title: Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel

eurovoc_concepts:
advertising
approximation of laws
consumer information
foodstuff
labelling
packaging

text: 6. 5. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 109/29 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2000/13/EG av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV gaste eftersom det medför minsta möjliga hinder för den fria handeln. med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95 i detta, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1), förfarande som anges i artikel 251 i i enlighet med det fördraget (2) och av följande skäl: (1) (2) (3) (4) (5) (6) (7) (8) Rådet direktiv 79/112/EEG av den 18 december 1978 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel (3) har undergått flera och omfattande ändringar (4). För att skapa klarhet och av rationella skäl bör därför en kodificering företas av nämnda direktiv. Skillnader mellan medlemsstaternas lagar och andra författningar om märkning av livsmedel kan hämma den fria rörligheten av dessa varor och kan leda till ojämlika konkurrensvillkor. Det är därför nödvändigt att närma dessa lagstiftningar till varandra för att bidra till att den inre marknaden fungerar smidigare. Syftet med detta direktiv bör vara att anta allmänna gemenskapsregler som skall gälla horisontellt för alla livsmedel som släpps ut på marknaden. Specialregler som tillämpas vertikalt endast på vissa livs- medel bör fastställas inom ramen för de bestämmelser som behandlar dessa varor. Det huvudsakliga syftet med regler om märkning av livsmedel bör vara behovet att informera och skydda konsumenten. Detta behov innebär att medlemsstaterna, med hänsyn tagen till bestämmelserna i fördraget, skall kunna ställa språkliga krav. Detaljerad märkning för att ange produktens exakta art och beskaffenhet gör det möjligt för konsumenten att göra sitt val med full sakkännedom och är det lämpli- (9) En förteckning bör därför göras upp över alla uppgifter som i princip bör framgå av märkningen på alla livs- medel. (10) Med hänsyn till att detta direktiv är horisontellt var det från början inte möjligt att bland de obligatoriska märk- ningsanvisningarna ta med samtliga uppgifter som gäller för varje livsmedel och som måste framgå av den förteckning som i princip gäller för samtliga livsmedel; i ett senare steg bör gemenskapsbestämmelser antas som kompletterar de bestämmelser som redan finns. (11) Medlemsstaterna bör vidare, om det saknas specialregler fastställa vissa inom gemenskapen, behålla rätten att nationella bestämmelser till de allmänna bestämmelserna i detta direktiv, dock bör dessa bestämmelser vara underkastade en gemen- skapsprocedur. som komplement (12) (13) (14) (15) En sådan procedur måste utgöras av ett gemenskapsbe- slut, när en medlemsstat önskar att införa ny lagstift- ning. Bestämmelser måste också skapas för att ge gemen- skapens lagstiftare möjlighet att, i undantagsfall, avvika från vissa förpliktelser som har fastställts generellt. Reglerna för märkning bör också förbjuda användning av information som skulle kunna vilseleda köparen eller som tillskriver livsmedel hälsobringande egenskaper; detta förbud bör för att vara verksamt gälla också presentation av och reklam för livsmedel. I syfte att underlätta handeln mellan medlemsstaterna får det i handelsleden före försäljningen till konsumenter tillåtas att endast den viktigaste informationen framgår av den yttre förpackningen och att vissa obligatoriska uppgifter som måste finnas på ett färdigförpackat livs- medel behöver framgå endast av handelsdokument som rör detta. (1) EGT C 258, 10. 9. 1999, s. 12. (2) Europaparlamentets ståndpunkt av den 18 januari 2000 (ännu ej offentliggjord i EGT) och rådets beslut av den 13 mars 2000. (3) EGT L 33, 8. 2. 1979, s. 1. Direktivet senast ändrad genom Europa- parlamentets och rådets direktiv 97/4/EG (EGT L 43, 14. 2. 1997, s. 21). (4) Se bilaga IV del B. (16) Medlemsstaterna bör behålla rätten att, beroende på lokala förhållanden och praktiska omständigheter, fast- ställa regler för märkning av livsmedel som säljs i lös vikt; likväl göras till- gänglig för konsumenten. informationen bör i sådana fall L 109/30 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 5. 2000 (17) För att förenkla och påskynda förfarandet bör kommis- sionen anförtros uppgiften att besluta om verkställig- hetsåtgärder av teknisk natur. (18) De åtgärder som krävs för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogen- heter (1). (19) Detta direktiv får inte påverka medlemsstaternas förplik- telser vad gäller de tidsgränser för genomförande av direktiven som anges i bilaga IV del B. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. b) såvida något annat inte följer av gemenskapsbestämmelser för naturliga mineralvatten och specialdestinerade livsmedel, tillskriva livsmedel egenskaper som förebygger, behandlar eller botar någon sjukdom hos människor eller antyda sådana egenskaper. 2. Rådet skall på det sätt som anges i artikel 95 i fördraget, upprätta en icke uttömmande förteckning över sådana påstå- enden som avses i punkt 1 och vilkas användning i alla händelser måste förbjudas eller begränsas. De förbud och begränsningar som avses i punkterna 1 3. och 2 skall gälla också a) presentationen av livsmedel, särskilt med avseende på deras form, utseende eller förpackning, de förpackningsmaterial som används och det sätt på vilket livsmedlen arrangeras samt den miljö i vilken de exponeras, Artikel 1 b) reklam. Detta direktiv gäller märkning av livsmedel 1. som i ofärändrat tillstånd är avsedda att tillhandahållas konsumenter samt vissa aspekter på presentation av och reklam för sådana livsmedel. Detta direktiv gäller även livsmedel avsedda för restau- sjukhus; personalrestauranger och andra liknande 2. ranger, storkök (i det följande benämnda storkök). Artikel 3 1. Om något annat inte följer av artiklarna 4–17, är endast följande uppgifter obligatoriska vid märkning av livsmedel: 1. Det namn under vilket varan säljs. 3. I detta direktiv avses med 2. Ingrediensförteckning. a) märkning: varje ord, uppgift, varumärke, märkesnamn, illustration eller symbol i samband med livsmedel som anbringas på förpackning, dokument, meddelande, etikett, ring eller hylsa som medföljer eller avser sådant livsmedel, b) färdigförpackat livsmedel: varje enskild vara som i oför- ändrat skick är avsedd att tillhandahållas konsumenter och storkök och som består av ett livsmedel och den förpack- ning i vilket det placerades innan det erbjöds till försäljning, oavsett om förpackningen omsluter livsmedlet helt eller endast delvis, men förutsatt att förpackningen omsluter livs- medlet på sådant sätt att innehållet inte kan ändras utan att förpackningen öppnas eller ändras. Artikel 2 1. Märkningen och dess närmare utformning får inte a) vara sådan att den på ett avgörande sätt skulle kunna vilse- leda köparen, i synnerhet i) om vad som är utmärkande för livsmedlet, särskilt dess identitet, egenskaper, sammansättning, kvantitet, slag, hållbarhet, ursprung eller härkomst, framställnings- eller produktionsmetod, ii) genom att tillskriva livsmedlet verkningar eller egen- skaper som det inte har, iii) genom att antyda att livsmedlet har speciella egen- skaper, då i själva verket alla liknande livsmedel har sådana egenskaper, (1) EGT L 184, 17. 7. 1999, s. 23. 3. Mängden av särskilda ingredienser eller kategorier av ingre- dienser i enlighet med bestämmelserna i artikel 7. 4. Nettokvantitet i fråga om färdigförpackade livsmedel. 5. Datum för minsta hållbarhetstid eller, när det gäller livs- medel som ur mikrobiologisk synpunkt är lättfördärvliga, datum för sista förbrukningsdag. 6. Speciella förvarings- eller användningsanvisningar. 