title: Rapport från kommissionen om genomförandet av direktiv 79/409/EEG om bevarande av vilda fåglar - Uppdatering för perioden 1993-1995 baserad på information som har lämnats av medlemsstaterna om genomförandet av nationella bestämmelser enligt direktivet

eurovoc_concepts:
EC Directive
bird
protected area
protected species
wildlife

formats: html pdf

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 29. 03. 2000 KOM(2000) 180 slutlig RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN OM GENOMFÖRANDET AV DIREKTIV 79/409/EEG OM BEVARANDE AV VILDA FÅGLAR UPPDATERING FÖR PERIODEN 1993-1995 Baserad på information som har lämnats av medlemsstaterna om genomförandet av nationella bestämmelser enligt direktivet INNEHÅLLSFÖRTECKNING 1. 2. INLEDNING. 3 ARTERNAS BEVARANDESTATUS (ARTIKLARNA 1 OCH 2). 4 2. 1. Målen i dessa artiklar. 4 2. 2 Tendenser och status för fågelpopulationerna. 4 2. 3 Uppgifter tillhandahållna av medlemsstaterna i sina treårsrapporter. 5 3. BEVARANDET AV LIVSMILJÖER OCH ETT NÄT AV SÄRSKILDA SKYDDSOMRÅDEN (ARTIKLARNA 3 OCH 4). 5 3. 1 Målen med dessa artiklar. 5 3. 2 Uppbyggnad av nätet för särskilda skyddsområden per medlemsstat. 6 3. 3 Ändamålsenligheten för nätet med särskilda skyddsområden. 8 4. JAKT OCH FÅNGST (ARTIKEL 5- - 9). 9 4. 1 Målen med dessa artiklar. 9 4. 2 Ny lagstiftning som har införts under den aktuella perioden och viktiga ändringar i den befintliga lagstiftningen. 11 4. 3 Ändringar i medlemsstaternas jaktbestämmelser, avseende antal arter som får jagas, jaktsäsongens begynnelse- och slutdatum, och områden där det är förbjudet att jaga. 15 4. 4 Viktiga undantag i skyddssystemet som har dykt upp under den aktuella perioden, eller som har strukits eller ändrats (artikel 9). 20 5. FORSKNING OCH KOMPLETTERANDE ÅTGÄRDER (ARTIKLARNA 10, 11, (13 OCH 14)) 21 5. 1 Målen i dessa artiklar. 21 5. 2 Forskning och nödvändigt arbete som måste utföras av kommissionen. 21 5. 3 Forskning och nödvändigt arbete som utförs av medlemsstaterna. 23 5. 4 Införande av fågelarter som inte förekommer naturligt inom medlemsstaternas europeiska territorium. 26 2 - - 1. INLEDNING Denna rapport har upprättats på grundval av de uppgifter som finns i de nationella rapporter som medlemsstaterna har skickat till kommissionen i enlighet med artikel 12 i direktivet. Den avser åren 1993, 1994 och 1995 för flertalet medlemsstater men endast 1995 för Sverige, Finland och Österrike. I denna rapport redovisas endast de viktiga skillnaderna jämfört med det tidigare läget (se Kom (93) 572 slutlig "Andra rapporten om genomförandet av direktiv nr 79/409/EEG om bevarande av vilda fåglar, perioden 1981-1991" och tilläget 1992). Förutom de treårsrapporter som har skickats av medlemsstaterna måste man ta hänsyn till de uppgifter som medlemsstaterna har skickat till kommissionen med tillämpning av artiklarna 4 och 9 i direktivet. Genom direktiv 79/409/EEG (1), ändrat genom direktiv 81/854/EEG (2), 85/411/EEG (3) , 86/122/EEG (4), 91/244/EEG (5), 94/24/EG (6) och anslutningsakterna för Grekland (7), Spanien och Portugal (8) samt Österrike, Sverige och Finland (9) inrättas ett allmänt inom bevarandesystem för medlemsstaternas europeiska territorium på vilket fördraget tillämpas. Systemet omfattar skydd, skötsel, förvaltning och kontroll av dessa arter och det reglerar jakten och infångandet av vilda fåglar. Det skall gälla för fåglar samt för deras ägg, bon och livsmiljöer. som förekommer naturligt av vilda fåglar arter alla I artikel 1 i direktivet definieras direktivets mål. Direktivet avser de arter av vilda fåglar som förekommer naturligt inom medlemsstaternas europeiska territorium (förutom Grönland). Det tillämpas på fåglar samt på deras ägg, bon och livsmiljöer. I artikel 2 fastställs ett mål för skyddet av samtliga fågelarter och samtidigt kopplas detta mål samman med arternas ekologiska behov och allmänhetens vetenskapliga och kulturella behov, rekreationsbehov och ekonomiska krav. Direktivet är inriktat på två huvudteman nämligen : skyddet av livsmiljöer, vilket krävs i artiklarna 3 och 4 samt exploateringen vilken regleras genom artikel 5 till 9. I artikel 10 föreskrivs att medlemsstaterna skall främja utvecklingen av forskning inom området skydd av vilda fåglar. I artikel 11 föreskrivs att medlemsstaterna skall se till att införandet av fågelarter som inte förekommer naturligt i vilt tillstånd inte skadar den lokala floran och faunan. I enlighet med artikel 12 skall medlemsstaterna lämna en rapport till kommissionen om genomförandet av nationella bestämmelser som antagits i enlighet med direktivet. För den 1 2 3 4 5 6 7 8 9 EGT L 103, 25. 4. 1979, s. 1. EGT L 319, 7. 11. 1981, s. 3. EGT L 233, 30. 8. 1985, s. 33. EGT L 100, 16. 4. 1986, s. 22. EGT L 115, 8. 5. 1991, s. 41. EGT L 164, 30. 6. 1991, s. 9. EGT L 291, 19. 11. 1979, s. 17. EGT L 302, 15. 11. 1985, s. 221. EGT L 1, 1. 1. 1995, s. 125. 3 aktuella perioden (1993-1995), har flera medlemsstater lämnat sin rapport för sent, den sista kom till kommissionen i slutet av april 1999. De åtgärder som vidtas inom ramen för direktivet får under inga omständigheter leda till en försämring av situationen beträffande bevarandet av de arter av vilda fåglar som förekommer naturligt inom medlemsstaternas europeiska territorium (artikel 13) och medlemsstaterna får införa strängare skyddsåtgärder än de som föreskrivs i direktivet (artikel 14). Artikel 15- 19 är förfarandeartiklar i vilka det bland annat föreskrivs att en rådgivande kommitté för anpassning till den tekniska och vetenskapliga utvecklingen skall inrättas för att möjliggöra de nödvändiga ändringarna samt förfarandena och tidsfristerna för överföring. 2. ARTERNAS BEVARANDESTATUS (ARTIKLARNA 1 OCH 2) 2. 1. Målen i dessa artiklar • • I artikel 1 definieras de mål som fastställts för direktivet. Direktivet avser arterna, dvs. alla populationer och individer oavsett deras ursprung. Undantagna är populationer av tamdjurstyp som är väl igenkännbara även om de har återvänt till vilt tillstånd (som de fria populationerna av stadsduvor), samt de arter vars förekomst i gemenskapen endast beror på etableringen av populationer som avsiktligen eller av en tillfällighet har införts, eller iakttagandet av individer för vilka det inte råder några tvivel om att de har rymt från fångenskap. Även exemplar som lever i fångenskap är undantagna. Förteckningen över fågelarter som förekommer naturligt inom medlemsstaternas europeiska territorium utarbetas på ett naturligt sätt genom tillägg av förteckningar som är godkända av medlemsstaternas till fågelfauneförteckningarna. fågelfaunekommissioner åtminstone författarna eller av I artikel 2 i direktivet fastställs ett mål för att skydda de fågelarter som omfattas av direktivet och samtidigt kopplas detta mål samman med arternas ekologiska behov och med allmänhetens vetenskapliga och kulturella behov, rekreationsbehov och ekonomiska krav. I artikeln föreskrivs uttryckligen dels en bevarandepolitik och dels en politik för förvaltning och, vid behov, för återställande eller kontroll av arterna. 2. 2 Tendenser och status för fågelpopulationerna En nyligen genomförd genomgång av statusen för de europeiska fågelarterna offentliggjordes av BirdLife International 1994. Detta är för närvarande den bästa vetenskapliga information som är tillgänglig, vilket även har fastställts av direktivets styrgrupp, Ornis-kommittén. Denna översikt som är resultatet av fyra års insamling av data och analyser, har för första gången gjort det möjligt att dokumentera i vilket omfång fågelpopulationerna minskat på hela kontinenten. I denna studie identifieras 514 fågelarter som regelbundet iakttas i Europa. Av dessa har 236 en ganska bra bevarandestatus och har ett stort utbredningsområde utanför Europas gränser. Av de 278 övriga arterna har 83 också en gynnsam bevarandestatus men deras utbredningsområde är koncentrerat i Europa. Sammanlagt har 319 arter av 514 (62 %) en bevarandestatus som allmänt sett kan betecknas som tillfredsställande. Resten, dvs. 195 arter (38 %) har en ogynnsam bevarandestatus, antingen därför att dessa arter visar en tydlig tendens till minskning eller för att de har ett utbredningsområde som är (ibland mycket) 4 begränsat. Faktiskt har nästan 25 % av de arter som regelbundet iakttas i Europa minskat betydligt i antal under de senaste tjugo åren. Eftersom fåglar i allmänhet är bra på att anpassa sig till miljöförändringar är man rädd för att deras minskning i antal speglar vad som händer ett antal andra grupper av djur eller växter, dvs. en allvarlig försämring av den biologiska mångfalden i Europa, både vad gäller spridningen och mängden arter. de för flesta fågelpopulationer Nedgången i markanvändningen och markförvaltningen. Jordbrukets intensifiering är den främsta orsaken för den fastställda minskningen. Denna är huvudanledningen eller åtminstone en anledning till försämringen av läget för 42 % av de arter vars antal minskar. Utplånandet och försämringen av livsmiljöerna, särskilt våtmarker är också en avgörande faktor. Exploateringen bland annat genom jakt, har ibland en negativ inverkan på populationerna av dessa hotade arter, men den spelar mer en underordnad roll. förknippad med förändringar är 2. 3 Uppgifter tillhandahållna av medlemsstaterna i sina treårsrapporter Inom ramen för sin treårsrapport i enlighet med artikel 12 är medlemsstaterna inte skyldiga att informera kommissionen om genomförandet av de två artiklar i vilka de allmänna skyldigheter som följer av direktivet fastställs. De tre nya medlemsstaterna beskriver ändå läget för deras lagstiftning och Irland förtecknar de olika ändringarna till « Wildlife Act 1976 » som möjliggör genomförandet av fågeldirektivet på nationell nivå. 3. 3. 1 • BEVARANDET AV LIVSMILJÖER OCH ETT NÄT AV SÄRSKILDA SKYDDSOMRÅDEN (ARTIKLARNA 3 OCH 4) Målen med dessa artiklar I artikel 3 tillkännages den absoluta nödvändigheten av att bevara eller förbättra fåglarnas livsmiljöer vilket är ett ofrånkomligt krav för att förverkliga direktivets mål. I artikeln införs idéerna om tillräcklig mångfald och yta för livsmiljöerna. Dessutom föreskrivs en strategi som vilar på två tillvägagångssätt : skapandet av skyddade och förvaltade områden samt vidtagandet av allmänna åtgärder som säkerställer en utveckling som främjar livsmiljöerna. På samma sätt som för artikel 2 handlar dess tillvägagångssätt inte bara om bevarande utan även om återställande och t. o. m. skapande av livsmiljöer. Skyddet av livsmiljöer är en skyldighet som är grundad på formella åtaganden. • Artikel 4 är en central del av direktivet. I den beskrivs de skyddsåtgärder som skall vidtas för att säkerställa lämpliga livsmiljöer för ett visst antal arter som är särskilt hotade och som räknas upp i bilaga 1 till direktivet samt för flyttfåglar. Återigen används två tillvägagångssätt, å ena sidan särskilda åtgärder för hela territoriet, å andra sidan inrättandet av ett nät med särskilda skyddsområden. Detta är områden som är utsedda av medlemsstaterna med tillräckligt stort antal och yta för att säkerställa att de avsedda arterna har gynnsamma villkor i hela utbredningsområdet. Kommissionen har till uppgift att se till att det nät som inrättas är sammanhängande och adekvat. Naturligtvis kan nätet inte ensamt säkerställa skyddsmålet. Dess roll blir dock allt viktigare ju känsligare arten är för förändringar i livsmiljön och ju mindre utomstående hjälp som kan förväntas. 5 Under den aktuella perioden har en viktig förändring ägt rum i lagstiftningen inom det område som omfattas av direktivet. De skyldigheter som beskrivs i första meningen i artikel 4. 4 i direktiv 79/409/EEG har i enlighet med artikel 7 i rådets direktiv 92/43/EEG ersatts med skyldigheterna i artikel 6. 2- 4 i detta direktiv sedan dess ikraftträdande i juni 1994. Artikel 6. 2- 4 i direktiv 92/43/EEG skall lyda som följer : 1. 2. 