title: Meddelelse fra Kommissionen om anvendelsen af EF-traktatens artikel 87 og 88 angående statsstøtte i form af garantier

eurovoc_concepts:
EU Member State
European Commission
State aid
application of EU law
control of State aid
credit guarantee

formats: html pdf print

text: C 71/14 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende 11. 3. 2000 no estÆn destinadas a reparar los perjuicios causados por desas- tres naturales o por otros acontecimientos de carÆcter excep- cional segœn lo dispuesto en la letra b) del apartado 2 del art(cid:237)culo 87 y no estÆn sujetas a las disposiciones de la letra c) del apartado 2 del art(cid:237)culo 87 acerca de (cid:147)las ayudas desti- nadas a facilitar el desarrollo de determinadas actividades [. ](cid:148). AdemÆs, no tienen por objeto promover la realizaci(cid:243)n de un proyecto importante de interØs europeo comœn o poner reme- dio a una grave perturbaci(cid:243)n en la econom(cid:237)a de un Estado miembro segœn lo dispuesto en la letra b) del apartado 3 del art(cid:237)culo 87. Por œltimo, no estÆn destinadas a promover la cultura ni la conservaci(cid:243)n del patrimonio segœn lo dispuesto en la letra d) del apartado 3 del art(cid:237)culo 87. la Comisi(cid:243)n Habida cuenta de las consideraciones expuestas, insta a las autoridades espaæolas, en el marco del procedi- miento del apartado 2 del art(cid:237)culo 88 del Tratado CE, a que presente sus observaciones y facilite toda la informaci(cid:243)n perti- nente para la evaluaci(cid:243)n de las ayudas fiscales en forma de crØdito fiscal del 45 % al Territorio Hist(cid:243)rico de `lava en un plazo de un mes a partir de la fecha de recepci(cid:243)n de la pre- sente carta. En este caso, la informaci(cid:243)n pertinente se refiere especialmente a las posibles ayudas fiscales en forma de crØdito fiscal a las inversiones vigente durante todos o algunos de los aæos del per(cid:237)odo 1986-1994, copias de las decisiones de con- cesi(cid:243)n de la ayuda para el per(cid:237)odo 1995-1997 y copias, en modelo oficial, de las comunicaciones de los interesados a la Diputaci(cid:243)n Foral para el per(cid:237)odo 1998-1999, en las que figu- ren, como m(cid:237)nimo, la naturaleza de los costes de inversi(cid:243)n que pueden acogerse a las ayudas, el importe del crØdito fiscal de cada beneficiario, las ayudas pagadas a cada beneficiario y el saldo de las que quedan por pagar, la posible situaci(cid:243)n de crisis de la empresa de los beneficiarios sujeta a las citadas Direc- trices comunitarias sobre ayudas estatales de salvamento y de reestructuraci(cid:243)n de empresas en crisis, los detalles en caso de acumulaci(cid:243)n (importe, costes elegibles, reg(cid:237)menes de ayudas aplicados, si procede, etc. ), la definici(cid:243)n precisa y detallada de los tØrminos (cid:147)inversi(cid:243)n(cid:148) e (cid:147)inversiones en la fase de prepara- ci(cid:243)n(cid:148) contenidos en las disposiciones por las que se crearon las ayudas fiscales en cuesti(cid:243)n a partir del 1 de enero de 1998. Por la Comisi(cid:243)n insta a las autoridades espaæolas a que œltimo, transmitan inmediatamente una copia de la presente carta a los beneficiarios potenciales de la ayuda. Conviene precisar que la presente Decisi(cid:243)n s(cid:243)lo afecta a las medidas fiscales que son examinadas expl(cid:237)citamente, y no se pronuncia sobre las otras medidas contenidas en el rØgimen fiscal espec(cid:237)fico del Territorio Hist(cid:243)rico de `lava. La Comisi(cid:243)n se reserva la posibilidad de examinar, sea en cuanto rØgimen general, como en su posible aplicaci(cid:243)n a una empresa espec(cid:237)- fica, aquellas medidas que pudieran constituir ayudas. ». Meddelelse fra Kommissionen om anvendelsen af EF-traktatens artikel 87 og 88 ang(cid:229)ende stats- stłtte i form af garantier (2000/C 71/07) 1. 1. 1. INDLEDNING I denne meddelelse redegłres der for, hvordan Kommis- sionen behandler statsstłtte, der ydes i form af garantier. Garantier er normalt knyttet til et l(cid:229)n eller en anden finansiel forpligtelse, som en l(cid:229)ntager indg(cid:229)r med en imidlertid alle l(cid:229)ngiver. Denne meddelelse d(cid:230)kker former retsgrundlag og uanset hvilken transaktion, der d(cid:230)kkes. Garantier kan ydes som individuelle garantier eller inden for garan- tiordninger. Hvis der er tale om stłtte, kommer denne stłtte i de fleste tilf(cid:230)lde l(cid:229)ntageren til gode. Under visse omst(cid:230)ndigheder kan der imidlertid ogs(cid:229) foreligge stłtte til l(cid:229)ngiveren. for garantier uanset deres 1. 2. Denne meddelelse g(cid:230)lder med forbehold af artikel 295 og berłrer s(cid:229)ledes ikke de ejendomsretlige ordninger i medlemsstaterne. Kommissionen er neutral for s(cid:229) vidt ang(cid:229)r offentlig eller privat ejendomsret. Denne medde- lelse finder ikke anvendelse p(cid:229) eksportkreditgarantier. 1. 3. I 1989 sendte Kommissionen medlemsstaterne to skri- velser om statsgarantier. I den fłrste skrivelse (1) p(cid:229)pe- gede den, at den anser alle statsgarantier for at v(cid:230)re Ifłlge denne skrivelse omfattet af artikel 87, stk. 1. skal Kommissionen derfor underrettes s(cid:229) betids om (1) Kommissionens skrivelse til medlemsstaterne, SG(89) D/4328 af 5. 4. 1989. enhver p(cid:229)t(cid:230)nkt ydelse eller (cid:230)ndring af s(cid:229)danne garan- tier, at den kan frems(cid:230)tte sine bem(cid:230)rkninger. I den anden skrivelse (2) gjorde Kommissionen det klart, at den havde til hensigt at undersłge indfłrelsen af stats- garantiordninger, og at i henhold til en godkendt ordning ikke behłvede at blive anmeldt. I 1993 vedtog Kommissionen en medde- lelse (3), som ogs(cid:229) omhandlede garantier. individuelle garantier ydet 1. 4. De erfaringer, der er indhłstet i mellemtiden, tyder p(cid:229), at Kommissionens politik p(cid:229) dette omr(cid:229)de błr revideres. Denne meddelelse erstatter Kommissionens to skrivelser fra 1989 og punkt 38 i Kommissionens meddelelse fra 1993. Form(cid:229)let er at give medlemsstaterne en mere detaljeret redegłrelse for de principper, Kommissionen har til hensigt at l(cid:230)gge til grund for sin fortolkning af artikel 87 og 88 og deres anvendelse p(cid:229) statsgarantier. Kommissionen łnsker p(cid:229) denne m(cid:229)de at głre sin politik p(cid:229) dette omr(cid:229)de s(cid:229) gennemsigtig som mulig og derved sikre, at dens beslutninger er forudsigelige, samt at lige- behandling er garanteret. (2) Kommissionens skrivelse til medlemsstaterne, SG(89) D/12772 af 12. 10. 