7. Förpackarens eller tillverkarens namn eller firma samt adress eller uppgift om säljare som är etablerad inom gemenskapen. Medlemsstaterna skall dock ha rätt att i fråga om smör som framställts inom deras territorium, kräva uppgift endast om tillverkaren, förpackaren eller säljaren. i artikel 24, Utan att det påverkar den anmälningsskyldighet som före- skrivs skall medlemsstaterna underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om varje åtgärd som vidtagits enligt andra stycket. 8. Uppgift om den plats där livsmedlet är producerat eller varifrån det kommer i fall då underlåtenhet att lämna sådana uppgifter kan vilseleda konsumenten i fråga om livsmedlets rätta ursprung eller härkomst. 9. Bruksanvisning, om det utan en sådan skulle vara omöjligt att använda livsmedlet på rätt sätt. 10. För drycker som innehåller mer än 1,2 volymprocent alkohol, den verkliga alkoholhalten uttryckt i volym. 6. 5. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 109/31 Utan hinder av punkt 1 får medlemsstaterna behålla 2. nationella bestämmelser som föreskriver att tillverkaren eller förpackaren skall anges, såvitt avser deras nationella livsmedels- produktion. Bestämmelserna i denna artikel skall inte påverka tillämp- 3. ningen av mer precisa eller långtgående bestämmmelser om mått och vikt. Artikel 4 1. Gemenskapsbestämmelser som gäller endast för vissa livs- medel och inte livsmedel i allmänhet får i särskilda fall avvika från de krav som fastställs i artikel 3. 1 punkterna 2 och 5, under förutsättning att detta inte leder till att köparen blir bristfälligt informerad. 2. Gemenskapsbestämmelser som gäller endast för vissa livs- medel och inte livsmedel i allmänhet får innehålla föreskrifter om att andra uppgifter än de som anges i artikel 3 skall framgå av märkningen. om sammansättning eller framställning skiljer sig så mycket från den produkt som är känd under det namnet att bestäm- melserna i punkt b inte är tillräckliga för att säkerställa att konsumenterna i den medlemsstat där varan saluförs ges korrekt information. Inget varumärke, märkesnamn eller 2. användas i stället för det namn under vilket varan säljs. fantasinamn får Det namn under vilket varan säljs skall omfatta eller 3. åtföljas av uppgifter om livsmedlets fysiska tillstånd eller den särskilda behandling som livsmedlet (t. ex. pulvrisering, frystorkning, djupfrysning, koncentrering, rökning) i samtliga fall då avsaknaden av sådan information skulle kunna skapa förvirring hos köparen. fått Alla livsmedel som har behandlats med joniserande strålning skall förses med någon av följande uppgifter: — på spanska: ”irradiado” eller ”tratado con radiación ionizante” — på danska: Om gemenskapsbestämmelser saknas, får medlemsstaterna i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 19 meddela föreskrifter om sådana märkningsuppgifter. ”bestrålet/…” eller ”strålekonserveret” eller ”behandlet med ioniserende stråling” eller ”konserveret med ioniserende stråling” 3. De gemenskapsbestämmelser som avses i punkterna 1 och 2 skall antas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 20. 2. — på tyska: ”bestrahlt” eller ”mit ionisierenden Strahlen behandelt”. — på grekiska: ”επεξεργασµένο µε ιονίζουσα ακτινοβολία” eller ”ακτινοβολη- µένο” Artikel 5 — på engelska: Det namn under vilket ett livsmedel säljs skall vara det i gemenskapens bestäm- 1. namn som förbehållits livsmedlet melser för livsmedlet. a) Om gemenskapen saknar bestämmelser skall försäljnings- namnet vara det namn som föreskrivs i lag eller andra författningar som gäller i den medlemsstat i vilken varan institutioner och storkök. säljs till konsumenter eller till Om försäljningsnamn saknas skall det namn under vilket varan säljs vara det namn som är vedertaget i den medlems- stat i vilken den säljs till konsumenter eller institutioner och storkök, eller en beskrivning av livsmedlet och om det behövs av dess användning, vilket skall vara tillräckligt klar- görande för att informera köparen om livsmedlets verkliga art och göra det möjligt för köparen att särskilja det från andra varor som det skulle kunna förväxlas med. b) Det skall också vara tillåtet att i den medlemsstat där livs- medlet saluförs använda det namn under vilken produkten tillverkas och saluförs i den medlemsstat där tillverkningen sker. I fall där övriga bestämmelser i detta direktiv, särskilt de i artikel 3, inte är tillräckliga för att säkerställa att konsumen- terna i den medlemsstat där produkten saluförs har kännedom om produktens verkliga art och kan särskilja det från produkter som det skulle kunna förväxlas med, skall försäljningsnamnet emellertid kompletteras med ytterligare beskrivande information bredvid namnet. ”irradiated” eller ”treated with ionizing radiation” — på franska: ”traité par rayonnements ionisants” eller ”traité par ionisa- tion. ” — på italienska: ”irradiato” eller ”trattato con radiazioni ionizzanti” — på nederländska: ”doorstraald” eller ”door bestraling behandeld” eller ”met ioniserende stralen behandeld” — på portugisiska: ”irradiado” eller ”tratado por irradiação” eller ”tratado por radiação ionizante”. — på finska: ”säteilytetty” eller ”käsitelty ionisoivalla säteilyllä” — på svenska: ”bestrålad” eller ”behandlad med joniserande strålning. ” Artikel 6 Ingredienser skall anges i enlighet med denna artikel och 1. bilagorna I, II och III. 2. Ingredienser behöver inte anges beträffande c) I undantagsfall får försäljningsnamnet i den medlemstat där tillverkningen sker inte användas i den medlemsstat där saluföringen sker, när den produkt som betecknas i fråga a) — färsk frukt och färska grönsaker, inklusive potatis, som inte skalats, delats i bitar elelr behandlats på liknande sätt, L 109/32 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 5. 2000 — kolsyrat vatten, om det framgår av försäljningsnammet Undantag: att vattnet har kolsyrats, — mikrobiellt framställd ättika som utvunnits ur en enda basprodukt coh som inte fillsatts någon annan ingre- diens, b) — ost, — smör, — kulturmjölk och syrad grädde, förutsatt att ingen ingrediens har tillsatts utom mjölkpro- dukter, enzymer och kulturer av mikroorganismer som är nödvändiga för framställningen, eller det salt som behövs för framställning av annan ost än färskost och smältost, c) varor som består av en enda ingrediens — om försäljningsnamnet är identiskt med nammet på ingrediensen, eller — om ingrediensen klart framgår av försäljningsnamnet utan risk för förväxling. 3. I fråga om drycker som innehåller mer än 1,2 volympro- cent alkohol skall rådet på förslag av kommissionen före den 22 december 1982, bestämma reglerna för hur ingredienser skall anges. 4. a) Med ingrediens menas varje ämne, inklusive tillsatser, som använts i tillverkningen eller beredningen av ett livsmedel och som finns kvar i den färdiga produkten, om än i annan form. b) Om en ingrediens i ett livsmedel består av flera ingredi- enser, skall dessa anses som ingredienser i det aktuella livsmedlet. — Tillsatt vatten och flyktiga ämnen skall anges i storleksord- ning efter vikt i den färdiga varan; den mängd vatten som tillsatts som ingrediens i ett livsmedel skall beräknas genom att den färdiga varans totala mängd minskas med den totala mängden av övriga använda ingredienser. Denna mängd behöver inte beaktas om den inte överstiger 5 % av den färdiga varans vikt. — Ingredienser som använts i koncentrerad eller torkad form och som under framställningen rekonstitueras får anges i storleksordning efter den vikt som ingredienserna hade innan de koncentrerades eller torkades. — Ingredienserna i koncentrerade eller torkade livsmedel som är avsedda att rekonstitueras genom tillsats av vatten får anges efter proportion i den rekonstituerade varan, förutsatt att ingrediensförteckningen åtföljs av uttrycket ”ingredienser i den rekonstituerade varan” eller i den ”ingredienser konsumtionsfärdiga varan” eller liknande uttryck. — Ingredienserna i frukt eller grönsaksblandningar, i vilka ingen särskild frukt eller grönsak påtagligt dominerar med hänsyn till vikt får anges i annan ordning, förutsatt att denna ingrediensförteckning åtföljs av uttrycket ”i varie- rande proportion” eller liknande uttryck. — Ingredienserna i krydd- eller örtblandningar, i vilka ingen krydda eller ört påtagligt dominerar med hänsyn till vikt får anges i annan ordning, förutsatt att ingrediensförteckningen följs av uttrycket ”i varierande proportion” eller liknande uttryck. 