. Esta nueva situaci(cid:243)n es tanto mÆs deplorable cuanto que las decisiones del œltimo Consejo Europeo de Helsinki del 10 de diciembre de 1999, confirmando el estatuto de pa(cid:237)s candidato de Turqu(cid:237)a, invitan a este pa(cid:237)s a hacer un esfuerzo particular para el respeto de los criterios pol(cid:237)ticos de Copenhague. Es importante por lo tanto que Turqu(cid:237)a se comprometa con determinaci(cid:243)n en un proceso constante de democratizaci(cid:243)n y adopte las reformas necesarias. La revisi(cid:243)n, o incluso derogaci(cid:243)n, del art(cid:237)culo 312 del c(cid:243)digo penal, que es la base de la condena del Sr. Birdal en 1998 y del Sr. Erbakan en marzo de 2000, parece a este respecto inevitable. (2001/C 26 E/195) PREGUNTA ESCRITA E-1181/00 de Antonio Tajani (PPE-DE) a la Comisi(cid:243)n (12 de abril de 2000) Asunto: Protecci(cid:243)n del barrio de San Lorenzo de Florencia (Italia) ¿Tiene conocimiento la Comisi(cid:243)n del estado de degradaci(cid:243)n y abandono en el que se encuentra el barrio de San Lorenzo de Florencia? ¿C(cid:243)mo piensa proteger el patrimonio art(cid:237)stico, hist(cid:243)rico y cultural del barrio florentino, que gracias a su mercado recibe cada aæo la visita de millones de turistas provenientes de todos los pa(cid:237)ses europeos? ¿De quØ modo garantizarÆ la Comisi(cid:243)n la seguridad de los comerciantes, vendedores ambulantes y turistas y asegurarÆ el desarrollo regular del comercio, evitando as(cid:237) que la degradaci(cid:243)n dØ lugar al abandono progresivo de las actividades artesanales y a que se vac(cid:237)e el centro hist(cid:243)rico de Florencia? Respuesta de la Sra. Reding en nombre de la Comisi(cid:243)n (29 de mayo de 2000) El art(cid:237)culo 151 (antiguo art(cid:237)culo 128) del Tratado CE atribuye a la Comunidad la competencia de fomentar la cooperaci(cid:243)n de los Estados miembros en el Æmbito cultural. La cuesti(cid:243)n que plantea Su Seæor(cid:237)a no es competencia de la Comunidad, sino exclusivamente del Estado miembro en cuesti(cid:243)n, en virtud del principio de subsidiariedad. (2001/C 26 E/196) PREGUNTA ESCRITA E-1185/00 de Cristiana Muscardini (UEN) a la Comisi(cid:243)n (12 de abril de 2000) Asunto: Fiscalidad aplicada a las personas solteras El porcentaje de imposici(cid:243)n fiscal aplicado a las personas solteras var(cid:237)a en los pa(cid:237)ses de la Uni(cid:243)n Europea. Segœn una reciente investigaci(cid:243)n de la OCDE, en algunos Estados miembros la imposici(cid:243)n es superior al


title: Regionsudvalgets udtalelse om "Sjette periodiske rapport om den socioøkonomiske situation og regionaludviklingen i Den Europæiske Union"

eurovoc_concepts:
European Union
economic and social cohesion
economic development
regional policy
social development