1989. (3) Kommissionens meddelelse til medlemsstaterne om anvendelsen af E(cid:216)F-traktatens artikel 92 og 93 og af artikel 5 i Kommissionens direktiv 80/723/E(cid:216)F p(cid:229) offentlige virksomheder i fremstillingssek- toren (EFT C 307 af 13. 11. 1993, s. 3). 11. 3. 2000 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende C 71/15 2. ANVENDELIGHEDEN AF ARTIKEL, 87, STK. 1 2. 2. Stłtte til l(cid:229)ngiveren 2. 1. Stłtte til l(cid:229)ntageren 2. 1. 1. Normalt er det l(cid:229)ntageren, der er stłttemodtageren. Statsgarantien s(cid:230)tter l(cid:229)ntageren i stand til at opn(cid:229) bedre finansielle betingelser for et l(cid:229)n end dem, der normalt er g(cid:230)ldende p(cid:229) de finansielle markeder. Ved hj(cid:230)lp af statsgarantien kan l(cid:229)ntageren typisk opn(cid:229) lavere rentesatser og/eller stille mindre sikkerhed. Uden en statsgaranti ville l(cid:229)ntageren i visse tilf(cid:230)lde over- hovedet ikke v(cid:230)re i stand til at finde et finansierings- institut, der var rede til at yde et l(cid:229)n. Statsgarantier kan derfor fremme oprettelsen af nye virksomheder og s(cid:230)tte visse virksomheder i stand til at rejse kapital med det form(cid:229)l at indlede nye aktiviteter eller blot forts(cid:230)tte akti- viteterne i for at blive udkonkurreret eller omstruktureret og giver derved anledning til konkurren- set cefordrejninger. Statsgarantier er s(cid:229)ledes generelt omfattet af artikel 87, stk. 1, hvis samhandelen mellem medlemsstaterne p(cid:229)virkes, og der ikke betales nogen markedspr(cid:230)mie. stedet 2. 1. 2. Fordelen ved en statsgaranti er, at risikoen i forbindelse med garantien b(cid:230)res af staten. Det forhold, at staten b(cid:230)rer risikoen, błr normalt aflłnnes med en passende pr(cid:230)mie. Giver staten afkald p(cid:229) en s(cid:229)dan pr(cid:230)mie, er der b(cid:229)de tale om en fordel for virksomheden og et dr(cid:230)n p(cid:229) statens ressourcer. Selv om staten aldrig kommer til at foretage udbetalinger i henhold til en garanti, kan der derfor alligevel godt v(cid:230)re tale om statsstłtte efter artikel 87, stk. 1. Stłtten ydes p(cid:229) det tidspunkt, hvor garantien gives, ikke det tidspunkt, hvor garantien p(cid:229)ber(cid:229)bes, eller det tidspunkt, hvor der foretages udbetalinger i henhold til garantien. Om en garanti udgłr statsstłtte eller ej, og i bekr(cid:230)ftende fald hvor stor denne statsstłtte er, skal vurderes p(cid:229) det tidspunkt, hvor garantien gives. 2. 1. 3. Kommissionen anser ogs(cid:229) de mere gunstige finansie- ringsvilk(cid:229)r, der opn(cid:229)s af virksomheder, hvis retlige form udelukker konkurs eller andre insolvensprocedurer eller indeb(cid:230)rer en eksplicit statsgaranti eller statens d(cid:230)kning af tab, for at v(cid:230)re stłtte i form af en garanti. Det samme g(cid:230)lder for en stats erhvervelse af en andel i en virksomhed, hvis ubegr(cid:230)nset ansvar accepteres i stedet for det s(cid:230)dvanlige begr(cid:230)nsede ansvar (4). 2. 2. 1. Selv om det normalt er l(cid:229)ntageren, der er stłttemod- tageren, kan det l(cid:229)ngiveren under visse omst(cid:230)ndigheder f(cid:229)r fordel af stłtten. I s(cid:229) fald vil Kommissionen selvfłlgelig behandle sagen i overensstemmelse dermed. ikke udelukkes, at (ogs(cid:229)) 2. 2. 2. Hvis f. eks. en statsstłtte vedrłrende l(cid:229)n eller en anden finansiel forpligtelse, der allerede er indg(cid:229)et, ydes efter- fłlgende, uden at vilk(cid:229)rene for dette l(cid:229)n eller denne finansielle forpligtelse tilpasses, eller hvis et garanteret l(cid:229)n anvendes til at tilbagebetale et andet, ikke-garanteret, l(cid:229)n til samme kreditinstitut, kan der ogs(cid:229) v(cid:230)re tale om stłtte til for s(cid:229) vidt som sikkerheden for l(cid:229)net forłges. En s(cid:229)dan stłtte kan begunstige l(cid:229)ngiveren og fordreje konkurrencen og falder normalt inden for anvendelsesomr(cid:229)det for artikel 87, stk. 1, hvis samhan- delen mellem medlemsstaterne p(cid:229)virkes. l(cid:229)ngiveren, 3. 3. 1. ST(cid:216)TTENS ST(cid:216)RRELSE skal statsgaranti tilf(cid:230)lde af en individuel I stłtte- elementet vurderes p(cid:229) grundlag af de enkelte punkter i garantien og l(cid:229)net (eller en anden finansiel forpligtelse). is(cid:230)r garantiens og l(cid:229)nets De relevante faktorer er varighed og stłrrelse, risikoen for misligholdelse fra l(cid:229)ntagerens side, den pris, l(cid:229)ntageren betaler for garan- tien, arten af den stillede sikkerhed, hvordan og hvorn(cid:229)r staten kan blive anmodet om at betale en g(cid:230)ld samt de midler (f. eks. konkurserkl(cid:230)ring), der skal anvendes af staten til at inddrive skyldige belłb fra l(cid:229)ntageren, n(cid:229)r fłrst der er gjort brug af garantien. 3. 2. Subventions(cid:230)kvivalenten for en l(cid:229)negaranti i et givet (cid:229)r kan: (cid:151) beregnes p(cid:229) samme m(cid:229)de som subventions(cid:230)kviva- lenten for et l(cid:229)n p(cid:229) bedre vilk(cid:229)r end markedsvilk(cid:229)- rene, forskellen mellem markedsrenten og den rente, der er opn(cid:229)et takket v(cid:230)re statsgarantien, efter at eventuelle betalte pr(cid:230)mier er blevet fratrukket, eller rentetilskuddet repr(cid:230)senterer idet (cid:151) anses for at v(cid:230)re forskellen mellem a) det udest(cid:229)ende garanterede belłb ganget med risikofaktoren (sand- synligheden for misligholdelse) og b) en eventuel betalt belłb (cid:215) risiko) pr(cid:230)mie, (cid:150) pr(cid:230)mie, eller (garanteret dvs. : 2. 1. 4. Artikel 87, stk. 1, omfatter statsstłtte eller stłtte, som ydes ved hj(cid:230)lp af statsmidler. Derfor kan garantier ydet direkte af staten, dvs. af centrale, regionale eller lokale myndigheder, samt garantier ydet af virksomheder, der er under dominerende indflydelse af offentlige myndig- heder, lighed med andre former for potentiel stłtte udgłre statsstłtte. i (4) Se fodnote 3, punkt 38. 1 og 38. 2. (cid:151) beregnes efter enhver anden objektivt berettiget og almindeligt anerkendt metode. For individuelle garantier błr den fłrste metode i prin- cippet v(cid:230)re den normale beregningsmetode, og for garantiordninger błr det v(cid:230)re den anden metode. C 71/16 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende 11. 3. 