6. Ingredienser skall vid behov anges med sina särskilda beteckningar i enlighet med de regler som fastställts i artikel 5. c) Som ingredienser anses inte Undantag: i) beståndsdelarna av en ingrediens som under fram- ställningsprocessen tillfälligt avskiljts men senare åter i proportioner som inte över- tillförts livsmedlet skrider de ursprungliga, ii) tillsatser — vilkas förekomst i ett visst livsmedel uteslutande beror på att de ingått i en eller flera ingredienser i det aktuella livsmedlet, förutsatt att tillsatserna inte har någon teknisk funktion i den färdiga varan, — som används som processhjälpmedel, iii) ämnen som används i de mängder som är absolut för tillsatser eller nödvändiga som lösningsmedel aromämnen. d) Enligt der förfarande som fastställs i artikel 20. 2 kan det i vissa fall avgöras huruvida villkoren i c ii och iii är uppfyllda. 5. Ingrediensförteckningen skall omfatta samtliga ingredi- enser i livsmedlet i fallande storleksordning efter den vikt som ingrediensen hade vid framställningstidpunkten. Den skall föregås av en lämplig rubrik som innehåller ordet ”ingredi- enser”. — Ingredienser som tillhör någon av de i bilaga 1 uppräknade kategorierna och som är beståndsdelar i ett annat livsmedel, behöver anges endast med namnet på denna kategori. Förteckningen över kategorier i bilaga I kan ändras i enlighet med förfarandet i artikel 20. 2. Beteckningen ”stärkelse” i bilaga I måste dock alltid kompletteras med en angivelse av vilken specifik växt den framställts ur, då denna ingrediens kan innehålla gluten. — Ingredienser som tillhör någon av de i bilaga II uppräknade kategorierna skall alltid anges med namnet på denna kate- gori åtföljt av deras särskilda beteckning eller E-nummer. Om en ingrediens tillhör mer än en av kategorierna skall den kategori anges som är lämpligast med hänsyn till ingre- diensens huvudsakliga funktion i det aktuella livsmedlet. Ändringar av nämnda bilaga som grundas på framsteg när det gäller vetenskapligt eller tekniskt kunnande skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 20. 2. Beteckningen ”modifierad stärkelse” i bilaga II måste dock alltid kompletteras med en angivelse av vilken specifik växt den framställs ur, då denna ingrediens kan innehålla gluten. 6. 5. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 109/33 — Aromer skall benämnas enligt bilaga III. d) i de fall som fastställs i enlighet med det förfarande som — De särskilda gemenskapsbestämmelserna om angivelse av behandling av en ingrediens med joniserande strålning skall antas senare i enlighet med artikel 95 i fördraget. anges i artikel 20. 2. 3. Punkt 2 skall inte tillämpas 7. Gemenskapsbestämmelser eller, om sådana saknas, natio- nella bestämmelser, får fastställa att det namn, som ett visst livsmedel säljs under, skall åtföljas av uppgift om en eller flera särskilda ingredienser. Det förfarande som fastställs i artikel 19 skall tillämpas på varje sådan nationell bestämmelse. De gemenskapsbestämmelser som avses i denna punkt skall antas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 20. 2. 8. I det fall som avses i punkt 4 b får en sammansatt ingre- diens uttryckt i total vikt ingå i ingrediensförteckningen under sin egen beteckning, om denna fastställts enligt lag eller sedvana, förutsatt att den omedelbart följs av en uppräkning av de ingredienser som ingår i den sammansatta ingrediensen. En sådan förteckning skall dock inte vara obligatorisk i följande fall: a) Om den sammansatta ingrediensen utgör mindre än 25 % av den färdiga varan. Detta undantag skall dock inte gälla i fråga om tillsatser som faller under bestämmelserna i punkt 4 c. b) Om den sammansatta ingrediensen är ett för vilket någon ingrediensförteckning inte krävs enligt gemens- kapsregler. livsmedel Utan hinder av punkt 5 behöver innehållet av vatten inte 9. anges särskilt a) om vattnet används under framställningsprocessen enbart för att rekonstituera en ingrediens som använts i koncen- trerad eller torkad form, b) om detta utgör en lag som normalt inte konsumeras. Artikel 7 1. Mängden av en ingrediens eller av en kategori av ingredi- enser som används vid tillverkningen eller beredningen av ett livsmedel skall anges i enlighet med denna artikel. 2. Den angivelse som avses i punkt 1 skall vara obligatorisk, a) om den berörda ingrediensen eller kategorin av ingredienser ingår i försäljningsnamnet eller vanligtvis förknippas med det namnet av konsumenterna, eller b) om den berörda ingrediensen eller kategorin av ingredienser skriftligen, genom en illustration eller grafiskt, framhävs i märkningen, eller c) om den berörda ingrediensen eller kategorin av ingredienser är nödvändig för att känneteckna livsmedlet och särskilja det från produkter som det skulle kunna förväxlas med på grund av sitt namn och utseende, eller a) på en ingrediens eller kategori av ingredienser — vars avrunna nettovikt anges i enlighet med artikel 8. 4, — vars mängd, på grund av gemenskapsbestämmelser, redan måste anges i märknignen, — som används i små mängder i aromgivande syfte, eller i — som trots att den ingår försäljningsnamnet inte kommer att styra konsumenternas val i den medlemsstat där saluföringen sker, då variationen i mängd inte är avgörande för att känneteckna livsmedlet eller är sådan att den särskiljer livsmedlet från liknande varor; enligt förfarandet tveksamma fall avgöras om villkoren i denna strecksats är uppfyllda, i artikel 20. 2 skall det i b) om särskilda gemenskapsbestämmelser exakt föreskriver mängden av en ingrediens eller kategori av ingredienser utan att föreskriva att detta skall anges i märkningen, c) i de fall som avses i artikel 6. 5 fjärde och femte strecksats- erna, d) i de fall som fastställs i enlighet med det förfarande som anges i artikel 20. 2 4. Den angivna mängden, uttryckt i procent, skall motsvara mängden av ingrediensen eller ingredienserna vid den tidpunkt då de användes. Gemenskapsbestämmelser får emellertid tillåta avvikelser från denna princip för vissa livsmedel. Sådanna bestämmelser skall antas i enlighet med det förfarande som anges i artikel 20. 2. 5. Den angivelse som avses i punkt 1 skall antingen ingå i det namn under vilket livsmedlet säljs eller anges omedelbart därintill eller också anges i ingrediensförteckningen i anslutning ingrediensen eller kategorin av ingredienser i fråga. till 6. Denna artikel skall tillämpas utan att det påverkar till- lämpningen av gemenskapens regler om näringsvärdesdeklara- tion. Artikel 8 1. Nettoinnehållet i färdigförpackade livsmedel skall anges — i volymenheter i fråga om vätskor, — i viktenheter i fråga om andra varor, varvid liter, centiliter, milliliter, kilogram eller gram skall användas allt efter omständigheterna. Gemenskapsbestämmelser eller, om sådana saknas, nationella bestämmelser, som gäller för vissa livsmedel, får avvika från denna regel. Det förfarande som fastställs i artikel 19 skall tillämpas på varje sådan nationell bestämmelse. L 109/34 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 5. 