formats: pdf print

text: C 226/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 2000 Regionsudvalgets udtalelse om »Sjette periodiske rapport om den socioøkonomiske situation og regionaludviklingen i Den Europæiske Union« (2000/C 226/10) REGIONSUDVALGET har — under henvisning til den sjette periodiske rapport om den socioøkonomiske situation og regionaludvik- lingen i Den Europæiske Union (SEK(1999) 66 endelig udg. ); under henvisning til Kommissionens beslutning af 1. september 1999 om under henvisning til EF- traktatens artikel 265, stk. 1, at anmode Regionsudvalget om udtalelse; under henvisning til præsidiets beslutning af 2. juni 1999 om at henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 1 »Regionalpolitik, Strukturfondene, Økonomisk og Social Samhørighed, Grænseover- skridende og Interregionalt Samarbejde«; under henvisning til forslag til udtalelse (CdR 388/99 rev. 2), som blev vedtaget af Underudvalg 1 den 1. december 1999 med Jean-François Bazin, Regionalrådsmedlem, Bourgogne, F/PPE som ordfører — på den 33. plenarforsamling den 12. -13. april 2000, mødet den 12. april 2000, vedtaget følgende udtalelse. 1. Indledning 1. 1. I den sjette periodiske rapport om den socioøkonomi- ske situation og regionaludviklingen i Den Europæiske Union analyseres og kommenteres regionalpolitikkens virkninger i Den Europæiske Union samt resultaterne af samhørighedspro- cessen. Også udviklingen i de ti central- og østeuropæiske lande samt Cypern behandles. 1. 2. Rapporten, som Kommissionen offentliggjorde den 28. juli 1999, er den sidste i den række dokumenter, som Kommissionen offentliggør hvert I henhold til Maastricht-traktatens artikel 130 B (1) skal Kommissionen fremover hvert tredje år udfærdige rapporter om den økonomi- ske og sociale samhørighed omfattende analyser, som tidligere indgik i den periodiske rapport. Den første samhørighedsrap- port blev forelagt og vedtaget i 1996. tredje år. 1. 3. Et nøje, detaljeret og regelmæssigt ajourført kendskab til økonomiske og sociale data for hele Den Europæiske Union er en nødvendighed. Den rapport, som den foreliggende udtalelse omhandler, udgør et stort fremskridt i forhold til de tidligere rapporter, idet den ud over ajourføringen af oplysningerne åbner nye og interessante perspektiver for økonomiens internationalisering, informationssamfundets ud- vikling, overgangen til euroen, EU’s udvidelse mod øst, regio- naløkonomi samt arbejdsmarked. (1) Artikel 159, stk. 2, i Amsterdam-traktaten. 1. 4. Herved bliver det muligt at danne sig et så objektivt billede som muligt af hovedtendenserne i regionerne i det tyvende århundredes sidste tiår i henseende til økonomi, arbejdsmarked og demografiske ændringer; at analysere kon- kurrenceevnen i regionerne; at evaluere den stedfundne udvik- ling i både de regioner, som støttes, og de, der ikke støttes af de europæiske strukturfonde; at få kendskab til og at sammenligne de eksisterende forhold i de ti central- og østeuropæiske lande samt i Cypern. Regionsudvalget ser derfor generelt med tilfredshed på 1. 5. det arbejde, som er udført forbindelse med den sjette i periodiske rapport om den socioøkonomiske situation og regionaludviklingen i Den Europæiske Union. Rapporten mar- kerer overskridelsen af en tærskel i analysen af de regionale data og påviser de fremskridt, som er gjort på dette felt siden den femte periodiske rapports offentliggørelse i 1995. Der resterer fortsat en stor indsats med hensyn til fremskaffelse af viden, men banen ser nu ud til at være kridtet op, forudsat bestræbelserne på at skabe sammenhæng i det europæiske statistiske apparat videreføres, og forudsat de undersøgelser, som ledsager EFFU’s indsats, formår at holde alle deres løfter. Et hovedelement fortjener at blive fremdraget; der sigtes til relevansen af behandlingen af konkurrenceevnen (rapportens del 2), som åbner nye perspektiver for forståelsen og afhjælp- ningen af de regionale udviklingsforskelle i Europa. 2. Analyserammens relevans 2. 1. Rapporten bygger på regionerne. En regionbaseret analyse anses for den eneste, der gør det muligt at samle oplysninger og at foretage sammenligninger, men det er samtidig indlysende, at der mellem regionerne indbyrdes består 8. 8. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 226/31 betydelige forskelle af enhver art. Nogle regioner er historisk betingede, mens andre er blevet dannet for nylig af mindre enheder, på stærkt forskellige tidspunkter og med kompetencer og beføjelser — herunder økonomiske — der ikke er identiske. Det må konstateres, at det tit er vanskeligt at sammenligne enheder, der er svært sammenlignelige i historisk, kulturel, administrativ, politisk og økonomisk henseende. Analysens begrænsninger træder især frem, når man 2. 2. henholder sig til den økonomiske teori, hvor der sondres mellem polariserede regioner (som har et aktivt centrum, der tiltrækker aktivitet fra det omkringliggende område) og homogene regioner (som består af delregioner, der minder særdeles meget om hinanden). Eksempelvis er nogle NUTS 2-regioner polariserede, mens andre er homogene. Denne sondring foretages ikke i rapporten, undtagen implicit under omtalen af byområder med en stor servicesektor, industriregio- ner med mellemstore byer og landdistrikter. Det er imidlertid svært at sammenligne polariserede regioner og homogene regioner. En sammenligning af byer og regioner må endvidere anses for atypisk. 2. 3. En uheldig, men uundgåelig statistisk virkning fordrejer undertiden analyserne af skævhederne regionerne imellem. Jo jo mere dækker større og tættere befolkede regionerne er, indikatorerne over et gennemsnit, der i realiteten kan skjule store interne skævheder. En region, der betegnes som rig, omfatter tit og ofte fattigdomsøer. Det tilkommer nok de enkelte EU-lande at opstille deres egne retfærdighedsprincip- per, men EU kan ikke se bort fra disse situationer, som tit får den offentlige opinion på lokalt plan til at tvivle på fællesskabstanken, fordi EU får skylden. Der skal her mindes om, at NUTS 2-region-opdelingen beror på afgørelser truffet af de enkelte lande, og at den ikke i alle tilfælde kan foregive at stemme overens med de kriterier om optimal virkning, som EU-myndighederne har fastsat. Regionsudvalget ytrer ønske om, at der vil blive afsat de nødvendige midler til gradvist at udarbejde mere nuancerede statistiske oplysninger, som kan give et bedre billede af skævhederne i EU’s enkelte regioner. Regionsudvalget kunne eventuelt inddrages snævert i arbejdet hermed. 2. 4. Oplysningerne om de ti central- og østeuropæiske lande og Cypern er, uagtet de statistiske fremskridt, der måtte være gjort i den seneste periode, fortsat i mange tilfælde summariske og undertiden helt upålidelige. Gennem et evt. partnerskab bør man forbedre denne viden, som bliver et nødvendigt led i et udvidet EU, og som er en forudsætning for, at man kan have tillid til en fremtidig regionalpolitik. 2. 5. Regionsudvalget går ind for, at der benyttes mere nuancerede og mere pålidelige indikatorer til måling af skævhe- derne mellem regionerne. I rapporten evalueres disse fænome- ner hovedsageligt med udgangspunkt i BNP pr. indbygger i den pågældende region set i forhold til BNP pr. indbygger for samtlige regioner under ét. Der er her tale om en ret så summarisk metode, på baggrund af de mere effektive måleværktøjer, som vore dages økonomiske videnskab råder over. Man kan således sætte spørgsmålstegn ved det relevante i hovedsagelig at operere med kvantitative, finansielle kriterier, når samfundet er inde i en anderledes udvikling, hvor hoved- vægten lægges på andre værdinormer. I det 21. århundrede kan man nemlig forestille sig udvikling af en individuel eller samfundsmæssig »efterspørgsel«, som i højere grad er rettet mod en åndelig stræben, solidaritetsidealer, økologiske målsæt- ninger, mere opmærksomhed mod fødevarekvalitet, behov, som vedrører den fysiske sundhed, livskvaliteten, osv. 2. 6. Endvidere henstiller Regionsudvalget, at man fremover eliminerer den virkning, som udsving i regionernes befolkning indebærer. BNP pr. indbygger har den fordel, at det er muligt at evaluere regionernes situation på baggrund af antallet af fysiske personer, men har samtidig den mangel, at udviklingen i situationen i en hel region udglattes på baggrund af udvik- lingen i antallet af indbyggere. Hvis der eksempelvis er tale om en region, som er blevet rigere og samtidig har tiltrukket flere arbejdssøgende personer, har denne region tilsyneladende opnået færre fremskridt i henseende til BNP pr. indbygger end udtrykt i det regionale BNP. Tallet BNP pr. indbygger kan derfor være tilbøjelig til at undervurdere skævheder. Dette svage punkt ved analysen af BNP pr. indbygger opvejes imidlertid af en nærmere undersøgelse af de faktorer, som er med til at udgøre BNP, og som medvirker til regionernes konkurrenceevne (rapportens del 2). 3. Fortsat stor arbejdsløshed og midlerne til at bekæmpe den 3. 1. Arbejdsløsheden og underbeskæftigelsen er de forhold, som Regionsudvalget ser på med størst bekymring. Derfor behandles denne del af rapporten i første række. Selv om forholdene er i bedring på visse punkter, er der i EU fortsat tale om en stor ledighed med ca. 16,5 mio. arbejdsløse; arbejdsløsheden medfører store menneskelige omkostninger og alvorlige onder i samfundet samt økonomiske skævheder i den geografiske fordeling af produktionen af varer og tjenesteydelser. Det understreges i rapporten, at arbejdsløsheden fortsat 3. 2. eksisterer i de samme områder, og at eventuelle fald i ledigheden ikke formår at opveje stigningerne. Arbejdsløsheds- øerne bør fortsat være genstand for prioriteret opmærksom- hed. Arbejdsløsheden er meget ulige fordelt i EU. De 25 regio- ner, som er bedst stillet på dette punkt, er de samme som for ti år siden. I de regioner, hvor adgangen til arbejde og beskæftigelse er ringest, steg ledighedsprocenten i samme periode fra 20 til 24 %, mod 4 % for de førstnævnte regioners vedkommende. Langtidsledigheden griber om sig, og det samme gælder arbejdsløsheden blandt førstegangs arbejdssø- gende unge. C 226/32 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 2000 3. 3. Det nævnes i rapporten, at ca. halvdelen af arbejdsløs- heden skyldes strukturforhold, som beror på en skævhed mellem strukturen i udbuddet af og efterspørgslen efter arbejde. Regionsudvalget er enig i denne analyse, men mener dog, at man i rapporten kunne have draget nogle tydeligere konklusioner med hensyn til følgende: — den nødvendige udbygning af basisuddannelse og efterud- dannelse, som er nøglen til en tilpasning til arbejdsmar- kedets behov og til dettes stærke udvikling i vore dage; — formidling af oplysninger om arbejdsmarkedet, det være sig om virksomheder eller beskæftigelsessøgende, specielt inden for EU; — foranstaltninger til sikring af et mere velfungerende ar- bejdsmarked. 3. 4. Rapporten er ikke særlig imødekommende over for kvinders beskæftigelse. Det konstateres, at kvinder, som ofte har forsørgerbyrder, bør have adgang til deltids- eller flekstids- arbejde. Dette gør det sværere for kvinder, som har en familie at tage vare på, at opnå ansvarsfulde poster. Regionsudvalget vurderer, at dette spørgsmål kræver en mere beslutsom indsats med det sigte at tilvejebringe lige muligheder for mænd og kvinder, hvad beskæftigelse og adgangen til økonomisk og socialt ansvar angår; endvidere bør der anstilles overvejelser over de negative og positive virkninger, som de former for i nogle landes positiv forskelsbehandling, der er indført familiepolitik, indebærer for kvinder. Sideløbende fremdrager rapporten sammenhængen mellem ringe arbejdsløshed og kvinders høje erhvervsfrekvens: kvinders deltidsarbejde eller forskudte arbejdstid er en del af forklaringen herpå, idet det anføres i rapporten, at 80 % af kvinderne med deltidsarbejde selv havde valgt deltid, fordi der i effektive økonomier er behov for deltid, forskudt tid og flekstid; da kvinder vælger denne arbejdsform hyppigere end mænd, opnår de en højere er- hvervsfrekvens. 3. 5. Med hensyn til skævhederne mellem regionerne anfø- res det i rapporten, at der i nogle regioner er stor efterspørgsel efter arbejdskraft, som ikke kan fremskaffes, mens det omvend- te er tilfældet i andre regioner. Dette fænomen bør søges afhjulpet gennem foranstaltninger til fremme af mobiliteten (indlæring af et nyt fremmedsprog, et mere velfungerende ejendomsmarked, distancearbejde osv. ). Rapporten kunne have skabt større klarhed over 3. 6. Kommissionens holdning til forbindelserne mellem arbejdssø- gendes sociale beskyttelse og de faktorer, som ligger til grund for arbejdsløshed, idet den ikke indeholder ret meget om mindsteløn, arbejdsløshedsydelser og mere generelt arbejdsta- gerbistand og -beskyttelse. Dette spørgsmål er ikke genstand for nogen klar holdning hverken i teorien eller i praksis. 3. 7. Det anføres flere steder i rapporten, at den høje andel af beskæftigede inden for landbruget og beslægtede erhverv optræder sideløbende med arbejdsløshed, hvorfor det anbefales disse regioner at tilstræbe en diversificering i retning af industri og tjenesteydelser. Denne vurdering kan ikke anses for helt korrekt, idet man bør undgå enhver afstandtagen fra landbrugs- aktiviteter, nedvurdering af landbrugets økonomiske og sam- fundsmæssige betydning og generalisering af en alt for produk- tivitetsbaseret model. Udviklingen i retning af et landbrug, som er knapt så intensivt og mere miljøvenligt, og som imødekommer forbrugernes efterspørgsel efter naturproduk- ter, skulle kunne gøre det muligt at opretholde og skabe arbejdspladser i Europa. Det er ikke alle regioner, der har de samme muligheder for at fremstille fødevarer, og ved at sætte skub i uundgåelige omlægninger mellem produktionsformer og ved at forberede fremtiden kan man sætte visse regioner i stand til at specialisere sig og derved opnå en økonomisk og samfundsmæssig gevinst. Det nævnes i rapporten med rette, at man bør styrke de 3. 