2000 af l(cid:229)n ydet Risikofaktoren błr v(cid:230)re baseret p(cid:229) hidtidige erfaringer med misligholdelse lignende omst(cid:230)ndigheder (sektor, virksomhedsstłrrelse, omfanget af den generelle łkonomiske aktivitet). De (cid:229)rlige subven- tions(cid:230)kvivalenter błr diskonteres til deres nutidsv(cid:230)rdi ved hj(cid:230)lp af l(cid:230)gges sammen for at f(cid:229) den samlede subventions(cid:230)kvivalent. referencesatsen og derefter under N(cid:229)r der p(cid:229) det tidspunkt, hvor l(cid:229)net ydes, er stor sand- synlighed for, at l(cid:229)ntageren vil misligholde l(cid:229)net, f. eks. fordi han er i finansielle vanskeligheder, kan garantiens v(cid:230)rdi v(cid:230)re lige s(cid:229) hłj som det belłb, der rent faktisk d(cid:230)kkes af denne garanti. 3. 3. Hvis en finansiel forpligtelse d(cid:230)kkes fuldt ud af en stats- garanti, er l(cid:229)ngiveren mindre tilskyndet til at vurdere, sikre og mindske risikoen i forbindelse med l(cid:229)netrans- aktionen og is(cid:230)r til at foretage en ordentlig vurdering af l(cid:229)ntagerens kreditv(cid:230)rdighed. Garanten foretager m(cid:229)ske heller ikke altid en s(cid:229)dan risikovurdering, fordi han ikke har foruds(cid:230)tningerne herfor. Denne manglende tilskyndelse til at mindske risikoen for, at l(cid:229)net ikke bliver tilbagebetalt, kunne fłre til, at l(cid:229)ngiverne yder risiko, der er hłjere end l(cid:229)n med en kommerciel normalt, i statens portefłlje łges. s(cid:229)ledes at andelen af hłjrisikogarantier 3. 4. 3. 5. Kommissionen foresl(cid:229)r, at den del af l(cid:229)net, som ikke er d(cid:230)kket af en statsgaranti, skal udgłre mindst 20 % for at tilskynde l(cid:229)ngiveren til at foretage en omhyggelig vurde- l(cid:229)ntagerens kreditv(cid:230)rdighed (5), sikre sine l(cid:229)n ring af forbundet ordentligt og mindske den risiko, der er derfor med normalt foretage en kritisk gennemgang af garantier, der d(cid:230)kker en finansiel transaktion i sin helhed (eller n(cid:230)sten i sin helhed). transaktionen (6). Kommissionen vil I tilf(cid:230)lde af statsgarantiordninger er de s(cid:230)rlige karakteri- stika ved de enkelte sager m(cid:229)ske ikke kendt p(cid:229) det tids- punkt, hvor ordningen skal vurderes. Under disse p(cid:229) omst(cid:230)ndigheder grundlag af ordningens bestemmelser vedrłrende bl. a. l(cid:229)nenes maksimale belłb og varighed, den stłtteberetti- gede virksomhedskategori og projekttype, den sikkerhed, der kr(cid:230)ves af l(cid:229)ntagerne, den pr(cid:230)mie, der skal betales af l(cid:229)ntagerne, og de rentesatser, som disse opn(cid:229)r. stłtteelementet vurderes skal (5) Dette er under den foruds(cid:230)tning, at virksomheden giver staten og kreditinstituttet samme grad af sikkerhed. (6) Ud fra svarene i spłrgeskemaet om statsgarantier kan det konstate- res, at flere medlemsstater allerede anvender denne regel. Den d(cid:230)kkede procentsats svinger bredt fra 20 % til 100 %. Der er imid- lertid en lang r(cid:230)kke garantier, der d(cid:230)kker det fulde belłb for den underliggende finansielle transaktion, hvorved l(cid:229)neinstituttet fritages for i egen interesse at foretage en omhyggelig vurdering af stłtte- modtagerens kreditv(cid:230)rdighed. 4. 4. 1. FORHOLD, DER UDELUKKER EKSISTENSEN AF ST(cid:216)TTE En individuel garanti eller en garantiordning fra statens side vil falde uden for anvendelsesomr(cid:229)det for artikel 87, stk. 1, n(cid:229)r der ikke er nogen stłtte, der begunstiger visse virksomheder eller visse produktioner. I s(cid:229)danne tilf(cid:230)lde er det ikke nłdvendigt, at medlemsstaten foretager en anmeldelse. En garanti udgłr heller ikke statsstłtte efter artikel 87, stk. 1, n(cid:229)r foranstaltningen ikke p(cid:229)virker samhandelen mellem medlemsstaterne. 4. 2. Det er Kommissionens opfattelse, at en individuel stats- garanti ikke udgłr statsstłtte efter artikel 87, stk. 1, hvis samtlige nedenst(cid:229)ende betingelser er opfyldt: a) l(cid:229)ntageren er ikke i finansielle vanskeligheder b) l(cid:229)ntageren vil i princippet v(cid:230)re i stand til at opn(cid:229) et l(cid:229)n p(cid:229) markedsvilk(cid:229)r p(cid:229) finansmarkederne uden statens intervention c) garantien er knyttet lyder p(cid:229) et til en specifik finansiel trans- aktion, fast maksimalt belłb, d(cid:230)kker ikke mere end 80 % af det udest(cid:229)ende l(cid:229)n eller en anden finansiel forpligtelse (undtagen obligationer og lignende instrumenter) og er ikke (cid:229)ben d) der betales markedspris for garantien (som bl. a. afspejler garantiens stłrrelse og varighed, den sikker- hed, der stilles af l(cid:229)ntageren, l(cid:229)ntagerens finansielle situation, aktivitetssektoren, udsigterne, misligholdel- sesgraden samt andre łkonomiske forhold). 4. 3. Det er Kommissionens opfattelse, at en statsgarantiord- ning ikke udgłr statsstłtte efter artikel 87, stk. 1, hvis samtlige nedenst(cid:229)ende betingelser er opfyldt: a) ordningen tillader ikke, at der ydes garantier til l(cid:229)ntagere, som er i finansielle vanskeligheder b) l(cid:229)ntagerne vil i princippet v(cid:230)re i stand til at opn(cid:229) et l(cid:229)n p(cid:229) markedsvilk(cid:229)r p(cid:229) finansmarkederne uden statens intervention c) garantierne er knyttet til en specifik finansiel trans- aktion, lyder p(cid:229) et fast maksimalt belłb, d(cid:230)kker ikke mere end 80 % af hvert udest(cid:229)ende l(cid:229)n eller en anden finansiel og lignende instrumenter) og er ikke (cid:229)bne obligationer forpligtelse (undtagen d) ordningens vilk(cid:229)r er baseret p(cid:229) en realistisk vurdering af risikoen, s(cid:229)ledes at de pr(cid:230)mier, der betales af de stłttemodtagende virksomheder, efter al sandsyn- lighed głr den selvfinansierende 11. 3. 2000 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende C 71/17 e) ifłlge ordningen skal de vilk(cid:229)r, hvorp(cid:229) fremtidige garantier ydes, og den samlede finansiering af ordningen tages op til revision mindst en gang om (cid:229)ret regional og sektorbestemt stłtte (7). Ved undersłgelsen vil der is(cid:230)r blive taget hensyn til stłtteintensiteten, stłt- temodtagernes karakteristika og de tilsigtede m(cid:229)l. f) pr(cid:230)mierne d(cid:230)kker b(cid:229)de de normale risici, der er forbundet med ydelse af garantien, og de administra- forbindelse med ordningen, tive omkostninger herunder et normalt afkast af kapitalen i de tilf(cid:230)lde, hvor det er staten, der tilvejebringer den startkapital, der er nłdvendig for ordningens iv(cid:230)rks(cid:230)ttelse. i 5. 3. 4. 4. Manglende opfyldelse af en af de betingelser, der er anfłrt i punkt 4. 2 og 4. 