2000 2. a) Om gemenskapsbestämmelser eller, om sådana saknas, nationella bestämmelser innehåller föreskrifter om att ett innehåll skall anges på ett visst sätt (t. ex. nominell kvan- titet, minimikvantitet, genomsnittskvantitet) skall denna kvantitet anses som nettoinnehåll enligt detta direktiv. Utan att det påverkar den anmälningsskyldighet som föreskrivs i artikel 24, skall medlemsstaterna underrätta kommissionen och de andra medlemstaterna om varje åtgärd som vidtagits enligt denna punkt. b) Gemenskapsbestämmelser som sådana saknas, nationella bestämmelser får för vissa livsmedel, som delas in i kategorier efter mängd, innehålla föreskrifter om att mängd skall anges på annat sätt. eller, Det förfarande som fastställs i artikel 19 skall tillämpas på varje sådan nationell bestämmelse. som innehåller c) Om en färdigförpackad vara består av två eller flera samma separata färdigförpackningar skall nettoinnehållet anges mängd av samma vara, genom uppgift om nettoinnehållet för varje separat förpackning och det totala antalet sådana förpackningar. Dessa uppgifter är dock inte obligatoriska, om det totala antalet separata förpackningar är klart synligt och lätt kan räknas utifrån, och om minst en uppgift om netto- innehållet i varje enskild förpackning är klart synlig från utsidan. som vid försäljning förpackningar, d) Om en fördigförpackad vara består av två eller flera separata inte betraktas som enheter, skall nettoinnehållet anges genom uppgift om det totala antalet separata förpackningar. När det gäller vissa livs- medel behöver eller om sådana saknas, nationella bestämmelser inte innehålla föreskrifter om att det totala antalet separata förpack- ningar skall anges. totala nettoinnehållet och det gemenskapsbestämmelser, Utan att det påverkar den anmälningsskyldighet som föreskrivs i artikel 24 skall medlemsstaterna underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om varje åtgärd som vidtagits enligt denna punkt. När det gäller livsmedel som normalt säljs styckevis 3. behöver medlemsstaterna inte kräva uppgift om nettoinnehållet under forutsättning att antalet artiklar är klart synliga och lätt räknas utifrån eller, om detta inte är möjligt, framgår av märk- ningen. Utan att det påverkar den anmälningskyldighet som föreskrivs i artikel 24, skall medlemsstaterna underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om varje åtgärd som vidtagits enligt denna punkt. Om ett livsmedel i fast form ligger i en lag, skall även 4. livsmedlets avrunna vikt anges i märkningen. avgörande faktor: vatten, saltlösningar, saltlake; livsmedelssyror lösta i vatten, ättika; sockerlag, vattenlösningar med andra sötningsmedel; i fråga om frukt eller grönsaker, frukt- eller grönsaksjuicer. Denna uppräkning kan kompletteras i enlighet med det förfa- rande som fastställs i artikel 20. 2. Metoder för att kontrollera avrunnen vikt skall bestämmas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 20. 2. Det skall inte vara obligatoriskt att ange nettoinnehållet 5. för livsmedel a) som minskar avsevärt i volym eller vikt och som säljs styckevis eller vägs i köparens nävraro, b) vars nettoinnehåll är mindre än 5 g eller 5 ml; dock skall denna bestämmelse inte gälla för kryddor och örter. Gemenskapsbestämmelser eller, om sådana saknas, nationella bestämmelser som gäller för vissa livsmedel får i undantagsfall fastställa gränsvärden som är högre än 5 g eller 5 ml, under förutsättning att detta inte leder till att köparen får bristfällig information. Utan att det påverkar den anmälningsskyldighet som föreskrivs i artikel 24, skall medlemsstaterna underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om varje åtgärd som vidtagits enligt denna punkt. 6. De gemenskapsbestämmelser som avses i punkterna 1 andra stycket, 2 b, 2 d och 5 andra stycket skall antas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 20. 2. Artikel 9 1. Datum för minsta hållbarhetstid för ett livsmedel skall vara den dag fram till vilken livsmedlet vid rätt förvaring har kvar sina särskilda egenskaper. Det skall anges i enlighet med bestämelserna i punkterna 2–5. 2. Datumet skall föregås av orden — ”Bäst före. ” när datumet omfattar uppgift om dagen, — ”Bäst före utgången av. ” i övriga fall. 3. De ord som anges i punkt 2 skall följas av — antingen själva datumet, eller — en hänvisning till var på märkningen datumet finns angivet. Om det behövs, skall dessa uppgifter följas av de förvaringsan- visningar som man måste rätta sig efter för att varan skall hålla sig under den angivna perioden. Datumet skall bestå av dag, månad och år i okodad 4. kronologisk form. I denna punkt avses med en ”lag” följande varor, eventuellt i blandningar och även i fryst eller djupfryst tillstånd, förutsatt att vätskan bara är ett komplement till den aktuella bered- ningens viktiga beståndsdelar och således inte en för köpet Dock är det i fråga om livsmedel — med kortare hållbarhetstid än tre månader tillräckligt att ange dag och månad, 6. 5. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 109/35 — med längre hållbarhetstid än tre månader men kortare än — på portugisiska: ”a consumir até”, 18 månader tillräckligt att ange månad och år, — med längre hållbarhetstid än 18 månader tillräckligt att ange året. — på finska: ”viimeinen käyttöajankohta”, — på svenska: ”sista förbrukningsdag”. Sättet för att ange datum kan regleras närmare i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 20. 2. Om inte annat följer av gemenskapsbestämmelser som 5. fastställer andra typer av datummärkning, skall uppgift om hållbarhetsdatum inte krävas för: — Färsk frukt och färska grönsaker, inklusive potatis, som inte skalats, delats i bitar eller behandlats på liknande sätt. Detta undantag skall inte tillämpas på groddar och liknande produkter såsom skott av baljväxter. — Viner, starkviner, mousserande viner, kryddade starkviner och liknande produkter framställda av andra frukter än druvor som faller under KN-numren 2206 00 91, 2206 00 93 och 2206 00 99 och som har framställts av druvor eller druvmust. samt drycker — Drycker som innerhåller minst 10 volymprocent alkohol. — Läskedrycker, fruktjuice, fruktnektar och alkoholhaltiga drycker i separata kärl på mer än fem liter och avsedda för storkök. — Bageri- eller konditorivaror som med hänsyn till sitt inne- håll normalt konsumeras inom 24 timmar efter tillverk- ningen. — Ättika. — Koksalt. — Socker i fast form. — Konfektyrvaror som nästan enbart består av smaksatt och/ eller färgat socker. — Tuggummi och liknande produkter. — Portionsförpackningar av glass. Artikel 10 I fråga om livsmedel som från mikrobiologisk synpunkt 1. är lättfördärvliga och som därför efter en kort period kan antas utgära en omedelbar fara för människors hälsa, skall datum för minsta hållbarhetstid ersättas med uppgift om sista förbruk- ningsdag. 2. Detta datum skall föregås av orden — på spanska: ”fecha de caducidad”, — på danska: ”sidste anvendelsesdato”, — på tyska: ”verbrauchen bis”, — på grekiska: ”αυάλωοη µέχοι”, — på engelska: ”use by”, — på franska: ”à consommer jusqu'au”, — på italieniska: ”da consumare entro”, — på nederländska: ”te gebruiken tot”, Orden skall följas av — antingen själva datumet, eller — en hänvisning till var på märkningen datumet finns angivet. Dessa uppgifter skall följas av en beskrivning av de förvarings- anvisningar som man måste rätta sig efter. Datumet skall bestå av dag, månad och eventuellt år i 3. denna ordning och i okodad form. 4. I vissa fall kan det genom det förfarande som fastställs i artikel 20. 2 avgöras huruvida villkoren i punkt 1 är uppfyllda. Artikel 11 Bruksanvisningen till ett livsmedel skall vara utformad så 1. att livsmedlet kan användas på ett ändamålsenligt sätt. 2. Gemenskapsbestämmelser eller, om sådana saknas, natio- nella bestämmelser får i fråga om vissa livsmedel närmare ange hur bruksanvisningarna bör vara utformade. Det förfarande som fastställs i artikel 19 skall tillämpas på sådana nationella bestämmelser. De gemenskapsbestämmelser som avses i denna punkt skall antas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 20. 2. Artikel 12 De bestämmelser som gäller angivande av alkoholhalten uttryckt i volym skall i fråga om varor som faller under tariffru- brikerna nr 22. 04 och 22. 05 fastställas i särskilda gemenskaps- bestämmelser som gäller för dessa varor. För andra drycker som innehåller mer än 1,2 volymprocent alkohol skall dessa bestämmelser fastställas i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 20. 