3. Medlemsstaterna skall i de särskilda bevarandeområdena vidta lämpliga åtgärder för att förhindra försämring av livsmiljöerna och habitaten för arterna samt störningar av de arter för vilka områdena har utsetts, om sådana störningar kan ha betydande konsekvenser för målen med detta direktiv. Alla planer eller projekt som inte direkt hänger samman med eller är nödvändiga för skötseln och förvaltningen av ett område, men som enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt kan påverka området på ett betydande sätt, skall på lämpligt sätt bedömas med avseende på konsekvenserna för målsättningen vad gäller bevarandet av området. Med ledning av slutsatserna från bedömningen av konsekvenserna för området och om inte annat följer av punkt 4, skall de behöriga nationella myndigheterna godkänna planen eller projektet först efter att ha försäkrat sig om att det berörda området inte kommer att ta skada och, om detta är lämpligt, efter att ha hört allmänhetens åsikt. Om en plan eller ett projekt, på grund av att alternativa lösningar saknas, trots en negativ bedömning av konsekvenserna för området måste genomföras av tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse, inbegripet orsaker av social eller nödvändiga ekonomisk förblir kompensationsåtgärder för att säkerställa att Natura 2000 totalt sett sammanhängande. Medlemsstaten om de kompensationsåtgärder som vidtagits. medlemsstaten kommissionen underrätta karaktär, vidta skall skall alla Om det berörda området innehåller en prioriterad livsmiljötyp eller en prioriterad art, är de enda faktorer som får beaktas sådana som berör människors hälsa eller den allmänna säkerheten, betydelsefulla konsekvenser för miljön eller, efter ett yttrande från kommissionen, andra tvingande orsaker som har ett allt överskuggande allmänintresse. 3. 2 Uppbyggnad av nätet för särskilda skyddsområden per medlemsstat Belgien • Inget nytt område har blivit klassificerat under 1993, 1994 eller 1995. Danmark • Inget nytt område har blivit klassificerat under 1993, 1994 eller 1995. • Flera åtgärder som syftar till att undvika en försämring av livsmiljöerna eller till att hindra allvarliga störningar har vidtagits. Tyskland Föbundsländerna ansvarar för att klassificera särskilda skyddsområden. • Under den aktuella perioden (1993-1995) klassificerades inget nytt särskilt skyddsområde. 6 • Varje planerad ändring i de särskilda skyddsområdena är underställd ett preliminärt godkännande av de behöriga myndigheterna. Grekland • Inget nytt särskilt skyddsområde har klassificerats under den aktuella perioden. Spanien • Under den aktuella perioden har tio nya särskilda skyddsområden klassificerats i Spanien. Dessa områden har en yta på 144 880 hektar. Vid utgången av 1995 fanns det 149 särskilda skyddsområden med en yta på nästan 25 338 km² (2 533 790 hektar) i Spanien. Frankrike • Åtta nya särskilda skyddsområden har klassificerats under den aktuella perioden. Sju särskilda skyddsområden som tidigare hade klassificerats har dessutom utvidgats. Dessa klassificeringar och utvidgningar har inneburit att ytterligare 46 052 hektar har skyddats. Vid utgången av 1995 hade 99 särskilda skyddsområden med en yta på 706 992 hektar klassificerats i Frankrike. Irland • En särskild kraftansträngning gjordes av Irland under den aktuella perioden. 54 nya särskilda skyddsområden klassificerades under 1994 och 1995 och ytterligare 34 platser tillkännagavs. Dessa områden har en yta på över 150 000 hektar. Sammanlagt hade 75 särskilda skyddsområden med en yta på 157 806 hektar klassificerats i Irland vid utgången av 1995. Italien • Under den aktuella perioden klassificerades sex nya särskilda skyddsområden i Italien. Dessa områden har en yta på 6 000 hektar. Vid utgången av 1995 fanns det 80 särskilda skyddsområden i Italien med en yta på 3 164 km² (316 400 hektar). Luxemburg • Mellan 1993 och 1995 klassificerades tre nya särskilda skyddsområden i Luxemburg, med en yta på 1 272 hektar. Sex särskilda skyddsområden hade klassificerats vid utgången av 1995 med en yta på 1 389 hektar. Nederländerna • Under den aktuella perioden klassificerades elva nya särskilda skyddsområden. De har en sammanlagd yta på 22 135 hektar. Österrike • Inget särskilt skyddsområde har klassificerats under den aktuella perioden i Österrike (Medlemsstat sedan 1/1/95). Portugal • Inget nytt särskilt skyddsområde blev klassificerat under den aktuella perioden. 7 Sverige • Inget särskilt skyddsområde hade klassificerats under den aktuella perioden i Sverige (Medlemsstat sedan 1/1/95). Den svenska regeringen har emellertid i ett första beslut av den 21 december 1995 meddelat sin avsikt att klassificera nästan 80 särskilda skyddsområden. Finland • Inget särskilt skyddsområde hade klassificerats under den aktuella perioden i Finland (Medlemsstat sedan 1/1/95). Inventeringsarbeten har emellertid påbörjats sedan 1994 och Finlands miljöcentral har fått i uppdrag att välja områdena, att svara för den vetenskapliga ledningen av inventeringen samt förvaltningen av databasen och framtagningen av kartor. (Det första förslaget som miljöministeriet har förberett för nätet Natura 2000 för hela landet blev färdigt i oktober 1996). Förenade kungariket • 50 nya särskilda skyddsområden har klassificerats mellan 1993 och 1995 och ett särskilt skyddsområdet har utvidgats. Bland dessa nya särskilda skyddsområden är ett visst antal platser särskilt viktiga, som New Forest, Bowland Fells och flodmynningarna för Humber och Severn. Detta har gjort att antalet särskilda skyddsområden vid utgången av 1995 hade ökat till 113 i Förenade kungariket och de hade en sammanlagd yta på över 365 000 hektar. • Betydande ansträngningar vad gäller skötseln och klassificeringen av nya platser av särskilt intresse för vetenskapen har tillhandahållits. Ytan för områden som är känsliga ur miljösynpunkt har ökat. • Andra planer som syftar till att främja återställandet av livsmiljöer och en skötsel av miljön som är mer gynnsam för naturen har dessutom finansierats. • Åtgärder har vidtagits i och utanför de särskilda skyddsområdena för att begränsa blyföroreningarna (föroreningar som beror på användandet av bly vid jakt och fiske). • Markundersökningar har gjorts under perioden. Dessa hade som mål att fastställa nya områden med potentiell betydelse för fåglarna som eventuellt skulle anslutas till nätet med skyddsområden. Slutsats : Under den aktuella perioden har 148 nya särskilda skyddsområden klassificerats och den yta som är skyddad har således ökat med nästan 5 719 km² vilket innebär en ökning med 8,5 % jämfört med föregående period. 3. 3 Ändamålsenligheten för nätet med särskilda skyddsområden Den 31 december 1995 fanns det 1 24710 särskilda skyddsområden. Dessa hade en yta på 71 679 km² vilket motsvarar den sammanlagda ytan för Belgien och Nederländerna (dock endast 3 % av unionens yta). För att utvärdera samstämmigheten för detta nät är det absolut nödvändigt att ha information i de särskilda om populationsstorlekarna för de arter i bilaga I som förekommer 10 271 särskilda skyddsområden med en sammanlag yta på 86 km² har klassificerats i Baden-Württemberg för andra naturskyddsskäl än deras betydelse för fåglarna. 8 skyddsområdena. De upplysningar om djurlivet som medlemsstaterna har tillhandahållit är ofta alldeles för ofullständiga och gör det inte möjligt för kommissionen att direkt utvärdera nätets ändamålsenlighet vad gäller skyddsmålen. Det finns emellertid andra möjligheter att utvärdera nätets ändamålsenlighet och hur pass väl det uppnår sina mål. Man måste komma ihåg att de arter som ingår i bilaga I till direktivet är arter vars populationer utvecklas ogynnsamt eller som potentiellt kan utvecklas ogynnsamt, arter som är sårbara pga. som populationens utbredning och struktur, specialiserade arter och arter med speciella krav på livsmiljön. Det handlar för det mesta om arter med hög klassificering vad gäller sårbarhet, baserad på deras utbredningsegenskaper, på populationsdynamiska tendenser och livsmiljöegenskaper. sådana fasta egenskaper De åtgärder som medlemsstaterna har åtagit sig att vidta i de särskilda skyddsområdena är sådana som säkerställer bevarandemålet, och således varierar de beroende på detta. De varierar från mycket stränga åtgärder för små områden, jämförbara med naturreservat, till mycket omfattande och integrerade åtgärder för mycket stora områden och som ibland skiljer sig från de allmänna miljöåtgärderna endast vad gäller geografisk utsträckning och deras bindande karaktär vad gäller uppfyllandet av skyddsmålet. De 1 247 områden som har klassificerats utgör en del av helheten för de områden som är viktiga för bevarandet av fåglar (IBA = Important Bird Areas) i Europa. En fullständig inventering över dessa områden har förberetts med ekonomiskt stöd av Europeiska kommissionen och offentliggjordes 1989 (Grimmet R. F. A. & T. A. Jones, 1989. Important Birds Areas in Europe). Därefter har denna förteckning kompletterats i vissa medlemsstater. En utvärdering av i vilken utsträckning varje land har klassificerat de områden som är viktiga för bevarandet av fåglar visar att endast fem länder vid utgången av den aktuella perioden hade klassificerat mer än hälften av ytan för områden som är viktiga för bevarandet av fåglar inom sitt territorium. Viktiga åtgärder återstår att göra i flertalet medlemsstater. 4. 4. 1 • JAKT OCH FÅNGST (ARTIKEL 5- - 9) Målen med dessa artiklar I artikel 5 fastställs, utom för särskilda bestämmelser, ett generellt skyddssystem. Enligt artikeln är det förbjudet att döda eller fånga fåglar, att förstöra eller skada deras bon och ägg, att samla in fågelägg, att störa fåglar och att hålla i fågenskap arter som det i enlighet med artikel 7 inte är tillåtet att jaga eller i enlighet med artikel 9 inte är tillåtet att fånga. • För att hindra att de kommersiella intressena utövar skadliga påtryckningar på exploateringsnivåerna, är det nödvändigt att inrätta ett allmänt förbud mot saluföring och att begränsa alla undantag till att endast omfatta de arter vars biologiska status tillåter det. Vissa arter (se bilaga III till direktivet) kan emellertid bli föremål för saluföring, under förutsättning att vissa begränsningar respekteras. I artikel 6 förbjuds dock saluförande av levande eller döda fåglar eller delar av fåglar av de arter som omfattas av direktivet, inbegripet de som får jagas eller fångas, med undantag för de som anges i bilaga III. • I artikel 7 medges och regleras jakt, inbegripet falkenering. I artikeln begränsas jakten till de arter som anges i bilaga II, endast utvalda på grundval av biologiska kriterier: populationsnivå, geografisk spridning och reproduktion. Där krävs att utövandet av jakt på en 9 - - • • plats inte motverkar ansträngningarna att bevara arterna i deras utbredningsområde och att detta utövande vilar på principerna om ett "förnuftigt utnyttjande" ur ekologisk synvinkel och som stämmer överens med de som krävs i enlighet med artikel 2. I artikel 8 förbjuds användningen av alla medel för storskalig eller icke-selektiv fångst eller dödande av fåglar. I artikel 9 medges undantag från bestämmelserna i de artiklar som avser jakt och fångst, av följande tre anledningar : 1. Fåglarna antas ha orsakat vissa särskilda problem eller skador. Detta gäller endast "hänsyn till människors hälsa och säkerhet, hänsyn till flygsäkerheten, för att förhindra allvarlig skada på gröda, boskap, skog, fiske och vatten samt för att skydda flora och fauna". Ett undantag kan då medges "om det inte finns någon annan lämplig lösning" (artikel 9. 1. a). 2. För forsknings- och utbildningsändamål, för återinplantering och återinförsel, men alltid inte finns någon annan lämplig lösning under sträng kontroll och endast om det (artikel 9. 1. b). 3. "under strängt kontrollerade förhållanden och på selektiv grund" kan "fångst, hållande i fångenskap eller annan förnuftig användning av vissa fåglar i litet antal" tillåtas. Med "förnuftig" menas att denna användning har en gynnsam effekt på direktivets allmänna mål (artikel 9. 1. c). 4. Det får inte finnas några undantag för de formella krav som formuleras i direktivet för att bibehålla fågelpopulationerna på nivåer som motsvarar den nivå som särskilt svarar mot ekologiska, vetenskapliga och kulturella behov (artikel 2), eller för kraven att bevara livsmiljöerna och kampen mot föroreningar (artikel 3 och 4). Det skall råda stränga villkor för beviljandet av dessa undantag, bland dessa villkor finns avsaknad av lämpliga alternativ och en sträng kontroll. Vad gäller den tredje anledningen finns det dessutom en begränsning till ett "litet antal". Detta begrepp är nödvändigtvis relativt och när undantaget gäller exploatering, uttrycks det bäst genom en jämförelse mellan nivån för dessa exploatering och den årliga dödligheten för de populationer som berörs av undantaget. Ett undantag som innebär en minskning för dessa populationer på mindre än 1 % i det årliga dödstalet kan matematiskt sett anses vara ett "litet antal" eftersom inverkan av detta undantag är mindre än den osäkerhet som är förknippad med födelse- och dödstalen. I detta fall är exploateringen också "liten" jämfört med de vanliga siffrorna för jakt, vilket är förenligt med behandlingen av jakt i enlighet med den allmänna bestämmelsen (artikel 7) i direktivet, och andra former av exploatering genom ett undantagssystem. 