title: 2000/249/EY: Neuvoston päätös, tehty 20 päivänä maaliskuuta 2000, Maltan tasavallan liittymistä valmistelevan kumppanuuden periaatteista, ensisijaisista tavoitteista, välitavoitteista ja edellytyksistä

eurovoc_concepts:
European Union
Malta
accession to the European Union
cooperation policy

text: 29. 3. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 78/17 NEUVOSTON PÄÄTÖS, tehty 20 päivänä maaliskuuta 2000, Maltan tasavallan liittymistä valmistelevan kumppanuuden periaatteista, ensisijaisista tavoitteista, välitavoitteista ja edellytyksistä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka (5) (2000/249/EY) ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon Kyproksen tasavallan ja Maltan tasavallan liit- tymistä valmistelevan strategian mukaisten toimien toteutta- misesta 13 päivänä maaliskuuta 2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 555/2000 (1), ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo seuraavaa: Luxemburgissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto totesi, että liittymistä valmisteleva kumppanuus on uusi väline ja vahvistetun liittymistä valmistelevan strategian tärkein osa. Asetuksella (EY) N:o 555/2000 täydennetään asetusta (EY) N:o 622/98 (2), jossa säädetään, että neuvosto päättää komission ehdotuksesta määräenemmistöllä kunkin liittymistä valmistelevan kumppanuuden periaat- teista, ensisijaisista tavoitteista, välitavoitteista ja edelly- tyksistä sellaisina kuin ne esitetään kullekin ehdokas- maalle, sekä niitä koskevista myöhemmistä merkittävistä mukautuksista. Yhteisön avun saamisen edellytyksenä on olennaisten edellytysten täyttäminen ja erityisesti Eurooppa-sopi- muksiin sisältyvien sitoumusten noudattaminen ja edis- tyminen Kööpenhaminan arviointiperusteiden täyttämi- Jos jokin olennainen edellytys jää täyttämättä, sessä. neuvosto voi komission ehdotuksesta määräenemmis- töllä toimenpiteitä minkä tahansa liittymistä valmistelevan avun osalta. asiaankuuluvia toteuttaa (1) (2) (3) (4) Maltan tasavallan olisi osana liittymisvalmistelujaan laadittava yhteisön säännöstön käyttöönottoa koskeva kansallinen ohjelma. Tässä ohjelmassa olisi asetettava aikataulu kumppanuuden yhteydessä vahvistettujen ensisijaisten tavoitteiden ja välitavoitteiden saavuttamiselle, valmistelevan liittymistä ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA: 1 artikla Astuksen (EY) N:o 555/2000 1 artiklan 2 kohdan mukaisesti Maltan tasavallan liittymistä valmistelevaan kumppanuuteen sisältyvät periaatteet, ensisijaiset tavoitteet, välitavoitteet ja edel- lytykset vahvistetaan liitteessä, joka on erottamaton osa päätöstä. 2 artikla Liittymistä valmistelevan kumppanuuden toteuttamista valvo- taan assosiaatiosopimuksen mukaisissa elimissä ja toimivaltai- sissa neuvoston elimissä, joille komissio raportoi säännöllisesti. 3 artikla Tämä päätös tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tehty Brysselissä 20 päivänä maaliskuuta 2000. Vuoden 1999 komission määräaikaiskertomuksessa esitettiin objektiivinen arvio Maltan tasavallan liittymis- valmisteluista ja yksilöitiin useita jatkotyöskentelyä edel- lyttäviä ensisijaisia aihealueita. Neuvoston puolesta J. GAMA Puheenjohtaja (1) EYVL L 68, 16. 3. 2000, s. 3. (2) Neuvoston asetus (EY) N:o 622/98, annettu 16 päivänä maaliskuuta 1998, Euroopan unionin jäsenyyttä hakeneille valtioille osana liitty- mistä edeltävää strategiaa annettavasta avusta ja erityisesti liittymis- kumppanuusjärjestelmän perustamisesta (EYVL L 85, 20. 3. 1998, s. 1). L 78/18 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 29. 3. 2000 LIITE MALTA: VUODEN 1999 LIITTYMISTÄ VALMISTELEVA KUMPPANUUS 1. TAVOITTEET Liittymistä valmistelevan kumppanuuden tarkoituksena on luoda yhteiset puitteet niille lisätoimia edellyttäville ensisijaisille tavoitteille, jotka mainitaan komission vuoden 1999 määräaikaiskertomuksessa Maltan edistymisestä Euroopan unioniin liittymisen valmisteluissa, näiden ensisijaisten tavoitteiden täytäntöönpanon tukemiseksi Maltalle myönnettävissä oleville rahavaroille sekä kyseisen avun edellytyksille. Liittymistä valmisteleva kumppanuus on perustana useille politiikan välineille, joita käytetään jäsenyyttä hakeneiden maiden auttamiseksi niiden valmistau- tuessa jäsenyyteen. Näihin välineisiin kuuluvat muun muassa yhteisön säännöstön hyväksymistä koskeva kansallinen ohjelma, talouspolitiikan keskipitkän aikavälin ensisijaisten tavoitteiden yhteinen arviointi, järjestäytyneen rikolli- suuden torjuntaa koskeva sopimus sekä kansalliset kehittämissuunnitelmat ja muut alakohtaiset suunnitelmat, jotka ovat tarpeen, jotta osallistuminen rakennerahastoihin unioniin liittymisen jälkeen olisi mahdollista. Kukin näistä välineistä on luonteeltaan erilainen, ja niitä valmistellaan ja ne pannaan täytäntöön erityisiä menettelyjä noudattaen. Ne eivät ole olennainen osa tätä kumppanuutta, mutta niiden ensisijaiset tavoitteet tulevat olemaan kumppanuuden mukaisia. 2. PERIAATTEET Kunkin jäsenyyttä hakeneen maan osalta määritetyt keskeisimmät ensisijaiset tavoitteet liittyvät maiden kykyyn täyttää Kööpenhaminassa vahvistetut arviointiperusteet, joiden mukaan jäsenyys edellyttää, että: — ehdokasmaassa on vakaat instituutiot, jotka takaavat demokratian, oikeusvaltion, ihmisoikeudet sekä vähemmis- töjen kunnioittamisen ja suojelun, — ehdokasmaassa on toimiva markkinatalous, ja se pystyy selviytymään kilpailupaineesta ja markkinavoimista unionissa, — ehdokasmaa pystyy vastaamaan jäsenyyden mukanaan tuomista velvoitteista, mukaan luettuna poliittisen unionin sekä talous- ja rahaliiton tavoitteiden noudattaminen. Madridissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto korosti ehdokasmaiden tarvetta mukauttaa hallintorakenteensa yhteisön politiikkojen moitteettoman toiminnan varmistamiseksi liittymisen jälkeen. Luxemburgissa kokoontunut Eurooppa- neuvosto tähdensi, että yhteisön säännöstön saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on välttämätöntä, mutta yksinään riittämätöntä. On tarpeen varmistaa, että sitä todella sovelletaan. 