3, betyder ikke, at en s(cid:229)dan garanti eller garantiordning automatisk anses for stats- stłtte. Hvis der er tvivl om, hvorvidt en p(cid:229)t(cid:230)nkt garanti eller ordning udgłr statsstłtte, błr den anmeldes. til Kommissionen vil kun acceptere garantier, hvis deres udnyttelse er kontraktm(cid:230)ssigt knyttet specifikke betingelser, som kan g(cid:229) s(cid:229) vidt som konkurserkl(cid:230)ring for den stłttemodtagende virksomhed eller enhver anden lignende procedure. Disse betingelser skal v(cid:230)re aftalt ved Kommissionens indledende undersłgelse af den p(cid:229)t(cid:230)nkte garanti inden for de normale procedurer i artikel 88, stk. 3, p(cid:229) det tidspunkt, hvor garantien ydes. Skulle der ske det, at en medlemsstat łnsker at udnytte garantien p(cid:229) andre betingelser end dem, der oprindeligt blev aftalt, da garantien blev ydet, vil Kommissionen anse udnyttelsen af garantien for at skabe en ny stłtte, som skal anmeldes efter artikel 88, stk. 3. til statsgarantier 4. 5. Der kan v(cid:230)re omst(cid:230)ndigheder, hvor det p(cid:229)t(cid:230)nkes at anvende at give virksomhederne, herunder is(cid:230)r SMV, mulighed for at opn(cid:229) l(cid:229)n, som markedet ikke ville yde. Det kan dreje sig om virksom- heder, som er ved at starte, som gennemg(cid:229)r en hurtig udvikling, eller som er sm(cid:229) og derfor ikke er i stand til at stille den nłdvendige sikkerhed til at sikre et l(cid:229)n eller opn(cid:229) en garanti. De kan falde ind under kategorien af risikobetonede virksomheder (forventes fłrst at blive rentable p(cid:229) lang sigt og/eller er pr(cid:230)get af et s(cid:230)rlig hłjt antal konkurser). Dette kan f. eks. v(cid:230)re tilf(cid:230)ldet i forbindelse med projekter vedrłrende nye innovative produkter eller processer. Det er Kommissionens opfat- telse, at s(cid:229)danne omst(cid:230)ndigheder normalt ikke medfł- rer, at statsgarantier falder uden for anvendelsesomr(cid:229)det for artikel 87, stk. 1. Statsgarantier, der ydes under s(cid:229)danne omst(cid:230)ndigheder, błr derfor til Kommissionen i god tid i lighed med statsgarantier, der ydes under andre omst(cid:230)ndigheder. anmeldes 5. 4. For s(cid:229) vidt ang(cid:229)r garantier, der indeholder stłtte til l(cid:229)ngiveren (punkt 2. 2), głres der opm(cid:230)rksom p(cid:229), at en s(cid:229)dan stłtte i princippet kan udgłre driftsstłtte. 6. KONSEKVENSERNE AF OVERTR˘DELSE AF ARTIKEL 88, STK. 3 6. 1. Overholder medlemsstaterne ikke forpligtelsen til at foretage forudg(cid:229)ende anmeldelse og standstill-forplig- telsen i artikel 88, stk. 3, m(cid:229) garantiens stłtteelement anses for ulovligt, jf. artikel 1, litra f), i R(cid:229)dets forord- ning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastl(cid:230)g- gelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (8). Hvad ang(cid:229)r konsekvenserne af en overtr(cid:230)delse af tredje punktum i artikel 88, stk. 3, błr der skelnes mellem forskellige situationer. Nedenfor undersłges situationen for stłttemodtageren og for l(cid:229)ngivere, der ikke er stłttemodtagere. 5. 5. 1. 5. 2. FORENELIGHEDEN MED F˘LLESMARKEDET Statsgarantier, der falder ind under anvendelsesomr(cid:229)det for artikel 87, stk. 1, skal undersłges af Kommissionen med henblik p(cid:229) at afgłre, om de er forenelige med Inden der kan foretages en f(cid:230)llesmarkedet eller ej. s(cid:229)dan vurdering af stłttemod- skal tageren identificeres. Som anfłrt under punkt 2 kan dette v(cid:230)re enten l(cid:229)ntageren, l(cid:229)ngiveren eller begge. foreneligheden, 6. 2. I de fleste tilf(cid:230)lde indeholder garantien stłtte til l(cid:229)ntageren (punkt 2. 1). Om denne stłtte er forenelig med f(cid:230)llesmarkedet eller ej, vil blive undersłgt af Kommissionen efter de samme regler som dem, der anvendes p(cid:229) stłtteforanstaltninger, der antager andre former. Kommissionen har redegjort n(cid:230)rmere for de konkrete kriterier for forenelighedsvurderingen i forskel- lige rammebestemmelser og retningslinjer for horisontal, For det fłrste lłber modtagerne af den stłtte, der er indeholdt i garantien, en risiko, n(cid:229)r en stłtte er ydet ulovligt. Kommissionen kan tr(cid:230)ffe forelłbige foranstalt- ninger i overensstemmelse med artikel 11 i forordning (EF) nr. 659/1999, indtil resultatet af undersłgelsen af stłttens forenelighed foreligger. Hvis Kommissionen efter denne undersłgelse finder, at statsstłtten er ufor- enelig med f(cid:230)llesmarkedet, skal stłtten kr(cid:230)ves tilbage- fra stłttemodtageren i overensstemmelse med betalt forordning (EF) nr. 659/1999, ogs(cid:229) selv artikel 14 i om dette at virksomheden erkl(cid:230)res konkurs. ensbetydende med, er (7) Se »Konkurrencereglerne i De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskaber«, del IIA, statsstłtteregler, udgivet af Kontoret for De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesska- bers Officielle Publikationer. Visse tekster er ogs(cid:229) offentliggjort i De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende og er tilg(cid:230)ngelige p(cid:229) Internettet. (8) EFT L 83 af 27. 3. 1999, s. 1. C 71/18 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende 11. 3. 2000 7. 7. 1. kopi af Kommissionens beslutning sammen med den relevante henvisning til De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende. Kommissionen vil p(cid:229) sin side głre sit bedste for at sikre, at oplysninger om sager og ordninger, r(cid:229)dighed p(cid:229) en som den har godkendt, gennemskuelig m(cid:229)de. stilles til RAPPORTER, AFL˘GGE TIL KOMMISSIONEN SOM MEDLEMSSTATERNE SKAL stk. 1, af Da der kan v(cid:230)re sket en ny udvikling p(cid:229) de finansielle markeder, og da v(cid:230)rdien af statsgarantier er vanskelig at vurdere, er den lłbende undersłgelse i henhold til statsgarantiordninger, der er artikel 88, godkendt af Kommissionen, s(cid:230)rdeles vigtig. Foruden de s(cid:230)dvanlige oplysninger om udgifterne, błr de rapporter, der hvert (cid:229)r skal afl(cid:230)gges til Kommissionen, indeholde oplysninger (ogs(cid:229) for ordninger og individu- elle garantier) om det samlede belłb for udest(cid:229)ende statsgarantier, det samlede belłb, der i det foreg(cid:229)ende (cid:229)r er udbetalt af staten til debitorer, der ikke kan opfylde deres tilbagebetalte midler), og de pr(cid:230)mier, der er betalt for statsgarantier i samme (cid:229)r. Disse oplysninger vil v(cid:230)re en hj(cid:230)lp i forbin- delse med beregningen af misligholdelsesgraden og vil blive anvendt foretage en fornyet vurdering af v(cid:230)rdien af fremtidige garantier og om nłdvendigt den pr(cid:230)mie, der skal betales i fremtiden. forpligtelser eventuelt (minus til at 7. 