2. Artikel 13 1. a) I fråga om färdigpackade livsmedel skall de uppgifter som anges i artikel 3 och artikel 4. 2 finnas på förpack- ningen eller på en etikett som är fästad vid denna. b) Utan hinder av punkt a och utan att det påverkar till- lämpningen av gemenskapsbestämmelser om nominella mängder, är det, om färdigförpackade livsmedel är — avsedda ett för konsumenter men saluförs handelsled före försäljningen till konsumenten och under förutsättning att försäljning till storkök inte sker i detta handelsled, i — avsedda för leverans till storkök för beredning, behandling eller uppdelning, L 109/36 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 5. 2000 tillräckligt att de uppgifter som måste anges enligt artikel 3 och artikel 4. 2 framgår endast av de handelsdokument som avser dessa livsmedel, om det kan garanteras att sådana dokument med all den information som skall finnas i märkningen, antingen följer med de livsmedel som de avser eller skickas före eller samtidigt med leve- ransen. c) I de fall som avses i b skall de uppgifter som avses i artikel 3. 1. 1, 3. 1. 5 och 3. 1. 7 och, i tilllämpliga fall, de som avses i artikel 10 också finas på den yttre förpack- ning, i vilken livsmedlen presenteras när de saluförs. 2. De uppgifter som anges i artikel 3 och artikel 4. 2 skall vara lätta att förstå och markeras på väl synlig plats på sådant sätt att de är lätta att se, klart läsbara och outplånliga. De skall inte på något sätt döljas, skymmas eller avbrytas av annan text eller av någon illustration. De uppgifter som räknas upp i artikel 3. 1. 1, 3. 1. 4, 3. 1. 5 3. och 3. 1. 10 skall förekomma i samma synfält. presenteras i presentförpackningar som statyetter eller souve- nirer. Artikel 16 1. Medlemsstaterna skall säkerställa att det inom deras terri- torier är förbjudet att saluföra livsmedel för vilka uppgifterna enligt artikel 3 och artikel 4. 2 inte ges på ett språk som med såvida inte konsumenten lätthet förstås av konsumenten, faktiskt informeras genom andra åtgärder som fastställs i enlighet med det förfarande som anges i artikel 20. 2 beträf- fande en eller flera uppgifter i märkningen. Inom sitt eget territorium får den medlemsstat där salu- 2. föringen sker i enlighet med fördragets regler föreskriva att dessa uppgifter i märkningen skall ges på ett eller flera av gemenskapens officiella språk. Bestämmelserna i punkterna 1 och 2 skall inte förhindra 3. att uppgifterna i märkningen ges på flera språk. Artikel 17 Detta krav får utvidgas till att omfatta även de uppgifter som avses i artikel 4. 2. I fråga om reglerna för hur uppgifter i artikel 3 och artikel 4. 2 skall anges, skall medlemsstaterna inte fastställa krav som är mer detaljerade än de som framgår av artiklarna 3–13. För regurglas som har märkning som är outplånlig och 4. därför saknar etikett, ring eller krage samt för förpackningar eller kärl med en största yta mindre än 10 cm2, behöver endast de uppgifter anges om avss i artikel 3. 1. 1, 3. 1. 4 och 3. 1. 5. I detta fall skall punkt 3 inte gälla. 5. Irland, Nederländerna och Förenade kungariket får medge undantag från artikel 3. 1 och punkt 3 i denna artikel när det är fråga om mjölk och mjölkprodukter i returglas. De skall underrätta kommissionen om varje åtgärd som vidta- gits i enlighet med punkt 5. Artikel 14 För livsmedel som saluhålls till konsumenter eller till storkök utan att vara färdigförpackade, som förpackas på försäljningsstället på konsumentens begäran eller är färdigförpackade för direkt försäljning, skall medlemsstaterna anta närmare bestämmelser för hur de uppgifter som omfattas av artikel 3 och artikel 4. 2 skall anges. livsmedel eller för De får besluta att samtliga eller en del av dessa uppgifter inte behöver lämnas, förutsatt att köparen ända får tillfredsställande information. Artikel 15 Detta direktiv skall inte inverka på bestämmelser i nationell lagstiftning, vilka i avsaknad av gemenskapsbestämmelser innebär mindre stränga krav för märkning av livsmedel som Artikel 18 1. Medlemsstater får inte förbjuda handel med livsmedel som följer reglerna i detta direktiv genom att tillämpa natio- nella icke harmoniserade bestämmelser för märkning och presentation av vissa livsmedel eller av livsmedel i allmänhet. Punkt 1 gäller inte nationella icke harmoniserade bestäm- 2. melser som motiveras av att man vill — skydda människors hälsa, — förebygga oredlighet, såvida inte sådana bestämmelser kan befaras hindra tillämpningen av de definitioner och regler som fastställs genom detta direktiv, — skydda industriella äganderätter, uppgifter om ursprung och registrerade ursprungbeteck- ningar samt att förebygga illojal konkurrens. kommersiella och Artikel 19 När det hänvisas till denna artikel skall följande förfarande användas, om en medlemsstat skull bedöma det som nödvän- digt att anta ny lagstiftning: Den skall anmäla de planerade åtgärderna och skälen för dessa till kommissionen och de andra medlemsstaterna. Kommis- sionen skall samråda med medlemsstaterna inom Ständiga livs- medelskommittén, inrättad genom rådets beslut 69/414/EG (1), om den anser att sådant samråd behövs eller om någon medlemsstat begär det. Medlemsstaterna får vidta åtgärderna tidigast tre månader efter anmälan och under förutsättning att kommissionen inte motsatt sig det. (1) EGT L 291, 29. 11. 1969, s. 9. 6. 5. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 109/37 Om så skulle vara fallet, skall kommissionen före utgången av denna period inleda det förfarande som fastställs i artikel 20. 2 för att avgöra huruvida de planerade åtgärdena kan genom- föras, om det är nödvändigt med lämpliga ändringar. Artikel 20 Kommissionen skall biträdas av en kommitté (nedan 1. kallad kommittén). När det hänvisas till denna punkt, skall artiklarna 5 och 7 2. i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmel- serna i artikel 8 i beslutet. Den tid som avses i artikel 5. 6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre månader. 3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning. Artikel 21 Om det visar sig nödvändigt att vidta tillfälliga åtgärder för att underlätta tillämpningen av detta direktiv, skall de antas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 20. 2 Artikel 22 Detta direktiv skall inte inverka på sådana gemenskapsbe- stämmelser om märkning och presentation av vissa livsmedel som redan antagits den 22 december 1978. Varje ändring som är nödvändig för att harmonisera sådana bestämmelser med de regler som fastställs i detta direktiv skall beslutas i enlighet med det förfarande som är tilllämpligt för varje sådan bestämmelse. Artikel 24 Medlemsstaterna skall se till att kommissionen får del av texten till alla väsentliga bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Artikel 25 Detta direktiv skall gälla också för Frankrikes utomeuropeiska department. Artikel 26 1. Direktiv 79/112/EEG i dess lydelse enligt direktiven i bilaga IV del A skall upphöra att gälla utan att det påverkar för medlemsstaternas förpliktelsre vad gäller de tidsfrister genomförande som anges i bilaga IV del B. 2. Hänvisningar till det upphävda direktivet skall tolkas som hänvisningar till detta direktiv och skall läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga V. Artikel 27 Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Artikel 28 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. Utfärdat i Bryssel den 20 mars 2000. Artikel 23 Detta direktiv skall inte gälla varor avsedda för export utanför gemenskapen. På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar N. FONTAINE Ordförande J. GAMA Ordförande L 109/38 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 5. 