3. ENSISIJAISET TAVOITTEET JA VÄLITAVOITTEET Komission määräaikaiskertomuksissa on tuotu esiin, että ehdokasmaiden on vielä toteutettava tietyillä aloilla laajoja toimia valmistautuakseen unioniin liittymiseen. Tämä tilanne edellyttää välitavoitteiden määrittelemistä ensisijaisille tavoitteille, ja niihin on kuhunkin liityttävä asianomaisten maiden kanssa yhdessä asetetut selkeät tavoitteet. Näiden tavoitteiden saavuttamisesta riippuu ehdokasmaille myönnettävän avun määrä sekä jo joidenkin maiden kanssa käynnissä olevissa neuvotteluissa edistyminen ja muiden ehdokasmaiden kanssa käytävien neuvottelujen käynnistä- minen. Ensisijaiset tavoitteet ja välitavoitteet on jaettu kahteen ryhmään eli lyhyen ja keskipitkän aikavälin tavoittei- siin. Lyhyen aikavälin tavoitteiden valinnassa on perusteena käytetty Maltan realistisia mahdollisuuksia saavuttaa ne tai edistyä huomattavasti niiden täyttämisessä vuoden 2000 loppuun mennessä. Keskipitkän aikavälin ensisijaisiksi tavoitteiksi määriteltyjen tavoitteiden toteuttamisen oletetaan vievän yli vuoden, vaikkakin toteuttaminen olisi, mikäli mahdollista, aloitettava jo vuoden 2000 aikana. Malta valmistelee parhaillaan yhteisön säännöstön hyväksymistä koskevaa kansallista ohjelmaa (NPAA). Ohjelmassa vahvistetaan aikataulu liittymistä valmistelevaan kumppanuuteen perustuvien ensisijaisten tavoitteiden ja välitavoit- teiden toteuttamiseksi sekä tarvittavat hallinnolliset rakenteet ja rahoitusvarojen määrä. Liittymistä valmistelevassa kumppanuudessa osoitetaan Maltan liittymisvalmisteluiden ensisijaiset alat. Maltan on kuitenkin pyrittävä ratkaisemaan kaikki määräaikaiskertomuksessa yksilöidyt ongelmat. Lisäksi on tärkeää, että Malta täyttää sitoumuksensa, jotka koskevat lainsäädännön lähentämistä ja yhteisön säännöstön täytäntöönpanoa assosiaa- tiosopimuksen nojalla sekä kansallisen lainsäädännön analyyttisen arvioinnin yhteydessä tehtyjen sitoumusten mukai- sesti. Olisi pidettävä mielessä, että yhteisön säännöstön saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä ei yksinään riitä, vaan on myös tarpeen varmistaa, että sitä todella sovelletaan unionissa voimassa olevien perusteiden mukaisesti. Kaikilla jäljempänä mainituilla aloilla tarvitaan yhteisön säännöstön uskottavaa ja tehokasta voimaan saattamista ja täytäntöönpanoa. Komission määräaikaiskertomuksen analyysin perusteella Maltalle on määritetty jäljempänä esitetyt lyhyen ja keski- pitkän aikavälin ensisijaiset tavoitteet sekä välitavoitteet. 29. 3. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 78/19 3. 1 Lyhyen aikavälin tavoitteet (2000) Taloudelliset arviointiperusteet — Maltan on laadittava keskipitkän aikavälin talouspolitiikka vakaan ja terveen makrotaloudellisen ympäristön luomiseksi, — sen on laadittava selkeä verotusta koskeva pitkän aikavälin politiikka ja saatettava verotuksen piiriin sen ulkopuo- lelle aikaisemmin jäänyt taloudellinen toiminta, — sen on määriteltävä teollisuuden rakenneuudistuspolitiikka, jolla nopeutetaan teollisuuden rakenneuudistusta, erityisesti elintarvike- ja huonekalutuotannossa, ja jatkettava yksityistämistä. Sisämarkkinat — Teollis- ja tekijänoikeudet: Maltan on hyväksyttävä uusi patenttilainsäädäntö, joka on yhdenmukainen eurooppa- patenttien myöntämisestä tehdyn yleissopimuksen kanssa ja sellaisten yhteisön asetusten kanssa, joilla otetaan käyttöön lääkkeitä ja kasvinsuojeluaineita koskeva lisäsuojatodistus, — yhtiölainsäädäntö: Maltan on jatkettava yhdenmukaistamista erityisesti saattamalla yhdestoista direktiivi osaksi maan kansallista lainsäädäntöä, — tietosuoja: Maltan on annettava EU:n direktiivien mukaiset kansalliset säädökset, — tavaroiden vapaa liikkuvuus: Maltan on poistettava tuontimaksut EU:sta tapahtuvalta tuonnilta sekä yhdenmukais- tettava siviilioikeutta ja kuluttajapolitiikkaa koskeva lainsäädäntö tuotevastuudirektiivin kanssa säätämällä valmis- tajan ankarasta vastuusta, — pääomien vapaa liikkuvuus: Maltan on hyväksyttävä tarkka aikataulu pääomanliikkeiden vapauttamiseksi, alkaen maahan ja sieltä pois suuntautuvia pitkäaikaisia pääomavirtoja koskevien rajoitusten poistamisesta, — kilpailu: Maltan on annettava yrityskeskittymiä koskeva laki ja varmistettava, että kilpailusääntöjä sovelletaan tai yksinoikeuksia; sen on annettava laki valtiontuista ja perustettava täydennettävä valtiontukirekisteriä ja laadittava vuosittaiset valtiontukikertomukset, julkisiin yrityksiin, valvontaviranomainen, joilla on erityis- — televiestintä: Maltan on perustettava riippumaton kansallinen sääntelyviranomainen, — audiovisuaalinen ala: Maltan on saatettava loppuun lainsäädännön yhdenmukaistaminen, — verotus: Maltan on jatkettava yhteisön säännöstön saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä ja päätettävä alv- ja valmisteverolainsäädännön täysimääräisen yhdenmukaistamisen aikataulusta sekä varmistettava, että uudet vero- tukselliset toimenpiteet ovat yritysverotusta koskevien käytännesääntöjen mukaisia, — tulli: Maltan on päätettävä lainsäädännön yhdenmukaistamisen aikataulusta, otettava käyttöön Euroopan yhteisön yhdistetty nimikkeistö ja yhdenmukaiset alkuperäsäännöt, alettava soveltaa yhtenäistä hallinnollista asiakirjaa sekä tehostettava instituutioiden ja hallinnon kehittämistä ja tietokoneistamista. Maatalous — Maltan on valmisteltava toimenpiteitä yhteisen maatalouspolitiikan ja maaseudun kehittämispolitiikan täytäntöön- panemiseksi sekä niiden edellyttämien hallinnollisten rakenteiden luomiseksi, — sen on jatkettava eläinlääkintä- ja kasvinsuojelulainsäädännön yhdenmukaistamista ja parannettava tarkastusjärjes- telyjä, erityisesti tulevilla unionin ulkorajoilla. Ympäristö — Maltan on omaksuttava strategia ja yksityiskohtainen, direktiivikohtainen ohjelma EU:n ympäristösäännöstön saattamiseksi osaksi maan lainsäädäntöä sekä sen täytäntöönpanemiseksi ja soveltamiseksi erityisesti antamalla toimintapuitteita koskevia ja alakohtaisia säädöksiä sekä valmistelemalla tarvittavat täytäntöönpanosäädökset ja valmiuksien kehittämistä koskevat vaatimukset, — sen on laadittava (direktiivikohtainen) kustannusarvioihin sekä todellisiin julkisiin ja yksityisiin rahoituslähteisiin perustuva vuosittainen rahoitussuunnitelma, — sen on saatettava ympäristövaikutusten arvioinnista annettu direktiivi kaikilta osin osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sovellettava sitä. Liikenne — Maltan on laadittava strategia ja aikataulu yhteisön säännöstön saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sen täytäntöönpanemiseksi erityisesti lento- ja meriliikenteen alalla (meriliikenteen turvallisuus mukaan luettuna). Työllisyys ja sosiaalikysymykset — Maltan on tuettava työmarkkinaosapuolten valmiuksien parantamista yhteisön säännöstön omaksumiseksi ja täytäntöönpanemiseksi. L 78/20 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 29. 