10 4. 2 Ny lagstiftning som har införts under den aktuella perioden och viktiga ändringar i den befintliga lagstiftningen Artikel 5 Generellt system för skydd av samtliga de fågelarter som avses i direktivet Viktiga ändringar i det generella system för skydd av fågelarter som har trätt i kraft under de tre år som perioden gäller presenteras för varje medlemsstat, och i förekommande fall för varje region. Belgien Det har inte förekommit några ändringar i regionen Flandern. En ny förordning har utfärdats i regionen Bryssel. Genom denna förordning skyddas alla fågelarter. Regionen Wallonien följer nu direktiv 79/409. Danmark Lag 209 av den 6 maj 1993 om jakt och viltförvaltning trädde i kraft i april 1994. Tyskland inte gjorts någon ändring i det generella skyddssystemet. En "ändring" av Det har Bundesartenschutzverordnung 1994 fick som resultat att en rad arter i bilaga I till direktiv 79/409/EEG lades till förteckningen över arter som ansågs utrotningshotade i Tyskland. Grekland Det har inte gjorts någon ändring i det generella skyddssystemet. Ändringar har gjorts i förteckningen över arter som får jagas. Dessa ändringar redogörs för i följande punkt. Spanien Det har inte gjorts någon ändring i det generella skyddssystemet under den aktuella perioden. Lag 4/89 av den 27 mars 1989 och den kungliga förordningen 439/1990 av den 30 mars 1990 är fortfarande de rättsakter i vilka den allmänna skyddsförordningen i Spanien fastställs. Vissa självstyrande regioner (Aragon, Castilla y Leon, Extremadura, Murcia, Navarra) har under den aktuella perioden utfärdat regionala tillämpningsförordningar i vilka bland annat fastställs regionala förteckningar över hotade arter samt regionala planer för bevarande och återhämtning av hotade arter. Frankrike Det har inte gjorts någon ändring i det generella skyddssystemet under den aktuella perioden. Irland Det har inte gjorts någon ändring i det generella skyddssystemet under den aktuella perioden. 11 Italien Det har inte gjorts någon ändring i det generella skyddssystemet under den aktuella perioden. Lag 157 från 1992 är fortfarande referenslagen för skyddet av vilda djur och för jakt. Luxemburg Rapporten innehåller en översikt över lagstiftningen. I lagen av den 2 april 1993 ändras och kompletteras Luxemburgs lagstiftning om jakt. Dessa ändringar påverkar bland annat villkoren för tilldelning av jakträtt och möjligheten för godkända miljöorganisationer att väcka talan. Nederländerna Under den aktuella perioden har följande ändringar av lagstiftningen gjorts: – – De ändringar som har blivit nödvändiga i lagarna om jakt och om fåglar från 1936, till följd av genomförandet av fågeldirektivet, trädde i kraft 1993. Användandet av bly vid jakt har förbjudits. Österrike Österrike blev medlem i Europeiska unionen den 1 januari 1995. skyldigheter som följer av direktiv 79/409/EEG förbundsländernas ansvar. I Österrike är de Wien Följande lagstiftning avseende direktiv 79/409/EEG gäller i förbundslandet Wien 1995: 1. 2. 3. 4. Lagen av den 19 oktober 1984 om skydd och förvaltning av naturen (Wiener Naturschutzgesetz 1984) (LGBI. 6/1985) Förordningen av den 12 februari 1985 om skydd av växter och vilda djur (Erste Wiener Naturschutzverordnung) (LBGI 7/1985) Lagen om reglering av jakt (Wiener Jagdesetz) (LBGI. 6/1948) Förordningen om jaktsäsongens slutdatum för arter som får jagas (LGBI. 26/1975) Niederösterreich Direktiv 79/409/EEG tillämpas i Niederösterreich genom: 1. 2. 3. Lagen om naturskydd i NÖ (LBGI. 5500) Förordningen om skydd av växter och vilda djur (LGBI. 5500/2) Lagen om jakt i NÖ (LBGI. 6500) och tillämpningsförordningarna (LBGI 6500/1) 12 Burgenland I Burgenland fanns följande gällande lagstiftning 1995: 1. 2. 3. Den allmänna förordningen om bevarande av naturen av den 11 mars 1992 som omfattar bevarandet av viktiga livsmiljöer för växter och vilda djur och bevarandet av växt- och djurarter (LBGI. 24/1992) Lagen av den 15 november 1990 om bevarandet av naturen och skyddet av Burgenlands landskap (LBGI. 27/1991) Lagen av den 27 oktober 1993 som ändrar lagen av den 15 november 1990 (LBGI. 1/1994) Oberösterreich I Oberösterreich fanns följande gällande lagstiftning 1995: 1. 2. 3. Lagen från 1995 om bevarandet av naturen och skyddet av landskapen i Oberösterreich (LBGI. 37/1995) Regeringens i Oberösterreich tillämpningsförordning av den 11 december 1995 i överensstämmelse med lagen om bevarandet av naturen och skyddet av landskap (LBGI. 110/1995) Regeringens i Oberöstterreich tillämpningsförordning av den 7 maj 1990 om jaktsäsongens slutdatum för arter som får jagas (LBGI. 30/90) Steiermark I Steiermark nödvändiggjorde genomförandet av direktiv 79/409/EEG en anpassning av lagstiftningen. I juni 1995 kom en ny lag om bevarandet av naturen i Steiermark som beaktade kraven i fågeldirektivet samt direktiv 92/43/EEG. Kärnten I Kärnten har lagstiftningen ändrats så att den överensstämmer med direktiv 79/409/EEG genom följande: Förordning LGBI 87/1995 om tillämpning av lagen om skydd av naturen i Kärnten (LGBI 54/1986) Förordningen om skydd av djur (LGBI 3/1989) Ändringen av LGBI. 108/1996 till jaktlagen från 1978. 1. 2. 3. Salzburg I förbundslandet Salzburg fanns 1995 följande lagstiftning som avsåg bevarandet av naturen: 1. 2. Lagen om bevarandet av naturen i Salzburg (LGBI. 1/1993 och LGBI. 65/1994) Förordningen om skydd av plantarter (LGBI. 46/1994) 13 Förordningen om skydd av djurarter (LGBI. 12/1980 uppdaterad genom LGBI. 55/1981 och 10/1989) Lagen om jakt (LGBI. 100/1993) Förordningen om jaktsäsongens slutdatum (LGBI 33/1987) 3. 4. 5. Tyrolen I Tyrolen fanns följande gällande lagstiftning 1995: 1. 2. 3. Lagen av den 18 mars 1991 om bevarandet av naturen i Tyrolen (LGBI. 29/1991) Förordningen om bevarandet av naturen i Tyrolen av den 22 april 1975 som omfattar skyddet av vilda växter och djur som inte får jagas (LGBI 29/1975) Lagen om jakt i Tyrolen (LGBI 60/1983) med sina ändringar (LGBI 68/1983) samt med ändrade (LGBI tillämpningsförordningarna tillämpningsförordningarna (LGBI 30/1996) 19/1995) och de Vorarlberg I Vorarlberg fanns följande gällande lagstiftning 1995: 1. 2. 3. Lagen av den 26 augusti 1969 om bevarandet av naturen i Vorarlberg (LGBI. 36/1969) ändrad den 18 maj 1988 genom lag (LGBI. 23/1988) Förordningen om skyddet av vilda växter och vilda djur som inte får jagas (LGBI. 10/1979) ändrad genom förordning LGBI. 41/1988 Lagen om skydd av Vorarlbergs landskap (LGBI. 1/1982) ändrad genom lag LGBI 22/1988 Portugal Genom lagdekret nr 224/93 införlivas ändringarna till bilaga I i fågeldirektivet i den nationella lagstiftningen (se 91/244/EEG). De införlivanden som är nödvändiga efter ändringen av bilaga II (se 94/24/EEG) till fågeldirektivet håller på att förberedas. Sverige Sverige är medlem i Europeiska unionen sedan den 1 januari 1995. Arbetet med att förbereda den svenska lagstiftningen för att den skall uppfylla gemenskapslagstiftningens krav vad gäller miljön hade påbörjats några år tidigare. Vad gäller bestämmelserna i direktiv 79/409/EEG anser de svenska myndigheterna att dessa i mycket stor utsträckning redan har införlivats i den befintliga svenska lagstiftningen. Arbetet med att komplettera lagstiftningen, med beaktande av direktivet om skydd av fåglar, påbörjades 1994. De viktigaste svenska bestämmelserna inom detta området är följande: • Naturvårdslagen och naturvårdsförordningen. • Jaktlagen och jaktförordningen. 14 • Lagen om skötsel av jordbruksmark. • Skogsvårdslagen. • Lagen om hushållning med naturresurser. • Naturvårdsverkets jaktkungörelse (SNFS 1994:3). • Lagen om åtgärder beträffande djur och växter som tillhör skyddade arter. Finland Finland blev medlem i Europeiska unionen den 1 januari 1995. Från och med detta datum blev bestämmelserna i fågeldirektivet 79/409/EEG och direktiv 94/24/EEG om ändring av bilaga II till direktiv 79/409/EEG bindande. Fågeldirektivet har tjänstgjort som grunden för utarbetandet av den finska lagstiftningen även innan Finland blev medlem i unionen. Den 1 januari 1995 trädde naturskyddslagen (Finlands författningssamling 71/23, ändrad och delvis omarbetad flera gånger) i kraft. Uppgiften för arbetsgruppen för denna lag, som infördes den 17 mars 1993 genom miljöministeriet, var att förbereda ett förslag till fullständig omarbetning av naturskyddslagen. Inget definitivt beslut hade ännu fastställts vid tidpunkten för Finlands anslutning till Europeiska unionen och arbetsgruppen hade till uppgift att beakta de skyldigheter som följde av ett eventuellt medlemskap inom ramen för den finska lagstiftningen om naturvård. Den 29 december 1994 lämnade arbetsgruppen fram sin rapport som innehöll ett förslag till en lag om att genomföra direktiv 79/409/EEG om bevarande av vilda fåglar. Förenade kungariket Ingen ny lagstiftning har införts under den aktuella perioden. På EU-nivå kan nämnas att avtalet om skydd av afrikanska och euroasiatiska flyttande vattenfåglar (AEWA) förbereddes under den aktuella perioden. Detta avtal faller inom ramen för Bonn-konventionen och undertecknades i juni 1995 av 53 länder i utbredningsområdet, bland andra länderna i Europeiska unionen och gemenskapen. 4. 3 Ändringar i medlemsstaternas jaktbestämmelser, avseende antal arter som får jagas, jaktsäsongens begynnelse- och slutdatum, och områden där det är förbjudet att jaga. Alla fågelarter omfattas inte av alla bestämmelser i artikel 5 i direktivet. Beroende på populationsnivå, geografisk spridning och tendenser i reproduktionstakten i hela gemenskapen får 24 arter (bilaga II/1) jagas i överensstämmelse med lagstiftningen i medlemsstaterna. 56 andra arter (bilaga II/2) får endast jagas i vissa länder. Ingen av dessa arter får emellertid jagas under de olika häckningssäsongerna. Beträffande flyttfåglar gäller detta förbud även under återvändandet till häckningsplatserna. På EU-nivå har det blivit nödvändigt med en anpassning av bilaga II (se direktiv 94/24/EEG11) till fågeldirektivet. Vissa kråkfåglar, vissa måsfåglar och staren har lagts till bilaga II/2. 11 EGT L 164, 30. 6. 1991, s. 9. 15 Efter de ändringar som har införts genom direktiv 94/24/EEG, ändrat genom direktiv 79/409/EEG, ser de konsoliderade bilagorna II. 1 och II. 2 till direktivet vid utgången av den aktuella perioden ut på följande sätt: Tabell 1. Bilaga II. 1 i ändrad form Arter Anser fabalis Anser anser Branta canadensis Anas penelope Anas strepera Anas crecca Anas plathyrhynchos Anas acuta Anas querquedula Anas clypeata Aythya ferina Aythya fuligula Lagopus l. scoticus Lagopus mutus Alectoris graeca Alectoris rufa Perdix perdix Phasianus colchicus Fulica atra Lymnocryptes minimus Gallinago gallinago Scolopax rusticola Columba livia (1) Columba palumbus * * BE DK DE GR ES * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * FR IE * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * IT * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * LU NL AT * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * PT * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * SE * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * FI * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * UK * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * (1) * de populationer som anges här är vilda populationer av arten Columba livia och inte populationer som härstammar från tama duvor arten förekommer i medlemsstaten och får jagas där i enlighet med artikel 7. 