2000 BILAGA I KATEGORIER AV INGREDIENSER SOM FÅR ANGES MED KATEGORI I STÄLLET FÖR MED SÄRSKILD BETECKNING Definitioner Kategoribeteckning Raffinerade oljor utom olivolija. Raffinerade fetter. Blandningar av mjöl från två eller flera sädesslag. ”Olja” tillsammans med — antingen adjektivet ”vegetabilisk” eller ”animalisk” allt efter omstän- digheterna, eller — en uppgift om deras särskilda vegetabiliska eller animaliska ursprung. Adjektivet ”härdad” måste anges tillsammans med en uppgift om en härdad olja. ”Fett”, tillsammans med — antingen adjektivet ”vegetabilisk” eller ”animalisk”, allt efter omstän- digheterna, eller — en uppgift om deras särskilda vegetabiliska eller animaliska ursprung. Adjektivet ”härdat” måste anges tillsammans med en uppgift om ett härdat fett. ”Mjöl” åtföljt av en uppräkning av de sädesslag det består av i fallande storleksordning efter vikt. Stärkelse, och stärkelse som modifierats genom fysikaliska processer eller med hjälp av enzymer. Stärkelse. Alla arter av fisk om fisket utgör en ingrediens i ett annat livsmedel och under förutsättning att beteckningen på och presentationen av detta livsmedel inte hänvisar till en bestämd fiskart. Alla ostsorter om osten eller ostblandningen utgör en ingrediens i ett livsmedel och under förutsättning att beteckningen på och annat presentationen av detta livsmedel inte hänvisar till en speciell ostsort. Fisk. Ost. Alla kryddor som inte överstiger 2 % av livsmedlets vikt. Krydda, kryddor eller kryddblandningar. Alla örtkryddor eller delar av örtkryddor som inte överstiger 2 % av livsmedlets vikt. Örtkrydda, örtkryddor eller blandningar av örtkryddor. Alla slag av gummiberedningar som används vid framställningen av gummibas för tuggummi. Gummibas. Alla slag av bakade, finfördelade och torkade spannmålsprodukter. Ströbröd eller skorpsmulor. Alla slag av sackaros: Vattenfri glukos eller glukosmonohydrat. Socker. Druvsocker. Stärkelsesirap och vattenfri stärkelsesirap. Stärkelsesirap eller glukossirap. Alla slag av mjölkproteiner (kasein, kaseinater och vasslaproteiner) och blandningar härav. Mjölkproteiner. Pressat, expellerpressat eller raffinerat kakaosmör. Kakaosmör. All kanderad frukt som inte överstiger 10 % av livsmedlets vikt. Kanderad frukt. Alla blandningar av grönsaker som inte överstiger 10 % av livsmedlets vikt. Grönsaker. Alla slag av viner som definierats i rådets förordning (EEG) nr 1493/ 1999 av den 17 maj 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin (1). Vin. (1) EGT L 179, 14. 7. 1999, s. 1. 6. 5. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 109/39 KATEGORIER AV INGREDIENSER SOM SKALL ANGES MED NAMNET PÅ DEN KATEGORI SOM DE TILLHÖR, ÅRFÖLJT AV DERAS VEDERTAGNA NAMN ELLER E-NUMMER BILAGA II Färgämne Konserveringsmedel Antioxidationsmedel Emulgeringsmedel Förtjockningsmedel Geleringsmedel Stabiliseringsmedel Smakförstärkare Syra Surhetsreglerande medel Klumpförebyggande medel Modifierad stärkelse (1) Sötningsmedel Bakpulver och ämnen med liknande funktion Skumdämpningsmedel Ytbehandlingsmedel Smältsalter (2) Mjölbehandlingsmedel Konsistensmedel Fuktighetsbevarande medel Fyllnadsmedel Drivgas (1) Uppgifter om vedertaget namn efter E-nummer krävs inte. (2) Endast för smältost och smältostprodukter. BILAGA III BENÄMNING PÅ AROMER I INGREDIENSFÖRTECKNINGEN 1. Aromer skall benämnas antingen med ordet ”arom(er)” eller med ett mer utmärkande namn eller beskrivning på aromen. 2. Ordet ”naturlig” eller något annat ord med väsentligen samma betydelse får endast användas för aromer vars aromgivande beståndsdel i rådets direktiv 88/388/EEG av den 22 juni 1988 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om aromer för användning i livsmedel och om ursprungsmaterial vid framställning av sådana aromer (1) och/eller sådana arompreparat som anges i artikel 1. 2 c i det direktivet. innhåller uteslutande sådana aromämnen som anges i artikel 1. 2 b i 3. Om namnet på aromen innehåller någon hänvisning till de ingående ämnenas vegetabiliska eller animaliska art eller ursprung, får ordet ”naturlig” eller något annat ord med väsentligen samma innebörd inte användas, om inte den aromgivande beståndsdelen ensamt eller nästan ensamt har avskiljts från livsmedlet eller den aktuella aromkällan genom lämpliga, fysikaliska, enzymatiska eller mikrobiologiska metoder eller genom vedertagna metoder för matbered- ning. (1) EGT L 184, 15. 7. 1988, s. 61. Direktivet ändrat genom kommissionens direktiv 91/71/EEG (EGT L 42, 15. 2. 1991, s. 25). L 109/40 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 5. 2000 BILAGA IV DEL A UPPHÄVT DIREKTIV OCH SENARE ÄNDRINGAR AV DET (hänvisningar i artikel 26) Rådets direktiv 79/112/EEG (EGT L 33, 8. 2. 1979, s. 1) Rådets direktiv 85/7/EEG (EGT L 2, 3. 1. 1985, s. 22) endast artikel 1. 9 Rådets direktiv 86/197/EEG (EGT L 144, 29. 5. 1986, s. 38) Rådets direktiv 89/395/EEG (EGT L 186, 30. 6. 1989, s. 17) Kommissionens direktiv 91/72/EEG (EGT L 42, 15. 2. 1991, s. 27) Kommissionens direktiv 93/102/EG (EGT L 291, 25. 11. 1993, s. 14) Kommissionens direktiv 95/42/EG (EGT L 182, 2. 8. 1995, s. 20) Europaparlamentets och rådets direktiv 97/4/EG (EGT L 43, 14. 2. 1997, s. 21) DEL B TIDSGRÄNSER FÖR GENOMFÖRANDE I NATIONELL LAGSTIFTNING (som avses i artikel 26) Direktiv Tidsgräns för införlivande Tillstånd till handel med varor som följer bestämmelserna i detta direktiv Förbud mot handel med varor som inte följer bestämmelserna i detta direktiv 79/112/EEG 85/7/EEG 86/197/EEG 89/395/EEG 91/72/EEG 93/102/EG 95/42/EG 97/4/EG 30 december 1994 22 december 1980 22 december 1982 1 maj 1988 20 december 1990 30 juni 1992 1 januari 1995 1 maj 1989 20 juni 1992 1 januari 1994 30 juni 1996 14 augusti 1998 14 februari 2000 6. 5. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 109/41 BILAGA V JÄMFÖRELSETABELL Direktiv 79/112/EEG Detta direktiv Artikel 1 Artikel 2 Artikel 3. 1. 1 Artikel 3. 1. 2 Artikel 3. 1. 3 Artikel 3. 1. 4 Artikel 3. 1. 5 Artikel 3. 1. 6 Artikel 3. 1. 7 Artikel 3. 1. 8 Artikel 3. 1. 9 Artikel 3. 1. 10 Artikel 3. 2 och 3. 3 Artikel 4 Artikel 5 Artikel 6. 1, 6. 2 och 6. 3 Artikel 6. 4 a och 6. 4 b Artikel 6. 4 c i Artikel 6. 4 c ii Artikel 6. 4 c iii Artikel 6. 4 d Artikel 6. 5 Artikel 6. 6 Artikel 6. 7 Artikel 6. 8 första stycket Artikel 1 Artikel 2 Artikel 3. 1. 1 Artikel 3. 1. 2 Artikel 3. 1. 2a Artikel 3. 1. 3 Artikel 3. 1. 4 Artikel 3. 1. 5 Artikel 3. 1. 6 Artikel 3. 1. 7 Artikel 3. 1. 8 Artikel 3. 1. 9 Artikel 3. 2 och 3. 3 Artikel 4 Artikel 5 Artikel 6. 1, 6. 2 och 6. 3 Artikel 6. 4 a och 6. 4 b Artikel 6. 4 c i Artikel 6. 4 c ii första strecksatsen Artikel 6. 4 c ii andra strecksatsen Artikel 6. 4 d Artikel 6. 5 a Artikel 6. 5 b Artikel 6. 6 Artikel 6. 7 första stycket Artikel 6. 7 andra stycket första och andra strecksatserna Artikel 6. 8 andra stycket punkterna a och b Artikel 6. 8 Artikel 7 Artikel 8. 1–8. 5 Artikel 8. 6 Artikel 8. 7 Artikel 9. 1–9. 4 Artikel 9. 5 Artikel 9. 6 Artikel 9 a Artikel 10 Artikel 10a Artikel 11. 1 och 11. 2 Artikel 11. 3 a Artikel 11. 3 b Artikel 11. 4 Artikel 11. 5 Artikel 11. 6 Artikel 11. 7 Artiklarna 12 och 13 Artikel 13a Artiklarna 14 och 15 Artikel 16. 1 Artikel 16. 2 Artikel 17 första stycket Artikel 17 andra, tredje, fjärde och femte styckena Artikel 6. 9 Artikel 7 Artikel 8. 1–8. 5 — Artikel 8. 6 Artikel 9. 1–9. 4 — Artikel 9. 5 Artikel 10 Artikel 11 Artikel 12 Artikel 13. 1 och 13. 2 Artikel 13. 3 — Artikel 13. 4 — Artikel 13. 5 första stycket Artikel 13. 5 andra stycket Artiklarna 14 och 15 Artikel 16 Artiklarna 17 och 18 — Artikel 19 Artikel 20. 1 Artikel 20. 2 L 109/42 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 5. 2000 Direktiv 79/112/EEG Detta direktiv Artikel 18 Artiklarna 19, 20 och 21 Artikel 22. 1, 22. 2 och 22. 3 Artikel 22. 4 Artikel 23 Artikel 24 Artikel 25 Artikel 26 — — — Bilaga 1 Bilaga 2 Bilaga 3 — — — Artiklarna 21, 22 och 23 — Artikel 24 — Artikel 25 — — Artikel 26 Artikel 27 Artikel 28 Bilaga 1 Bilaga 2 Bilaga 3 Bilaga 4 Bilaga 5


title: SKRIFTLIG FRÅGA P-0902/00 från Efstratios Korakas (GUE/NGL) till rådet. Översynen av stödsystemet för bomull.