2. til at Kommissionen har ikke til hensigt at benytte oplysnin- ger, som er indsendt i ovenn(cid:230)vnte rapporter, og som ikke var kendte eller forudsigelige, da den traf en revidere sine oprindelige tidligere beslutning, konklusioner vedrłrende eksistensen eller omfanget af stłtte i statsgarantiordninger. Kommissionen kan imid- foresl(cid:229) en lertid anvende s(cid:229)danne oplysninger til at i henhold til medlemsstat passende foranstaltninger artikel 88, stk. 1, med henblik p(cid:229) at (cid:230)ndre en eksiste- rende statsgarantiordning. 6. 3. 6. 4. 6. 5. fordi Stłttemodtagere lłber endvidere en risiko p(cid:229) nationalt plan, tredje punktum i artikel 88, stk. 3, har direkte virkning. De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Domstol har gentagne gange bekr(cid:230)ftet, at det er de nationale domstoles pligt at beskytte de berłrte borgeres rettighe- virksomheder, der der, herunder konkurrenter modtager ulovlig stłtte, mod overtr(cid:230)delser af tredje punktum i artikel 88, stk. 3. De nationale domstole skal drage alle nłdvendige konklusioner af ulovligheden af statsstłtte, der er ydet i strid med traktatens procedu- reregler. En national domstol, for hvilken der nedl(cid:230)gges p(cid:229)stand om tilbagebetaling af den ulovlige stłtte, skal normalt tage denne p(cid:229)stand til fłlge (9). til For det andet adskiller garantier sig fra andre statsstłtte- foranstaltninger, f. eks. tilskud eller skattefritagelser, for s(cid:229) vidt som staten i tilf(cid:230)lde af en garanti ogs(cid:229) indg(cid:229)r i en retlig forbindelse med l(cid:229)ngiveren. Det skal derfor undersłges, om det forhold, at en statsstłtte er ydet ulovligt, ogs(cid:229) har konsekvenser I tilf(cid:230)lde af statsgarantier for l(cid:229)n, ang(cid:229)r dette hovedsagelig de l(cid:229)ngivende finansieringsinstitutter. I tilf(cid:230)lde af garan- tier for obligationer, som er udstedt med det form(cid:229)l at finansiering til virksomheder, ang(cid:229)r det de skaffe finansieringsinstitutter, der er involveret i obligations- udstedelsen. tredjeparter. for Spłrgsm(cid:229)let om, hvorvidt stłttens ulovlighed p(cid:229)virker den retlige forbindelse mellem staten og tredjeparter, skal undersłges i henhold til national ret. De nationale domstole skal m(cid:229)ske undersłge, om den nationale ret forhindrer garantikontrakter i at blive indfriet, og i forbindelse med den vurdering mener Kommissionen, at de błr tage hensyn til overtr(cid:230)delsen af f(cid:230)llesskabs- retten. L(cid:229)ngivere kan derfor have en interesse i som en standardforanstaltning at kontrollere, at F(cid:230)llesskabets statsstłtteregler er overholdt, n(cid:229)r som helst der ydes garantier. Medlemsstaten błr v(cid:230)re i stand til at anfłre et sagsnummer givet af Kommissionen for en individuel sag eller en ordning og i sidste ende en ikke-fortrolig (9) Se Domstolens dom af 11. 7. 1996 i sag C-39/94, Syndicat Fran(cid:231)ais (SFEI) m. fl. mod La Poste m. fl. , Saml. de l’Express International 1996, I, s. 3547


title: Komisjoni teatis EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamise kohta garantiidena antava riigiabi suhtes (2000/C 71/07)

text: 08/1. kd ET Euroopa Liidu Teataja 369 32000Y0311(03) C 71/14 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 11. 3. 2000 KOMISJONI TEATIS EÜ ASUTAMISLEPINGU ARTIKLITE 87 JA 88 KOHALDAMISE KOHTA GARANTIIDENA ANTAVA RIIGIABI SUHTES (2000/C 71/07) 1. SISSEJUHATUS 1. 1. Käesolevas teatises esitatakse komisjoni lähenemisviis garantiidena antavale riigiabile. Garantiid on tavaliselt seo- tud laenusaaja poolt laenuandjaga kokku lepitud laenuga või muu rahalise kohustusega. Käesolev teatis hõlmab siiski kõiki garantiivorme, olenemata nende õiguslikust alusest ja hõlmavast tehingust. Garantiisid võib anda üksikgarantiidena või garantiisüsteemide raames. Kui on tegemist abiga, siis sellest abist saab enamikul juhtudel kasu laenusaaja. Kuid teatavatel asjaoludel võib esineda ka abi, millest saab kasu laenuandja. 1. 2. Käesolev teatis ei piira artikli 295 kohaldamist ega mõjuta seetõttu omandiõiguslikku režiimi reguleerivaid eeskirju liikmesriikides. Komisjon on avalik-õigusliku omandi või eraomandi suhtes erapooletu. Käesolevat teatist ei kohal- data ekspordikrediidi garantiide suhtes. 1. 4. kõnealuste garantiide andmise või muutmise kavadest pii- savalt aegsasti, et komisjon saaks esitada märkused. Teises kirjas (2) teatas komisjon selgesõnaliselt, et kavatseb kont- rollida riigigarantiisüsteemide kasutuselevõtmist ning et heakskiidetud süsteemi alusel antud üksikgarantiidest ei ole vaja teatada. 1993. aastal võttis komisjon vastu teatise, (3) milles samuti käsitleti garantiide küsimust. Vahepeal omandatud kogemused näitavad, et komisjoni poliitika selles valdkonnas tuleks läbi vaadata. Käesoleva teatisega asendatakse komisjoni 1989. aasta kaks kirja ning komisjoni 1993. aasta teatise punkt 38. Teatise ees- märk on anda liikmesriikidele üksikasjalikumaid selgitusi põhimõtete kohta, millele komisjon kavatseb rajada artik- lite 87 ja 88 tõlgendamise ning nende kohaldamise riigi- garantiide suhtes. Sellisel viisil kavatseb komisjon muuta oma poliitika kõnealuses valdkonnas võimalikult läbi- paistvaks, tagades seeläbi otsuste prognoositavuse ning võrdse kohtlemise. 1. 3. 1989. aastal adresseeris komisjon liikmesriikidele kaks rii- gigarantiisid käsitlevat kirja. Esimeses kirjas (1) rõhutas komisjon, et tema arvates kuuluvad kõik riigi antud garan- tiid artikli 87 lõike 1 reguleerimisalasse. Kõnealuse kirja tuleb komisjoni seetõttu teavitada kõikidest kohaselt (1) Komisjoni kiri liikmesriikidele, SG(89) D/4328, 5. aprill 1989. (2) Komisjoni kiri liikmesriikidele, SG(89) D/12772, 12. oktoober 1989. (3) Komisjoni teatis liikmesriikidele EMÜ asutamislepingu artiklite 92 ja 93 ning komisjoni direktiivi 80/723/EMÜ artikli 5 kohaldamise kohta avalik-õiguslike ettevõtjate suhtes tootmissektoris (EÜT 307, 13. 11. 1993, lk 3). 370 ET Euroopa Liidu Teataja 08/1. kd 2. ARTIKLI 87 LÕIKE 1 KOHALDATAVUS ametiasutuste valitseva mõju all olevate ettevõtjate garan- tiid kujutada endast riigiabi. 2. 1. Abi laenusaajale 2. 2. Abi laenuandjale 2. 1. 1. Tavaliselt saab abist kasu laenusaaja. Riigigarantii võimal- dab laenusaajal saada kapitaliturgudel tavaliselt kehtivatest paremate finantstingimustega laenu. Tavaliselt õnnestub laenusaajal riigigarantii abil kokku leppida madalamates intressimäärades ja/või pakkuda väiksemat tagatist. Mõnel juhul ei õnnestu laenusaajal ilma riigigarantiita leida mis tahes tingimustel laenu andvat rahaasutust. Seega võivad riigigarantiid soodustada uute ettevõtete loomist ning või- maldavad teatavatel ettevõtjatel hankida raha uute tege- vusalade hõlmamiseks või lihtsalt tegevust jätkata likvidee- rimise või ümberkorraldamise asemel, mis tekitaksid riigigarantiid Seega konkurentsimoonutusi. artikli 87 lõike 1 reguleerimisalasse, juhul kui mõjutatakse liikmesriikidevahelist kaubandust ega maksta turustami- sega seotud lisatasu. jäävad 2. 