3 arter för vilka det finns en jaktsäsong i medlemsstaten under slutet av den berörda perioden Tabell 2. Bilaga II. 2 i ändrad form Arter Cygnus olor Anser brachyrhynchus Anser albifrons Branta bernicla Netta rufina Aythya marila Somateria mollisima Clangula hyemalis Melanitta nigra Melanitta fusca Bucephala clangula Mergus serrator Mergus merganser Bonasa bonasia Lagopus l. lagopus Tetrao tetrix BE DK DE GR ES * FR IE IT LU NL AT * PT SE FI UK * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * *M *M * 16 * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * Tetrao urogallus Alectoris barbara Alectoris chukar Coturnix coturnix Meleagris gallopavo Rallus aquaticus Gallinula chloropus Haematopus ostralegus Pluvialis apricaria Pluvialis squatarola Vanellus vanellus Calidris canutus Philomachus pugnax Limosa limosa Limosa lapponica Numenius phaeopus Numenius arquata Tringa erythropus Tringa totanus Tringa nebularia Larus ridibundus Larus cachinnans Larus canus Larus fuscus Larus argentatus Larus marinus Columba oenas Streptopelia decaocto Streptopelia turtur Alauda arvensis Turdus merula Turdus pilaris Turdus philomelos Turdus iliacus Turdus viscivorus Sturnus vulgaris Garrulus glandarius Pica pica Corvus monedula Corvus frugilegus Corvus corone * * * *M * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * *M * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * enligt artikel 7. 3 får medlemsstaterna tillåta jakt av dessa arter *M endast hanar arter för vilka det finns en jaktsäsong i medlemsstaten under slutet av den berörda perioden Artikel 6 Tillstånd att saluföra de arter som nämns i bilaga III, del 2 De nödvändiga villkoren är fortfarande uppfyllda i samtliga medlemsstater och ingen ändring i lagstiftningen har gjorts under den aktuella perioden. I Förenade kungariket granskades kontrollföreskrifterna 1993 och 1994. Denna genomgång visade att målen för kontrollerna (skyddet av vilda arter och upprätthållandet av rättigheterna för personer som lagligen säljer döda fåglar) skulle uppnås på ett effektivare sätt genom ett allmänt tillståndssystem. I Sverige innehåller artikel 1 i lagen (SFS 1994 :1818) en bestämmelse enligt vilken regeringen får 17 meddela de nödvändiga föreskrifterna, men dessa har inte meddelats förrän efter den aktuella perioden. I Finland får arter av det inhemska vilt som redovisas i bilaga III till direktivet saluföras med undantag för Anser albifrons, Aythya marila, Melanitta nigra, Pluvialis apricaria, Lymnocriptes minimus och Gallinago gallinago. Artikel 7 Saluförande, jaktmedel och fångstmetoder De viktiga förändringar som har trätt i kraft under de tre aktuella åren i förteckningen över fågelarter som får jagas och av jaktsäsongerna beskrivs för varje enskild medlemsstat och för de nya medlemsstaterna beskrivs det aktuella läget för lagstiftningen. Belgien Det har inte gjorts någon betydande förändring jämfört med föregående period. Danmark Ingen information om denna punkten i rapporten. Tyskland Det har inte gjorts någon förändring jämfört med föregående period. Grekland Varje år, vanligtvis i juli, offentliggör jordbruksministeriet "den årliga jaktförordningen" i vilken jaktsäsongerna på nationell nivå fastställs. 1993 togs samtliga arter av gäss (Anser spp. och Branta spp. ) bort från förteckningen över arter som får jagas i Grekland. Detta beslut ledde till att arterna Anser fabalis och Anser albifrons togs bort från förteckningen. De övriga arterna av gäss som regelbundet iakttas i Grekland var redan skyddade. 1994 gällde den huvudsakliga förändringen förkortningen av jaktsäsongen, med slutdatum den 28 februari i stället för som tidigare den 10 mars. Samma år togs snatteranden Anas strepera bort från förteckningen över arter som får jagas. Fyra arter har lagts till denna förteckning (det handlar om Pica pica, Corvus monedula, C. corone och Sturnus vulgaris) till följd av en ändring av bilaga II (se 94/24/EEG) till fågeldirektivet. Spanien På medlemsstatsnivå har det inte gjorts någon förändring jämfört med föregående period. Frankrike Två betydande förändringar har gjorts under den aktuella perioden. • Tillämpningsföreksrifterna av direktiv 79/409/EEG i Frankrike grundas på en spridning av jaktsäsongsslutdatumen under februari månad. Efter det att dessa tillämpningsföreskrifter har ifrågasatts flera gånger lades det fram ett förslag till en lag för det franska parlamentet den 15 juli 1994 (lag nr 94/591). • Efter ändringen av bilaga II till direktiv 79/409/EEG genom direktiv 94/24/EG upphävdes artikel R. 227-27 i jordbrukslagen 1994. Arterna Sturnus vulgaris, Pica pica, Corvus frugilegus, Corvus corone, och Garrulus glandarius som berördes av denna artikel anses numera vara arter som får jagas och de omfattas således av jaktförordningen. 18 Irland Det har inte gjorts någon förändring jämfört med föregående period. Italien Det har inte gjorts någon betydande förändring jämfört med föregående period. Luxemburg Det har inte gjorts någon förändring jämfört med föregående period. Nederländerna Det har inte gjorts någon förändring jämfört med föregående period. Österrike Österrike blev medlem i Europeiska unionen 1995. Det aktuella läget för lagstiftningen, särskilt vad gäller jakt, beskrivs nedan under punkt 4. 2. Portugal Genom lagdekret nr 224/93 av den 18 juni ändras förteckningen över de arter som förekommer i förteckningen över arter som får jagas och därigenom införlivas i den nationella lagstiftningen de ändringar som har gjorts till direktiv 79/409/EEG genom direktiv 91/244/EEG. Sverige Sverige blev medlem i Europeiska unionen 1995. I den nationella jaktförordningen fastställs de perioder under vilka jakt tillåts i de olika regionerna i landet. Vad gäller fåglar skiljer man på allmän jakt och skyddsjakt. De perioder under vilka den allmänna jakten är tillåten anges i bilaga 1 till förordningen. Perioderna för skyddsjakten, som syftar till att undvika skador orsakade av vilt, anges i bilaga 4. Efter Sveriges anslutning till Europeiska unionen ändrades bilaga 1 till artikel 1 i jaktförordningen på följande sätt: sommarjakten av Scolopax rusticola förbjuds hädanefter, begynnelsedatumet för denna har skjutits upp till den 21 augusti, begynnelsedatumet för jakten av Columba palumbus har senarelagts från den 1 augusti till den 1 september. Corvus corone, Corvus monedula och Pica pica som tidigare fick jagas under hela året får hädanefter inte jagas mellan den 1 augusti och den 15 april. Begynnelsedatumet för jakten av Corvus till den 1 augusti. Den allmänna jakten av frugilegus har senarelagts från den 10 maj Phalacrocorax carbo och av Corvus corax har avskaffats. Finland Finland blev medlem av Europeiska unionen den 1 januari 1995. Den nya finska jaktlagen (Finlands författningssamling 615/93) trädde i kraft den 1 augusti 1993 och vid utarbetandet av denna lag har man tagit hänsyn till fågeldirektivet. Bland de arter som räknas upp i bilaga II/1 till direktiv 79/409/EEG förekommer inte Alectoris graeca eller Alectoris rufa i Finland, Anas strepera, Lymnocryptes minimus och Gallinago gallinago är skyddade i Finland. 19 Förenade kungariket Det har inte gjorts någon betydande förändring jämfört med föregående period. En undersökning har gjorts för att mäta vilken inverkan som ett genomförande av det förslag till ändring av artikel 7 som kommissionen har framställt skulle få. Denna ändring syftade till att förlänga jaktperioden (senareläggning av slutdatumet för jakten). JNCC och DOE visade för överhusets ad hoc-kommitté, att detta förslag skulle kunna få skadliga effekter på de brittiska populationerna av vissa arter av flyttfåglar. Rapporten från överhusets kommitté upprepar bevarandeargumenten och rekommenderar att gemenskapens förslag dras tillbaka. I september 1995 inleddes regeringens åtgärd som syftar till att förbjuda användandet av blyhagel vid jakt i alla våtmarker från och med september 1997. Artikel 8 : Läget för lagstiftningen vad gäller bilaga IV till direktivet. På det hela taget har medlemsstaterna antagit de nödvändiga åtgärderna och ofta har de gjort det innan direktivet har trätt i kraft. I medlemsstaternas rapporter nämns inga viktiga ändringar. Det bör emellertid noteras att bestämmelserna i artikel 8 formellt införlivades i den tyska lagstiftningen i juli 1994. 4. 4 Viktiga undantag i skyddssystemet som har dykt upp under den aktuella perioden, eller som har strukits eller ändrats (artikel 9). En årlig sammanfattning av rapporterna i artikel 9 som har tillhandahållits av medlemsstaterna har sammanställts för de tre aktuella åren. Tabell 3. Antal undantag per medlemsstat BE (Belgien) DK (Danmark) DE (Tyskland) GR (Grekland) ES (Spanien) FR (Frankrike) IE (Irland) IT (Italien) LU (Luxemburg) NL (Nederländerna) AT (Österrike) PT (Portugal) SE (Sverige) FI (Finland) UK(Förenade kungariket) 1993 21 12 99 4 51 39 18 5 4 29 * 7 * * 13 1994 20 12 118 4 58 34 22 25 0 31 * 7 * * 13 1995 19 17 169 4 72 33 23 33 0 27 7 17 32 4 13 * Alla medlemsstater har skickat sin årliga rapport till kommissionen. Österrike, Sverige och Finland blev medlemmar i Europeiska unionen 1995. 20 Ansträngningar har gjorts för att förenkla och likrikta det förfarande för att meddela undantag som fastställs i artikel 9 till direktiv 79/409/EEG. Ett informationssystem har utvecklats av "JNCC support unit"12 med ekonomiskt stöd av kommissionen. Detta system för registrering och redovisning innehåller en databas med samtliga undantag som medlemsstaterna har meddelat kommissionen. 5. 5. 1 FORSKNING OCH KOMPLETTERANDE ÅTGÄRDER (ARTIKLARNA 10, 11, (13 OCH 14)) Målen i dessa artiklar • Skyddet av arter innebär mycket ofta skötsel av deras livsmiljöer. En sådan skötsel förutsätter goda kunskaper om de faktorer som påverkar, eller som ibland bestämmer förekomsten av en art eller en grupp arter i en given livsmiljö. Denna kunskap, vilken är ett resultat av noggrann observation och metodisk forskning, är fortfarande ofta ofullständig och kan förbättras. I detta sammanhang är den vetenskapliga forskning som utgör grunden för en ändamålsenlig skötsel av fågelpopulationer och av deras livsmiljöer en stöttepelare för det generella systemet för bevarande av vilda fåglar. Utvecklingen av detta system och dess samordning mellan medlemsstaterna förtjänar därför att stimuleras. I artikel 10 i direktivet föreskrivs därför att medlemsstaterna skall utföra forskningsarbete för skydd, skötsel och utnyttjande av fågelpopulationerna. I bilaga V till direktivet fastställs en prioriteringslista vad gäller detta. • Medlemsstaterna är skyldiga att kontrollera införandet av varje art av vilda fåglar som inte förekommer naturligt inom medlemsstaternas europeiska territorium för att försäkra sig om att ett sådant införande inte skadar den lokala floran och faunan. Medlemsstaterna är skyldiga att rådfråga kommissionen om varje förslag till införande. Genom artikel 11 skyddas därför den vilda floran och faunan i sin helhet mot olämpliga införanden av främmande fåglar i unionen. 5. 2 Forskning och nödvändigt arbete som måste utföras av kommissionen Främjande av forskning och åtgärder för skydd, skötsel och exploatering av alla de fågelarter som omfattas av artikel 1. Under den aktuella perioden och tack vare ekonomiskt stöd från ett Life Nature-projekt på tre år har BirdLife International i samarbete med Wetlands International utarbetat åtgärdsplaner på gemenskapsnivå för 23 arter som är allmänt hotade och som förekommer i Europa. Dessa planer offentliggjordes i oktober 1996 av Europarådet (1997 för den franska översättningen13). I åtgärdsplanerna tillhandahålls information om deras status, ekologi, hoten och om pågående bevarandeåtgärder. De gör det möjligt att tydligt definiera mål för bevarandet och ett program för prioriterade åtgärder för varje art. Dessa 23 arter förekommer även bland de arter som anses som prioriterade inom ramen för finansstadgan för LIFE-Nature. 25 projekt som är inriktade på de mest brådskande åtgärderna för dessa arter har redan erhållit ekonomiskt stöd från LIFE och dess föregångare (se tabell 4). 12 13 Joint Nature Conservation Committee är den myndighet i Förenade kungariket som ansvarar för fågeldirektivet. Heredia B. , L. Rose & M. Painter (Eds). 1997. Globalt hotade fåglar i Europa. Skydds- och vårdsplan, Publikation Europarådet, Strasbourg 1996. 21 Tabell 4. Ekonomiskt stöd från LIFE 14 och dess föregångare (ACE och ACNAT15)för de 23 fågelarter som är allmänt hotade i Europa (från « Åtgärdsplaner för fågelarter som är allmänt hotade i Europa » i informationsbrevet för Natura 2000 2 december 1996). Arter Acrocephalus paludicola Aegypius monachus Anser erythropus Aquila adalberti Aquila heliaca Branta ruficollis Chlamydotis undulata Columba bollii Columba junoniae Fringilla teydea Columba trocaz Crex crex Falco naumanni Larus audouinii Marmaronetta angustirostris Numenius tenuirostris Otis tarda Oxyura leucocephala Pelecanus crispus Phalacrocorax pygmaeus Pterodroma feae Pterodroma madeira Pyrrhula murina Antal projekt Gemenskapens bidrag i euro - - - Berört land 1 1 1 - - 1 3 2 2 - 1 1 3 5 1 1 - 1 1 135 000 Spanien 400 000 Grekland 9 157 000 Spanien - - - - 170 000 Spanien 1 580 000 Spanien 950 000 Portugal 1 182 000 Belgien, - Irland, kungariket - 494 000 Grekland 300 000 Spanien 494 000 Belgien, Frankrike, Förenade Grekland, Italien 3 649 000 Portugal, Spanien 20 800 Italien 120 000 Grekland - - 800 000 Portugal 350 000 Portugal NB : vissa av de arter som förekommer i tabellen har även indirekt dragit fördel av medlen för LIFE inom ramen för de projekt vars främsta mål avsåg andra arter eller livsmiljöer. Under den aktuella perioden har även Ornis-kommittén beslutat att genomförandet av skötselplanerna för de arter som får jagas och som har dålig bevarandestatus skulle prioriteras. De första delarna som gör det möjligt att utarbeta dessa skötselplaner har sammanställts under denna perioden. 