8. dårligst stillede regioners økonomiske grundlag, dvs. udbygge aktiviteter, som er rettet mod den omkringliggende verden. En sådan tanke kan nok accepteres, når det gælder en regions mikroøkonomi, men man må være bevidst om grænserne for det regionale økonomiske grundlag, idet de samlede fordele for EU især opnås ved at eksportere til tredjelande. 4. De demografiske tendenser er faretruende 4. 1. De demografiske tendenser er i realiteten stærkt foruro- ligende og bør sætte alarmklokker i gang. Rapportens frem- skrivninger går frem til midten af 2020’erne og bygger på den nuværende udvikling, der opfattes som varig. Det anses derfor for sandsynligt: — at lave fødselsrater vil resultere i befolkningens aldring, med alle de deraf følgende sociale og økonomiske konse- kvenser; — at den erhvervsaktive befolkning også vil blive ældre, hvilket vil medføre særligt alvorlige problemer med hensyn til konkurrenceevne og den europæiske befolknings tilpas- ning til en verden under forandring; — at arbejdskraftudbuddet og nedgangen i den erhvervsaktive befolkning vil aftage allerede fra 2005/2010, formentlig med en skæv fordeling, bl. a. afhængig af medlemsstaternes og EU’s indvandringspolitik. Samhørigheden kan meget vel i løbet af ganske kort tid blive et spørgsmål, som kræver en helt anden indfaldsvinkel til befolkningsspørgsmål, foryngelse og balance mellem genera- tionerne. 8. 8. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 226/33 4. 2. Rapporten nævner virkningerne af den erhvervsaktive befolknings aldring for arbejdstagernes manglende tilpasnings- evne til nye teknologier. Undersøgelse af tiltag til fremme af efteruddannelse, kendskab til så mange af disse teknologier som muligt samt indførelse af ledelsesmetoder, som er tilpasset en ældre erhvervsaktiv befolkning, er altsammen forhold, som bør prioriteres, hvis det skal lykkes at opretholde arbejdsstyr- kens dynamik. 5. 3. Regionsudvalget udtrykker tilfredshed med de frem- skridt, som en række af de dårligere stillede europæiske regioner har opnået gennem de seneste år. Der ser ud til at være gjort betydelige og hurtige fremskridt i perioden 1991- 1996, men det skyldes for en stor dels vedkommende udvik- lingen i de nye tyske delstater, selvom nedgangen i tidsrummet 1986-1991 havde samme oprindelse, men med modsat for- tegn. Hvis man lader de nye delstater ude af billedet, er der i realiteten tale om en stort set konstant fremgang. Rapporten fremhæver meget rigtigt, at der vil blive tale 4. 3. om afhængighed af en ældre arbejdsstyrke. Denne indvirkning på EU-landenes socialregnskaber må der naturligvis tages højde for i de kommende år, da konsekvenserne vil blive betydelige. 4. 4. EU har brug for ungdommen, for en dynamisk fornyel- se af generationerne og for en fertilitetspolitik; ellers vil aldringen blive for omfattende, og EU vil miste sin evne til den nødvendige foryngelse af arbejdsstyrken. 5. Fremskridt i konvergensen, men fortsatte efterslæb 5. 1. Det konstateres i rapporten, at der er sket en reel konvergens, idet det bemærkes, at BNP i de ti regioner med det laveste BNP i løbet af det sidste tiår er steget fra 41 % af EU- gennemsnittet til 50 %; i samme tidsrum steg BNP for de 25 fattigste regioner fra 52 til 59 % af EU-gennemsnittet; BNP for de fire såkaldte samhørighedslande steg fra 65 til 76,5 % af gennemsnittet (tallet anslås til 78 % i 1999). Det konstateres bl. a. , at samhandelen mellem disse fire lande og de øvrige EU- lande blev fordoblet i løbet af den seneste tiårsperiode, for hvilken der foreligger oplysninger. Der er dog fortsat 5. 2. tale om efterslæb, og det er indlysende, at byer/hovedstæder — selv i samhørighedslande- ne, hvor de konstaterede resultater lægger op til en ny politik — fortsat vil tiltrække en større andel af BNP på bekostning af landdistrikterne. Tages der hensyn til de sociale spændinger, som opstår på grund af denne tiltrækning, der er stærkt ulige fordelt i alle EU-lande, og som EU bruger og fortsat vil bruge store pengemidler på, må iværksætteriveren — som vi naturligvis lægger stor vægt på — selvsagt ikke føre til, at der opstår alt for store skævheder i væksten mellem de forskellige europæiske regioner. Den Europæiske Unions regionalpolitik må ikke være begrænset til blot at bekæmpe skævheder, som er en følge af koncentrationer, globalisering, virksomhedsflyt- ninger, osv. , men skal tværtimod medvirke til at forebygge sådanne skævheder. 5. 4. Alt i alt kan der konstateres tre hovedfænomener: fortsættelse af en kraftig vækst i den bymæssige og industrielle akse, som går diagonalt gennem Den Europæiske Union, med en styrkelse af polerne; en uensartet indhentning af efterslæbet for de forskellige geografiske områder, der omfattes af mål 1; ringe vækst i en lang række såkaldte perifere regioner, som ikke er støtteberettigede inden for mål 1. 5. 5. Brugen af et gennemsnit må anses for uheldig, når det gælder analyserne af konvergensen pr. land. I den sammenblan- ding af tal for de fire samhørighedslande, der benyttes til at påvise konvergens, overser man, således som det fremgår af tabel 1 i bilaget til den sjette rapport, at Grækenland og Spanien i perioden 1991-1996 opnåede en vækst, der lå lavere end EU-gennemsnittet (henholdsvis + 1 % og + 1,3 % gennemsnitlig årlig vækst mod et EU-gennemsnit på + 1,5 %). Det er givet, at medregningen af den kraftige udvikling i Irland (+ 7,1 % i årligt gennemsnit) gør det muligt at fremvise en gennemsnitlig vækst, som ligger langt højere for de fire samhørighedslande (+ 1,7 % mod + 1,5 %). Brug af et gen- nemsnit er i dette tilfælde mere end diskutabelt. 6. Konkurrenceevnen 6. 1. I rapporten har man valgt at måle regionernes konkur- renceevne ud fra forholdet mellem BNP og indbyggertallet, dvs. i BNP pr. indbygger, der i forvejen anvendes som målestok for regionernes udviklingsniveau. Dette viser sig at ligge temmelig langt fra de to definitioner på konkurrenceevne, som forslås i samme rapport, nemlig »evnen hos virksomheder, brancher, regioner, nationer og overnationale regioner til at skabe forholdsvis høje indkomst- og beskæftigelsesniveauer i en international konkurrencesituation« og navnlig »evnen til at fremstille varer og tjenesteydelser, der kan stå sig på internationale markeder, samtidig med at de opretholder høje og bæredygtige indkomstniveauer«. Svaret på dette spørgsmål finder man imidlertid næppe ved at måle BNP pr. indbygger. Konkurrenceevne består således i at producere til priser, som svarer til eller ligger under verdensmarkedspriserne. Rapporten behandler ikke så meget konkurrenceevnen, som den foretager en vis beskrivende opløsning af forskellene pr. indbygger. Selv om analysen alligevel kan have interesse, kræver den en række kommentarer. C 226/34 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 2000 6. 2. Ifølge rapporten er BNP/Indbyggertal således lig med (BNB/Beskæftigelse) x (Beskæftigelse/Befolkning i erhvervsaktiv alder) x (Befolkning i erhvervsaktiv alder/Samlede befolkning). Det sidste element i opløsningen, nemlig forholdet mellem befolkning i den erhvervsaktive alder og den samlede befolk- ning, gås der let henover, da det anses for at bidrage forholdsvis lidt til den samlede variation og for ikke at være særlig modtagelig for politisk påvirkning. Alligevel anføres det på et tidligere sted, at dette forhold mindskes med tiden. 6. 7. Direkte udenlandske investeringer behandles i rappor- ten på en konkret og neutral måde. Det må konstateres, at de kan spille en vigtig rolle for udviklingen af alle regioner, da de er med til at øge produktionskapaciteten og produktiviteten. Ved at skabe stabile beskæftigelsesforhold og tilvejebringe gode uddannelsesmuligheder i virksomhederne kan udenlandske investeringer også være med til at forbedre de sociale forhold. Man bør dog modvirke uheldige indvirkninger på den europæi- ske erhvervskultur og beskæftigelsen, hvis sådanne skævheder skulle vise sig. 6. 3. Rapporten benytter således primært de to øvrige elementer som forklaring på konkurrenceevnen, nemlig dels forholdet mellem BNP og beskæftigelse — dvs. arbejdskraftens produktivitet — og dels forholdet mellem beskæftigelse og befolkning i den erhvervsaktive alder — dvs. beskæftigelsesgra- den. Imidlertid synes man i rapportens 3. del at anlægge et synspunkt, som afviger herfra, idet beskæftigelsesgraden hér ikke betragtes som en eksogen faktor, men som en funktion af produktiviteten. Det anføres således, at konkurrenceevnen nok afhænger af produktiviteten, men samtidig betegnes øget produktivitet som en forudsætning for øget beskæftigelse. Arbejdskraftens produktivitet influerer således utvivlsomt på konkurrenceevnen, som medfører øget produktion og dermed beskæftigelse, men samtidig medfører produktivitetsgevinsten, at der anvendes færre arbejdstagere til den samme produktion. 6. 4. Med hensyn til produktiviteten og aktivitetsgraden kan arbejdskraftens produktivitet tilsyneladende betegnes som tilfredsstillende, hvilket er opmuntrende. Den fulde beskæfti- gelse, som hele samfundet har sat som mål, er derimod fortsat vanskelig at opnå. I rapporten undersøges en række forklarende faktorer, blandt hvilke kan nævnes: den økonomiske aktivitets struktur, omfanget af innovationsvirksomhed, tilgængelighed samt arbejdsstyrkens kvalifikationer. Mens erhvervsstrukturen kun kan udvikles langsomt, lader omfanget af innovationsvirk- somhed sig forbedre hurtigere via EU-tiltag som f. eks. et bedre patentsystem eller andre foranstaltninger, der kan hjælpe med til at udmønte innovationen i markedsegnede varer og tjenesteydelser. Det pointeres i rapporten, at innovationer ikke udbre- 6. 5. des tilstrækkelig hurtigt i Europa — i modsætning til situatio- nen i navnlig USA. Efter Regionsudvalgets opfattelse er det nødvendigt for alle regioner i EU, at forskning, innovation og teknologisk udvikling forbedres. 6. 8. Udviklingen af transport- og kommunikationsinfra- strukturer er en uomgængelig forudsætning for skabelsen af en europæisk Union på hele kontinentet. Tilbage står så at fastlægge, hvilke regioner og transportformer der må komme i første række. Såvel det personlige samkvem som udvekslingen af varer og tjenesteydelser har præget hele den europæiske civilisations historie. Ved at fremme denne udvikling bidrager man konkret til EU-samarbejdet. 6. 9. Geografisk set bør EU navnlig satse på etablering af moderne transport- og kommunikationsforbindelser på hele det europæiske område. Det er absolut nødvendigt med forbindelser mellem Øst og Vest som markering af den samhørighed, der skal tilvejebringes mellem EU og de central- og østeuropæiske ansøgerlande. EU bør ligeledes medvirke til at udfylde hullerne i Nord/Syd-aksen i Vesteuropa, uden dog at glemme regionerne i EU’s yderste periferi, især øerne, der har brug for passende transport- og kommunikationsmidler. Hvad angår de enkelte transportformer og samspillet 6. 10. mellem dem, må EU på grundlag af nutidens avancerede teknologier gennemføre en revolution på transport- og kom- munikationsområdet svarende til den, der fandt sted i 1800- tallet. I første række må der fastlægges en strategi for hele Europa, og derefter kan man prioritere enkeltprojekter, som er i tråd med denne strategi. Såvel landeveje og jernbaner som skibsfart, kystskibsfart, flod- og kanalsejlads og luftfart har en rolle at spille i fremtiden, og dét i et samspil, som på den ene side tilgodeser miljøet, men som samtidig tager højde for, at transport og kommunikation er en del af livskvaliteten og selve ideen bag enhver civilisation. Det er klart, at persontrafikken og godstransporten fremover må holdes langt skarpere adskilt og udvikles hver for sig. Dette er en vigtig udfordring for EU, som Regionsudvalget vil være med til at tage op. 6. 6. Rapporten påpeger, at små og mellemstore virksom- heder på den ene side anses for at spille en afgørende rolle for jobskabelsen, men at det på den anden side er vanskeligt at få et klart indtryk af deres bidrag, fordi de besluttende myndighe- der ikke råder over præcise statistiske oplysninger om de enkelte virksomheder. Generelt halter EU bagefter, når det gælder risikokapital og finansiel støtte til højteknologiske SMV’er. Energien behandles temmelig neutralt i rapporten, 6. 11. selv om emnet er et af de mest ømtålelige i vore dage. Bortset fra den vedvarende energi kommer man ikke ind på spørgsmålet om energikilder. Navnlig det kontroversielle a-kraftproblem forbigås. Som noget interessant peger rappor- ten på, at energiintensiteten (målt på energiforbrug pr. BNP- enhed) er højere i de dårligst stillede regioner. Det er således 8. 8. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 226/35 ikke nok at udvikle energiinfrastrukturerne og mindske afhæn- gigheden af energiimport. Det er også nødvendigt med energi- sparetiltag. De mindst udviklede regioner bruger nok mindre energi pr. indbygger med tilsvarende mindre forurening til følge, men de bruger til gengæld mere fossilt brændsel. Rapporten foreslår, at man satser på vedvarende energikilder. Dette er kun realistisk i de regioner i Sydeuropa, som har mange solskinstimer, eller i regioner med kraftig vind, og det kræver under alle omstændigheder store ledige jordarealer, som ikke bruges til landbrugsformål, idet vedvarende sol- og vindenergi er særdeles pladskrævende, i det mindste hvis man tilstræber en energiproduktion i større målestok. 6. 12. Rapporten giver interessante oplysninger om tele- kommunikation, dækningsgrad (antallet af telefonlinjer pr. indbygger) og tjenestens kvalitet (digitaliseringsgrad). Men man kommer ikke ind på et nyt fænomen som GSM- eller satellitmobiltelefoner, som ellers yder et vigtigt bidrag til erhvervsinfrastrukturen i områder med et udviklingsefterslæb, der ofte forsømmes af teleoperatørerne. De nye teknologier er selve porten til den moderne verden, og de regioner, som er bagud på dette område, er også dem, der hyppigst lades i stikken af marked og igangsættere. 6. 