1. 2. Riigigarantii eelis on see, et garantiiga seotud riski kannab riik. Riigi riskivalmidus tuleks tavapäraselt hüvitada asja- kohase garantiitasuga. Kui riik loobub nimetatud tasust, siis on see ühtaegu eelis ettevõtjale ja riigi ressursside rais- kamine. Isegi kui riik ei tee ühtegi garantiiga seotud välja- makset, võib ikkagi olla tegemist riigiabiga artikli 87 lõike 1 kohaselt. Abi andmine toimub garantii andmise hetkel, mitte selle kasutamise või garantii tingimuste kohaste väljamaksete tegemise ajal. Seda, kas garantii kuju- tab endast riigiabi või mitte, ning kui kujutab, siis kui suur võiks kõnealune riigiabi olla, tuleb hinnata garantii and- mise ajal. 2. 1. 3. Komisjon loeb garantii kujul antud abiks ka soodsamad rahastamistingimused ettevõtjatele, kelle õiguslik vorm välistab pankroti- või muud maksejõuetusmenetlused või tagab selgesõnalise riigigarantii või kahjumi katmise riigi poolt. Sama kehtib, kui riik omandab osaluse ettevõttes ning seejuures asendatakse tavapärane piiratud vastutus piiramatu vastutusega. (1) 2. 1. 4. Artikli 87 lõige 1 hõlmab abi, mille annab liikmesriik või mis antakse riigi ressurssidest. Nagu muudki võimaliku abi vormid, võivad nii otse riigi poolt, nimelt kesk-, regionaal- või kohalike organite poolt antud garantiid kui ka (1) Vt joonealune märkus 3, punktid 38. 1 ja 38. 2. 2. 2. 1. Kuigi tavaliselt saab abist kasu laenusaaja, ei või välistada, et teatavatel asjaoludel saab abist kasu laenuandja. Sellisel juhul käsitleb komisjon asja vastavalt olukorrale. 2. 2. 2. Eriti juhul, kui näiteks juba võetud laenule või muule raha- lisele kohustusele antakse riigigarantii tagantjärele, ilma et selle laenu või rahalise kohustuse tingimusi korrigeeritaks, või kui ühe garanteeritud laenu abil makstakse tagasi teist, garanteerimata laenu samale krediidiasutusele, võib samuti tegemist olla abiga laenuandjale, kuivõrd laenude tagatus suureneb. Selline abi võib olla soodne laenuandjale ja moonutada konkurentsi ning kuulub üldiselt artikli 87 lõike 1 reguleerimisalasse, kui see mõjutab liikmesriikide- vahelist kaubandust. 3. ABI SUURUS 3. 1. Riigi üksikgarantii puhul tuleb abielementi hinnata garan- tii ja laenu (või muu rahalise kohustuse) üksikasjalike and- mete põhjal. Asjakohased tegurid on eelkõige garantii ja laenu kestus ning suurus, laenusaaja kohustuste täitmata- jätmise risk, hind, mille laenusaaja maksab garantii eest, antud garantii laad, kuidas ja millal saab riigilt nõuda võla tagasimaksmist ning vahendid (nt pankroti väljakuuluta- mine), mida riik kasutab laenusaaja võlasummade sisse- nõudmiseks pärast garantii kasutamist. 3. 2. Laenugarantii sularahaekvivalendi võib vastaval aastal arvutada: — samal viisil nagu sooduslaenu toetusekvivalendi, kus- juures intressitoetus väljendab turu intressimäära ning riigigarantii abil saadud määra vahet pärast kõigi garantiimaksete mahaarvamist, või — kui a) riskiteguriga (lepinguliste kohustuste täitmata- jätmise võimalus) korrutatud tagasimaksmata garan- teeritud summa ning b) mis tahes makstud toetuse vahet, st (garanteeritud summa × risk) – garantiitasu, või — mis tahes muul objektiivselt põhjendatud ning üldtun- nustatud viisil. Üksikgarantiide puhul peaks arvutamise tüüpvormiks olema põhimõtteliselt esimene meetod, garantiisüsteemide puhul teine meetod. 08/1. kd ET Euroopa Liidu Teataja 371 Riskitegur peaks põhinema minevikukogemustel, mis on seotud lepinguliste kohustuste täitmatajätmisega samasu- gustel asjaoludel (sektor, ettevõtja suurus, majandustege- vuse üldine tase) antud laenude puhul. Aastased toetus- ekvivalendid tuleks viitemäära kasutades diskonteerida nende praeguse väärtuseni, seejärel toetuse koguekviva- lendi saamiseks kokku liita. nõutavat tagatist, makstavat garantiitasu ning intressimää- rasid. 4. ABI OLEMASOLU VÄLISTAVAD TINGIMUSED Kui laenugarantii andmise ajal on väga tõenäoline, et lae- nusaaja ei täida lepingukohustusi, näiteks seetõttu, et ta on majanduslikes raskustes, siis võib garantii väärtus olla nii- sama suur kui kõnealuse garantiiga tegelikult kaetav sum- ma. 4. 1. Riigi üksikgarantii või riigigarantiisüsteem ei kuulu artikli 87 lõike 1 reguleerimisalasse, kui puudub abi, mis annab eelise teatavatele ettevõtjatele või teatavate kaupade tootmisele. Sellistel juhtudel ei ole liikmesriikidel vaja tea- tada. Garantii ei kujuta endast riigiabi artikli 87 lõike 1 kohaselt ka siis, kui see meede ei mõjuta liikmesriikideva- helist kaubandust. 3. 3. Kui rahaline kohustus on riigigarantiiga täielikult kaetud, siis laenuandja on vähem huvitatud laenutehingust tule- neva riski nõuetekohasest hindamisest, riski vastu kindlus- tamisest ja selle minimeerimisest ning eelkõige laenusaaja krediidivõime õigest hindamisest. Vahendite puudumise tõttu ei tarvitse garantki sellist riskianalüüsi alati ette võt- ta. Kõnealune huvipuudus laenu tagasimaksmisega seotud riski minimeerimise vastu võib ergutada laenusaajaid sõl- mima tavapärasest suurema tururiskiga laenulepinguid ning sellega suurendada kõrgema riskiga garantiide hulka riigi portfellis. 3. 4. Komisjoni arvates oleks vähemalt 20 %line riigigarantiiga katmata laenuosa piisav selleks, et sundida laenuandjat nõuetekohaselt hindama laenusaaja krediidivõimet, (1) kindlustama oma laene ja minimeerima tehinguga seotud riski. (2) Seetõttu uurib komisjon üldjuhul kriitiliselt iga garantiid, millega kaetakse finantstehing tervikuna (või peaaegu tervikuna). 3. 5. Riigigarantiisüsteemide puhul ei tarvitse üksikgarantiide erijooned olla veel selgunud ajal, mil tuleb anda hinnang süsteemile. Sellistel asjaoludel tuleb abielementi hinnates arvesse võtta süsteemi tingimusi, mis muu hulgas käsitle- vad laenude maksimaalset summat ja tasumistähtaega, ettevõtte liiki ja abikõlbliku projekti tüüpi, laenusaajatelt (1) Oletades, et äriühing annab riigile ja krediidiasutusele samal tasemel tagatise. (2) Vastustest küsimustikule riigigarantiide kohta ilmneb, et mitu liik- mesriiki juba kohaldavad kõnealust eeskirja. Kaetud osa on vahemi- kus 20–100 %. Sellest olenemata kaetakse suure hulga garantiidega tagatavad finantstehingud täielikult, vabastades seega laenu andva asutuse vajadusest nõuetekohaselt ja oma huvides hinnata laenusaaja krediidivõimelisust. 4. 