eurovoc_concepts:
EU financing arrangements
European Commission
cotton
drafting of EU law

formats: html pdf print

text: 28. 12. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 374 E/183 f(cid:246)rfarandet f(cid:246)r erk(cid:228)nnande inom detta omr(cid:229)de. De ber(cid:246)rda uppmanas l(cid:229)ta kommissionen f(cid:229) veta om s(cid:229)dana krav f(cid:246)religger. N(cid:228)r det g(cid:228)ller b(cid:246)tf(cid:228)llning av reseledare tycks problemet huvudsakligen bero p(cid:229) en sammanblandning av reseledar- och turistguidesyrkena. Enligt subsidiaritetsprincipen vilar ansvaret f(cid:246)r best(cid:228)mningen av inne- h(cid:229)llet i dessa b(cid:229)da yrken p(cid:229) medlemsstaterna. De uppgifter p(cid:229) detta omr(cid:229)de som hittills n(cid:229)tt kommissionen antyder ej n(cid:229)got bruk som skulle kunna utg(cid:246)ra en (cid:246)vertr(cid:228)delse av EG-f(cid:246)rdraget. Kommissionen skulle icke desto mindre vilja erinra parlamentsledamoten om att artikel 49 (f. d. artikel 59) i EG-f(cid:246)rdraget (frihet att tillhandah(cid:229)lla tj(cid:228)nster) kan f(cid:229) direkt verkan och att enskilda d(cid:228)ri tillerk(cid:228)nns r(cid:228)ttigheter, som nationella myndigheter m(cid:229)ste respektera. De ber(cid:246)rda skyddar f(cid:246)ljaktligen b(cid:228)st sina r(cid:228)ttigheter genom att v(cid:228)dja till nationella domstolar f(cid:246)r att enligt deras lagar upph(cid:228)va s(cid:229)dana b(cid:246)tesstraff. (1) EGT C 72, 7. 3. 1997. (2) EGT C 323, 23. 10. 1998. (3) SEK(1997) 837 slutlig. (4) EGT L 19, 24. 1. 1989. (5) EGT L 209, 24. 7. 1992. (2000/C 374 E/215) SKRIFTLIG FR¯GA P-0902/00 fr(cid:229)n Efstratios Korakas (GUE/NGL) till r(cid:229)det (20 mars 2000) ˜mne: (cid:214)versynen av st(cid:246)dsystemet f(cid:246)r bomull I artikel 6 i f(cid:246)rordning (EEG) nr 1553/95 (1) (cid:229)l(cid:228)ggs kommissionen att f(cid:246)re b(cid:246)rjan av reglerings(cid:229)ret 1999/ 2000 (cid:246)verl(cid:228)mna en rapport om hur st(cid:246)dsystemet f(cid:246)r bomull fungerar och att l(cid:228)gga fram ett f(cid:246)rslag om (cid:228)ndring, dock endast om det i rapporten p(cid:229)visas att detta (cid:228)r n(cid:246)dv(cid:228)ndigt. Kommissionen lade emellertid direkt fram ett f(cid:246)rslag om (cid:228)ndring. Kommissionen medger i sin motivering att denna f(cid:246)rpliktelse (dvs. att utarbeta en rapport om hur st(cid:246)dsystemet, som inr(cid:228)ttades genom punkt 11 i protokoll 4 som utg(cid:246)r bilaga till anslutningsakten f(cid:246)r Grekland, fungerar) till viss del f(cid:246)regicks av kommissionens rapport till r(cid:229)det om Greklands beg(cid:228)ran inom bomullssektorn (KOM(1998) 10). Kommissionen har inte fullgjort sina f(cid:246)rpliktelser och i motiveringen till sitt f(cid:246)rslag om (cid:228)ndring framf(cid:246)rde den dessutom argument som i avsaknad av en komplett analys inte ger en verklighetstrogen bild av hur sektorn fungerar. Utgifterna f(cid:246)r st(cid:246)dsystemet f(cid:246)r bomull beror till stor del p(cid:229) bomullspriserna p(cid:229) v(cid:228)rlds- marknaden. Kommissionen h(cid:228)vdar att utgifterna f(cid:229)r (cid:246)verstiga 900 miljoner euro. Kommissionen valde att l(cid:228)gga fram sitt f(cid:246)rslag om (cid:228)ndring vid en tidpunkt d(cid:229) priserna p(cid:229) v(cid:228)rldsmarknadspriset var p(cid:229) sin l(cid:228)gsta niv(cid:229) sedan den sista (cid:246)versynen av st(cid:246)dsystemet f(cid:246)r bomull. V(cid:228)rldsmarknadspriset p(cid:229) bomull har dessutom (cid:246)kat med 48 procent sedan kommissionens f(cid:246)rslag antogs (f(cid:246)r drygt tre m(cid:229)nader sedan). P(cid:229) mindre (cid:228)n tre m(cid:229)nader har f(cid:246)rslaget om (cid:228)ndring blivit inaktuellt och f(cid:246)r(cid:229)ldrat. F(cid:246)ljaktligen st(cid:246)ter de institutioner som m(cid:229)ste ta st(cid:228)llning till kommissionens f(cid:246)rslag p(cid:229) f(cid:246)ljande tre problem: det faktum att kommissionen brustit i sina f(cid:246)rpliktelser, avsaknaden av en tillf(cid:246)rlitlig analys och anv(cid:228)ndningen av konjunktursrelaterade argument som kan ge en vilseledande bild av verkligheten. Kommer r(cid:229)det att kr(cid:228)va att kommissionen fullg(cid:246)r sina f(cid:246)rpliktelser enligt f(cid:246)rordning (EEG) nr 1553/95? Kommer r(cid:229)det att be kommissionen l(cid:228)gga fram ett nytt uppdaterat f(cid:246)rslag i vilket h(cid:228)nsyn tas till rapporten om hur st(cid:246)dsystemet f(cid:246)r bomull fungerar? (1) EGT L 148, 30. 6. 1995, s. 45. Svar (25 maj 2000) i februari 1998 inf(cid:246)r r(cid:229)det ha lagt Efter att fram sin rapport om de grekiska anspr(cid:229)ken inom bomullssektorn (cid:246)vers(cid:228)nde kommissionen i december 1999 ocks(cid:229) till r(cid:229)det, i enlighet med dettas uppma- ning fr(cid:229)n juni 1998, tv(cid:229) f(cid:246)rslag till reformering av st(cid:246)dsystemet f(cid:246)r bomull. C 374 E/184 Europeiska gemenskapernas officiella tidning SV 28. 12. 2000 Kommissionens f(cid:246)rslag, d(cid:228)r visserligen nuvarande st(cid:246)dsystem i stora drag beh(cid:229)lls, avser som den (cid:228)rade parlamentsledamoten s(cid:228)kert har kunnat konstatera en l(cid:229)ng rad inslag av ekonomisk, teknisk, budget(cid:228)r och ekologisk natur som l(cid:229)ter ana vilka invecklade analyser kommissionen har (cid:228)gnat sig (cid:229)t f(cid:246)r att utarbeta dem. Dessa f(cid:246)rslag (cid:228)r f(cid:246)r n(cid:228)rvarande f(cid:246)rem(cid:229)l f(cid:246)r en ing(cid:229)ende granskning inom r(cid:229)dets instanser. R(cid:229)det kommer att i god tid fatta ett passande beslut i detta (cid:228)rende. Inf(cid:246)r detta t(cid:228)nker r(cid:229)det inte f(cid:246)rsumma att uppm(cid:228)rksamt ta del av parlamentets yttrande. (2000/C 374 E/216) SKRIFTLIG FR¯GA E-0906/00 fr(cid:229)n Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen (25 mars 2000) ˜mne: F(cid:246)rd(cid:228)rvande av kulturarv i f. d. jugoslaviska republiken Makedonien Enligt uppgift har man p(cid:229) senaste tiden gjort omfattande ingrepp i och f(cid:246)r(cid:228)ndringar av kyrkan Agios Dimitrios i staden Bitola (Monastiri) i f. d. jugoslaviska republiken Makedonien. Det h(cid:228)r inneb(cid:228)r f(cid:246)rst(cid:229)s att man klart och tydligt f(cid:246)rd(cid:228)rvar dels detta historiska minnesm(cid:228)rkes kulturarv, dels hela omr(cid:229)dets kulturarv. K(cid:228)nner kommissionen till detta? Vilka (cid:229)tg(cid:228)rder t(cid:228)nker den vidta f(cid:246)r att den h(cid:228)r verksamheten omedelbart skall upph(cid:246)ra? Har den tagit eller har den f(cid:246)r avsikt att ta n(cid:229)gra initiativ f(cid:246)r att skydda de historiska minnesm(cid:228)rkena och kulturarvet p(cid:229) Balkan? Svar fr(cid:229)n Christoper Patten p(cid:229) kommissionens v(cid:228)gnar (16 maj 2000) Kommissionen tackar parlamentsledamoten f(cid:246)r hans fr(cid:229)ga ang(cid:229)ende kulturarvet i f. d. jugoslaviska republi- ken Makedonien. Kommissionen har tyv(cid:228)rr inte kunnat erh(cid:229)lla exakta uppgifter om kyrkan Agios Dimitrios och ber d(cid:228)rf(cid:246)r att f(cid:229) h(cid:228)nvisa parlamentsledamoten p(cid:229) ett mer generellt plan till svaret p(cid:229) Nikitas Kaklamanis skriftliga fr(cid:229)ga E-0077/99 (1), framf(cid:246)r allt andra stycket i detta. (1) EGT C 297, 15. 10. 1999, s. 142. (2000/C 374 E/217) SKRIFTLIG FR¯GA E-0914/00 fr(cid:229)n Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen (25 mars 2000) ˜mne: Volymen av f(cid:246)rslag till r(cid:228)ttsakter inom EU Hur m(cid:229)nga nya f(cid:246)rslag till r(cid:228)ttsakter (till direktiv, f(cid:246)rordningar och beslut) har kommissionen utarbetat per (cid:229)r de senaste tio (cid:229)ren?