13. Vandressourcerne afhænger i meget høj grad af de geografiske forhold, og vandproblemet bliver en af EU’s store udfordringer i fremtiden. Rapportens oplysninger om vandreserverne pr. indbygger i de enkelte lande peger i retning af, at situationen tager sig værst ud i de mest udviklede lande, og at det derfor er dem, som må afsætte flest penge til formålet. I rapporten anføres med rette, at genanvendelse af husholdningsaffald set ud fra et miljøsynspunkt må anses for den bedste metode, selv om en sådan genanvendelse er og bliver kostbar. 6. 14. Med hensyn til de menneskelige ressourcer afdækker rapporten forskellene mellem de enkelte lande på et område, hvor udviklingen nødvendigvis må gå langsomt. Derimod står der næsten intet om sammenhængen mellem menneskelige ressourcer og økonomiske præstationer, selv om det er en velkendt sag, at de menneskelige ressourcer kan føre til voksende udbytte — som så til gengæld kan komme i konflikt med konvergensprocessen, hvis man tilslutter sig teorien om »endogen vækst. « 6. 15. Hvad angår institutionerne og de samfundsmæssige ressourcer, forekommer det optimistisk, når rapporten hævder, at »den europæiske integration (er) en afgørende faktor, idet den stiller regionerne overfor institutionstyper og konkurrence fra hele Unionen. « Med hensyn til de offentlige institutioners struktur befinder regionerne sig således i et nationalt afhængig- hedsforhold, og deres spillerum er ofte ret begrænset. Når det få gælder firmaernes institutionelle struktur, bliver meget afgørende beslutninger truffet lokalt, med mindre der er tale ledelse. Det er ikke bevist, at om SMV’er med regional decentralisering altid er den mest effektive løsning. Under alle omstændigheder forudsætter den bestemte konkurrencevilkår fuldstændig information, aktørernes nærhed), (transparens, som ikke altid er til stede. Præstationsledelse i den offentlige sektor er ikke nogen decideret nyhed og er, som det siges i rapporten, vanskelig at skelne fra centralt styret planøkonomi; dens effektivitet er derfor ikke en given ting. Det forekommer også optimistisk, når man i rapporten hævder, at privat/offent- ligt partnerskab medfører en mere effektiv offentlig ledelse. Der opstår tit uheldige ledsagefænomener som f. eks. pressions- grupper, tendens til korruption samt monopolistiske skævhe- der, fordi de store firmaer har større indflydelse end SMV’erne, hvortil yderligere kan nævnes presset fra bank- og finanssyste- met. Som nævnt risikerer den horisontale ledelsesmodel at blive temmelig ufleksibel; meget ofte konstaterer man, at netværk af denne type primært er kompromissøgende, dvs. søger at videreføre det bestående. Alt 6. 16. i alt må der udtrykkes tilfredshed med den samlede kvalitet af den periodiske rapports andel del. Den rummer nogle særdeles interessante perspektiver med hensyn til målet om et reelt oplæg til en velafbalanceret udvikling af hele det europæiske område. Det kapitel, der bærer titlen »Hvordan forklares konkurrenceevne: fælles træk for frem- gangsrige regioner«, vil utvivlsomt medføre supplerende un- dersøgelser i de kommende måneder. Påvisningerne af de fire faktorer, som bidrager mest til BNP-vækst, er dog overbevi- sende: a) Den økonomiske aktivitets struktur er et hovedelement, som kræver ganske særlige politiske bestræbelser med hensyn til det europæiske produktionsapparats fordeling og med hensyn til midlerne til at nå frem til en bedre balance. b) Omfanget af innovationsvirksomhed er lige så overbevisen- de. Også på dette punkt er det i politisk henseende vigtigt med en bedre nuancering mellem forsknings- og udviklingspolitik og økonomisk, social og geografisk samhørighed. Dette understreges i øvrigt ganske særligt i kapitlet om FTU. c) Regionsudvalget kan kun udtrykke tilfredshed med, at man tager hensyn til indikatoren tilgængelighed. Denne indikators snævre sammenhæng med BNP kommer næppe som en overraskelse, men fortjener at blive bekræftet. Forhåbentlig vil de supplerende undersøgelser, som bebu- des gennemført i den nærmeste fremtid, bevirke, at der snarest vil blive taget hensyn til denne faktor, som har så stor betydning for regionalpolitikkernes iværksættelse, men også for de transeuropæiske transportnet (revision af TEN-T) og samtlige transportpolitikkerne. d) Endelig må kvalifikationer anses for et særdeles relevant område, som nødvendiggør en bedre nuancering af de tiltag, der falder inden for Regionalfonden, og dem, der henhører under Socialfonden. Europa-Kommissionen har allerede tit slået til lyd herfor, uden at dette dog er gennemført i tilstrækkelig grad i programmeringsdoku- menterne og EF-støtterammerne. Der er givetvis baggrund for nye tiltag på dette felt. C 226/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 2000 Som afslutning på dette punkt skal der udtrykkes tilfredshed med resultaterne af rapportens kort 29, som giver et fortrinligt billede af forholdet mellem centrum og periferi i Den Europæi- ske Union. Der kan næppe forelægges nogen mere overbevisen- de påvisning af, at en indikator af denne type bør tages med i billedet i strukturpolitikkerne. Udviklingen i disse fire nøgleva- riabler, i sammenhæng med BNP, vil desuden udgøre et godt grundlag for en evaluering af udviklingen i forholdet mellem centrum og periferi i EU. 7. Samhørighedspolitikkens virkning 7. 1. Denne udtalelse omhandler ikke de enkelte regioners specifikke situation i EU, for det ville være ensbetydende med at skulle opremse hver enkelt regions bemærkninger, ønsker og krav, hvilket ikke er Regionsudvalgets opgave med denne udtalelse. 7. 2. På trods af betydelige fremskridt inden for den seneste periode lægges der i rapporten ikke skjul på, at den politik, der skal skabe regional samhørighed, stadig ikke er tilstrækkelig virkningsfuld. Der er fortsat store forskelle, hvis man sammen- ligner et enkelts lands regioner, men også hvis man betragter samtlige regioner. Det skal understreges, at målsætningen er meget ambitiøs og ny i den europæiske historie: det er vanskeligt at vurdere resultaterne efter så kort tid. Strukturfon- dene har tilsyneladende bidraget positivt til at mindske ulighe- der i EU, navnlig til gavn for Grækenland, Irland, Portugal og Spanien samlet set. I rapporten nævnes med rette, at det er svært at vurdere strukturfondenes virkning, fordi så mange andre faktorer spiller ind, som er vanskelige at tage højde for i vurderingen. 7. 3. I mål 1- og mål 6-regionerne er arbejdsløsheden trods mange tiltag fortsat høj, men BNP pr. indbygger bevæger sig mod gennemsnittet. I rapporten tales hovedsageligt om lav beskæftigelsesgrad i forbindelse med arbejdsløshed, men det er snarere en konstatering end et forsøg på at finde årsagen til fænomenet. Visse regioner har nydt godt af udviklingsstøtten. Som det foreslås i rapporten, er det sikkert nyttigt at måle virkningen af den økonomiske bistand objektivt for at kunne give hver af de dårligt stillede regioner den samme mulighed for fremskridt. 7. 5. De foreliggende undersøgelser viser, at strukturfondene har haft en gavnlig virkning i de regioner, der har modtaget støtte, hvilket har udlignet de regionale forskelle. Regionsudval- get betragter denne virkning positivt. 7. 6. Konvergensen rejser imidlertid et vigtigt økonomisk spørgsmål i forbindelse med diskussionen om på den ene side: — at søge størst mulig vækst overordnet set og på den anden side — at give regionerne lige muligheder for vækst eller udvikling. Af retfærdighedsgrunde vil man forsøge at give mest muligt til de dårligst stillede regioner, samtidig med at man forbliver effektiv, det vil sige at man sikrer størst mulig udvikling overordnet set. Men lighed er ikke altid ensbetydende med forsøget på at udvikle effektivitet, og det er ikke altid i regionerne lige meget, at man opnår den størst mulige udvikling globalt set. Det betyder ikke, at det ikke er muligt at nå frem til lighed mellem regionerne, men blot at man skal holde sig for øje, at arbejdet hen imod regional lighed kan få konsekvenser for den samlede udvikling. Som indikator for det ønskede resultat kunne man 7. 7. vurdere udviklingen i strukturstøtten i forhold til den globale vækst, ikke for at sætte spørgsmålstegn ved støtten, men fordi det ville være naturligt at have en indikator, eftersom strukturfondene har til formål at skabe en ensartet udvikling. 7. 8. Det kunne ligeledes være interessant at måle multipli- kationseffekten af de tilførte beløb (det vil sige forholdet mellem væksten i BNP for regionen, som kan tilskrives strukturfondens tiltag, og det beløb, den pågældende region har modtaget fra strukturfondene). Selvom en sådan indikator kun giver et overordnet billede af resultatet, ville den alligevel være en nyttig rettesnor for strukturfondene ved siden af rapportens oplysninger om BNP og fald i arbejdsløsheden. 7. 9. Målsætningen om at skabe ensartet udvikling i regio- nerne er mere krævende end målsætningen om samme væk- strate, da førstnævnte forudsætter konvergens, hvilket betyder, at de ringest stillede regioner skal vokse endnu hurtigere end de førende regioner. 8. Udvidelsen For mål 2-regionerne ser situationen overordnet bedre 7. 4. ud, selvom de ofte forbliver udsatte (produktionsenheder flytter eller nedlægges). I mål 5b-regionerne har stigningen i den erhvervsaktive befolkning betydet, at arbejdsløsheden overordnet set ikke er faldet, selvom der er skabt flere job. Det skyldes, at der er sket en aktivitetsspredning i den førhen landbrugsdominerede erhvervsstruktur. 8. 1. Det fremgår af rapporten, at de øst- og centraleuro- pæiske lande samt Cypern, som EU overvejer at optage som medlemmer, stort set er klar til tiltrædelse i kraft af deres politiske valg, udvikling mod markedsøkonomi og de resulta- ter, de allerede har nået i løbet af et årti. 8. 8. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 226/37 Selv om det ikke er Regionsudvalgets opgave at træffe 8. 2. beslutning herom, vil udvalget gerne gøre opmærksom på: — at de pågældende lande ikke udgør alle de lande, der kan tænkes at anmode om optagelse i EU; — at man ikke kan se bort fra en lang række praktiske forhold af politisk, økonomisk, social, kulturel og ideologisk art, der har tilknytning til disse landes nutid, fortid og fremtid, og som ikke hovedsageligt kommer til udtryk ved et BNP for regionen, men ved nogle nationale målsætninger, der vanskeligt lader sig definere; — at EU ikke må skabe urealistiske forhåbninger, således at man er sikker på efterfølgende at kunne føre dem ud i livet, og EU skal derfor kende de utallige indenrigs- og udenrigspolitiske konsekvenser, disse landes optagelse utvivlsomt vil få, og kunne vurdere både EU’s og disse ansøgerlandes reelle evne til at forme et fremtidigt og reelt solidarisk Europa; — at EU skal kunne føre en fremadrettet og ansvarlig dialog med disse lande uden at glemme, at fundamentet — dvs. den europæiske enhed — kun er politisk og moralsk og baseret på frie og solidariske samfund: Europa skal først og fremmest være en forestilling om samfund med fælles mål for fremtiden, og det kan kun lykkes, hvis projektet er reelt; — at vi på ingen måde indtager en skeptisk holdning til udvidelsen, men det er en betingelse, at denne krones med held, da der i modsat fald vil opstå større vanskeligheder i Den Europæiske Union og i ansøgerlandene: det ville være en fordel, om man i den forberedende etape i højere grad inddrog Regionsudvalget, der som repræsentant for de regionale myndigheder formår at tilvejebringe og udvikle det grundlæggende samarbejde og berede jordbunden for dette forehavendes succes. Specielt må et lands ansøgning om EU-medlemskab ikke afføde et alt for voldsomt pres på befolkningen i henseende til økonomisk tilpasning og tilpasning af leveform, da der ellers vil kunne blive tale om en afvisende holdning fra befolkningens side. 8. 3. Ifølge rapporten er der med enkelte undtagelser store forskelle mellem EU’s regioner og regionerne i ovennævnte Bruxelles, den 12. april 2000. ansøgerlande. En optagelse i EU afhænger ikke kun af økono- miske kriterier, og navnlig ikke kun af en harmonisk udvikling mellem disse landes regioner. Ansøgerlandene har meget at indhente: i forbindelse med deres tiltrædelse af EU må det regionale aspekt således vige for de nationale spørgsmål, selvom en harmonisk territorial udvikling naturligvis er at foretrække. 8. 4. Det fører til den uomgåelige diskussion om vækst kontra ensartet udvikling af regionerne. Skal disse lande udvikle sig hurtigst muligt for at nå det niveau, en tiltrædelse af EU forudsætter? Eller skal de forsøge at skabe en ensartet, men til gengæld langsommere udvikling i de forskellige regioner (vel vidende at man, som nævnt i rapporten, langt fra er kommet sig over chokket på overgangen fra forrige til nuværende periode med et fald i BNP og BNP pr. indbygger)? 8. 5. Af rapporten fremgår det, at de central- og østeuropæi- ske lande nyder godt af betydelige udenlandske investeringer, men at investeringerne kun foretages i bestemte lande og kun kommer fra visse lande i EU. Det er og bliver et ømt punkt, og århundredes europæisk historie har lært os at træde varsomt. 8. 6. I rapporten tages det for givet, at disse lande arbejder hen imod en samfundsmodel, der ligner den vesteuropæiske, men i virkeligheden arbejder de hen imod en model, der endnu ikke er færdigudviklet. Regionsudvalget mener, at det spiller en vigtig rolle i denne sammenhæng, for det Europa, Regions- udvalget ønsker, må bygges på både decentralisering og samhørighed og baseres på fælles værdier. 8. 7. Regionsudvalget ser gerne, at ansøgerlandene skaber sig nogle politiske og administrative strukturer i regionerne, der gør det muligt at drøfte de samme spørgsmål inden for samme institutionelle ramme. Regionsudvalget vil gerne involveres i gennemførelsen af ansøgerlandenes regionale strategier. Cypern er helt klart et særligt tilfælde. De økonomiske 8. 8. kriterier lægger op til en optagelse i EU. BNP i Cypern udgør 75 % af gennemsnittet i EU. Arbejdsløsheden er lav, beskæftigelsen høj, men produktiviteten tilsvarende lav, og det er dette område, der skal sættes ind på. Jos CHABERT Formand for Regionsudvalget