14 15 LIFE-Nature är det ekonomiska instrument som stöder Europeiska unionens miljöskyddspolitik. ACE = Gemenskapsåtgärd för miljön (Action Communautaire pour l’environnement) och ACNAT = Gemenskapsåtgärd för naturen (Action Communautaire pour la Nature) var de finansieringsinstrument som föregick LIFE-Nature. 22 5. 3 Forskning och nödvändigt arbete som utförs av medlemsstaterna Information som medlemsstaterna har skickat sammanfattas nedan. Belgien • Fortsatt långsiktig forskning (särskilt ringmärkning). • Forskningsöverenskommelsen som syftar till att definiera rekommendationer för en mer rationell uppfödning av fåglar som är utsatta för fångst så att dessa arters fortplantning i fångenskap förbättras samt för att minska antalet vilda exemplar som fångas har förlängts under den aktuella perioden. Tyskland Arbetet och forskningen bedrivs på förbundslandsnivå (se bilaga 4 till Tysklands rapport). Det omfattar bland annat: • • • program för bevarande och återställande av livsmiljöer som är viktiga för arterna i bilaga I (t. ex. Nationalpark Wattenmeer), räddningsplaner för hotade arter (till exempel Ciconia ciconia ), samt ett fortsatt bedrivande av program för långsiktig forskning, bland annat ringmärkning av fåglar. Grekland • Fortsatt långsiktig forskning (t. ex. ringmärkning och en vinterräkning av vattenfåglar). • Vetenskapliga studier om ekologin och bevarandet av hotade arter som till exempel Pelecanus crispus och P. onocrotalus, Falco eleonorae, Puffinus yelkouan, Calonectris diomedea. • Inventering av populationerna av Falco naumanni. • Brådskande åtgärder för skydd av Numenius tenuirostris. Spanien Ett antal studier och uppföljningar av fågelpopulationerna har genomförts i Spanien mellan 1993 och 1995 både på central naturvårdsmyndighetsnivå samt på självstyrande regionsnivå: • Studie om influensans inverkan på populationerna av kaniner, det huvudsakliga bytet för flera rovfåglar • Spridningen av unga Aquila adalberti • Spridningen av Hieraaetus fasciatus • Blyförgiftning hos vattenfåglar • Bevarandeplan för Gypaetus barbatus 23 • Fortplantningsstrategin hos Otis tarda och Tetrax tetrax • Analys av läget för Pterocles sp. i Spanien Frankrike De genomförda åtgärderna omfattar: • Studier över läget för populationerna och förflyttningar av hotade arter (t. ex. Ciconia nigra, Ciconia ciconia, Phoenicopterus ruber, Lanius minor, Branta bernicla, Crex crex, Grus grus). • Program för återföring och förstärkning av rovfågelpopulationer, särskilt gamar (Gypaetus barbatus, Gyps fulvus, Aegypius monachus och Neophron percnopterus) samt förberedande av ett projekt för fortplantning i fångenskap för Hieraaetus fasciatus. • Program för övervakning av områden för rovfåglar som är allmänt hotade samt uppföljning och räddning av kullar av Circus spp i jordbruksmiljö. • Förvaltningsåtgärder för livsmiljön för Grus grus, Sterna spp. , Crex crex, genomförande av en åtgärdsplan för Athene noctua. • Åtgärder för att skrämma och begränsa inverkan av Phalacrocorax carbo, Larus argentatus i Bretagne, Branta bernicla. • • Inventeringar av övervintrande änder och vadare. För änderna har det även gjorts en analys av fortplantningskronologin. Inventeringar Colombidae, Turdidae. av fortplantningspopulationer av Scolopax rusticola och Alaudidae, • För olika arter av Gallinacae (Alectoris graeca, Perdix perdix pyrenaica) och av Tétraonidae (Tetrao urogallus, Tetrao tetrix, Bonasa bonasia och Lagopus mutus) genomförs åtgärdsplaner som syftar till att upprätthålla och bevara populationerna. Irland Vissa specifika åtgärder har genomförts i Irland under perioden 1993-1995. De handlar om: • • • • bevarandet av tärnor, särskilt Dougall-tärnan (Sterna dougalli) vars antal i Irland (616 par 1995) är av internationell betydelse, införandet av en brådskande räddningsplan kornknarren (Crex crex), kontrollen av störningsfaktorer, förbättringen av matvanorna för den grönländska underarten av bläsgåsen (Anser albifrons flavirostris) tillsammans med utnämnandet av särskilda skyddsområden i Wexford county och upprätthållandet av jaktförbudet har fört med sig en ökning i antalet för denna art, åtgärder avseende rapphönan (Perdix perdix), varav endast två livskraftiga kärnor finns kvar i Irland, och som har varit föremål för statsunderstödd forskning. På grundval av denna studie har en nationell bevarandestrategi utvecklats. 24 Luxemburg De åtgärder som genomförs består av följande: • Ringmärknings- och inventeringsåtgärder (på frivillig bas: punktinventarier av inhemska inleda arter och arter av flyttfåglar samt granskningen av en atlas över häckfåglar varav den första versionen härstammar från 1984). fortsättning av markobservationer för att • Stöd för köp av mark (120 hektar förvärvade mellan 1993 och 1995) och förvaltningen av reservaten. • Införande av en svart lista för fåglarna. • Pilotprojekt för att rädda våtområdena: kompensation till deltagande jordbrukare. • Pilotprojekt, åtgärdsplaner och räddningsprogram för hotade arter (Perdix perdix, Ciconia nigra, Crex crex). • Åtgärder för skötsel och räddning av livsmiljöer (småskog för Bonasa bonasia och håligheter i träden för Picidae och andra arter som bor i träd). Nederländerna • Ett bidrag, huvudsakligen ekonomiskt, gavs till bevarande- och skötselprojekt för arter i bilaga I till direktivet. • 1994 påbörjades en ny svart lista över fåglar. • Programmen för övervakning av häck- och flyttfåglar samt programmen för forskning genom ringmärkning av fåglar har fortsatt. Finland • En studie över utvecklingen av populationerna för alla fågelarter, inbegripet ringmärkning, har organiserats av Naturhistoriska Museet. • Finlands miljöcentral för ett register över hotade arter. Amatörornitologföreningarna bidrar till dessa program. De ombesörjer dessutom driften av ett tiotal fågelobservationsstationer, där man studerar flyttningarna och där man ringmärker fåglarna. • Arbetet med inventering av områden som är viktiga för fåglarna (Important Bird Areas) påbörjades 1995 i sammanslutningen för amatörornitologiska föreningar. • En övervakning av antalet arter vilt och en vittomfattande forskning om deras ekologi genomförs av Vilt-och fiskeriforskningsinstitutet. • Särskilda uppföljningsprogram över vissa hotade arter (Haliaeetus albicilla, Falco peregrinus, Dendrocopos leucotos och Anser erythropus) genomförs av flera grupper, vilka samordnas av den finska sektionen av Världsnaturfonden (WWF). • Den myndighet som ansvarar för skogar ombesörjer en årlig uppföljning av fortplantningsframgången för Aquila chrysaetos. 25 • Uppföljningar över ekotoxiciteten för vilda fåglar genomförs av Veterinärmedicinska högskolan och Institutet för veterinärmedicinsk forskning. Förenade kungariket JNCC (Joint Nature Conservation Committee) och de tre regionala myndigheterna har fortsatt sina forskningsåtgärder om bevarande och skötsel av fågelpopulationer. • Dessa åtgärder inkluderar en långsiktig uppföljning av fågelpopulationerna (inklusive bland räkningen av vattenfåglar, annat Common Bird Census, Waterways Birds Survey, uppföljningen av sällsynta häckfåglar, ringmärkning av fåglar etc. ). • Den nya atlasen över häckfåglar “The new Atlas of Breeding Birds in Britain and Ireland : 1988-1991” publicerades 1993. Denna atlas använder sig av samma rutor på 10 x 10 km som de som användes för atlasen från 1968-1972. Detta gör det möjligt att jämföra läget mellan dessa två perioder och visar att det för ett antal arter har ägt rum betydande förändringar vad gäller myckenhet och spridningsområden. • Ett uppföljningsprogram för populationerna av havsfåglar har fortsatt under hela perioden. • Ett antal andra särskilda forskningsstudier om ekologin, populationsdynamiken samt analyser över arternas bevarandebehov har även genomförts. 5. 4 Införande av fågelarter som inte förekommer naturligt inom medlemsstaternas europeiska territorium. Den information som medlemsstaterna har tillhandahållit sammanfattas nedan. Tyskland Det har inte förekommit något avsiktligt införande av icke inhemska fågelarter i Tyskland mellan 1993 och 1995. Grekland Det har inte förekommit något införande av exotiska arter i Grekland mellan 1993 och 1995. Spanien Flera arter har införts av jaktskäl. Det handlar särskilt om Phasianus colchicus och Coturnix japonica i ett antal regioner, samt av Francolinus francolinus, Lophoryx californica och Colinus virginianus i Balearerna samt av Perdix perdix (populationsförstärkning) i Baskien. En sydamerikansk art av papegoja Myopsitta monachus har etablerat sig utan att avsiktligt ha blivit införd. Det verkar ha lett till problem, särskilt i Balearerna och i Katalonien. Sverige Det nämns inget om avsiktligt införande av någon exotisk art i Sverige under perioden (1995). 26 Finland I lagstiftningen förbjuds införandet både av arter av viltfåglar och av arter av skyddade fåglar utan tillstånd från de behöriga myndigheterna. I rapporten nämns inget om tillstånd av denna typ för den aktuella perioden (1995). Förenade kungariket Det har inte förekommit något införande av exotiska arter i Förenade kungariket under perioden. En studie över den eventuella ekologiska inverkan av Branta canadensis på den inhemska faunan och floran har genomförts av DOE. En forskningsstudie om genomförbarheten av de metoder som används för att kontrollera populationerna av Oxyura jamaicensis har finansierats. Denna forskning har visat ett det finns ett antal sätt att kontrollera populationerna av Oxyura jamaicensis och att de populationskontroller som tillämpas under häckningssäsongen är mest effektiva. De effektivaste metoderna provades på regionalnivå 1995. Nödvändigheten av att samla in information om exotiska arter har beaktats och JNCC försöker samla in denna typ av information via de nationella ornitologiska organisationerna. De framtida resultaten av dessa undersökningar kommer göra det möjligt att bättre uppfylla skyldigheterna i artikel 11 i direktivet. 27


title: Regulamento (CE) n.o 654/2000 da Comissão, de 29 de Março de 2000, relativo à autorização de novos aditivos, de novas utilizações de aditivos e de novas preparações de aditivos em alimentos para animais (Texto relevante para efeitos do EEE)

eurovoc_concepts:
animal nutrition
food additive
foodstuffs legislation

formats: html pdf print