title: 2000/253/EZ: Odluka Komisije od 20. ožujka 2000. o izmjeni Odluke 97/569/EZ o sastavljanju privremenih popisa objekata iz trećih zemalja iz kojih države članice odobravaju uvoz mesnih proizvoda (priopćena pod brojem dokumenta C(2000) 698)  Tekst značajan za EGP

eurovoc_concepts:
Canada
health control
health legislation
import
meat product

text: L_2000078HR. 01003201. xml 03/Sv. 42 HR Službeni list Europske unije 44 32000D0253(01) L 078/32 SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE ODLUKA KOMISIJE od 20. ožujka 2000. o izmjeni Odluke 97/569/EZ o sastavljanju privremenih popisa objekata iz trećih zemalja iz kojih države članice odobravaju uvoz mesnih proizvoda (priopćena pod brojem dokumenta C(2000) 698) (Tekst značajan za EGP) (2000/253/EZ) KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA, uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, uzimajući u obzir Odluku Vijeća 95/408/EZ od 22. lipnja 1995. o uvjetima za sastavljanje, u prijelaznom razdoblju, privremenih popisa objekata u trećim zemljama iz kojih je državama članicama odobren uvoz određenih proizvoda životinjskog podrijetla, proizvoda ribarstva ili živih školjkaša (1), kako je zadnje izmijenjena Odlukom 98/603/EZ (2), a posebno njezin članak 2. stavak 1. , budući da: (1) Privremeni popisi objekata u trećim zemljama koji proizvode mesne proizvode sastavljeni su na temelju Odluke Komisije 97/569/EZ (3), kako je zadnje izmijenjena Odlukom 1999/336/EZ (4). (2) Kanada je poslala popis objekata za proizvodnju mesnih proizvoda za koja nadležna tijela potvrđuju da su u skladu s pravilima Zajednice. (3) Za Kanadu se može sastaviti privremeni popis objekata za proizvodnju mesnih proizvoda. Odluku Komisije 97/569/EZ trebalo bi stoga izmijeniti. (4) Mjere koje su utvrđene u ovoj Odluci u skladu su s mišljenjem Stalnog veterinarskog odbora, DONIJELA JE OVU ODLUKU: Članak 1. Tekst Priloga ovoj Odluci dodaje se Prilogu Odluci 97/569/EZ. Članak 2. Ova je Odluka upućena državama članicama. Sastavljeno u Bruxellesu 20. ožujka 2000. Za Komisiju David BYRNE Član Komisije (1)  SL L 243, 11. 10. 1995. , str. 17. (2)  SL L 289, 28. 10. 1998. , str. 36. (3)  SL L 234, 26. 8. 1997. , str. 16. (4)  SL L 127, 21. 5. 1999. , str. 30. ANEXO — BILAG — ANHANG — ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ — ANNEX — ANNEXE — ALLEGATO — BĲLAGE — ANEXO — LIITE — BILAGA „País: Canadá — Land: Canada — Land: Kanada — Χώρα: Καναδάς — Country: Canada — Pays: Canada — Paese: Canada — Land: Canada — País: Canadá — Maa: Kanada — Land: Kanada 1 2 3 4 5 63 Northern Goose Processors Ltd Teulon Manitoba PMP,6”


title: 2000/254/EY: Komission päätös, tehty 20 päivänä maaliskuuta 2000, eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista ja eläinlääkärintodistuksista tuoreen siipikarjanlihan tuonnissa kolmansista maista tehdyn päätöksen 94/984/EY muuttamisesta Argentiinan osalta (tiedoksiannettu numerolla K(2000) 703) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

eurovoc_concepts:
health certificate
health control
import
poultrymeat
third country
veterinary inspection

text: 29. 3. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 78/33 KOMISSION PÄÄTÖS, tehty 20 päivänä maaliskuuta 2000, eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista ja eläinlääkärintodistuksista tuoreen siipikarjanlihan tuonnissa kolmansista maista tehdyn päätöksen 94/984/EY muuttamisesta Argentiinan osalta (tiedoksiannettu numerolla K(2000) 703) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (2000/254/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista yhteisön sisäisessä tuoreen siipikarjanlihan kaupassa ja tuonnissa kolmansista maista 26 päivänä kesäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/494/ETY (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston direktiivillä 1999/89/EY (2), ja erityi- sesti sen 11 ja 12 artiklan, sekä katsoo seuraavaa: (1) (2) (3) (4) (5) (6) Komission päätöksessä 94/984/EY (3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna päätöksellä 1999/ 549/EY (4), vahvistetaan eläinten terveyttä koskevat vaatimukset ja eläinlääkärintodistukset tuoreen siipikarjanlihan tuonnissa tietyistä kolmansista maista. Päätöksessä vahvistetaan kaksi eri todistus- mallia, A ja B. Niiden käyttö riippuu Newcastlen taudin tilanteesta kyseisessä maassa. Argentiina on päätöksen 94/984/EY liitteessä I olevassa luettelossa niiden kolmansien maiden joiden sallitaan käyttää mainitun päätöksen liitteessä II vahvistettua mallia B. joukossa, Komission yksiköt ovat tehneet heinäkuussa 1998 Newcastlen taudin tilannetta koskevan tarkas- tuksen Argentiinassa, ja maasta on saatu lisätietoja. Tehdyn tarkastuksen ja saatujen tietojen perusteella Newcastlen taudin tilanne näyttää paremmalta. Argentiina täyttää päätöksen 94/984/EY liitteessä II olevan todistusmallin A vaatimukset. Tätä päätöstä sovelletaan 1 päivästä huhtikuuta 2000 tuoreeseen siipikarjanlihaan, josta on annettu todistus. (7) Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän eläinlääkintäkomitean lausunnon mukaiset, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: Korvataan päätöksen 94/984/EY liitteessä I oleva ilmaus 1 artikla ”AR Argentiina ilmauksella ”AR Argentiina (1) EYVL L 268, 24. 9. 1991, s. 35. (2) EYVL L 300, 23. 11. 1999, s. 17. (3) EYVL L 378, 21. 12. 1994, s. 11. (4) EYVL L 209, 7. 8. 1999, s. 36. B (2)” A” L 78/34 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 29. 3. 2000 Tätä päätöstä sovelletaan 1 päivästä huhtikuuta 2000 tuoreeseen siipikarjanlihaan, todistus. josta on annettu 2 artikla Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. 3 artikla Tehty Brysselissä 20 päivänä maaliskuuta 2000. Komission puolesta David BYRNE Komission jäsen