title: Verordening (EG) nr. 755/2000 van de Commissie van 12 april 2000 tot vaststelling van de restituties bij uitvoer van witte en ruwe suiker in onveranderde vorm

eurovoc_concepts:
export refund
raw sugar
white sugar

text: L 92/6 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 13. 4. 2000 VERORDENING (EG) Nr. 755/2000 VAN DE COMMISSIE van 12 april 2000 tot vaststelling van de restituties bĳ uitvoer van witte en ruwe suiker in onveranderde vorm DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeen- schap, Gelet op Verordening (EG) nr. 2038/1999 van de Raad van 13 september 1999 houdende een gemeenschappelĳke ordening der markten in de sector suiker (1), inzonderheid op artikel 18, lid 5, tweede alinea, Overwegende hetgeen volgt: (1) (2) (3) Krachtens artikel 18 van Verordening (EG) nr. 2038/ 1999 kan het verschil tussen de noteringen of de prĳzen op de wereldmarkt voor de in artikel 1, lid 1, onder a), van die verordening genoemde producten en de prĳzen voor deze producten in de Gemeenschap overbrugd worden door een restitutie bĳ de uitvoer. Krachtens Verordening (EEG) nr. 2038/1999 moeten de restituties voor witte suiker en ruwe suiker, welke niet gedenatureerd en in onveranderde vorm uitgevoerd zĳn, vastgesteld worden rekening houdend met de toestand op de markt van de Gemeenschap en op de wereldmarkt suiker, en vooral met de in artikel 19 van voor genoemde verordening bedoelde prĳs- en kosten- elementen. Volgens dit artikel moet eveneens met het economische aspect van de voorgenomen uitvoertrans- actie rekening worden gehouden. Voor ruwe suiker moet de restitutie vastgesteld worden voor de standaardkwaliteit die bepaald is in artikel 1 van Verordening (EEG) nr. 431/68 van de Raad van 9 april 1968 houdende vaststelling van de standaardkwaliteit voor ruwe suiker en van de plaats van grensoverschrĳ- ding van de Gemeenschap voor de berekening van de cif-prĳzen in de sector suiker (2), gewĳzigd bĳ Verorde- ning (EG) nr. 3290/94 (3). Deze restitutie werd boven- dien vastgesteld overeenkomstig artikel 19, lid 4, van Verordening (EEG) nr. 2038/1999. Kandĳsuiker werd omschreven in Verordening (EG) nr. 2135/95 van de Commissie van 7 september 1995 inzake uitvoeringsbe- palingen voor de toekenning van uitvoerrestituties in de sector suiker (4). Het aldus berekende restitutiebedrag voor gearomatiseerde suiker en suiker waaraan kleur- stoffen zĳn toegevoegd, moet gelden voor de hoeveel- heid sacharose in de betreffende suiker en bĳgevolg worden vastgesteld per percent sacharosegehalte. De toestand op de wereldmarkt of de bĳzondere eisen van bepaalde markten kunnen het noodzakelĳk maken de restitutie voor suiker naar gelang van de bestemming te variëren. In bĳzondere gevallen kan het bedrag van de restitutie worden vastgesteld bĳ besluiten van verschillende aard. De restitutie moet elke twee weken worden vastgesteld. De restitutie kan tussentĳds gewĳzigd worden. De toepassing van deze regels op de huidige situatie van de suikermarkt en met name op de noteringen of prĳzen van suiker in de Gemeenschap en op de wereldmarkt voert tot het vaststellen van de restitutie ter hoogte van de in de bĳlage aangegeven bedragen. De in deze verordening vervatte maatregelen zĳn in overeenstemming met het advies van het Comité van beheer voor suiker, (4) (5) (6) (7) (8) HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Artikel 1 De restituties bĳ de uitvoer in onveranderde vorm van de in artikel 1, lid 1, onder a), van Verordening (EEG) nr. 2038/1999 genoemde producten, welke niet gedenatureerd zĳn, worden vastgesteld overeenkomstig de bedragen aangegeven in de bĳlage. Artikel 2 Deze verordening treedt in werking op 13 april 2000. Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselĳk in elke lidstaat. Gedaan te Brussel, 12 april 2000. Voor de Commissie Franz FISCHLER Lid van de Commissie (1) PB L 252 van 25. 9. 1999, blz. 1. (2) PB L 89 van 10. 4. 1968, blz. 3. (3) PB L 349 van 31. 12. 1994, blz. 105. (4) PB L 214 van 8. 9. 1995, blz. 16. 13. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 92/7 bĳ de verordening van de Commissie van 12 april 2000 tot vaststelling van de restituties bĳ uitvoer van witte en ruwe suiker in onveranderde vorm BĲLAGE Productcode 1701 11 90 9100 1701 11 90 9910 1701 11 90 9950 1701 12 90 9100 1701 12 90 9910 1701 12 90 9950 Restitutiebedrag — in EUR/100 kg — 42,69 41,56 42,69 41,56 (1) (1) (2) (1) (1) (2) 1701 91 00 9000 0,4641 — in EUR/1 % sacharose × 100 kg — 1701 99 10 9100 1701 99 10 9910 1701 99 10 9950 — in EUR/100 kg — 46,41 47,37 45,18 1701 99 90 9100 0,4641 — in EUR/1 % sacharose × 100 kg — (1) Dit bedrag geldt voor ruwe suiker met een rendement van 92 %. Indien het rende- ment van 92 %, wordt het bedrag van de toe te passen restitutie berekend overeenkomstig het bepaalde in artikel 19, lid 4, van Verordening (EG) nr. 2038/1999. geëxporteerde van de afwĳkt suiker ruwe (2) Vaststelling geschorst door Verordening (EEG) nr. 2689/85 van de Commissie (EEG) gewĳzigd bĳ Verordening (PB L 255 van 26. 9. 1985, blz. 12), nr. 3251/85 (PB L 309 van 21. 11. 1985, blz. 14)


title: WRITTEN QUESTION E-1165/00 by Bart Staes (Verts/ALE) to the Commission. White Paper on Food Safety and the European Food Authority.

eurovoc_concepts:
common commercial policy
food safety
precautionary principle

text: 13. 2. 2001 EN Official Journal of the European Communities C 46 E/137 That is why the Commission has called on the Council and the Parliament on several occasions to improve the collection, analysis and dissemination of data on health, and their quality and comparability. The Commission would reassure the Honourable Member on the question of possible overlap between the measures of the Commission and those of the Member States. It has no intention of taking the place of the Member States. All the work under way in the area of nutritional health monitoring is being done together with the Member States, with the Commission initiating and coordinating such work. (2001/C 46 E/157) WRITTEN QUESTION E-1165/00 by Bart Staes (Verts/ALE) to the Commission (12 April 2000) Subject: White Paper on Food Safety and the European Food Authority The White Paper on Food Safety (COM(1999) 719 final) was published in January 2000. Chapter 4 is concerned with establishing a European Food Authority (EFA). Chapter 5 considers legislation on food safety. The Commission wishes to clarify and enhance the existing WTO framework (section 108). The precautionary principle must be respected in the field of food safety. The main requirement is to devise a standard methodology for applying this principle. Measures taken by other countries to refuse EU products are to be studied in the context of the opportunities afforded by the SPS Agreement. The EU wants to accede to the Codex Alimentarius and the International Office of Epizootics. for adequate Does the Commission regard the existing rules of application of the precautionary principle? If so, what shortcomings does the Commission identify in the Agreement? What proposals will the Commission make to remedy them? If not, will the Commission nevertheless make proposals? the SPS Agreement as insufficient Answer given by Mr Byrne on behalf of the Commission (16 June 2000) The Commission believes that the Agreement on Sanitary and the provisions of Article 5(7) of Phytosanitary Measures (SPS) reflect the application of the precautionary principle. This article does not provide for the preparation of guidelines for its application. However, with regard to food safety, the Codex Alimentarius, whose standards are taken into consideration by the SPS, took on the responsibility, at the Community(cid:146)s request, for defining the precautionary principle and drawing up guidelines for its application. The various reports of the Standing Appellate Body of the World Trade Organisation have shown that this paragraph does not exhaust the application of the precautionary principle in the SPS Agreement and that it must not be considered independently of the provisions of Articles 2 and 5 thereof. Although the SPS Agreement could be modified to classify better the conditions for the application of the precautionary principle, in the view of the Commission this is probably not necessary, since the same result may be achieved by developing binding guidelines for the application of Article 5(7) which would certainly allow for the correct and non-protectionist use of the precautionary principle in the future. The Community presented a Communication on the Application of the Precautionary Principle at the meeting of the Committee on Sanitary and Phytosanitary Measures of the WTO in March 2000 in an attempt to stimulate a discussion with its partners and to pave the way for a joint approach in the future


title: Parecer do Comité das Regiões sobre "Para uma estratégia europeia de gestão integrada das zonas costeiras (GIZC): Princípios gerais e opções políticas"

eurovoc_concepts:
coastal region
cooperation policy
development policy
regional policy
town and country planning