text: L 79/26 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 30. 3. 2000 REGULAMENTO (CE) N. o 654/2000 DA COMISSÃO de 29 de Março de 2000 relativo à autorização de novos aditivos, de novas utilizações de aditivos e de novas preparações de aditivos em alimentos para animais (Texto relevante para efeitos do EEE) A COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, Tendo em conta a Directiva 70/524/CEE do Conselho, de 23 de Novembro de 1970, relativa aos aditivos na alimentação para animais (1), com a última redacção que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) n. o 2690/1999 da Comissão (2), e, nomeada- mente, o seu artigo 3. o, Considerando o seguinte: (1) (2) (3) (4) A Directiva 70/524/CEE prevê a possibilidade de, atenta a evolução dos conhecimentos científicos e técnicos, serem autorizados novos aditivos ou novas utilizações de aditivos. Em derrogação da Directiva 70/524/CEE, a Directiva 93/113/CE do Conselho, de 14 de Dezembro de 1993, relativa à utilização e à comercialização das enzimas, dos microrganismos e dos seus preparados na alimentação para animais (3), com a última redacção que lhe foi dada pela Directiva 97/40/CE (4), autorizou os Estados- -Membros a admitirem temporariamente a utilização e comercialização de enzimas, microrganismos e seus preparados. Foram apresentados novos dados com vista à substi- tuição de preparações enzimáticas autorizadas por novas preparações das mesmas enzimas. Podem ser provisoriamente autorizados novos aditivos ou novas utilizações de aditivos se, atendendo aos teores admitidos nos alimentos para animais, não tiverem efeitos adversos na saúde humana, na sanidade animal ou no ambiente, não prejudicarem os consumidores por alteração das características do produto animal, a presença dos aditivos nos alimentos para animais puder ser controlada e for razoável admitir, com base nos resultados disponíveis, que os mesmos têm efeitos favo- ráveis nas características dos alimentos em que são incorporados ou na produção animal. (5) A Directiva 89/391/CEE do Conselho, de 12 de Junho de 1989; relativa à aplicação de medidas destinadas a promover a melhoria da segurança e da saúde dos traba- (1) JO L 270 de 14. 12. 1970, p. 1. (2) JO L 326 de 18. 12. 1999, p. 33. (3) JO L 334 de 31. 12. 1993, p. 17. (4) JO L 180 de 9. 7. 1997, p. 21. lhadores no trabalho (5) e as suas directivas especiais pertinentes, designadamente a Directiva 90/679/CEE do Conselho, de 26 de Novembro de 1990, relativa à protecção dos trabalhadores contra os riscos ligados à exposição a agentes biológicos durante o trabalho (6), com a última redacção que lhe foi dada pela Directiva 97/65/CE da Comissão (7), são integralmente aplicáveis à utilização e à manipulação, por parte dos trabalhadores, dos aditivos dos alimentos para animais. Após exame dos processos apresentados pelos Estados- -Membros em conformidade com o artigo 3. o da Direc- tiva 93/113/CE, verifica-se que um certo número de preparações pertencentes aos grupos das enzimas e dos microrganismos pode ser temporariamente autorizado. O Comité Científico da Alimentação Animal emitiu parecer favorável no que se refere à inocuidade dessas preparações enzimáticas (8) e de microrganismos (9). As medidas previstas no presente regulamento estão em conformidade com o parecer do Comité Permanente dos Alimentos para Animais, (6) (7) (8) ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO: Artigo 1. o As preparações pertencentes ao grupo das enzimas constantes do anexo I do presente regulamento são autorizadas como aditivos na alimentação dos animais, de acordo com a Directiva 70/524/CEE, nas condições indicadas no mesmo anexo. Artigo 2. o Os elementos relativos à composição das enzimas autorizadas sob os números «7» e «8» são alterados em conformidade com o anexo I (coluna «Fórmula química, descrição»). Artigo 3. o As preparações pertencentes ao grupo dos microrganismos constantes do anexo II do presente regulamento são autori- zadas como aditivos na alimentação dos animais, de acordo com a Directiva 70/524/CEE, nas condições indicadas no mesmo anexo. (5) JO L 183 de 29. 6. 1989, p. 1. (6) JO L 374 de 31. 12. 1990, p. 1. (7) JO L 335 de 6. 12. 1997, p. 17. (8) Relatório do Comité Científico da Alimentação Animal sobre a utili- zação de certas enzimas como aditivos em alimentos para animais, adoptado em 4 de Junho de 1998 e actualizado em 21 de Outubro de 1999. (9) Relatório do Comité Científico da Alimentação Animal sobre a utili- zação de certos microrganismos como aditivos em alimentos para animais, adoptado em 26 de Setembro de 1997 e actualizado em 22 de Outubro de 1999. 30. 3. 2000 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 79/27 O presente regulamento entra em vigor no terceiro dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial das Comunidades Europeias. Artigo 4. o O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros. Feito em Bruxelas, em 29 de Março de 2000. Pela Comissão David BYRNE Membro da Comissão N. o Aditivo Fórmula química, descrição Espécie ou categoria de animal Teor mínimo Teor máximo Idade máxima Unidades de actividade/kg de alimento completo Outras disposições ANEXO I Endo-1,3(4)-beta- -glucanase EC 3. 2. 1. 6 endo-1,3(4)- de Preparação -beta-glucanase produzida por Aspergillus (CBS 589. 94), com uma actividade mínima de: aculeatus Frangos de engorda — Endo-1,3(4)-beta- -glucanase Endo-1,3(4)-beta- -glucanase 10 FBG 100 FBG Forma revestida: 50 FBG (1)/g Forma líquida: 120 FBG/ml 4 7 Frangos de engorda — Endo-1,4-beta-xila- nase: Endo-1,4-beta-xila- nase: 3 600 FXU 12 000 FXU Endo-1,4-beta- -xilanase EC 3. 2. 1. 8 Endo-1,4-beta- -glucanase EC 3. 2. 1. 4 e Preparação de endo-1,4-beta- endo-1,4-beta- -xilanase -glucanase por Aspergillus niger (CBS 600. 94) com uma actividade mínima de: produzidas Forma revestida: 36 000 FXU (2)/g 15 000 BGU (3)/g Forma líquida: 36 000 FXU/g 15 000 BGU/g Endo-1,4-beta- -glucanase: Endo-1,4-beta- -glucanase: 2. Dose recomendada por quilo- grama de alimento completo: 1 500 BGU 5 000 BGU Endo-1,4-beta-xilanase: 3 600-6 000 FXU Endo-1,4-beta-glucanase: 1 500-2 500 BGU 3. Para utilização em alimentos compostos ricos em polissacá- ridos não amiláceos (sobretudo arabinoxilanos e beta-glucanos); por contenham mais de 35 % de cevada e 20 % de trigo. exemplo, que 1. Nas instruções de utilização do aditivo e da pré-mistura, indicar a temperatura de armazenamento, o prazo de validade e a estabili- dade à granulação. 2. Dose recomendada por quilo- grama de alimento completo: Endo-1,3(4)-beta-glucanase: 20 FBG. 3. Para utilização em alimentos compostos ricos em polissacá- ridos não amiláceos (sobretudo beta-glucanos); por exemplo, que contenham mais de 60 % de milho. 1. Nas instruções de utilização do aditivo e da pré-mistura, indicar a temperatura de armazenamento, o prazo de validade e a estabili- dade à granulação. Duração da autorização 30. 11. 2000 30. 11. 2000 L 7 9 / 2 8 P T J o r n a l O f i c i a l d a s C o m u n d a d e s i E u r o p e i a s. 3 0 3 2 0 0 0 N. o Aditivo Fórmula química, descrição Espécie ou categoria de animal Teor mínimo Teor máximo Idade máxima Unidades de actividade/kg de alimento completo Outras disposições Leitões 4 meses Endo-1,4-beta-xila- nase: 6 000 FXU Endo-1,4-beta- -glucanase: 2 500 BGU — — Perus de engorda — Endo-1,4-beta-xila- nase: Endo-1,4-beta-xila- nase: 6 000 FXU 12 000 FXU 1. Nas instruções de utilização do aditivo e da pré-mistura, indicar a temperatura de armazenamento, o prazo de validade e a estabili- dade à granulação. 2. Dose recomendada por quilo- grama de alimento completo: Endo-1,4-beta-xilanase: 6 000 FXU Endo-1,4-beta-glucanase: 2 500 BGU 3. Para utilização em alimentos ricos em polissacá- compostos ridos não amiláceos (sobretudo arabinoxilanos e beta-glucanos); por contenham mais de 30 % de trigo e 30 % de cevada. exemplo, que 1. Nas instruções de utilização do aditivo e da pré-mistura, indicar a temperatura de armazenamento, o prazo de validade e a estabili- dade à granulação. Endo-1,4-beta- -glucanase: Endo-1,4-beta- -glucanase: 2. Dose recomendada por quilo- grama de alimento completo: 2 500 BGU 5 000 BGU Endo-1,4-beta-xilanase: 6 000-12 000 FXU Endo-1,4-beta-glucanase: 2 500-5 000 BGU 3. Para utilização em alimentos compostos ricos em polissacá- ridos não amiláceos (sobretudo arabinoxilanos e beta-glucanos); por contenham exemplo, que mais de 40 % de trigo. Duração da autorização 30. 11. 2000 30. 11. 2000. 3 0 3 2 0 0 0 P T J o r n a l O f i c i a l d a s C o m u n d a d e s i E u r o p e i a s L 7 9 / 2 9 N. o Aditivo Fórmula química, descrição Espécie ou categoria de animal Teor mínimo Teor máximo Idade máxima Unidades de actividade/kg de alimento completo Outras disposições Galinhas poedeiras — Endo-1,4-beta-xila- nase: 12 000 FXU Endo-1,4-beta- -glucanase: 5 000 BGU — — Frangos de engorda — Endo-1,4-beta- -glucanase: 3 000 BGU Endo-1,4-beta- -glucanase: 10 000 BGU 1. Nas instruções de utilização do aditivo e da pré-mistura, indicar a temperatura de armazenamento, o prazo de validade e a estabili- dade à granulação. 2. Dose recomendada por quilo- grama de alimento completo: Endo-1,4-beta-xilanase: 12 000 FXU Endo-1,4-beta-glucanase: 5 000 BGU 3. Para utilização em alimentos ricos em polissacá- compostos ridos não amiláceos (sobretudo arabinoxilanos e beta-glucanos); por contenham mais de 20 % de trigo, 10 % de cevada e 20 % de girassol. exemplo, que 1. Nas instruções de utilização do aditivo e da pré-mistura, indicar a temperatura de armazenamento, o prazo de validade e a estabili- dade à granulação. Endo-1,4-beta-xila- nase: Endo-1,4-beta-xila- nase: 2. Dose recomendada por quilo- grama de alimento completo: 1 200 FXU 4 000 FXU Endo-1,4-beta-glucanase: 3 000-10 000 BGU Endo-1,4-beta-xilanase: 1 200-4 000 FXU 3. Para utilização em alimentos compostos ricos em polissacá- ridos não amiláceos (sobrtetudo beta-glucanos e arabinoxilanos); por contenham exemplo, que mais de 60 % de cevada. 8 Endo-1,4-beta- -glucanase EC 3. 2. 1. 4 Endo-1,4-beta- -xilanase EC 3. 2. 1. 8 e produzidas Preparação de endo-1,4-beta- endo-1,4-beta- -glucanase -xilanase por Aspergillus niger (CBS 600. 94), com uma actividade mínima de: Forma revestida: 10 000 BGU (3)/g 4 000 FXU (2)/g Forma líquida: 20 000 BGU/g 8 000 FXU/g Duração da autorização 30. 11. 2000 30. 11. 2000 L 7 9 / 3 0 P T J o r n a l O f i c i a l d a s C o m u n d a d e s i E u r o p e i a s. 3 0 3 2 0 0 0 N. o Aditivo Fórmula química, descrição Espécie ou categoria de animal Teor mínimo Teor máximo Idade máxima Unidades de actividade/kg de alimento completo Outras disposições Leitões 4 meses Endo-1,4-beta- -glucanase: Endo-1,4-beta- -glucanase: 3 000 BGU 5 000 BGU 1. Nas instruções de utilização do aditivo e da pré-mistura, indicar a temperatura de armazenamento, o prazo de validade e a estabili- dade à granulação. Endo-1,4-beta-xila- nase: Endo-1,4-beta-xila- nase: 2. Dose recomendada por quilo- grama de alimento completo: 1 200 BGU 2 000 FXU Galinhas poedeiras — Endo-1,4-beta- -glucanase: 5 000 BGU Endo-1,4-beta-xila- nase: 2 000 FXU — — Endo-1,4-beta-glucanase: 3 000-5 000 BGU Endo-1,4-beta-xilanase: 1 200-2 000 FXU 3. Para utilização em alimentos ricos em polissacá- compostos ridos não amiláceos (sobretudo beta-glucanos e arabinoxilanos); por contenham exemplo, que mais de 30 % de cevada. 1. Nas instruções de utilização do aditivo e da pré-mistura, indicar a temperatura de armazenamento, o prazo de validade e a estabili- dade à granulação. 2. Dose recomendada por quilo- grama de alimento completo: Endo-1,4-beta-glucanase: 5 000 BGU Endo-1,4-beta-xilanase: 2 000 FXU 3. Para utilização em alimentos ricos em polissacá- compostos ridos não amiláceos (sobretudo beta-glucanos e arabinoxilanos); por contenham exemplo, que mais de 60 % de cevada. Duração da autorização 30. 11. 2000 30. 11. 2000. 3 0 3 2 0 0 0 P T J o r n a l O f i c i a l d a s C o m u n d a d e s i E u r o p e i a s L 7 9 / 3 1 N. o Aditivo Fórmula química, descrição Espécie ou categoria de animal Teor mínimo Teor máximo Idade máxima Unidades de actividade/kg de alimento completo Outras disposições 9 Endo-1,4-beta- -xilanase EC 3. 2. 1. 8 Preparação de endo-1,4-beta- -xilanase produzida por Asper- gillus niger (CBS 270. 95), com uma actividade mínima de: Galinhas poedeiras — Endo-1,4-beta-xila- nase: 2 400 EXU Forma sólida: Endo-1,4-beta-xilanase: 28 000 EXU (4)/g Forma líquida: Endo-1,4-beta-xilanase: 14 000 EXU/ml Perus de engorda — Endo-1,4-beta-xila- nase: 2 400 EXU — — 1. Nas instruções de utilização do aditivo e da pré-mistura, indicar a temperatura de armazenamento, o prazo de validade e a estabili- dade à granulação. 2. Dose recomendada por quilo- grama de alimento completo: Endo-1,4-beta-xilanase: 2 400-7 400 EXU 3. Para utilização em alimentos compostos ricos em polissacá- ridos não amiláceos (sobretudo exemplo, arabinoxilanos); que contenham mais de 30 % de trigo e 30 % de centeio. por 1. Nas instruções de utilização do aditivo e da pré-mistura, indicar a temperatura de armazenamento, o prazo de validade e a estabili- dade à granulação. 2. Dose recomendada por quilo- grama de alimento completo: Endo-1,4-beta-xilanase: 2 400-5 600 EXU 3. Para utilização em alimentos ricos em polissacá- compostos ridos não amiláceos (sobretudo arabinoxilanos); exemplo, que contenham mais de 30 % de trigo e 30 % de centeio. por Duração da autorização 30. 11. 2000 30. 11. 2000 L 7 9 / 3 2 P T J o r n a l O f i c i a l d a s C o m u n d a d e s i E u r o p e i a s. 3 0 3 2 0 0 0 N. o Aditivo Fórmula química, descrição Espécie ou categoria de animal Teor mínimo Teor máximo Idade máxima Unidades de actividade/kg de alimento completo Outras disposições 13 Endo-1,3(4)-beta- -glucanase EC 3. 2. 1. 6 Endo-1,4-beta- -xilanase EC 3. 2. 1. 