3. 2000 Oikeus- ja sisäasiat — Maltan on poistettava pakolaisten oikeusasemaa koskevan vuoden 1951 Geneven yleissopimukseen tehty maan- tieteellinen varauma ja tehostettava osallistumistaan kansainväliseen yhteistyöhön oikeusasioissa, — sen on annettava erityinen turvapaikkalainsäädäntö ja luotava turvapaikkahakemusten käsittelystä vastaavat sekä allekirjoitettava meriteitse käytävää huumausaineiden laitonta kauppaa koskeva Euroopan rakenteet neuvoston sopimus, — sen on lisättävä talousrikoksia tutkivan yksikön ja huumeiden torjunnasta vastaavien yksiköiden henkilöstöä, ratifioitava rikoksen tuottaman hyödyn rahanpesua koskeva yleissopimus, allekirjoitettava lahjontaa koskeva eurooppalainen rikosoikeudellinen yleissopimus ja lahjontaa koskeva OECD:n yleissopimus. Hallinnon ja oikeuslaitoksen toimintakyvyn vahvistaminen, EU-varojen hallinnointi ja valvonta mukaan lukien — Maltan on esitettävä julkisen hallinnon uudistamisohjelma, jolla pyritään parantamaan julkisen hallinnon tehok- kuutta ja tuloksellisuutta, — sen on saatettava valmiiksi sisäistä ja ulkoista varainhoidon valvontaa koskeva lainsäädäntökehys, perustettava valtionhallinnon yhteyteen keskusyksikkö sisäisen tarkastuksen valvonnan yhdenmukaistamiseksi, perustettava maksuja hoitavien elinten yhteyteen sisäisen tarkastuksen valvonnan yksikköjä, sovellettava toiminnallista riippu- mattomuutta kansallisiin sisäisiin tarkastajiin/valvojiin sekä keskushallinnossa että hajautetulla tasolla, otettava käyttöön varainhoidon ennakkovalvonta, julkaistava sisäisen tarkastuksen käsikirja ja kehitettävä kirjausketju EU-varojen käytön valvomiseksi, — sen on ilmoitettava henkeä kohti laskettu bruttokansantuote EU:n menetelmää noudattaen. 3. 2 Keskipitkän aikavälin tavoitteet Taloudelliset arviointiperusteet — Maltan on vähennettävä julkista velkaa ja budjetin alijäämää, — sen on tehostettava veronkantoa ja uudistettava julkista sektoria sekä toteutettava tappiota tuottavien julkisten yritysten uudelleenjärjestelyjä ja varmistettava, että ne toimivat markkinaehdoin, — sen on vahvistettava rahoitusjärjestelmäänsä täydellisesti vapautettuun pääomatasejärjestelyyn valmistautumiseksi, — sen on saatettava yksityistäminen päätökseen, — sen on jatkettava toimia yritysten perustamis- ja kehittämisedellytysten parantamiseksi kiinnittämällä erityistä huomiota pieniin ja keskisuuriin yrityksiin, — sen on otettava käyttöön vuotuinen julkisen talouden valvontamenettely, jolla pyritään saattamaan julkistaloutta ja erityisesti veronkantoa koskeva raportointi, seuranta ja valvonta EU:n menettelyjen mukaiseksi. Sisämarkkinat — Julkiset hankinnat: Maltan on saatettava yhdenmukaistaminen päätökseen, niin että säännösten soveltaminen ja sen on mukautettava ulotetaan myös paikallisiin viranomaisiin ja muihin julkisoikeudellisiin yksikköihin, oikeudellinen muutoksenhakumenettely asiaa koskevien direktiivien vaatimuksiin, — tietosuoja: Maltan on perustettava riippumaton valvontaviranomainen, — tavaroiden vapaa liikkuvuus: varmistettava standardointi-, varmentamis-, akkreditointi- ja metrologialaitosten riittävä riippumattomuus ja viimeisteltävä instituutioita koskevat kokonaisjärjestelyt; sen on yhdenmukaistettava lääkkeitä koskeva kansallinen lainsäädäntö yhteisön säännöstön kanssa, — pääomien vapaa liikkuvuus: Maltan on toteutettava täysimääräinen vapauttaminen poistamalla maahan ja sieltä pois suuntautuvia pääomavirtoja koskevat rajoitukset, — palveluiden vapaa liikkuvuus: Maltan on yhdenmukaistettava talletusten suojaa koskevat pankkialan säännöt ja tehostettava niiden valvomista; sen on mukautettava maksujärjestelmiä koskeva lainsäädäntö ja yhdenmukaistet- tava arvopapereita koskevaa lainsäädäntöä edelleen, — henkilöiden vapaa liikkuvuus: Maltan on saatettava loppuun tutkintojen vastavuoroisen tunnustamisen yhdenmu- kaistaminen, — kilpailu: Maltan on vahvistettava kilpailuviranomaisia ja varmistettava valtiontukijärjestelmän sääntöjenmukaisuus erityisesti laivanrakennusalalla, — televiestintä: Maltan on saatettava televiestinnän sääntely täysin yhteisön säännöstön mukaiseksi erityisesti toimi- lupien, yhteenliittämisen, yleispalvelun sekä numeroinnin ja tietosuojan alalla, — verotus: Maltan on yhdenmukaistettava säännökset kaikilta osin yhteisön verotussäännöstön kanssa, yhteisön siirtymäajan alv-järjestelmä mukaan luettuna; sen on tarkistettava voimassa olevaa lainsäädäntöä ja varmistettava, että se vastaa yritysverotuksen käytännesääntöjä; sen on vahvistettava hallinnollisia valmiuksia ja valvontamenet- telyjä, hallinnollinen yhteistyö ja keskinäinen avunanto mukaan luettuina, 29. 3. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 78/21 — kuluttajansuoja: Maltan on jatkettava lainsäädännön yhdenmukaistamista sekä vahvistettava markkinoiden valvonta- ja täytäntöönpanoviranomaisia, — tulli: Maltan on saatettava loppuun tullilainsäädännön yhdenmukaistaminen, mukaan lukien taloudellista vaiku- tusta omaavat tullimenettelyt, vapaa-alueet, tullivarastot, tariffikiintiöt ja -katot, tullisuspensiot sekä väärennetyt ja laittomasti valmistetut tavarat ja sitova tariffitietojärjestelmä; sen on yksinkertaistettava menettelyjä ja vahvistet- tava organisaatiota erityisesti valmistautumiseksi taloudellista vaikutusta omaaviin tullimenettelyihin, tullisuspen- siojärjestelmään sekä tariffikiintiöiden ja -kattojen hallinnointiin; sen on jatkettava petosten ja lahjonnan vastaisia toimia. Maatalous — Maltan on jatkettava valmisteluja yhteisen maatalouspolitiikan ja maaseudun kehittämispolitiikkojen täytäntöön- panon valmistelua. Kalastus — Maltan on jatkettava yhdenmukaistamista, erityisesti valvonnan, tuonnin, valtiontukien sekä alusrekisterin osalta. Energia — Maltan on valmistauduttava energian sisämarkkinoihin erityisesti sähkö- ja kaasudirektiivien osalta (mukaan lukien energian hintojen mukauttaminen kustannustasoon ja sääntelyviranomaisen perustaminen), — sen on yhdenmukaistettava kansallinen lainsäädäntö (öljyvarastoja ja energiatehokkuutta koskevat vaatimukset) yhteisön säännöstön kanssa sekä toteutettava institutionaalisten rakenteidensa uudelleenjärjestely niin, että erote- taan toisistaan politiikan suunnittelu ja sääntely; sen on vahvistettava valmiuttaan panna täytäntöön yhteisön säännöstö. Ympäristö — Maltan on saatettava yhteisön säännöstön saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöään ja sen täytäntöönpano päätökseen kiinnittäen erityistä huomiota puitesäädöksiin, laaja-alaiseen lainsäädäntöön sekä luonnonsuojelua, vedenlaatua ja jätehuoltoa koskevaan lainsäädäntöön; sen on vahvistettava instituutionaalista, hallinnollista ja tilanteen seurantavalmiuttaan, — sen on sisällytettävä kestävän kehityksen periaatteet kaikkien muiden alojen politiikkojen määrittelyyn ja täytän- töönpanoon. Työllisyys ja sosiaalikysymykset — Maltan on saatettava työterveyttä ja -turvallisuutta, työoikeutta, naisten ja miesten tasa-arvoista kohtelua sekä kansanterveyttä koskeva EU:n lainsäädäntö osaksi kansallista lainsäädäntöään ja pantava se täytäntöön sekä vahvistettava näihin aloihin liittyviä ja sosiaaliturvan yhteensovittamisen edellyttämiä hallintorakenteita, — sen on laadittava yhteisen työllisyyspolitiikkakatsauksen pohjalta kansallinen työllisyysstrategia myöhempää Euroopan työllisyysstrategiaan liittymistä silmälläpitäen. Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus — Maltan on laadittava taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskeva kansallinen toimintapolitiikka sisäisten ja rakennerahastojen käyttöönoton valmistelemiseksi, mukaan luettuina monivuotiset erojen kaventamiseksi budjetointimenettelyt sekä rakenteiden luominen ennakko- ja jälkiarvioinnin seuraamiseksi. Liikenne — Maltan on yhdenmukaistettava tieliikennettä (markkinoille pääsy, liikenneturvallisuus, vaarallisten tavaroiden kuljetusta koskevat säännöt ja verotus), meriliikennettä sekä ilmailua (erityisesti lentoturvallisuus ja ilmaliikenteen hallinta) koskeva lainsäädäntö. Oikeus- ja sisäasiat — Maltan on jatkettava viisumilainsäädännön ja -käytännön asteittaista yhdenmukaistamista EU:n lainsäädäntöä ja käytäntöä vastaaviksi, — sen on jatkettava taistelua nais- ja lapsikauppaa vastaan. Hallinnon ja oikeuslaitoksen toimintakyvyn vahvistaminen, EU-varojen hallinnointi ja valvonta mukaan lukien — Maltan on uudistettava julkista sektoria julkisen hallinnon tehokkuuden ja tuloksellisuuden parantamiseksi, — sen on vahvistettava julkisen talouden varainhoidon valvontaa riittävän henkilöstön, koulutuksen ja välineiden avulla, — sen on omaksuttava tilastointimenetelmät ja -käytännöt, jotka vastaavat EU:n menetelmiä ja käytäntöjä, erityisesti BKT-arvioiden, yhdenmukaisten kuluttajahintaindeksien, lyhyen aikavälin indikaattoreiden, sosiaalialan tilastojen, yritysrekisterin ja maksutaseen osalta. L 78/22 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 29. 3. 2000 4. OHJELMOINTI Neljännen rahoituspöytäkirjan voimassaoloa (12. kesäkuuta 1995 — 31. lokakuuta 1998) on jatkettu vuodella (vuoden 1999 loppuun). Se on (EIP:n lainoja lukuun ottamatta) ainoa EU:n rahoitusväline teknistä ja rahoitusyhteis- työtä varten. Vuonna 1998 ei sidottu uusia varoja ottaen huomioon vuonna 1996 päätetty liittymistä valmisteleva viitteellinen ohjelma. Vuonna 1999 varoja on käytettävissä 5 miljoonaa euroa. Kansallisten rahoitusosuuksien turvin Malta voi myös rahoittaa osittain osallistumisensa yhteisön ohjelmiin, myös tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen viiden- teen puiteohjelmaan. Vuodesta 2000 alkaen annettava rahoitusapu määritetään sen jälkeen, kun neuvosto on hyväksynyt ehdotuksen asetukseksi liittymistä valmistelevasta rahoituksesta. Kansallisten osuuksien puitteissa Malta voi rahoittaa itse myös osan osallistumisestaan yhteisön ohjelmiin tulevaisuudessa. Vuodesta 2000 alkaen rahoitettavissa toimissa keskitytään yhteisön säännöstön käyttöönottoon tässä liittymistä valmistelevassa kumppanuudessa määritettyjen painopistealueiden pohjalta. Malta voi saada EIP:n lainoja Euro-Med-valtuuksien perusteella. EIP:n lainoja on käytettävissä 30 miljoonan euron arvosta myös osana Maltan ja EU:n välistä neljättä rahoituspöytäkirjaa. 5. EHDOLLISUUS Hankkeiden rahoittamiseen myönnettävän yhteisön avun edellytyksenä on, että Malta noudattaa assosiaatiosopi- muksen mukaisia sitoumuksiaan, jatkaa toimia Kööpenhaminassa vahvistettujen edellytysten täyttämiseksi ja edistyy ennen kaikkea tämän liittymistä valmistelevan kumppanuuden erityisten ensisijaisten tavoitteiden täytäntöönpanossa vuonna 2000. Näiden yleisten edellytysten noudattamatta jättäminen saattaa johtaa neuvoston päätökseen rahoi- tusavun keskeyttämisestä asetuksen (EY) N:o 622/98 4 artiklan nojalla. 6. VALVONTA Liittymistä valmistelevan kumppanuuden täytäntöönpanoa seurataan assosiaatiosopimuksen puitteissa ja erityisesti assosiaatiokomitean toimesta. Liittymistä valmistelevaa kumppanuutta muutetaan tarvittaessa asetuksen (EY) N:o 622/98 2 artiklan mukaisesti


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/13/EÜ, 20. märts 2000, toidu märgistamist, esitlemist ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

eurovoc_concepts:
advertising
approximation of laws
consumer information
foodstuff
labelling
packaging

formats: html pdf print

text: 15/5. kd ET Euroopa Liidu Teataja 75 32000L0013 L 109/29 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 6. 5. 2000 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2000/13/EÜ, 20. märts 2000, toidu märgistamist, esitlemist ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 95, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, (1) tegutsedes vastavalt asutamislepingu artiklis 251 sätestatud menetlusele (2) ning arvestades järgmist: (1) (2) (3) (4) (5) (6) 18. aasta 1978. detsembri Nõukogu direktiivi 79/112/EMÜ (toidu märgistamist, esitlemist ja reklaami- mist käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) (3) on sageli ja oluliselt muudetud. (4) Seetõttu tuleks nimetatud direktiiv otstarbekuse ja selguse huvides tervik- likuks tekstiks konsolideerida. Erisused toidu märgistamist käsitlevates liikmesriikide õigus- ja haldusnormides võivad takistada nende toodete vaba ringlust ning luua ebavõrdseid konkurentsitingimusi. Seetõttu aitaks kõnealuste õigusaktide ühtlustamine ühis- turul tõrgeteta toimida. Käesoleva direktiivi eesmärk on sätestada ühenduse üldist laadi eeskirjad, mida kohaldatakse horisontaalselt kogu turuleviidava toidu suhtes. Erieeskirjad, mida kohaldatakse vertikaalselt ainult teatava konkreetse toidu suhtes, tuleks ette näha kõnealuseid too- teid käsitlevates sätetes. Toidu märgistamise eeskirjade puhul tuleks esmajoones sil- mas pidada tarbija teavitamise ja kaitsmise vajadust. (1) EÜT C 258, 10. 9. 1999, lk 12. (2) Euroopa Parlamendi 18. Ühenduste 13. märtsi 2000. aasta otsus. Teatajas jaanuari 2000. aasta arvamus (Euroopa nõukogu seni avaldamata) ja (3) EÜT L 33, 8. 