text: C 226/38 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 8. 8. 2000 Parecer do Comité das Regio˜ es sobre «Para uma estratégia europeia de gesta˜o integrada das zonas costeiras (GIZC): Princı´pios gerais e opço˜ es polı´ticas» O COMITE´ DAS REGIO˜ ES, (2000/C 226/11) Tendo em conta o documento de reflexa˜o «Para uma estratégia europeia de gesta˜o integrada das zonas costeiras (GIZC): Princı´pios gerais e opço˜ es polı´ticas» e o documento de acompanhamento «Liço˜ es do Programa de Demonstraça˜o da Comissa˜o Europeia sobre a Gesta˜o Integrada das Zonas Costeiras (GIZC)», preparados pelo grupo de peritos tema´ticos do Programa de Demonstraça˜o sobre a GIZC; Tendo em conta a decisa˜o da Mesa, de 15 de Setembro de 1999, nos termos do n. o 5 do artigo 265. o, de incumbir a Comissa˜o 4 — Ordenamento do Territo´ rio, Polı´tica Urbana, Energia e Ambiente — de elaborar o correspondente parecer; Tendo em conta o parecer do Comité das Regio˜ es sobre a Comunicaça˜o da Comissa˜o sobre a Gesta˜o Integrada das Zonas Costeiras (CdR 114/96) (1); Tendo em conta o projecto de parecer (CdR 359/99 rev 1 ), adoptado pela Comissa˜o 4, em 2 de Dezembro de 1999 (relatora: Annette McNamara (IRL, AE), adoptou, na 33. a reunia˜o plena´ria de 12 e 13 de Abril de 2000 (sessa˜o de 12 de Abril) o seguinte parecer. 1. Introduça˜o — manter a biodiversidade e a produtividade dos ecossistemas costeiros e melhorar a qualidade do ambiente costeiro. A zona costeira é uma faixa de territo´ rio terrestre e 1. 1. marı´timo cujas dimenso˜ es sa˜o determinadas pelas necessidades da sua gesta˜o. Varia consideravelmente em a´rea, geomorfolo- gia, hidrologia, biodiversidade, ordenamento do territo´ rio e sistemas administrativos, culturais e socioecono´ micos. A` dinâmica e à diversidade fı´sica pro´ prias da zona costeira acresce o facto de que raramente adere às fronteiras administrativas existentes ou com elas coincide. 1. 2. A extensa a´rea geogra´fica da zona costeira e a quanti- dade de recursos nela incluı´dos traduz-se em fortes presso˜ es de desenvolvimento e numa série de utilizaço˜ es concorrentes que muitas vezes na˜o sa˜o compatı´veis. Por conseguinte, a Gesta˜o Integrada das Zonas Costeiras (GIZC) procura gerir os recursos e utilizaço˜ es por forma a permitir o ma´ximo de utilizaço˜ es concorrentes, sem prejuı´zo de impedir danos irreversı´veis para os ecossistemas e os processos naturais responsa´veis pela zona costeira. 1. 4. A GIZC é um processo de coordenaça˜o e de cooperaça˜o entre todos os gestores responsa´veis nas pessoas colectivas territoriais de todos os nı´veis, Estado incluı´do, e utilizadores dos recursos das zonas costeiras. Implica, por conseguinte, uma série de condiço˜ es prévias para um funcionamento eficaz, nas quais se incluem a compreensa˜o da sua natureza inter- -regional, o reconhecimento do seu valor, um programa de acço˜ es e medidas pertinentes, um quadro, uma base de dados completa, conhecimentos periciais e financiamento apropriados. 2. Sı´ntese do documento A GIZC é um processo contı´nuo através do qual se 1. 3. procura, por meio de uma gesta˜o mais eficiente e integrada: O documento preparado pela Comissa˜o Europeia tem 2. 1. dois objectivos explı´citos: — estabelecer e manter a utilizaça˜o e desenvolvimento susten- ta´veis dos recursos da zona costeira, de modo a melhorar a qualidade de vida das comunidades humanas dependentes destes recursos; e — compilar e divulgar as principais liço˜ es polı´ticas do seu Programa de Demonstraça˜o sobre a GIZC; (1) JO C 182 de 24. 6. 1996, p. 12. — estimular o debate e desenvolver um consenso sobre uma estratégia europeia de GIZC, destinada a inverter a tendência para a insustentabilidade actualmente generali- zada nas zonas costeiras da Europa. 8. 8. 2000 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 226/39 2. 2. O Programa de Demonstraça˜o possibilitou uma revisa˜o da polı´tica nas zonas costeiras na Europa, e mostrou que a boa gesta˜o pode assumir va´rias formas. O documento enuncia sete princı´pios gerais a aplicar a todas as iniciativas futuras de GIZC. A estratégia europeia de GIZC é identificada como um método que consubstancia estes sete princı´pios e promove, ao mesmo tempo, o desenvolvimento sustenta´vel da zona cos- teira. O documento também examina as va´rias opço˜ es polı´ticas para uma estratégia europeia de GIZC, incluı´dos o papel da UE, a coordenaça˜o intersectorial e um quadro legislativo. 4. 2. A experiência demonstrou que o nı´vel de gesta˜o tem de ser condizente com a escala da zona costeira em causa. Assim, o Comité sublinha que um quadro geral para a GIZC implicaria um conjunto orientador de princı´pios a nı´vel transnacional, a formulaça˜o da polı´tica a nı´vel inter-regional e a to´ nica posta mais na definiça˜o e aplicaça˜o da polı´tica (inclusivamente «planos» ou estratégias pormenorizados) a nı´vel regional e local. 3. Observaço˜ es na generalidade 3. 1. O Comité congratula-se com o documento de reflexa˜o, que considera uma oportunidade para poder dar um contributo para o desenvolvimento de uma estratégia europeia de GIZC. 3. 2. O Programa de Demonstraça˜o pôs em evidência o facto de, apesar de os problemas das zonas costeiras serem comuns a todos os Estados-Membros, as soluço˜ es serem geralmente especı´ficas de cada a´rea. Por isso, o Comité sublinha que as autarquias locais e regionais sa˜o uma componente vital da GIZC. As autarquias locais e regionais esta˜o nas melhores condiço˜ es para procederem à aplicaça˜o das polı´ticas de GIZC. 3. 3. O Comité defende que se deve integrar os ensinamentos do Programa de Demonstraça˜o. O Comité entende que o desenvolvimento continuado de uma estratégia europeia de GIZC é essencial para promover a boa gesta˜o das zonas costeiras, devido em particular à sua natureza inter-regional. O Comité salienta a importância de uma estratégia europeia de GIZC que inclua um conjunto de princı´pios, de medidas e de iniciativas, bem como um programa de apoio para orientar as autarquias locais e regionais na aplicaça˜o das pra´ticas de GIZC. 4. A importância de uma dimensa˜o local e regional 4. 1. O Comité entende que a pro´ xima fase de desenvolvi- mento de uma estratégia europeia de GIZC é a criaça˜o de um quadro, no âmbito do qual a GIZC possa funcionar de modo eficaz. Conforme revelaram os projectos de demonstraça˜o, ha´ uma série de quadros apropriados e aplica´veis a a´reas especı´fi- cas. Cada quadro tem de ser talhado à medida da zona costeira em questa˜o e, consequentemente, uma estratégia eficaz num determinado Estado-Membro ou regia˜o pode na˜o ser apro- priada noutro(a). 4. 3. O Comité sublinha que sa˜o as autarquias locais e regionais que esta˜o melhor colocadas para tratarem da apli- caça˜o da GIZC, pois esta˜o geralmente mais pro´ ximas dos problemas costeiros e têm experiência de tratar de questo˜ es e de polı´ticas que exigem uma abordagem multi-sectorial. As autarquias locais e regionais esta˜o nas condiço˜ es ideais para sensibilizar mais as pessoas para a problema´tica da GIZC e o seu papel fundamental no ordenamento do espaço sera´ de inestima´vel valor para o desenvolvimento dos planos de GIZC. 4. 4. Além disso, o Comité realça que as autarquias locais e regionais podem satisfazer as necessidades locais, garantindo soluço˜ es locais para o que geralmente sa˜o problemas especı´fi- cos de cada a´rea. A variedade da zona costeira faz com que as polı´ticas gerais sejam ineficazes. As autarquias locais e regio- nais esta˜o nas condiço˜ es ideais para lançarem polı´ticas locais de GIZC. 4. 5. O Comité defende a criaça˜o de redes europeias de cooperaça˜o entre autarquias locais e regionais das zonas costeiras. Deve ser considerada a hipo´ tese de uma rede semelhante à Rede das Cidades Sustenta´veis, que possibilitara´ o exame dos problemas comuns e a divulgaça˜o de soluço˜ es potenciais. 5. O valor de uma dimensa˜o comunita´ria 5. 1. O Comité sublinha o valor da existência de uma dimensa˜o comunita´ria no processo de GIZC, pois vai possibili- tar determinadas vantagens na definiça˜o de polı´ticas coerentes de GIZC nos Estados-Membros e respectivas regio˜ es. Contudo, para que a estratégia europeia de GIZC seja um êxito, tera´ de ser resolvido um certo nu´ mero de questo˜ es. 5. 2. O Comité entende que o papel da UE vai ser dar orientaça˜o a nı´vel macro. Na˜o existe uma abordagem u´ nica da GIZC e, por conseguinte, o nı´vel da gesta˜o tem de reflectir a importância da zona costeira em apreço. Sa˜o necessa´rias polı´ticas globais a nı´vel europeu e os planos de GIZC apenas sera˜o necessa´rios a nı´vel local e regional. C 226/40 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 8. 8. 2000 5. 3. O Comité sugere que a UE assuma um papel proactivo em facilitar o desenvolvimento dos processos de GIZC por toda a Unia˜o, incluindo a eventual formulaça˜o de princı´pios polı´ticos gerais. Sa˜o necessa´rias acço˜ es a nı´vel da UE para apoiar as administraço˜ es regionais e locais na aplicaça˜o da GIZC. Para tal, o Comité recomenda que seja considerada a criaça˜o de um programa de apoio de natureza semelhante ao programa Interreg II C para facilitar o desenvolvimento de regio˜ es e redes de cooperaça˜o em zonas como o Mar do Norte, o Mar Ba´ltico, o Arco Atlântico e o Mediterrâneo. 5. 4. O Comité entende que a UE tem um papel importante a desempenhar no que toca a desenvolver e manter a cooperaça˜o transfronteiriça entre os Estados-Membros e com os paı´ses terceiros em matéria de GIZC. Uma gesta˜o adequada das zonas costeiras exige acordos e redes de cooperaça˜o transnacionais. O Comité entende que a UE esta´ nas melhores condiço˜ es para facilitar este tipo de acordos. 5. 5. O Comité salienta que é necessa´ria uma revisa˜o geral de todas as polı´ticas da UE que influem nas zonas costeiras, inclusivamente iniciativas que tenham uma dimensa˜o comuni- ta´ria, entre as quais se contam a polı´tica de ordenamento traduzida no SDEC, polı´ticas socioecono´ micas como, por exemplo, a PAC, a polı´tica da pesca e programas de apoio destinados às estâncias turı´sticas costeiras, polı´ticas ambientais como os programas relacionados com a poluiça˜o e de conservaça˜o da natureza, e todos os Fundos Estruturais que têm que ver com o desenvolvimento nas zonas costeiras. O Comité admite que todas as polı´ticas deviam ser avaliadas ou auditadas para garantir que na˜o tenham um impacto negativo na zona costeira. Além disso, o Comité defende uma integraça˜o apropriada dos princı´pios e estratégias de GIZC em todas as polı´ticas da UE depois de completado o Programa de Demonstraça˜o. 5. 