8 endo-1,3(4)- Preparação de -beta-glucanase endo-1,4- e -beta-xilanase produzidas por longibrachiatum Trichoderma (CBS 357. 94), com uma activi- dade mínima de: Forma pulverulenta: Endo-1,3(4)-beta-glucanase: 8 000 BGU (5)/g Endo-1,4-beta-xilanase: 11 000 EXU (4)/g Forma granulada: Endo-1,3(4)-beta-glucanase: 6 000 BGU/g Endo-1,4-beta-xilanase: 8 250 EXU/g Forma líquida: Endo-1,3(4)-beta-glucanase: 2 000 BGU/ml Endo-1,4-beta-xilanase: 2 750 EXU/ml Galinhas poedeiras — Perus de engorda — Endo-1,3(4)-beta- -glucanase: 600 BGU Endo-1,4-beta-xila- nase: 800 FXU Endo-1,3(4)-beta- -glucanase: 600 BGU Endo-1,4-beta-xila- nase: 800 EXU — — — — 1. Nas instruções de utilização do aditivo e da pré-mistura, indicar a temperatura de armazenamento, o prazo de validade e a estabili- dade à granulação. 2. Dose recomendada por quilo- grama de alimento completo: Endo-1,3(4)-beta-glucanase: 600 BGU Endo-1,4-beta-xilanase: 800 BGU 3. Para utilização em alimentos ricos em polissacá- compostos ridos não amiláceos (sobretudo arabinoxilanos e beta-glucanos); por contenham mais de 40 % de trigo e mais de 30 % de cevada. exemplo, que 1. Nas instruções de utilização do aditivo e da pré-mistura, indicar a temperatura de armazenamento, o prazo de validade e a estabili- dade à granulação. 2. Dose recomendada por quilo- grama de alimento completo: Endo-1,3(4)-beta-glucanase: 600 BGU Endo-1,4-beta-xilanase: 800 EXU. 3. Para utilização em alimentos ricos em polissacá- compostos ridos não amiláceos (sobretudo arabinoxilanos e beta-glucanos); por contenham mais de 30 % de trigo ou mais de 30 % de centeio. exemplo, que Duração da autorização 30. 11. 2000 30. 11. 2000. 3 0 3 2 0 0 0 P T J o r n a l O f i c i a l d a s C o m u n d a d e s i E u r o p e i a s L 7 9 / 3 3 N. o Aditivo Fórmula química, descrição Espécie ou categoria de animal Teor mínimo Teor máximo Idade máxima Unidades de actividade/kg de alimento completo Outras disposições 48 Alfa-amilase EC 3. 2. 1. 1 Endo-1,3(4)-beta- -glucanase EC 3. 2. 1. 6 Preparação de alfa-amilase e endo-1,3(4)-beta-glucanase produzida por Bacillus amyloli- (DSM 9553), com quefaciens uma actividade mínima de: Forma revestida: Alfa-amilase: 200 KNU (6)/g Endo-1,3(4)-beta-glucanase: 350 FBG (1)/g Forma líquida: Alfa-amilase: 130 KNU/ml Endo-1,3(4)-beta-glucanase: 225 FBG/ml Frangos de engorda — Alfa-amilase: Alfa-amilase: 10 KNU 40 KNU 1. Nas instruções de utilização do aditivo e da pré-mistura, indicar a temperatura de armazenamento, o prazo de validade e a estabili- dade à granulação. Endo-1,3(4)-beta- -glucanase: Endo-1,3(4)-beta- -glucanase: 2. Dose recomendada por quilo- grama de alimento completo: 17 FBG 70 FBG Perus de engorda — Alfa-amilase: Alfa-amilase: 40 KNU 80 KNU Alfa-amilase: 20 KNU Endo-1,3(4)-beta-glucanase: 35 FBG. 3. Para utilização em alimentos ricos em polissacá- compostos ridos não amiláceos (sobretudo arabinoxilanos e beta-glucanos); por contenham exemplo, que mais de 40 % de cevada. 1. Nas instruções de utilização do aditivo e da pré-mistura, indicar a temperatura de armazenamento, o prazo de validade e a estabili- dade à granulação. Endo-1,3(4)-beta- -glucanase: Endo-1,3(4)-beta- -glucanase: 2. Dose recomendada por quilo- grama de alimento completo: 70 FBG 140 FBG Alfa-amilase: 40 KNU Endo-1,3(4)-beta-glucanase: 70 FBG. 3. Para utilização em alimentos ricos em polissacá- compostos ridos não amiláceos (sobretudo arabinoxilanos e beta-glucanos); por contenham exemplo, que mais de 40 % de cevada. (1) 1 FBG é a quantidade de enzima que liberta 1 micromole de açúcares redutores (equivalente glucose) por minuto a partir de beta-glucanos da cevada, a pH 5,0 e 30 °C. (2) 1 FXU é a quantidade de enzima que liberta 0,15 micromoles de xilose por minuto a partir de xilanos reticulados com azurina, a pH 5,0 e 40 °C. (3) 1 BGU é a quantidade de enzima que liberta 0,15 micromoles de glucose por minuto a partir de beta-glucanos reticulados com azurina, a pH 5,0 e 40 °C. (4) 1 EXU é a quantidade de enzima que liberta 1 micromole de açúcares redutores (equivalente xilose) por minuto a partir de arabinoxilanos do trigo, a pH 3,5 e 55 °C. (5) 1 BGU é a quantidade de enzima que liberta 0,278 micromoles de açúcares redutores (equivalente glucose) por minuto a partir de beta-glucanos da cevada, a pH 3,5 e 40 °C. (6) 1 KNU é a quantidade de enzima que liberta 672 micromoles de açúcares redutores (equivalente glucose) por minuto a partir de amido solúvel, a pH 5,6 e 37 °C. Duração da autorização 30. 11. 2000 30. 11. 2000 L 7 9 / 3 4 P T J o r n a l O f i c i a l d a s C o m u n d a d e s i E u r o p e i a s. 3 0 3 2 0 0 0 ANEXO II CFU/kg de alimento completo N. o Aditivo Fórmula química, descrição Espécie ou categoria de animal Idade máxima Teor mínimo 11 Enterococcus faecium DSM 5464 Preparação de Enterococcus faecium com pelo menos: 5 × 1010 CFU/g de aditivo Frangos de engorda — 0,5 × 109 Teor máximo 1 × 109 Vitelos 4 meses 0,5 × 1010 1 × 109 17 Lactobacillus casei NCIMB 30096 Mistura de Lactobacillus casei e Enterococcus faecium, com pelo menos: Vitelos Enterococcus faecium NCIMB 30098 Lactobacillus casei 20 × 109 CFU/g e Enterococcus faecium 6 × 109 CFU/g 6 meses Lactobacillus casei 0,5 × 109 Lactobacillus casei 1 × 109 Enterococcus faecium 1,5 × 109 Enterococcus faecium 3 × 109 18 Enterococcus faecium CECT 4515 Enterococcus Preparação de faecium com pelo menos 1 × 1010 CFU/g de aditivo Leitões 4 meses 1 × 109 1 × 109 Vitelos 6 meses 1 × 109 1 × 109. 3 0 3 2 0 0 0 Outras disposições Duração da autorização 30. 11. 2000 P T 1. Nas instruções de utilização do aditivo e da pré-mistura, indicar a temperatura de armazenamento, o prazo de validade e a estabilidade à granulação. 2. Pode ser utilizado em alimentos contenham os que compostos coccidiostáticos permitidos: amprólio, diclazuril, halofuginona, monensina de sódio, metilclor- pindol, metilbenzoquato, nicarba- zina. Nas instruções de utilização do aditivo e da pré-mistura, indicar a tempera- tura de armazenamento, o prazo de validade e a estabilidade à granulação. Nas instruções de utilização do aditivo e da pré-mistura, indicar a tempera- tura de armazenamento, o prazo de validade e a estabilidade à granulação. 30. 11. 2000 30. 11. 2000 Nas instruções de utilização do aditivo e da pré-mistura, indicar a tempera- tura de armazenamento, o prazo de validade e a estabilidade à granulação Nas instruções de utilização do aditivo e da pré-mistura, indicar a tempera- tura de armazenamento, o prazo de validade e a estabilidade à granulação 30. 11. 2000 30. 11. 2000 J o r n a l O f i c i a l d a s C o m u n d a d e s i E u r o p e i a s L 7 9 / 3 5


title: PREGUNTA ESCRITA E-0933/00 de Helmuth Markov (GUE/NGL) a la Comisión. Procedimientos de verificación de la Comisión con respecto al Estado Federado de Turingia (Alemania).

eurovoc_concepts:
Federation State
State aid
Structural Funds
Thuringia
financial control
management audit
operational programme

text: 13. 3. 2001 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 81 E/9 De conformidad tambiØn con el citado Libro Blanco, dentro de la acci(cid:243)n 22 del plan de acci(cid:243)n en la materia y tras un proceso de reflexi(cid:243)n que permita decidir si debe establecerse o no una sola lista positiva de materias primas autorizadas en la alimentaci(cid:243)n animal, la Comisi(cid:243)n presentarÆ al Consejo y al Parlamento, no despuØs de diciembre del 2002, una propuesta de modificaci(cid:243)n (5) de la Directiva 96/25/CE del Consejo, sobre la circulaci(cid:243)n de materias primas para la alimentaci(cid:243)n animal. Asimismo, segœn se indica en la acci(cid:243)n 30 de ese plan de acci(cid:243)n, se halla actualmente en preparaci(cid:243)n una propuesta de Reglamento del Parlamento y del Consejo por el que se establecen nuevas disposiciones para la eliminaci(cid:243)n y la transformaci(cid:243)n de residuos y subproductos animales. Esa propuesta contendrÆ una lista positiva de los subproductos animales que puedan utilizarse para la preparaci(cid:243)n de las materias primas de origen animal destinadas a la alimentaci(cid:243)n de los animales. Su presentaci(cid:243)n al Consejo y al Parlamento estaba prevista para el mes de junio del corriente. (1) DO L 115 de 4. 5. 1999. (2) DO L 297 de 18. 11. 1999. (3) COM(1999) 719 final. (4) DO L 184 de 17. 7. 1999. (5) DO C 261 de 19. 8. 1998. (2001/C 81 E/011) PREGUNTA ESCRITA E-0933/00 de Helmuth Markov (GUE/NGL) a la Comisi(cid:243)n (29 de marzo de 2000) Asunto: Procedimientos de verificaci(cid:243)n de la Comisi(cid:243)n con respecto al Estado Federado de Turingia (Alemania) 1. ¿QuØ procedimientos normativos de verificaci(cid:243)n en materia de subvenciones, en el marco de programas y directivas de la UE, ha llevado o estÆ llevando a cabo la Comisi(cid:243)n con respecto al Estado Federado de Turingia, y desde cuÆndo? ¿QuØ resultados arrojan los procedimientos normativos de verificaci(cid:243)n en materia de competencia ya 2. concluidos? ¿CuÆl es la dimensi(cid:243)n financiera de los procedimientos examinados y en quØ Æmbitos concretos pueden desglosarse? 3. ¿Se ha asociado al Gobierno del Estado Federado en el proceso de verificaci(cid:243)n? ¿Se le ha informado acerca de los resultados? ¿Se han formularon exigencias concretas para que se introduzcan modificaciones en relaci(cid:243)n con cuestiones espec(cid:237)ficas? En caso afirmativo, ¿cuÆles y cuÆndo? ¿QuØ posibles consecuencias se desprenden de todo ello para el Estado Federado de Turingia? ¿QuØ 4. valoraci(cid:243)n hace la Comisi(cid:243)n de las mismas? ¿QuØ procedimientos de verificaci(cid:243)n no han concluido todav(cid:237)a, cuÆndo estÆ previsto que concluyan y 5. a quØ cuestiones se refieren? ¿Es necesario introducir modificaciones en los procedimientos habituales del Estado Federado de 6. Turingia en materia de transposici(cid:243)n de programas y directivas de la UE? En caso afirmativo, ¿cuÆles y en quØ Æmbitos? Respuesta complementaria del Sr. Prodi en nombre de la Comisi(cid:243)n (7 de septiembre de 2000) 1. En el Estado Federado de Turingia se aplican programas operativos con cargo a los fondos estructurales desde el 29 de marzo de 1991. Estos programas se evalœan de conformidad con las normas que rigen los fondos estructurales, especialmente las disposiciones relativas a la evaluaci(cid:243)n. Se trata de un proceso permanente, relativo a la totalidad del volumen financiero en cuesti(cid:243)n. la Comisi(cid:243)n ha realizado controles en Alemania (como en los otros Estados miembros), entre otros en el Estado Federado de Turingia, en el marco de la aplicaci(cid:243)n del Fondo social europeo. En 1999, a ra(cid:237)z de uno de estos controles, las autoridades alemanas estuvieron de acuerdo en renunciar a los gastos no subvencionables de un programa del FSE administrado por el Ministerio de Cultura de Turingia, cuyo importe ascend(cid:237)a a 5,7 M€. C 81 E/10 Diario Oficial de las Comunidades Europeas ES 13. 3. 