2. 1979, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 97/4/EÜ (EÜT L 43, 14. 2. 1997, lk 21). (4) Vt IV lisa B osa. (7) (8) (9) Nimetatud vajadus tähendab, et liikmesriigid võivad asuta- mislepingu eeskirju täites kehtestada keelenõudeid. Toote täpset olemust ning omadusi väljendav üksikasjalik märgistamine annab tarbijale võimaluse teha teabel põhi- nev valik ning on kõige asjakohasem, sest sisaldab kõige vähem vabakaubandust takistavaid asjaolusid. Seetõttu tuleks koostada loetelu kogu sellise info kohta, mis peaks põhimõtteliselt olema igasuguse toidu märgis- tusel. (10) Käesoleva direktiivi horisontaalne laad ei võimalda siiski algetapil teha kohustuslikuks kõiki andmeid, mis tuleb lisada põhimõtteliselt igasugust toitu hõlmavasse loetelusse Hilisemal etapil tuleks vastu võtta olemasolevaid eeskirju täiendavad ühenduse sätted. (11) Peale selle peaks liikmesriikidel ikkagi olema õigus ühen- duse erisätete puudumise korral sätestada teatavad siseriik- likud õigusnormid ning lisada need käesoleva direktiivi üldsätetele, kuid normide aluseks peaks siiski olema ühen- duses kehtiv kord. (12) Kõnealune ühenduse kord eeldab ühenduse otsust, kui liik- mesriik soovib kehtestada uusi õigusakte. (13) Ühenduse seadusandjale tuleks samuti anda võimalus erandjuhtudel teha erandeid teatavatest üldiselt kindlaks- määratud kohustustest. (14) Märgistamiseeskirjadega tuleks keelata ka sellise info kasu- tamine, mis võib ostjat eksitada või omistada toidule ravi- omadusi. Tõhususe huvides peaks selline keeld kehtima ka toidu esitlemise ja reklaamimise suhtes. (15) Liikmesriikidevahelise kaubavahetuse hõlbustamiseks võib sätestada, et enne müüki lõpptarbijale kantaks välispaken- dile ainult olulisi tunnuseid puudutav info ning pakenda- tud toidu teatavad kohustuslikud üksikasjalikud andmed oleksid märgitud ainult kõnealusele toidule osutavates äri- dokumentides. (16) Liikmesriikidele peaks jääma õigus kohalikest tingimustest ja oludest lähtudes ette näha lahtiselt müüdava toidu mär- gistamise eeskirjad. Sellistel juhtudel tuleks siiski tarbijat informeerida. 76 ET Euroopa Liidu Teataja 15/5. kd (17) Nimetatud korra lihtsustamiseks ja kiirendamiseks peaks komisjoni ülesandeks jääma tehnilist laadi rakendusmeet- mete vastuvõtmine. b) omistada toidule inimeste haigusi ärahoidvaid, ravivaid või leevendavaid omadusi või sellistele omadustele viidata, kui loodusliku mineraalvee ja eritoidu suhtes kohaldatavates ühenduse sätetes ei nähta ette teisiti. (18) Käesoleva direktiivi rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused. (1) (19) Käesolev direktiiv ei mõjuta liikmesriikide kohustusi, mis on seotud IV lisa B osas esitatud direktiivide ülevõtmise tähtaegadega, 2. Nõukogu koostab asutamislepingu artikli 95 kohaselt mitte- täieliku nimekirja väidetest lõike 1 tähenduses, mille kasutamine on igal juhul keelatud või piiratud. 3. Lõigetes 1 ja 2 nimetatud keelde ja piiranguid kohaldatakse ka: a) toidu esitlemise, eelkõige nende kuju, välimuse või pakenda- mise, kasutatud pakkematerjalide, järjestus- ja väljapanemis- viisi suhtes; b) reklaamimise suhtes. ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI: Artikkel 3 Artikkel 1 1. Toidu märgistamisel artiklite 4-17 kohaselt, kui nendes sisal- duvate erandite alusel ei ole sätestatud teisiti, on kohustuslik esi- tada ainult järgmised üksikasjalikud andmed: 1. Käesolevas direktiivis käsitletakse lõpptarbijale töötlemata kujul tarnitava toidu märgistamist ning nende esitlemise ja reklaa- mimise teatavaid külgi. 1) nimetus, mille all toodet müüakse; 2) koostisosade loetelu; 2. Käesolevat direktiivi kohaldatakse ka toidu suhtes, mis on mõeldud tarnimiseks restoranidele, haiglatele, sööklatele ja sama- laadsetele toitlustusettevõtetele (edaspidi “toitlustusettevõtted”). 3) teatavate koostisosade või koostisosade rühmade artiklis 7 ettenähtud kogus; 3. Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid: 4) müügipakendis toidu puhul netokogus; a) märgistus — kõik selliste toodetega kaasnevad või kõnealus- tele toodetele viitavad sõnad, andmed, kaubamärgid, margi- toodete nimed, kujunduselemendid või sümbolid pakendil, dokumentidel, sedelitel, etikettidel või kaelasiltidel; b) müügipakendis toit — iga lõpptarbijale või toitlustusettevõtja- tele töötlemata kujul esitletav kaubaartikkel, mis koosneb toi- dust ning pakendist, millesse toit on pakitud enne müüki, ole- nemata sellest, kas pakend ümbritseb toitu täielikult või osaliselt, kuid igal juhul sellisel viisil, mis ei võimalda pakendit avamata või muutmata selle sisu muuta. Artikkel 2 1. Märgistus ja selle meetodid ei tohi: a) olla ostjat olulisel määral eksitavad, eelkõige: i) seoses toidu selliste iseloomulike tunnustega nagu toidu olemus, määratletus, omadused, koostis, kogus, säilivus, päritolu- ja lähteriik, valmistus- või tootmismeetod; ii) omistades toidule mõju või omadusi, mida toidul ei ole; 5) minimaalne säilimisaeg või mikrobioloogiliselt kiiresti rik- neva toidu viimane kasutamispäev; 6) säilitamise või kasutamise eritingimused; 7) tootja või pakendaja või ühenduses registrisse kantud müüja nimi või ärinimi ja aadress. Liikmesriikidel on siiski õigus oma territooriumil toodetud või puhul nõuda ainult tootja, pakendaja või müüja andmeid. Ilma et see piiraks artiklis 24 ettenähtud teatamist, annavad liikmesriigid komisjonile ja teistele liikmesriikidele teada kõi- gist käesoleva punkti teise lõigu kohaselt võetud meetmetest; 8) üksikasjalikud andmed toote päritolu- ja lähteriigi kohta, kui selliste andmete puudumine võib tarbijat toidu tegeliku päritolu- või lähteriigi määramisel oluliselt eksitada; iii) andes mõista, et toit on eriomadustega, kui selliste oma- dustega on tegelikult kõik samalaadsed toidud; 9) kasutamisjuhend, kui selleta ei ole võimalik toitu nõueteko- haselt kasutada; (1) EÜT L 184, 17. 7. 1999, lk 23. 10) jookide puhul, mille alkoholisisaldus on üle 1,2 mahuprot- sendi, tegelik alkoholisisaldus mahuprotsentides. 15/5. kd ET Euroopa Liidu Teataja 77 2. Eelmisest lõikest hoolimata võivad liikmesriigid omamaise toodangu puhul alles jätta siseriiklikud õigusnormid, mille koha- selt nõutakse andmete esitamist tehase või pakenduskeskuse koh- ta. c) Erijuhtudel ei kasutata turustavas liikmesriigis tootjaliikmes- riigi müüginimetust, kui selle nimetuse all esinev toit on koos- tise või valmistamise poolest nii erinev kõnealuse nimetuse all tuntud toidust, et punkti b sätetest ei piisa turustava liikmes- riigi tarbijatele õige info tagamiseks. 