6. Para garantir coerência às futuras polı´ticas de GIZC a nı´vel da UE, o Comité propo˜ e a criaça˜o de uma equipa interdisciplinar que represente os interesses polı´ticos das direcço˜ es-gerais pertinentes encabeçada pela DG mais indicada (v. g. : a Direcça˜o-Geral do Ambiente). As suas responsabilidades comportariam o desenvolvimento contı´nuo de uma estratégia europeia de GIZC e a integraça˜o dos princı´pios de GIZC noutros domı´nios polı´ticos apropriados. — prossecuça˜o e apoio à investigaça˜o e à formaça˜o em matéria de GIZC, incluindo, por exemplo, o desenvolvi- de mento contı´nuo de metodologias demonstraça˜o; quadros e — prestar assistência técnica e proporcionar conhecimento pericial; facilitar os quadros inter-regionais, a cooperaça˜o transnacional e o intercâmbio de experiências; — mais sensibilizaça˜o tanto para os benefı´cios, como para a necessidade da GIZC. 6. A necessidade de aderir à GIZC O Comité salienta que é preciso sensibilizar mais o 6. 1. pu´ blico em geral para a importância da zona costeira e, em particular, para uma gesta˜o adequada da mesma. Para tal, o Comité entende que todos os actuais gestores têm que aderir ao processo de GIZC a nı´vel internacional, nacional, regional e local. E´ necessa´ria uma participaça˜o activa e contı´nua, em vez de ter um papel de apoio. A necessidade da GIZC precisa de ser reconhecida e têm que ser-lhe afectados recursos. O Comité entende que as autarquias locais e regionais têm que ser os arquitectos deste empenhamento e assumir uma parte das responsabilidades neste contexto. O Comité compreende que a GIZC é um processo 6. 2. complicado que requer a participaça˜o de todos os gestores e utilizadores, inclusivamente dos governos nacionais, organis- mos estatais, autarquias locais e regionais, ONG, sectores comerciais pertinentes e o pu´ blico. No entanto, a condiça˜o essencial para uma gesta˜o apropriada das zonas costeiras é a adesa˜o de todos os gestores e utilizadores ao processo de GIZC. Para tal, o Comité defende a criaça˜o de mecanismos que possibilitem, a nı´vel das autarquias locais e regionais e das administraço˜ es nacionais, a criaça˜o de sinergias e que permitam a participaça˜o de todos os sectores e indivı´duos pertinentes. 7. A necessidade de definir a zona costeira O Comité sublinha o papel de apoio da UE em relaça˜o 5. 7. à GIZC, que é visto de va´rias maneiras, designadamente: — facilitar a aplicaça˜o da GIZC através da criaça˜o de um programa de apoio destinado a ajudar o desenvolvimento de regio˜ es e redes de cooperaça˜o; — assistência no fornecimento de recursos, em particular de apoio às administraço˜ es regionais e locais na resoluça˜o dos problemas costeiros; O Comité advoga a definiça˜o fı´sica da zona costeira 7. 1. a nı´vel local, quando necessa´rio, para identificar as suas necessidades em matéria de gesta˜o. Isto vai implicar a recolha e comparaça˜o de todos os dados disponı´veis sobre a zona costeira, a sua extensa˜o fı´sica, a sua administraça˜o e os seus utilizadores. O Comité considera que ha´ algumas vantagens em definir do ponto de vista fı´sico a zona costeira, pois vai permitir o seguinte: — A identificaça˜o dos problemas e insuficiências de gesta˜o; 8. 8. 2000 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 226/41 — A identificaça˜o dos gestores das zonas costeiras e dos sistemas administrativos responsa´veis pelas zonas cos- teiras; — Mais cooperaça˜o entre os gestores costeiros e as adminis- traço˜ es; tante nos futuros processos de gesta˜o das zonas costeiras. O Comité entende que deve ser reforçada a sensibilizaça˜o dos actuais gestores tanto para os benefı´cios da gesta˜o das zonas costeiras como para a necessidade dela, e que estes também têm de ser formados para a aplicaça˜o das pra´ticas de GIZC. — A criaça˜o de um quadro para a GIZC, que inclua novas estruturas de gesta˜o especı´ficas de cada zona costeira concreta. 9. Concluso˜ es O Comité das Regio˜ es, 7. 2. Embora o Comité reconheça que os limites da zona costeira sa˜o determinadas por processos e sistemas naturais, é preciso um ponto de referência para a definiça˜o desses limites. Por conseguinte, o Comité propo˜ e estabelecer um equilı´brio entre os processos naturais e os sistemas de gesta˜o existentes na definiça˜o de zona costeira. Por exemplo, na preparaça˜o de um projecto de polı´tica para a GIZC na Irlanda, verificou-se que existiam 9 nu´ cleos costeiros no paı´s formados por processos costeiros naturais. Estes foram subsequentemente divididos em 13 nu´ cleos costeiros como resultado de um estudo sobre as fronteiras administrativas existentes e a relativa facilidade em elaborar planos estratégicos para 13 em vez de 9 nu´ cleos. O Comité considera que a definiça˜o de zona costeira deve ser feita a nı´vel local ou regional, pois as autarquias locais e regionais sa˜o provavelmente as que possuem o melhor conhecimento dos limites apropriados. 8. A necessidade de recursos 8. 1. O Comité reitera que a GIZC exige recursos para uma aplicaça˜o apropriada. Os recursos sa˜o particularmente necessa´rios para desenvolver e apoiar os mecanismos de concretizaça˜o da GIZC, a recolha e comparaça˜o de dados e a educaça˜o. 8. 2. O Comité chama a atença˜o para que a recolha e comparaça˜o de dados vai ser uma componente crucial na definiça˜o do quadro da GIZC. Obter informaça˜o e compila´-la num formato pertinente e acessı´vel pode ser um processo dispendioso em dinheiro e em tempo. Muita da informaça˜o ja´ esta´ disponı´vel mas ou na˜o é acessı´vel ou na˜o é conhecida. Por conseguinte, o Comité sugere que os custos sejam reduzidos através da verificaça˜o da informaça˜o disponı´vel e, depois de se decidir o que falta, da recolha dos dados necessa´rios. As necessidades da investigaça˜o e da informaça˜o têm de ser definidas através de uma parceria genuı´na entre as organi- zaço˜ es de investigaça˜o e as entidades de gesta˜o das zonas costeiras. 8. 3. O Comité considera que os recursos também va˜o ser essenciais para a formaça˜o e a sensibilizaça˜o para a GIZC, em particular dos actuais gestores existentes nas zonas costeiras. E´ prova´vel que estes gestores desempenhem um papel impor- 9. 1. Congratula-se com o documento de reflexa˜o e entende que o desenvolvimento continuado dos princı´pios da GIZC é essencial para a criaça˜o de uma estratégia europeia de GIZC destinada a proteger a zona costeira, promover o seu desenvol- vimento sustenta´vel e desenvolver sistemas tendentes a incenti- var a cooperaça˜o inter-regional; 9. 2. Salienta a importância do papel das autarquias locais e regionais na execuça˜o da GIZC, dada a sua experiência de tratar de problemas multi-sectoriais e o facto de os problemas e soluço˜ es das zonas costeiras serem geralmente especı´ficos de cada a´rea. A variedade da zona costeira coloca as autarquias locais e regionais nas melhores condiço˜ es para encontrarem soluço˜ es locais para os problemas locais. Defende-se a criaça˜o de redes de cooperaça˜o entre as autarquias locais e regionais costeiras para que possa haver um debate dos problemas comuns e a divulgaça˜o de soluço˜ es potenciais, em que participariam também os diferentes grupos de interesses ou de utilizadores e a populaça˜o local; 9. 3. Sublinha o valor de uma dimensa˜o comunita´ria no desenvolvimento de uma estratégia europeia de GIZC e propo˜ e que a UE desempenhe um papel de orientaça˜o e de apoio a nı´vel macro. Este papel vai facilitar as regio˜ es e redes de cooperaça˜o entre os Estados-Membros e com paı´ses terceiros. A UE esta´ na melhor posiça˜o para possibilitar a cooperaça˜o transfronteiriça em relaça˜o à criaça˜o de uma estratégia de GIZC, dadas as possibilidades oferecidas pelo novo Inter- reg III B; 9. 4. Salienta que é necessa´ria uma revisa˜o geral de todas as polı´ticas da UE que influem nas zonas costeiras, inclusivamente iniciativas que tenham uma dimensa˜o comunita´ria, entre as quais se contam o SDEC, a PAC, a polı´tica da pesca e programas de apoio destinados às estâncias turı´sticas costeiras, polı´ticas ambientais como os programas relacionados com a poluiça˜o e de conservaça˜o da natureza, e todos os Fundos Estruturais que têm que ver com o desenvolvimento nas zonas costeiras; 9. 5. Defende a criaça˜o de uma equipa interdisciplinar que represente os interesses polı´ticos das direcço˜ es-gerais pertinentes. As suas responsabilidades incluiriam o desenvolvi- mento contı´nuo de uma estratégia europeia de GIZC e a maior integraça˜o dos princı´pios de GIZC noutros domı´nios polı´ticos apropriados; C 226/42 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 8. 8. 2000 9. 6. Salienta a necessidade da adesa˜o de todos os gestores e utilizadores ao processo de GIZC. Têm que ser criados mecanismos, a nı´vel das autarquias locais e regionais e das administraço˜ es nacionais, que permitam estabelecer sinergias e que possibilitem a participaça˜o de todos os sectores e indivı´duos pertinentes; seja estabelecido um equilı´brio entre os processos naturais e os sistemas de gesta˜o existentes. A definiça˜o de zona costeira deve ser feita a nı´vel local e regional, pois sa˜o as autarquias locais e regionais que, provavelmente, têm um melhor conheci- mento das fronteiras, das administraço˜ es e dos gestores apropriados, bem como dos problemas existentes; 9. 7. Advoga a definiça˜o fı´sica da zona costeira a nı´vel local, quando necessa´rio, para identificar as suas necessidades em matéria de gesta˜o e propo˜ e que, na definiça˜o de zona costeira, Reafirma a necessidade de recursos apropriados para 9. 8. viabilizar a GIZC, em particular desenvolver e apoiar os mecanismos da sua concretizaça˜o, a recolha e comparaça˜o de dados e a educaça˜o. Bruxelas, 12 de Abril de 2000. O Presidente do Comité das Regio˜es Jos CHABERT