2. Selle, et riigi üksikgarantii ei kujuta endast riigiabi artikli 87 lõike 1 kohaselt, tagab komisjoni arvates kõigi järgmiste tingimuste täitmine: a) laenusaajal ei ole majanduslikke raskusi; b) laenusaaja saaks põhimõtteliselt laenu turutingimustel kapitaliturgudelt ilma riigi sekkumiseta; c) garantii on seotud konkreetse finantstehinguga, piira- tud kindlaksmääratud maksimumsummaga, ei kata rohkem kui 80 % tasumata laenust või muust rahali- sest kohustusest (välja arvatud võlakirjad ja muud samalaadsed dokumendid) ega ole tähtajatu; d) garantii turuhind on makstud (milles kajastub muu hulgas garantii summa ja kehtivusaeg, laenusaaja antud tagatis, laenusaaja finantsseisund, tegevusvaldkond ja tulevikuväljavaated, lepingukohustuste täitmatajätmise määr ja muud majanduslikud tingimused). 4. 3. Selle, et riigigarantiisüsteem ei kujuta endast riigiabi artikli 87 lõike 1 kohaselt, tagab komisjoni arvates kõigi järgmiste tingimuste täitmine: a) süsteem ei luba anda garantiisid majandusraskustes laenusaajatele; b) laenusaajad saaksid põhimõtteliselt turutingimustel laenu kapitaliturgudelt ilma riigi sekkumiseta; c) garantiid on seotud konkreetse finantstehinguga, pii- ratud kindlaksmääratud maksimumsummaga, ei kata rohkem kui 80 % igast tasumata laenust või muust rahalisest kohustusest (välja arvatud võlakirjad ja muud samalaadsed dokumendid) ega ole tähtajatud; d) süsteemi tingimused rajanevad realistlikul riskihinnan- gul, nii et tõenäoliselt muudavad soodustatud ettevõt- jate makstud garantiitasud süsteemi isefinantseerivaks; 372 ET Euroopa Liidu Teataja 08/1. kd e) süsteem näeb ette, et tulevaste garantiide andmise tin- gimused ning süsteemi üldine rahastamine vaadatakse läbi vähemalt kord aastas; suunistes. (1) Kontrollimisel võetakse eelkõige arvesse abi kaalukus, abist kasu saajate iseloomulikud tunnused ning taotletavad eesmärgid. f) garantiitasud katavad nii garantii andmisega seotud tavalised riskid kui ka süsteemi halduskulud ning juhul, kui riik annab algkapitali süsteemi käivitamiseks, siis ka normaaltulu kõnealuselt kapitalilt. 5. 3. Kui ükskõik milline eespool nimetatud punktides 4. 2 ja 4. 3 ettenähtud tingimustest jääb täitmata, ei tähenda see, et selline garantii või garantiisüsteem loetaks automaatselt riigiabiks. Kui tekib kahtlus, et kavandatav garantii või garantiisüsteem kujutab endast riigiabi, tuleb sellest teata- da. Komisjon kiidab garantiid heaks ainult juhul, kui nende kasutamine on lepinguliselt seotud konkreetsete tingimus- tega, mis võivad ulatuda abist kasu saava ettevõtja pank- roti kohustusliku väljakuulutamiseni või muu samalaadse menetluseni. Kõnealustes tingimustes tuleb kokku leppida garantii andmise selles staadiumis, kui komisjon esma- kordselt uurib kavandatavat garantiid artikli 88 lõike 3 kohase tavamenetluse raames. Juhul, kui liikmesriik soo- vib garantiid kasutada muudel kui tagatise andmise ajal kokkulepitud esialgsetel tingimustel, käsitab komisjon garantii kasutamist uue abina, millest tuleb teatada artikli 88 lõike 3 kohaselt. Teatavas olukorras võib tekkida kavatsus kasutada riigiga- rantiisid, et võimaldada eelkõige väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele laene, mida nad turult ei saaks. Tegemist võib olla ettevõtetega, kes on käivitusstaadiumis, kiiresti laienemas või väikesed ega ole seetõttu võimelised esitama laenu või garantii saamiseks vajalikku tagatist. Nad võivad langeda kõrge riskiga (eeldatavasti alles pika aja jooksul tasuvaks muutuvateks ja/või eriti kõrge mak- seriskiga) ettevõtete kategooriasse. Nii võib juhtuda näi- teks uusi, uuenduslikke tooteid või protsesse käsitlevate projektidega. Komisjon on arvamusel, et sellisel juhul ei jää üldiselt riigigarantiid artikli 87 lõike 1 reguleerimis- alasse. Sellistel asjaoludel antud riigigarantiidest tuleks see- tõttu komisjonile teatada piisavalt aegsasti ning samal vii- antud nagu sil, riigigarantiidest. teatatakse muudel asjaoludel 5. GARANTIIDENA ANTUD RIIGIABI KOKKUSOBI- VUS ÜHISTURUGA Komisjon peab kontrollima artikli 87 lõike 1 reguleerimis- alasse kuuluvate riigigarantiide kokkusobivust ühisturuga. Enne kokkusobivuse hindamist tuleb kindlaks teha abisaa- ja. Punktis 2 selgitatakse, et abist võib kasu saada kas lae- nusaaja või laenuandja või mõlemad. 6. 2. laenusaajale juhtudel sisaldab garantii abi Enamikul (punkt 2. 1). Komisjon uurib kõnealuse abi kokkusobivust ühisturuga samade eeskirjade kohaselt, mida kohaldatakse muul kujul esinevate abimeetmete suhtes. Komisjon on selgitanud ja üksikasjalikult tutvustanud abi kokkusobi- vuse hindamise konkreetseid kriteeriume horisontaalse, piirkondliku ja valdkondliku abi raamprogrammides ja 5. 4. Kui garantii sisaldab abi laenuandjale (punkt 2. 2), tuleks tähelepanu pöörata asjaolule, et selline abi võib põhimõt- teliselt kujutada endast tegevusabi. 6. ARTIKLI 88 LÕIKE 3 RIKKUMISE TAGAJÄRJED 6. 1. rakenduseeskirju Kui liikmesriigid ei täida artikli 88 lõikes 3 sätestatud eel- neva teatamise ja abi peatamise kohustusi, siis loetakse garantii abielement EÜ asutamislepingu artikli 93 üksik- asjalikke nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999 (2) artikli 1 lõike f kohaselt ebaseaduslikuks. Tuleks vahet teha artikli 88 lõike 3 kolmanda lause rikkumisest tulenevate tagajärgede vahel. Järgnevalt käsitletakse punktide kaupa abist kasu saaja ning abist kasu mittesaavate laenuandjate seisundit. käsitleva Esiteks, ebaseaduslikult antud abi puhul on garantiis sisal- duvast abist kasu saajatel tegu riskiga. Komisjon võib kuni abi kokkusobivuse kontrollimise tulemuste selgumiseni võtta määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 11 kohaseid aju- tisi meetmeid. Kui komisjon kontrollimise tulemusena leiab, et riigiabi ei sobi kokku ühisturuga, nõutakse see abi saajalt tagasi kooskõlas määruse (EÜ) nr 659/1999 artik- liga 14, isegi kui see tähendab ettevõtte pankroti väljakuu- lutamist. (1) Vt Konkurentsiõigus Euroopa Ühenduses, köide IIA, Riigiabieeskir- jad, avaldanud Euroopa Ühenduste Ametlike Väljaannete Talitus. Tea- tavad tekstid on avaldatud ka Euroopa Ühenduste Teatajas ning kätte- saadavad Internetis. (2) EÜT L 83, 27. 3. 1999, lk 1. 4. 4. 4. 5. 5. 1. 5. 2. 08/1. kd ET Euroopa Liidu Teataja 373 6. 3. 6. 4. 6. 