3. Käesoleva artikli sätted ei piira kaalu ja mõõtmeid käsitlevate täpsemate või ulatuslikumate normide kohaldamist. 2. Nimetust, mille all toodet müüakse, ei tohi asendada kauba- märgi, margitoote nime või väljamõeldud nimetusega. Artikkel 4 1. Ühenduse sätetes, mida kohaldatakse konkreetsete toitude, mitte toidu suhtes üldiselt, võib erandjuhtudel ette näha erandeid artikli 3 lõike 1 punktidest 2 ja 5 tingimusel, et see ei vähenda ostja piisavat informeeritust. 2. Ühenduse sätetes, mida kohaldatakse konkreetsete toitude, mitte toidu suhtes üldiselt, võib märgistamisel ette näha muude andmete esitamist lisaks artiklis 3 loetletud andmetele. Ühenduse sätete puudumise korral võivad liikmesriigid ette näha kõnealuste andmete esitamise artiklis 19 sätestatud korras. 3. Nimetus, mille all toodet müüakse, sisaldab andmeid või on sellele lisatud andmed toidu füüsikalise oleku või eritöötluse kohta (nt pulbristatud, külmkuivatatud, sügavkülmutatud, kont- sentreeritud, suitsutatud) kõikidel juhtudel, kui sellise info puudu- mine võiks ostjat eksitada. Ioniseeriva kiirgusega töödeldud toit peab olema märgistatud ühega järgmistest märgistest: — hispaania keeles: “irradiado” või “tratado con radiación ionizante”, — taani keeles: “bestrålet/ ……” või “strålekonserveret” või “behandlet med ioniserende stråling” või “konserveret med ioniserende strå- ling”, — saksa keeles: “bestrahlt” või “mit ionisierenden Strahlen behandelt”, 3. Lõigetes 1 ja 2 nimetatud ühenduse sätted võetakse vastu artikli 20 lõikes 2 ettenähtud korras. — kreeka keeles: “επεξεργασμένο με ιονίζουσα ακτινοβολία” või “ακτινοβολημένο”, Artikkel 5 1. Nimetus, mille all toitu müüakse, on kõnealuse toidu suhtes kohaldatavates ühenduse sätetes ettenähtud nimetus. a) Ühenduse sätete puudumise korral on nimetus, mille all too- det müüakse, selle liikmesriigi õigus- ja haldusnormides ette- nähtud nimetus, kus toode müüakse lõpptarbijale või toitlus- tusettevõtetele. Kui sellist nimetust ei ole, siis kasutatakse nimetusena, mille all toodet müüakse, toote harjumuspärast nimetust selles liikmes- riigis, kus toode müüakse lõpptarbijale või toitlustusettevõte- tele, või toidu ja vajaduse korral selle kasutamise kirjeldust, mis annab ostjale piisavalt selget teavet toote olemuse kohta ning võimaldab seda eristada, et vältida segiajamist teiste too- detega. b) Nimetust, mille all toodet tootjaliikmesriigis seaduslikult too- detakse ja turustatakse, on lubatud kasutada ka toodet turus- tavates liikmesriikides. Kui käesoleva direktiivi muude, eelkõige artikli 3 sätete kohal- damine ikkagi ei anna turustava liikmesriigi tarbijatele teavet toidu tegeliku olemuse kohta ega võimalda kõnealust toitu segimineku vältimiseks teistest toitudest eristada, siis peab nimetusega, mille all toodet müüakse, kaasnema toote nime- tuse lähedale paigutatud kirjeldav info. — inglise keeles: “irradiated” või “treated with ionising radiation”, — prantsuse keeles: “traité par rayonnements ionisants” või “traité par ionisation”, — itaalia keeles: “irradiato” või “trattato con radiazioni ionizzanti”, — hollandi keeles: “doorstraald” või “door bestraling behandeld” või “met ionise- rende stralen behandeld”, — portugali keeles: “irradiado” või “tratado por irradiação” või “tratado por radia- ção ionizante”, — soome keeles: “säteilytetty” või “käsitelty ionisoivalla säteilyllä”, — rootsi keeles: “bestrålad” või “behandlad med joniserande strålning”. Artikkel 6 1. Koostisosad on loetletud käesoleva artikli ja I, II ja III lisa koha- selt. 2. Andmeid koostisosade kohta ei pea esitama järgmiste toitude puhul: a) — puu- ja köögivili, k. a koorimata, tükeldamata või samal vii- sil töödeldud kartul, 78 ET Euroopa Liidu Teataja 15/5. kd — karboniseeritud vesi, kui kirjeldusest selgub, et toode on Sellest hoolimata: karboniseeritud. — fermenteeritud äädikas, mis on saadud ainult ühe põhisaa- duse töötlemisel tingimusel, et lisatud ei ole ühtegi muud koostisosa; b) — juust, — või, — fermenteeritud piim ja rõõsk koor, tingimusel, et ei ole lisatud muid koostisosi kui piimatooteid, tootmiseks hädavajalikke ensüüme ja mikroorganismide kul- tuure, või soola, mis on vajalik muu juustu kui värske ja sula- tatud juustu, valmistamisel; c) ainult ühest koostisosast koosnevad tooted, kui: — kaubanimi ja koostisosa nimetus on identsed või — kaubanimi võimaldab koostisosa olemuse eksimatult kind- laks määrata. 3. Jookide puhul, milles on alkoholi üle 1,2 mahuprotsendi, mää- rab nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal kindlaks koostisosade märgistamise eeskirjad enne 22. detsembrit 1982. 4. a) Koostisosa — toidu tootmisel või valmistamisel kasutatav mis tahes aine, k. a lisaained, mida valmistoode — ka muu- detud kujul — sisaldab. b) Kui toidu koostisosa ise koosneb mitmest koostisosast, siis loetakse need osad kõnealuse toidu koostisosadeks. — kantakse lisatud vesi ja lenduvad ühendid loetelusse kaalu jär- jestuses, nagu nad sisalduvad lõpptootes; lisatud vee kogus toidu koostisosana arvutatakse lõpptoote üldisest kogusest muude koostisosade üldsisalduse mahaarvamise teel. Nimeta- tud kogust ei ole vaja arvesse võtta juhul, kui see ei ületa lõpp- tootes 5 massiprotsenti. — kontsentreeritud või dehüdrateeritud ning tootmise ajal taas- tatavad koostisosad võib loetelusse kanda järjestuses, mis vas- tab nende kaalule enne kontsentreerimist või dehüdrateeri- mist, — kontsentreeritud või dehüdrateeritud toidu puhul, mis kavat- setakse taastada vee lisamise teel, võib koostisosad kanda loe- telusse järjestuses, mis vastab osakaalule taastatud tootes, kui koostisosade loetelule on lisatud märge “endisse olekusse tagasi viidud toote koostisosad” või “kasutusvalmis toote koostisosad”, — puu- või köögiviljasegude puhul, milles ükski puuvili või juur- vili ei ole kaalult olulisel määral ülekaalus, võib koostisosad kanda loetelusse muus järjestuses, kui kõnealusele koostis- osade loetelule on lisatud märge “muutuvas suhtes”, — maitseainesegude puhul, milles ükski maitseaine ei ole kaalult olulisel määral ülekaalus, võib koostisosad kanda loetelusse muus järjestuses, tingimusel et kõnealusele koostisosade loe- telule on lisatud märge “muutuvas suhtes”. 