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ E-1174/00 υποβολή: Malcolm Harbour (PPE-DE) προς την Επιτροπή. Έρευνα στον τομέα των αυτοκινήτων.

eurovoc_concepts:
EU financing
EU research policy
West Midlands
cessation of trading
motor vehicle industry
new technology

text: 6. 3. 2001 EL Epi·shmh Efhmeri·da tvn Eyrvpai¤kv·n Koinoth·tvn C 72 E/25 na ejeta·sei to endexo·meno na para·sxei eidikh· xrhmatodo·thsh gia sxe·dia plhroforikv·n texnologiv·n sthn perioxh· toy West Midlands (cid:129) epikentrv·nontaw toyw sto·xoyw thw se drasthrio·thtew oi opoi·ew mporoy·n na dhmioyrgh·soyn ue·seiw ergasi·aw gia to ejeidikeyme·no ergatiko· dynamiko· poy antimetvpi·zei sh·mera to fa·sma thw anergi·aw; Apa·nthsh toy k. Barnier ej ono·matow thw Epitroph·w (8 Ioyni·oy 2000) H eni·sxysh poy xorhgei·tai sta progra·mmata oikonomikh·w ana·ptyjhw dyna·mei tvn eyrvpai¤kv·n diarurvtikv·n tamei·vn ua ei·nai shmantikh· sthn perioxh· tvn West Midlands kata· th dia·rkeia thw perio·doy 2000-2006. Sto plai·sio thw prvtoboyli·aw e-Europe poy uespi·sthke sto Eyrvpai¤ko· Symboy·lio thw Lissabo·naw, h ana·ptyjh thw koinvni·aw tvn plhroforiv·n ei·nai mi·a apo· tiw proteraio·thtew thw Epitroph·w kai parembai·nei se polle·w eyrvpai¤ke·w prvtoboyli·ew xrhmatodo·thshw. H Epitroph· ua prospauh·sei na entaxuei· h ana·ptyjh thw koinvni·aw tvn plhroforiv·n, o·pvw ofei·lei, sthn prosexh· genia· tvn programma·tvn tvn diarurvtikv·n tamei·vn gia thn perioxh· sy·mfvna me thn prvtoboyli·a e-Europe. Kata·rxh·n, mega·lo tmh·ma thw perioxh·w tvn West Midlands mporei· na dikaioy·tai tvn enisxy·sevn tvn diar- urvtikv·n tamei·vn dyna·mei toy sto·xoy 2 kai toy sto·xoy 2 Phasing-out. Me thn xorh·ghsh posoy· a·nv tvn 850 ekat. eyrv·, to pro·gramma West Midlands ua ei·nai to megaly·tero sto Hnvme·no Basi·leio ba·sei toy sto·xoy 2 kata· thn peri·odo 2000-2006. To sxe·dio ana·ptyjhw tvn West Midlands sto plai·sio toy sto·xoy 2 to opoi·o ypeblh·uh pro·sfata apo· tiw arxe·w toy kra·toyw me·loyw sthn Epitroph· perilamba·nei tiw te·sseriw ako·loyuew proteraio·thtew: 1) ana·ptyjh poiki·lhw kai dynamikh·w oikonomikh·w ba·shw• 2) dhmioyrgi·a perioxh·w poy ua xarakthri·zetai apo· th ma·uhsh kai tiw armodio·thtew• 3) dhmioyrgi·a thw ypodomh·w kai tvn aparai·thtvn o·rvn gia thn ana·ptyjh• 4) anane·vsh tvn koinoth·tvn. Oi enisxy·seiw gia thn kainotomi·a kai thn ana·ptyjh thw koinvni·aw tvn plhroforiv·n ua apotele·soyn e·na apo· ta kinhth·ria ue·mata toy progra·mmatow. Sto plai·sio tvn proteraioth·tvn aytv·n, mporoy·n na problefuoy·n oi ako·loyuew drasthrio·thtew: eni·sxysh gia thn kata·rtish o·son afora· th xrh·sh kai thn prov·uhsh thw texnologi·aw thw plhrofo·rhshw kai tvn epikoinvniv·n• eni·sxysh stiw MME ston tome·a thw ychlh·w texnologi·aw kai idiai·tera stiw eidike·w epixeirh·seiw kai kefa·laio ki·nhshw me·sv epidoth·sevn, danei·vn h· symmeto- xh·w. To sxe·dio progra·mmatow epishmai·nei thn ana·gkh na dhmioyrghuoy·n ue·seiw apasxo·lhshw kai ektima· ka·ue mi·a apo· tiw proanaferuei·sew drasthrio·thtew ba·sei thw dhmioyrgi·aw ne·vn ue·sevn apasxo·lhshw. Dey·teron, h perioxh· tvn West Midlands ua la·bei tmh·ma toy progra·mmatow toy sto·xoy 3, to opoi·o antiprosvpey·ei synoliko· poso· 4 500 ekat. eyrv· sto Hnvme·no Basi·leio. H xrhmatodo·thsh ayth·, mazi· me ekei·nh toy sto·xoy 2, dy·natai na provuh·sei sthn epanapasxo·lhsh toy eidikeyme·noy prosvpikoy· poy apasxolei·to prin sth biomhxani·a aytokinh·tvn. H perioxh· tvn West Midlands mporei· epi·shw, epiple·on tvn posv·n aytv·n, na dikaioy·tai enisxy·sevn ype·r kainoto·mvn e·rgvn, idiai·tera ston tome·a thw koinvni·aw tvn plhroforiv·n. H Epitroph· epejerga·zetai ayth· th stigmh· seira· kateyuynth·rivn grammv·n sxetika· me tiw ene·rgeiew ayte·w. (2001/C 72 E/028) GRAPTH ERVTHSH E-1174/00 ypobolh·: Malcolm Harbour (PPE-DE) prow thn Epitroph· (12 Aprili·oy 2000) Ue·ma: (cid:201)reyna ston tome·a tvn aytokinh·tvn Eno·cei thw anadia·rurvshw poy epitelei·tai sthn aytokinhtobiomhxani·a thw perioxh·w West Midlands, kai h opoi·a ei·nai apote·lesma thw dia·spashw toy Omi·loy Rover me prvtoboyli·a thw BMW, mporei· parakalv·, h Epitroph· na me plhroforh·sei: 1. Sxetika· me to kauestv·w tvn sxedi·vn e·reynaw se ne·ew texnologi·ew toy tome·a tvn aytokinh·tvn; 2. Sxetika· me tiw dynato·thtew prov·uhshw yposxo·menvn ne·vn texnologiv·n me·sv eidikoy· progra·mmatow xrhmatodo·thshw gia thn ekki·nhsh ne·vn epixeirh·sevn me e·dra thn perioxh· toy West Midlands; 3. Ea·n ua diaue·sei eidikh· xrhmatodo·thsh, anagnvri·zontaw to sobaro· pro·blhma anergi·aw poy plh·ttei toyw ejeidikeyme·noyw texnikoy·w toy tome·a tvn aytokinh·tvn kai poy ei·nai apote·lesma thw dia·spashw toy Omi·loy Rover; C 72 E/26 Epi·shmh Efhmeri·da tvn Eyrvpai¤kv·n Koinoth·tvn EL 6. 3. 2001 Apa·nthsh toy k. Mr Busquin ej ono·matow thw Epitroph·w (8 Ioyni·oy 2000) Apo· to 1992 o o·milow Rover symmetei·xe se 79 e·rga e·reynaw kai texnologikh·w ana·ptyjhw me eyrvpai¤kh· 1. xrhmatodo·thsh. H symmetoxh· toy omi·loy vw syntonisth· h· etai·roy ka·lyce olo·klhro to fa·sma thw aytokinhti- stikh·w e·reynaw, ana·ptyjhw kai epi·deijhw se tomei·w o·pvw o prohgme·now sxediasmo·w kai oi texnologi·ew paragvgh·w, oi texnologi·ew thw plhrofori·aw kai tvn thlepikoinvniv·n, h apotelesmatikh· xrh·sh ananev·simvn morfv·n ene·rgeiaw, h belti·vsh tvn ikanoth·tvn kai epimorfvtike·w drasthrio·thtew. Ejakoloyuei· h ylopoi·hsh 30 apo· ta vw a·nv e·rga. To 5o pro·gramma plai·sio gia thn e·reyna enuarry·nei thn ekmeta·lleysh tvn koinotikv·n ereynhtikv·n e·rgvn 2. kai diaue·tei periorisme·na me·sa sth·rijhw thw arxikh·w xrhmatodo·thshw gia ne·ew epixeirh·seiw, kyri·vw me to eidiko· pro·gramma «Proagvgh· thw kainotomi·aw kai enua·rrynsh thw symmetoxh·w tvn mikromesai·vn epixeirh·sevn (MME)». To i·dio isxy·ei gia to tri·to polyete·w pro·gramma sxetika· me tiw mikromesai·ew epixeirh·seiw (MAR). Ayto· prvti·stvw kaly·ptei tiw apanth·seiw se prosklh·seiw ypobolh·w prosforv·n kai e·kfrashw endiafe·rontow poy dhmosiey·ontai sthn Epi·shmh Efhmeri·da kai diati·uentai epi·shw me·sv toy isoto·poy Cordis. `llh dynato·thta apotelei· h pro·sbash se orisme·na kondy·lia o·pvw h eyrvpai¤kh· texnologikh· egkata·stash (ETF), kai h ETF e·narjh (vw me·row thw prvtoboyli·aw gia thn ana·ptyjh kai thn apasxo·lhsh) poy ylopoioy·ntai apo· koinoy· ypo· th diaxei·rish thw Eyrvpai¤kh·w Tra·pezaw Ependy·sevn (ETE) kai toy Eyrvpai¤koy· Tamei·oy Ependy·sevn. En prokeime·nv ta koinotika· kondy·lia dioxetey·ontai me·sv ejeidikeyme·nvn etaireiv·n kefalai·vn epixeirhmatikoy· kindy·noy, poy leitoyrgoy·n vw kata·llhloi endia·mesoi forei·w endelexoy·w ele·gxoy tvn ypoch- fioth·tvn xrhmatodo·thshw kai analamba·noyn en synexei·a metoxike·w symmetoxe·w stoyw epityxei·w ypochfi·oyw ba·sei emporikv·n krithri·vn. Mega·lo me·row thw West Midlands, symperilambanome·noy kai toy megaly·teroy tmh·matow tvn egkatasta·sevn thw Rover sto Longbridge, empi·ptei sto kauestv·w poy isxy·ei gia to sto·xo 2 h· gia ton sto·xo 2 peri· stadiakh·w kata·rghshw. Vw ek toy·toy ua diateuoy·n koinotika· kondy·lia diarurvtikoy· xarakth·ra y·coyw peri·poy 850 ekatommyri·vn € sthn perife·reia toy West Midlands poy empi·ptei ston sto·xo 2 kata· thn peri·odo 2000-2006. Epi·keitai h e·narjh tvn diapragmatey·sevn gia to pro·gramma ana·ptyjhw toy sto·xoy 2 kai ua apodouei· idiai·terh shmasi·a sthn parakmh· toy aytokinhtistikoy· tome·a kai thn ana·gkh na diaforopoihuei· h oikonomi·a kai na dhmioyrghuoy·n ne·ew etairei·ew. Xrhsimopoiv·ntaw ta diarurvtika· tamei·a kai idiai·tera me·sv toy Eyrvpai¤koy· Tamei·oy Perifereiakh·w Ana·ptyjhw ende·xetai na analhfuoy·n oi ejh·w drasthrio·thtew ype·r thw eni·sxyshw tvn mikromesai·vn epixeirh·sevn: yposth·rijh epixeirh·sevn, xrhmatodo·thsh thw metafora·w texnologi·aw, belti·vsh thw pro·sbashw tvn epixeirh·sevn sth xrhmatodo·thsh kai sta da·neia, paroxh· ypodomh·w kai a·mesew ependytike·w enisxy·seiw. To pro·gramma ua prosanatolistei· prow th dhmioyrgi·a aeifo·rvn ue·sevn ergasi·aw kai thn yposth·rijh thw diarurvtikh·w prosarmogh·w thw sygkekrime·nhw perife·reiaw. (cid:211)son afora· to ue·ma thw ychlh·w anergi·aw metajy· ejeidikeyme·nvn texnikv·n aytokinh·toy, den proble·petai 3. «eidikh· h· pro·sueth xrhmatodo·thsh» lo·gv thw dia·spashw toy omi·loy Rover. Epiple·on toy ro·loy poy kalei·tai na diadramati·sei o sto·xow 2, vw anafe·ruhke anvte·rv, sobaro· poso· apo· to Eyrvpai¤ko· Koinvniko· Tamei·o ua diateuei· sthn perioxh· West Midlands me·sv toy sto·xoy 3 kai mporei· na xrhsimopoihuei· gia thn antimetv·pish, metajy· a·llvn tvn problhma·tvn anergi·aw lo·gv thw pv·lhshw thw Rover apo· thn BMW. H perioxh· West Midlands ua parala·bei shmantiko· meri·dio toy progra·mmatow gia ton sto·xo 3 sto Hnvme·no Basi·leio poy ane·rxetai 4500 ekatommy·ria €. To pro·gramma toy sto·xoy 3 domei·tai sy·mfvna me ta pe·nte pedi·a politikh·w poy anafe·rontai ston kanonismo· toy Symboyli·oy (EOK) ariu. 2084/93 thw 20 Aprili·oy 1993 gia thn tropopoi·hsh toy kanonismoy· (EOK) 4255/88 gia tiw diata·jeiw efarmogh·w toy kanonismoy· (EOK) ariu. 2052/88 o·son afora· to Eyrvpai¤ko· Koinvniko· Tamei·o (1). Idiai·tera sxetika· prow thn Rover kri·nontai dy·o apo· ta pedi·a politikh·w: to pedi·o politikh·w a) gia tiw energe·w politike·w sthn agora· ergasi·aw (mia apo· toyw strathgikoy·w sto·xoyw thw proteraio·thtaw ayth·w ei·nai akribv·w na meivuei· h (makroxro·nia) anergi·a me th lh·ch me·trvn ta opoi·a na estia·zontai se a·toma poy kate·sthsan pro·sfata a·nerga h· apeiloy·ntai apo· thn anergi·a) kai to pedi·o politikh·w d) gia thn prosarmostiko·thta (e·naw apo· toyw strathgikoy·w sto·xoyw thw proteraio·thtaw ayth·w ei·nai h belti·vsh tvn ikanoth·tvn kai h prosarmostiko·thta toy apasxoloy·menoy ergatikoy· dynamikoy·). Epiple·on, to koinotiko· pro·gramma dra·shw gia thn epaggelmatikh· epimo·rfvsh Leonardo da Vinci (dey·tero sta·dio 2000-2006), yposthri·zei tiw diarkei·w politike·w epimo·rfvshw tvn kratv·n melv·n. Ende·xetai vw ek toy·toy na prosfe·rei dynato·thtew gia kata·llhlew epimorfvtike·w meuo·doyw kai mhxanismoy·w (peiramatika· e·rga) sxetika· 6. 3. 2001 EL Epi·shmh Efhmeri·da tvn Eyrvpai¤kv·n Koinoth·tvn C 72 E/27 me th dhmioyrgi·a programma·tvn epimo·rfvshw. Ayto· mporei· na symba·llei sth belti·vsh tvn ikanoth·tvn kai tvn proso·ntvn kai na dieykoly·nei thn epityxh· epane·ntajh tvn ergazome·nvn stiw epaggelmatike·w drasthrio·thtew. (1) EE L 193 thw 31. 7. 1993. (2001/C 72 E/029) GRAPTH ERVTHSH E-1197/00 ypobolh·: Margrietus van den Berg (PSE) prow thn Epitroph· (12 Aprili·oy 2000) Ue·ma: H Gnvmodotikh· Oma·da toy Dieunoy·w Dikty·oy Gevrgikh·w (cid:201)reynaw H Gnvmodotikh· Oma·da toy Dieunoy·w Dikty·oy Gevrgikh·w (cid:201)reynaw (GODDGE) poy idry·uhke to 1971, ei·nai mia a·typh e·nvsh poy apotelei·tai apo· 58 me·lh toy dhmo·sioy kai toy idivtikoy· tome·a kai yposthri·zei e·na di·ktyo dekae·ji dieunv·n agrotikv·n ereynhtikv·n ke·ntrvn. Apostolh· thw GODDGE ei·nai na symba·lei sthn asfa·leia toy episitismoy· kai sthn ejafa·nish thw ftv·xeiaw stiw anaptysso·menew xv·rew diame·soy e·reynaw, synetairikh·w sxe·shw, kallie·rgeiaw texnognvsi·aw kai yposthriktikh·w politikh·w. H GODDGE provuei· biv·simh gevrgikh· ana·ptyjh basizo·menh se periballontika· ygih· diaxei·rish tvn fysikv·n po·rvn. H Eyrvpai¤kh· Epitroph· yph·rje makroxro·niow synerga·thw xrhmatodotikh·w yposth·rijhw thw GODDGE, ayth· o·mvw h xrhmatodo·thsh anesta·lh to 1999 kai h Epitroph· e·xei tv·ra desmeytei· na anauevrh·sei thn mellontikh· xrhmatodotikh· yposth·rijh thw GODDGE. Lamba·nontaw ypo·ch ayth· thn anauev·rhsh: 1. Anagnvri·zei h Epitroph· thn poly·timh symbolh· tvn dieunv·n ereynhtikv·n ke·ntrvn poy yposthri·zei h Gnvmodotikh· Oma·da toy Dieunoy·w Dikty·oy Gevrgikh·w (cid:201)reynaw sta zhth·mata proeidopoi·hshw gia limoy·w kai belti·vshw toy agrotikoy· xv·roy diabi·vshw stiw ligo·tero anaptygme·new xv·rew; 2. 3. 4. 5. Ei·nai enh·merh h Epitroph· gia thn pro·sfath anauev·rhsh thw GODDGE apo· oma·da diakekrime·nvn synergatv·n, ypo· thn proedri·a toy Proe·droy toy Symboyli·oy thw Ghw, Maurice Strong, h opoi·a sympe·rane o·ti h GODDGE antiprosv·peye thn «prv·th kai kaly·terh epe·ndysh sthn boh·ueia gia thn ana·ptyjh»; Ei·nai enh·merh h Epitroph· o·ti h GODDGE bri·sketai se diadikasi·a epanaprosdiorismoy· tvn programma·tvn thw v·ste na estiastei· perisso·tero a·mesa stiw ereynhtike·w ana·gkew thw e·reynaw tvn gevrgikv·n kai fysikv·n po·rvn, se sxe·sh me toyw ftvxo·teroyw apo· toyw ftvxoy·w; Ei·nai enh·merh h Epitroph· o·ti h epito·pia paroysi·a tvn episthmo·nvn thw GODDGE stiw anaptysso·menew xv·rew kai h synetairikh· synergasi·a me toyw ento·pioyw episth·monew di·nei sthn GODDGE mia monadikh· ikano·thta gia paroxh· ereynhtikh·w yposth·rijhw sta eunika· ereynhtika· systh·mata kai stoyw kallierghte·w poy ejartv·ntai apo· ayta·; Ei·nai enh·merh h Epitroph· sxetika· me thn ay·joysa de·smeysh thw GODDGE gia ergasi·a alieytikoy·, kthnotrofikoy·, dasikoy· kai agroto-dasikoy· periexome·noy, poy prosfe·retai se perioxe·w me mega·lew en dyna·mei vfe·leiew gia ftvxoy·w anurv·poyw kai to periba·llon toyw; Ea·n ei·nai enh·merh h Epitroph· gia o·la ayta· ta zhth·mata, epiuymei· na: 6. Anagnvri·sei plh·rvw to monadiko· kai anekti·mhto ro·lo thw GODDGE sthn antimetv·pish tvn proteraioth·tvn thw anaptyjiakh·w boh·ueiaw ek me·royw thw EE, gia periorismo· thw ftv·xeiaw, kaly·terh episitistikh· asfa·leia kai periballontikh· prostasi·a stiw anaptysso·menew xv·rew? 7. Plhroforh·sei to Eyrvpai¤ko· Koinoboy·lio po·te kai me poio tro·po ua epanalhfuei· h xrhmatodo·thsh tvn ke·ntrvn thw GODDGE. 8. Ejeta·sei th dynato·thta gia ay·jhsh toy epipe·doy ayth·w thw yposth·rijhw kai gia diasfa·lish desmey·sevn se polyeth· ba·sh; Apa·nthsh toy k. Nielson ej ono·matow thw Epitroph·w (3 h Ioyli·oy 2000) H Epitroph· apotelei· palaio· etai·ro kai xorhgo· thw Gnvmodotikh·w Oma·daw toy Dieunoy·w Dikty·oy Gevrgikh·w (cid:201)reynaw (GODDGE kai symmete·xei energa· sthn ana·ptyjh toy systh·matow. Epome·nvw, gnvri·zei fysika· afeno·w th symbolh· thw GODDGE sth gevrgikh· e·reyna, afete·roy tiw pro·sfatew ejeli·jeiw stiw opoi·ew anafe·retai to Ajio·timo Me·low toy Koinoboyli·oy