5. Peale selle võtavad abist kasu saajad endale riski siseriikli- kul tasandil, niivõrd kui artikli 88 lõike 3 kolmandal lau- sel on vahetu õigusmõju. Euroopa Ühenduste Kohus on korduvalt kinnitanud, et asjaomaste üksikisikute, nagu ebaseaduslikku abi saavate äriühingute konkurendid, õiguste kaitsmine artikli 88 lõike 3 kolmanda lause rikku- miste puhul on siseriiklike kohtute ülesanne. Siseriiklikud kohtud peavad tegema kõik asjakohased järeldused seoses asutamislepingu menetluskorda rikkudes antud riigiabi ebaseaduslikkusega. Kui siseriiklikule kohtule esitatakse ebaseaduslikult antud abi tagastamise taotlus, siis peab kohus selle tavaliselt rahuldama. (1) Teiseks, garantiid erinevad muudest riigiabimeetmetest, nagu toetused või maksuvabastused selle poolest, et garan- tii puhul sõlmib riik laenuandjaga õigusliku suhte. See- tõttu tuleb vaagida, kas fakt, et riigiabi on antud ebasea- duslikult, avaldab mõju ka kolmandatele isikutele. Riigi laenugarantiide puhul puudutab see peamiselt laenu and- vaid rahaasutusi. Ettevõtjate rahastamiseks emiteeritud võlakirjade garantiide puhul puudutab see võlakirjade emi- teerimises osalevaid rahaasutusi. Küsimus, kas abi ebaseaduslikkus mõjutab riigi ja kolman- date isikute vahelisi õiguslikke suhteid, on asi, mida tuleb uurida siseriikliku õiguse alusel. Siseriiklikud kohtud pea- vad teatavatel juhtudel uurima, kas siseriiklik õigus ei takista garantiilepingute täitmist ning kõnealuse küsimuse üle otsustamisel tuleks neil komisjoni arvates arvestada ühenduse õiguse rikkumisega. See tähendab, et laenuand- jatel võib olla huvi tavalise ettevaatusabinõuna kontrolli- da, kas garantiide andmisel täidetakse riigiabi käsitlevaid ühenduse eeskirju. Liikmesriik peaks olema võimeline esi- tama üksikgarantiile või garantiisüsteemile komisjoni 7. 7. 1. poolt antud numbri ning vajaduse korral komisjoni otsuse mittekonfidentsiaalse eksemplari koos asjakohase viitega Euroopa Ühenduste Teatajale. Komisjon teeb kõik endast oleneva, et läbipaistval viisil teha kättesaadavaks tema poolt heakskiidetud üksikgarantiide ja garantiisüsteemi- dega seotud teave. LIIKMESRIIKIDE POOLT KOMISJONILE ESITATA- VAD ARUANDED Et kapitaliturgudel võib esineda uusi arengusuundi ning riigigarantiide väärtust on raske hinnata, siis on eriti tähtis komisjoni poolt heakskiidetud riigigarantiisüsteemide pidev läbivaatamine artikli 88 lõike 1 alusel. Peale tavapä- raste andmete kulutuste kohta peaksid komisjonile igal aastal esitatavates aruannetes olema (nii garantiisüstee- mide kui ka üksikgarantiide kohta) andmed laekumata rii- gigarantiide kogusumma kohta, lepingukohustused täit- mata jätnud võlgnike eest riigi poolt eelmisel aastal tehtud väljamaksete kogusumma (tagastatud summad maha arva- tud) ning samal aastal riigigarantiide eest makstud garan- tiitasud. Need andmed aitavad arvutada lepingukohustuste täitmata jätmise määra ning neid kasutatakse tulevaste garantiide väärtuse ja tulevikus makstavate garantiitasude ümberhindamisel, kui see on vajalik. 7. 2. Komisjon ei kavatse eespool osutatud aruannetes esitatud teabe abil, mida ta varasema otsuse tegemise ajal ei tead- nud ega saanud prognoosida, korrigeerida oma esialgseid järeldusi riigigarantiisüsteemides sisalduva abi olemasolu või ulatuse kohta. Komisjon võib nimetatud teavet siiski kasutada selleks, et teha liikmesriigile artikli 88 lõike 1 kohaselt ettepanek võtta asjakohased meetmed olemas- oleva riigigarantiisüsteemi muutmiseks. (1) Vt kohtuasi C-39/94, Syndicat Français de l′Express International (SFEI) ja teised v. La Poste ja teised [1996], ECR I, lk 3547


title: Comunicación - Quinta publicación de Elincs (en virtud del artículo 21 de la Directiva 67/548/CEE) (Texto pertinente a efectos del EEE.)

eurovoc_concepts:
EU publication
chemical product
dangerous substance
directory
marketing
preparation for market

text: 11. 3. 2000 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 72/1 I (Comunicaciones) COMISI(cid:211)N COMUNICACI(cid:211)N Quinta publicaci(cid:243)n de Elincs (en virtud del art(cid:237)culo 21 de la Directiva 67/548/CEE) (2000/C 72/01) (Texto pertinente a efectos del EEE) Conforme a la Decisi(cid:243)n 85/71/CEE de la Comisi(cid:243)n (1), se ha establecido, y aparece en el anexo del pre- sente Diario Oficial de las Comunidades Europeas, la lista de sustancias qu(cid:237)micas notificadas en aplicaci(cid:243)n de la Directiva 67/548/CEE (2) (en adelante denominada «la Directiva»), relativa a la aproximaci(cid:243)n de las dis- posiciones legislativas, reglamentarias y administrativas en materia de clasificaci(cid:243)n, embalaje y etiquetado de las sustancias peligrosas (Elincs). La presente lista sustituye a la lista anterior (3) y recoge todas las sustancias qu(cid:237)micas notificadas hasta el 30 de junio de 1995 en virtud del art(cid:237)culo 7 de la Directiva. Esta lista es complementaria del catÆlogo europeo de sustancias qu(cid:237)micas comercializadas existentes (Ei- necs) publicado el 15 de junio de 1990 (4), que enumera todas las sustancias comercializadas hasta el 18 de septiembre de 1981. En efecto, salvo las excepciones previstas en los art(cid:237)culos 1 y 13 de la Directiva, toda sustancia comercializada en la Comunidad o, en el caso de una sustancia nueva, notificada a mÆs tar- dar el 30 de junio de 1995, incluidas aquellas que son componentes de un preparado, figuran, bien en Einecs, bien en Elincs. Salvo en el caso de las excepciones mencionadas anteriormente, las sustancias comercializadas que no apa- recen en Einecs o Elincs deben haber sido o ser notificadas de acuerdo con la Directiva, y se incorporarÆn a la actualizaci(cid:243)n de Elincs. La presencia de una sustancia en Elincs no exime a los nuevos importadores o a los nuevos fabricantes que la comercialicen en la Comunidad de su notificaci(cid:243)n de conformidad con la Directiva. No obstante, si la sustancia ya ha sido notificada, la autoridad competente puede aceptar que el notificante se remita, en lo que se refiere al expediente tØcnico, a los resultados de los estudios efectuados por el notificante o noti- ficantes anteriores, con la conformidad por escrito de Øste o Østos, a fin, en particular, de evitar en la medida de lo posible la repetici(cid:243)n de pruebas en las que se utilicen animales vertebrados. De conformidad con la Decisi(cid:243)n 85/71/CEE, la clasificaci(cid:243)n de estas sustancias se recoge en Elincs s(cid:243)lo si esta clasificaci(cid:243)n ha sido adoptada oficialmente en la Comunidad y aparece, por consiguiente, en el anexo I de la Directiva. Las demÆs sustancias peligrosas de la lista, clasificadas provisionalmente por quien las notifica, son actualmente objeto de un procedimiento de clasificaci(cid:243)n oficial que se recogerÆ en la pr(cid:243)xima publicaci(cid:243)n de Elincs. (1) DO L 30 de 2. 2. 1985, p. 33. (2) DO 196 de 16. 8. 1967, p. 1; Directiva cuya œltima modificaci(cid:243)n la constituye la Directiva 1999/33/CE (DO L 199 de 30. 7. 1999, p. 57). (3) DO C 361 de 17. 12. 1994, p. 1. (4) DO C 146 A de 15. 6. 1990, p. 1