2001 En el Estado Federado de Turingia se han llevado a cabo procedimientos normativos de verificaci(cid:243)n 2. de la normativa comunitaria en materia de competencia en el marco del control de las ayudas estatales. En el Æmbito de la industria y en relaci(cid:243)n con los ejercicios de 1999 y 2000, la Comisi(cid:243)n decidi(cid:243) reclamar una ayuda de 34 750 000 DEM concedida a la empresa Triptis Porzellan, operativa en el sector de art(cid:237)culos para el hogar y porcelanas, una ayuda de 36 860 000 DEM concedida a la empresa Weida Leder, operativa en el sector del cuero, y una ayuda de 13 850 000 DEM concedida a la empresa Korn Fahrzeuge (tecnolog(cid:237)a agr(cid:237)cola, compraventa de veh(cid:237)culos comerciales y camiones y tecnolog(cid:237)a medioambiental). Por otro lado, se autoriz(cid:243) la concesi(cid:243)n de una ayuda de 9 100 000 DEM a la empresa Everts Erfurt (preservativos). En el Æmbito de la agricultura, se han examinado o se examinan actualmente alrededor de cincuenta medidas, muchas de las cuales se refieren a ayudas para operaciones de salvamento y reestructuraci(cid:243)n. Por lo que se refiere a las notificaciones pendientes, la Comisi(cid:243)n puede aprobar las medidas o incoar un procedimiento con arreglo al apartado 2 del art(cid:237)culo 88 (antiguo art(cid:237)culo 93) del Tratado CE. Por otro lado, la Comisi(cid:243)n ha iniciado dos procedimientos con arreglo a la mencionada disposici(cid:243)n, en relaci(cid:243)n con las ayudas estatales para el tratamiento y la comercializaci(cid:243)n de los productos agr(cid:237)colas; estos dos procedimientos todav(cid:237)a no han concluido en una decisi(cid:243)n final. A petici(cid:243)n de las autoridades alemanas, importe de la ayuda se considera informaci(cid:243)n confidencial. Por tanto, en el Æmbito agr(cid:237)cola no es el posible establecer el importe financiero global del conjunto de las medidas examinadas. Su Seæor(cid:237)a hace referencia al control de los procedimientos de concesi(cid:243)n de subvenciones con cargo 3. a los Fondos Estructurales y de los procedimientos de evaluaci(cid:243)n de las ayudas estatales. Por lo que se refiere a los Fondos Estructurales, la Comisi(cid:243)n recuerda que es responsable de los procesos de verificaci(cid:243)n de subvenciones con cargo a estos fondos comunitarios bajo el control del Tribunal de Cuentas. A continuaci(cid:243)n, los Estados miembros, as(cid:237) como las regiones en el caso de los programas regionales, deben adoptar una posici(cid:243)n sobre el resultado de estas evaluaciones, de las que reciben comunicaci(cid:243)n oficial. En el Æmbito de las ayudas estatales, el Estado miembro en cuesti(cid:243)n (las autoridades federales alemanas, en el presente caso) es el œnico interlocutor de la Comisi(cid:243)n. Se han escrito varias cartas a las autoridades federales solicitando una aclaraci(cid:243)n con respecto a los casos previamente mencionados. Por lo que se refiere a una posible asociaci(cid:243)n de las autoridades del Estado Federado de Turingia en la verificaci(cid:243)n de los procedimientos y de sus resultados, es necesario precisar que la Comisi(cid:243)n no conoce la distribuci(cid:243)n de tareas entre las autoridades federales y este Estado Federado. Su Seæor(cid:237)a tambiØn hace referencia a los procedimientos de concesi(cid:243)n de subvenciones con cargo a 4. los Fondos Estructurales y a los procedimientos de evaluaci(cid:243)n de las ayudas estatales. Por lo que se refiere a los Fondos Estructurales, y en lo que concierne al Estado Federado de Turingia, desde 1991 hasta hoy, no se ha considerado necesario el reembolso de las financiaciones comunitarias. Por lo que se refiere a las ayudas estatales, su evaluaci(cid:243)n conduce a la autorizaci(cid:243)n o la prohibici(cid:243)n de concesi(cid:243)n de ayuda. En el caso hipotØtico de que, a ra(cid:237)z de la evaluaci(cid:243)n, se prohiba la concesi(cid:243)n de una ayuda ya concedida, deberÆ recuperarse el importe de la misma. El Estado miembro es responsable de la aplicaci(cid:243)n de las medidas necesarias para que las empresas a las que se ha concedido ayuda de forma irregular reembolsen el importe de la misma. Se ha llevado a cabo una evaluaci(cid:243)n intermedia sobre el periodo de programaci(cid:243)n de los Fondos 5. Estructurales 1994-1999, cuyos resultados facilitan la influencia sobre la programaci(cid:243)n del per(cid:237)odo 2000- 2006. Se prevØ realizar la pr(cid:243)xima evaluaci(cid:243)n intermedia en 2003. No se podrÆ iniciar la evaluaci(cid:243)n «a posteriori» del per(cid:237)odo 1994-1999 antes de que se hayan saldado los gastos relacionados con los proyectos de este periodo, es decir, en principio despuØs del 31 de diciembre de 2001. Por lo que se refiere a las ayudas estatales en el Æmbito agr(cid:237)cola, como se menciona anteriormente, en la actualidad se estÆ estudiando una decena de expedientes; en relaci(cid:243)n con dos de ellos (C 32/99 y C 73/99), que hacen referencia a las ayudas estatales concedidas a empresas activas en el sector de tratamiento y comercializaci(cid:243)n de productos agr(cid:237)colas, se ha iniciado el procedimiento establecido en el apartado 2 del art(cid:237)culo 88 Tratado. Se prevØ disponer de una decisi(cid:243)n final sobre estas ayudas en el segundo semestre de este aæo. Por lo que se refiere a las ayudas estatales a la industria, la Comisi(cid:243)n ha incoado el procedimiento previsto en el apartado 2 del art(cid:237)culo 88 del Tratado CE contra varios reg(cid:237)menes y, en particular, contra determinadas actividades de Th(cid:252)ringer Industriebeteiligungsgesellschaft, Th(cid:252)ringer Landesentwicklungsge- sellschaft, Th(cid:252)ringer Konsolidierungsprogramm (1993-1996), Th(cid:252)ringer Darlehnsprogramm, Th(cid:252)ringer 13. 3. 2001 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 81 E/11 Umlaufmittelprogramm (1993-1996) y Th(cid:252)ringer KMU-Investitionssicherungsprogramm (anterior a 1997). Asimismo, se han abierto procedimientos con arreglo a las disposiciones del apartado 2 del art(cid:237)culo 88 del Tratado CE contra varias medidas individuales de ayuda a empresas industriales. Debido a que el conjunto de estos expedientes se estÆ examinando, resulta dif(cid:237)cil pronunciarse sobre la fecha en que se cerrarÆn los mismos. 6. Por lo que se refiere a los fondos estructurales, la Comisi(cid:243)n todav(cid:237)a no ha aprobado el programa operativo de Turingia para el per(cid:237)odo 2000-2006, pero lo harÆ pr(cid:243)ximamente. El propio programa debe establecer las disposiciones para su aplicaci(cid:243)n de conformidad con las obligaciones que se derivan del nuevo Reglamento (CE) no 1260/1999, de 21 de junio de 1999, por el que se establecen disposiciones generales sobre los Fondos Estructurales (1). Por lo tanto, no es posible determinar hasta quØ punto deberÆn introducirse posibles modificaciones de los procedimientos actuales. Por œltimo, la cuesti(cid:243)n de si el Estado Federado de Turingia debe modificar los procedimientos habituales de transposici(cid:243)n de las directivas comunitarias es competencia exclusiva del Derecho nacional. En efecto, la distribuci(cid:243)n de las competencias entre un Estado miembro y sus regiones federadas es una cuesti(cid:243)n en la cual la Comunidad no debe intervenir. Por otra parte, la Comisi(cid:243)n no dispone de medios para examinar las condiciones de transposici(cid:243)n de las directivas en una determinada regi(cid:243)n de un Estado miembro. (1) DO L 161 de 26. 6. 1999. (2001/C 81 E/012) PREGUNTA ESCRITA E-0936/00 de James Nicholson (PPE-DE) al Consejo (30 de marzo de 2000) Asunto: Coalici(cid:243)n Jubileo 2000 La Coalici(cid:243)n Jubileo 2000 estÆ haciendo campaæa a favor de la cancelaci(cid:243)n de la deuda a los pa(cid:237)ses mÆs pobres del mundo. La iniciativa de Colonia del G7 prevØ cancelaciones para unos 33 pa(cid:237)ses pero no ofrece nada a otros muchos pa(cid:237)ses que la Coalici(cid:243)n considera que estÆn necesitados de ayuda urgente. ¿Apoya el Consejo los objetivos de la Coalici(cid:243)n Jubileo 2000? ¿QuØ medidas ha adoptado el Consejo para reducir las demandas de reembolso de la deuda por los pa(cid:237)ses mÆs pobres del mundo? Respuesta (29 de septiembre de 2000) La UE y sus Estados miembros son plenamente conscientes de las dificultades que atraviesan muchos pa(cid:237)ses pobres por causa de la enorme deuda que grava sus perspectivas de desarrollo, afecta a su estabilidad pol(cid:237)tica y frena sus progresos hacia la democracia. Para aliviar la carga de la deuda, la UE y sus Estados miembros han adoptado iniciativas o han participado activamente en iniciativas, en distintos niveles y de conformidad con sus respectivas competencias. El 6 de julio de 1998, el Consejo decidi(cid:243) participar plenamente en la Iniciativa PPME (pa(cid:237)ses pobres muy endeudados) puesta en marcha por el FMI y el Banco Mundial. Tal iniciativa se sustenta en el compromiso de la comunidad financiera internacional de reducir la carga de la deuda de los citados pa(cid:237)ses hasta una magnitud soportable, siempre y cuando dichos pa(cid:237)ses culminen un per(cid:237)odo de pol(cid:237)tica econ(cid:243)mica rigurosa. En la Cumbre de Colonia del G-7, en junio de 1999, Iniciativa PPME mÆs amplia, con vistas a un alivio mÆs rÆpido, extenso y profundo de la deuda. los Ministros acordaron poner en marcha una El Consejo Europeo de Colonia de 1999 destac(cid:243) que era importante hallar «una soluci(cid:243)n duradera para el problema del endeudamiento de los pa(cid:237)ses mÆs pobres. El Consejo Europeo ha acogido favorablemente la


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG E-0960/00 van Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) aan de Commissie. Bevordering van de bedrijvigheid van ondernemingen met risicodragend vermogen in de Europese Unie.

eurovoc_concepts:
single market
venture capital

text: 13. 2. 2001 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 46 E/93 De lidstaten mogen dopvruchten ook opnemen in hun plannen voor plattelandsontwikkeling op grond van Verordening (EEG) nr. 1257/1999 van de Raad van 17 mei 1999 inzake steun voor plattelandsontwikke- ling uit het Europees Oriºntatie- en Garantiefonds voor de Landbouw (EOGFL) en tot wijziging en intrekking van een aantal verordeninge (3). (1) PB L 118 van 20. 5. 1972. (2) PB L 297 van 21. 11. 1996. (3) PB L 160 van 26. 6. 1999. (2001/C 46 E/096) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-0960/00 van Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) aan de Commissie (29 maart 2000) Betreft: Bevordering van de bedrijvigheid van ondernemingen met risicodragend vermogen in de Europese Unie Risicodragend vermogen is de voornaamste wijze van financiering van beginnende ondernemingen en ondernemingen die nieuwe investeringen doen met hoog risico en een hoge mogelijke winst. Niettemin is de bedrijvigheid van Europese ondernemingen met risicodragend vermogen lang niet zo groot als van ondernemingen in de Verenigde Staten, die tweemaal zoveel investeren als overeenkomstige ondernemingen in de Europese Unie. Hoe denkt de Commissie de investeringsactiviteit van ondernemingen met risicodragend vermogen in de Europese Unie te kunnen bevorderen, zodat zij aanzienlijk meer in het communautaire midden- en kleinbedrijf gaan investeren en de investeringscijfers van ondernemingen met risicodragend vermogen in de Verenigde Staten worden geºvenaard? Antwoord van de heer Bolkestein namens de Commissie (16 mei 2000) De Commissie deelt de bezorgdheid van het geachte parlementslid betreffende de te geringe ontwikkeling van het durfkapitaal in Europa ten volle, hoewel de situatie begint te verbeteren. Ten einde verbetering te brengen in de huidige situatie en ervoor te zorgen dat snel groeiende ondernemingen voldoende risicokapitaal vinden, heeft de Commissie zich ertoe verbonden het actieplan betreffende risicokapitaal (1) versneld uit te voeren. Om dit doel te bereiken is een sterke samenwerking vanwege de lidstaten en de privØsector nodig. De Europese Investeringsbank (EIB) en het Europees Investeringsfonds (EIF) spelen eveneens een belangrijke rol. Op de Europese Raad van Lissabon werd de nadruk gelegd op de noodzaak om alle in het actieplan vermelde barriŁres betreffende risicokapitaal tegen 2003 te verwijderen (cid:129) een duidelijk teken van het politieke belang dat thans aan deze kwestie wordt gehecht. De mededeling van de Commissie inzake risicokapitaal (2) werd in april 1998 aangenomen. Het aan de mededeling gehechte actieplan werd in ruime mate onderschreven op de Europese Top van Cardiff (juni 1998) en door het Parlement. Volgens het actieplan bestaan er zes reeksen barriŁres die in de Gemeen- schap moeten worden verwijderd, namelijk marktfragmentatie, belemmeringen van regelgevende aard, belastingen, een gebrek aan goede projecten, een tekort aan menselijke hulpbronnen en culturele belemmeringen. In oktober 1999 maakte de Commissie een eerste analyse van de tenuitvoerlegging van het actieplan inzake risicokapitaal. Om de uitvoering van dit plan te bespoedigen haalde de Commissie in haar mededeling een aantal belangrijke regelgevende maatregelen aan die in 2000 moeten worden genomen, alsook een aantal voorbeelden van goede praktijken om hervormingen in alle lidstaten aan te moedigen. De Commissie zal eveneens op gezette tijden toezicht houden op en criteria vaststellen voor de tenuit- voerlegging van het actieplan inzake risicokapitaal. Er zij voorts op gewezen dat in het actieplan E-Europa van de Commissie (november 1999) als ØØn van de doelstellingen werd aangemerkt dat de beschikbaarheid van startkapitaal tegen 2003 moet verdrievoudigen. Het definitieve actieplan E-Europe zal de Europese Raad in Feira in juni 2000 ter bekrachtiging worden voorgelegd. (1) COM(1999) 493 def. (2) PB C 175 van 21. 6. 1999