6. Koostisosad peavad olema tähistatud täpse nimetusega, vaja- duse korral artiklis 5 ettenähtud korras. c) Koostisosad ei ole: Sellest hoolimata: i) koostisosa komponendid, mis on tootmisprotsessi käi- gus ajutiselt eraldatud ning hiljem uuesti sisse pandud, kuid mitte esialgsest osakaalust suuremas koguses; — koostisosad, mis kuuluvad ühte I lisas loetletud rühmadest ning on muu toidu koostisosad, võivad olla tähistatud ainult kõnealuse rühma nimetusega. ii) lisaained: — mis esinevad toidus ainult seetõttu, et sisalduvad kõnealuse toidu ühes või mitmes koostisosas, kui need tehnoloogiliselt ei mõjuta valmistoodet, — mida kasutatakse abiainetena; iii) ained, mille täpsed kogused lisaainete või lõhna- ja maitseainete lahustite või kandeainetena on vältimatult vajalikud. d) Teatavatel juhtudel on vaja artikli 20 lõikes 2 ettenähtud korras otsustada, kas punkti c alapunktides ii ja iii esitatud tingimused on täidetud. I lisa rühmade loetelu võib muuta artikli 20 lõikes 2 sätesta- tud korras. Kuid I lisa nimetust “tärklis” tuleb alati täiendada viitega tema konkreetsele taimsele päritolule, kui nimetatud koostisosa võib sisaldada gluteeni, — koostisosad, mis kuuluvad ühte II lisas loetletud rühmadest, peavad olema tähistatud selle rühma nimetusega, millele järg- neb nende ainete täpne nimetus või EÜ-number; kui koostis- osa kuulub mitmesse rühma, siis märgitakse kõnealuse toidu põhifunktsioonile vastava rühma nimetus. Käesoleva lisa muudatused, mis põhinevad teaduse ja tehnika arengul, võetakse vastu artikli 20 lõikes 2 sätestatud korras. 5. Koostisosade loetelu sisaldab kõiki toidu lisaaineid kaalu järgi kahanevas järjestuses vastavalt nende kasutamisele toidu valmis- tamise ajal. Need on koondatud nõuetekohase pealkirja alla, mis sisaldab sõna “koostisosad”. Kuid II lisa loetelus esinevat nimetust “modifitseeritud tärklis” tuleb alati täiendada viitega tema konkreetsele taimsele pärit- olule, kui see koostisosa võib sisaldada gluteeni, 15/5. kd ET Euroopa Liidu Teataja 79 — lõhna- ja maitseained tähistatakse III lisas sätestatud korras, 3. Lõiget 2 ei kohaldata: — koostisosa ioniseeriva kiirgusega töötlemist käsitlevad ühen- duse erisätted võetakse vastu hiljem asutamislepingu artikli 95 kohaselt. 7. Ühenduse sätetega või nende puudumise korral siseriiklike õigusnormidega võib ette näha, et nimetuse juures, mille all konk- reetset toitu müüakse, peavad olema koostisosa või koostisosade täpsed andmed. Selliste siseriiklike normide suhtes kohaldatakse artiklis 19 ette- nähtud korda. Käesolevas lõikes nimetatud ühenduse sätted võetakse vastu artikli 20 lõikes 2 kehtestud korras. 8. Lõike 4 punktis b nimetatud juhul võib liitkoostisosa koostis- osade loetelusse kanda oma nimetuse all, kuivõrd see on seadu- sega ette nähtud või tavapärane, üldise kaalu alusel, kui sellele järgneb vahetult koostisosade loetelu. See loetelu ei ole kohustuslik, kui: a) koostisosa või koostisosade rühma suhtes: — mille vedelikuta netomass esitatakse artikli 8 lõike 4 koha- selt või — mille koguste esitamist nõutakse juba märgistamisel ühen- duse sätete kohaselt või — mida kasutatakse lõhna- ja maitseainena väikestes kogus- tes või — mis esineb nimetuses, mille all toitu müüakse, kuid mis ei mõjuta tarbija valikut riigis, kus seda turustatakse, sest koguseline varieerumine ei ole oluline toidu iseloomusta- misel ega eristamisel teistest samalaadsetest toitudest. Kahtluse korral otsustatakse käesolevas lõigus ettenähtud tingimuste täitmise üle artikli 20 lõikes 2 ettenähtud kor- ras; b) kui ühenduse erisätetes nähakse ette koostisosa või koostis- osade rühma täpne kogus, ilma et see tuleks esitada märgistu- sel; a) liitkoostisosa osakaal lõpptootes on alla 25 %; kuid seda eran- dit ei kohaldata lisaainete suhtes, kui lõike 4 punktist c ei tulene teisiti; c) artikli 6 lõike 5 neljandas ja viiendas taandes nimetatud juh- tudel; b) liitkoostisosa on toit, mille puhul ühenduse eeskirjades ei nähta ette koostisosade loetelu. d) artikli 20 lõikes 2 sätestatud korras kindlaksmääratud juhtu- del. 9. Olenemata lõikest 5 ei ole vaja esitada andmeid veesisalduse kohta: a) kui vett kasutatakse tootmisprotsessis ainult kontsentreeritud või dehüdrateeritud vormis kasutatud koostisosa endisesse olekusse tagasiviimiseks; b) vedeliku puhul, mida tavaliselt ei tarbita. 4. Märgitud kogus, mida väljendatakse protsentides, vastab koos- tisosa või koostisosade kogusele selle/nende kasutamise ajal. Tea- tavate toitude puhul võimaldavad ühenduse sätted siiski erandeid sellest põhimõttest. Nimetatud sätted võetakse vastu artikli 20 lõi- kes 2 sätestatud korras. 5. Lõikes 1 nimetatud andmed esitatakse kas nimetuses, mille all toodet müüakse, või vahetult selle kõrval või koostisosade loete- lus kõnealuse koostisosa või koostisosade rühmaga seoses. Artikkel 7 6. Käesoleva artikli kohaldamine ei piira ühenduse toidu toitumis- alase teabega märgistust käsitlevate õigusaktide kohaldamist. 1. Toidu tootmisel või valmistamisel tarvitatava koostisosa või koostisosade rühma kogus määratakse käesolevas artiklis ettenäh- tud korras. Artikkel 8 2. Lõikes 1 osutatud märkimine on kohustuslik: 1. Müügipakendis toidu netokogust väljendatakse: a) kui asjaomane koostisosa või koostisosade rühm kannab nimetust, mille all toitu müüakse või millega ostja seda tava- liselt seostab või — mahuühikutes vedelike puhul, — massiühikutes muude toodete puhul, b) kui asjaomane koostisosa või koostisosade rühm tuuakse mär- gistusel esile sõnas, pildis või graafiliselt või vastavalt vajadusele kas liitrites, sentiliitrites, milliliitrites, kilo- grammides või grammides. c) asjaomane koostisosa või koostisosade rühm on olulise täht- susega toidu iseloomustamisel ning eristamisel toodetest, mil- lega seda võib nime või välimuse tõttu segamini ajada või Teatavate konkreetsete toitude suhtes kohaldatavates ühenduse sätetes või siseriiklikes õigusnormides, kui ühenduse sätted puu- duvad, võib ette näha erandeid käesolevast eeskirjast. d) artikli 20 lõikes 2 sätestatud korras kindlaksmääratud juhtu- del. Kõigi selliste siseriiklike normide suhtes kohaldatakse artiklis 19 sätestatud korda. 80 ET Euroopa Liidu Teataja 15/5. kd 2. a) Kui ühenduse sätetes või nende puudumise korral siseriik- likes normides nähakse ette teatavat liiki koguse esitamist (nt nimikogus, miinimumkogus, keskmine kogus), siis loe- takse kõnealune kogus netokoguseks käesoleva direktiivi tähenduses. toiduhapete vesilahused, äädikas, suhkrute vesilahused, muude magusainete vesilahused, puu- ja köögiviljamahlad puu- ja köö- givilja puhul. Loetelu võib täiendada artikli 20 lõikes 2 sätestatud korras. Ilma et see piiraks artiklis 24 ettenähtud teatamise kohus- tust, teatavad liikmesriigid komisjonile ja teistele liikmesrii- kidele igast käesoleva punkti kohaselt võetud meetmest. Vedelikuta netomassi kontrollimeetodid määratakse artikli 20 lõi- kes 2 sätestatud korras. b) Ühenduse sätetes või siseriiklikes normides, kui ühenduse sätted puuduvad, võib teatavate konkreetsete toitude puhul, mida liigitatakse koguse järgi, ette näha muude kvantiteeti väljendavate andmete esitamist. Kõigi nimetatud siseriiklike normide suhtes kohaldatakse artiklis 19 sätestatud korda. c) Kui müügipakendis kaubaartikkel koosneb kahest või ena- mast üksikus müügipakendis kaubaartiklist, mis sisaldavad sama toodet samas koguses, siis netokoguse märkimisel esitatakse iga üksikpakendi netokogus ning üksikpakendite üldarv. Nende andmete esitamine ei ole siiski kohustuslik, kui üksikpakendite üldarv on väljastpoolt selgelt nähtav ja kergesti loendatav ning kui vähemalt üks iga üksikpakendi netokogustest on väljastpoolt selgesti nähtav. d) Kui müügipakendis kaubaartikkel koosneb kahest või ena- mast üksikpakendist, mida ei käsitata müügiühikutena, siis esitatakse netokoguse märkimisel kogu netokogus ja üksik- pakendite üldarv. Ühenduse sätetes või nende puudumise korral siseriiklikes normides ei ole teatavate toitude puhul vaja ette näha üksikpakendite üldarvu esitamist. 5. Netomassi märkimine ei ole kohustuslik toitude puhul: a) mille maht või kaal võib oluliselt väheneda ning mida müüakse tükikaupa või kaalu alusel ostja juuresolekul; b) mille netokogus on alla 5 g või 5 ml; see säte ei kehti siiski vürtside ja maitsetaimede suhtes. Teatavate toitude suhtes kohaldatavates ühenduse sätetes või nende puudumise korral siseriiklikes normides võib erandjuhtu- del sätestada määrad, mis on üle 5 g või 5 ml, tingimusel et see ei too kaasa ostja ebapiisavat informeerimist. Ilma et see piiraks artiklis 24 ettenähtud teatamist, informeerivad liikmesriigid komisjoni ja teisi liikmesriike kõigist käesoleva lõike kohaselt võetud meetmetest. 6. Lõike 1 teises lõigus, lõike 2 punktides b ja d ning lõike 5 tei- ses lõigus nimetatud ühenduse sätted võetakse vastu artikli 20 lõi- kes 2 sätestatud korras. Artikkel 9 1. Toidu minimaalse säilimisaja tähtaeg on kuupäev, milleni säi- livad toidu eriomadused nõuetekohase ladustamise korral. Ilma et see piiraks artiklis 24 ettenähtud teatamist, infor- meerivad liikmesriigid komisjoni ja teisi liikmesriike kõigist käesoleva punkti kohaselt võetud meetmetest. Toidu minimaalse säilimisaja tähtaeg märgitakse lõigetes 2-5 ette- nähtud korras. 3. Tavaliselt tükikaupa müüdavate toodete puhul ei tarvitse liik- mesriigid nõuda netokoguse märkimist, kui ühikute arv on väl- jastpoolt selgesti nähtav ja kergesti loendatav või, kui nii ei ole, siis märgistusel esitatud. Ilma et see piiraks artiklis 24 ettenähtud teatamist, informeerivad liikmesriigid komisjoni ja teisi liikmesriike kõigist käesoleva lõike kohaselt võetud meetmetest. 4. Kui tahket toitu müüakse vedelikus, siis esitatakse märgistusel ka vedelikuta toidu netomass. Käesoleva lõike kohaldamisel tähendab “vedel keskkond” järgmisi tooteid, mis tõenäoliselt esinevad segudes ning ka külmutatud või sügavkülmutatud kujul, milles vedelik esineb üksnes kõnealuse valmistise olulise osa lisandina ega ole seetõttu ostu seisukohalt määrava tähtsusega tegur: vesi, soolade vesilahused, soolvesi, 2. Kõnealuse kuupäeva ees on sõnad: — “Parim enne”, kui tähtaeg sisaldab päeva, — muudel juhtudel “Parim enne kuupäeva…”. 3. Artiklis 2 nimetatud sõnadega kaasneb: — kuupäev või — viide kuupäeva asukohale märgistusel. Vajaduse korral järgneb kõnealustele andmetele säilitamistingi- muste kirjeldus, mida järgides toode säilib teatava aja jooksul. 4. Tähtaeg sisaldab päeva, kuud ja aastat kodeerimata kujul samas järjekorras. Kui kõne all on toit: — mis ei säili üle kolme kuu, siis piisab päeva ja kuu märkimi- sest, 15/5. kd ET Euroopa Liidu Teataja 81 — mille säilivusaeg on üle kolme kuu, kuid alla 18 kuu, siis pii- Nendele sõnadele lisatakse: sab kuu ja aasta märkimisest, — kas kuupäev või — mille säilivusaeg on üle 18 kuu, siis piisab aasta märkimisest. — viide kuupäeva asukohale märgistusel. Kuupäeva märkimise viisi võib kindlaks määrata artikli 20 lõi- kes 2 sätestatud korras. 5. Kui ühenduse sätetes, millega kehtestatakse kuupäeva märki- mise muud viisid, ei ole teisiti ette nähtud, siis ei ole säilivusaega vaja märkida järgmiste toitude puhul: — koorimata, tükeldamata või muul samalaadsel viisil töötle- mata puu- ja köögivili, k. a kartulid. See erand ei kehti idane- vate seemnete ja kaunviljaidudega samalaadsete toodete suh- tes, — veinid, liköörveinid, vahuveinid, aromatiseeritud veinid ja samalaadsete tooted, mis on valmistatud muudest viljadest kui viinamarjad, ning joogid, mis kuuluvad CN-koodide 2206 00 91, 2206 00 93 ja 2206 00 99 alla ning on valmis- tatud viinamarjadest või viinamarjavirrest, — joogid, mille alkoholisisaldus on vähemalt 10 mahuprotsenti, — karastusjoogid, puuviljamahlad, puuviljanektarid ja alkohol- joogid üle viieliitristes üksikmahutites, mis on mõeldud tarni- miseks toitlustusettevõtjatele, — liht- ja valikpagaritooted, mille koostis eeldab, et neid tarbi- takse 24 tunni jooksul pärast valmistamist, — äädikas, — keedusool, — tahke suhkur, Nimetatud andmetele järgneb säilitamistingimuste kirjeldus, mida tuleb järgida. 3. Tähtaja osad on kuupäev, kuu ja vajaduse korral aasta samas järjekorras ning kodeerimata kujul. 4. Mõnel puhul võidakse lõikes 1 ettenähtud tingimuste täitmise üle otsustada artikli 20 lõikes 2 sätestatud korras. Artikkel 11 1. Toidu kasutamisjuhend peab võimaldama toitu asjakohaselt kasutada. 2. Teatavate toitude puhul võib ühenduse sätetes või nende puu- dumise korral siseriiklikes normides ette näha kasutusjuhendite koostamise viisi. Nimetatud siseriiklike normide suhtes kohaldatakse artiklis 19 ettenähtud korda. — kondiitritooted, mis koosnevad peaaegu ainult maitse- ja/või värvainelisanditega suhkrutest, Käesolevas lõikes nimetatud ühenduse sätted võetakse vastu artikli 20 lõikes 2 sätestatud korras. — närimiskummid ja samalaadsed tooted, — jäätis portsjonitena pakitult. Artikkel 10 1. Toidu puhul, mis mikrobioloogiliselt kiiresti rikneb ning muu- tub seetõttu lühikese ajaga inimese tervisele otseselt ohtlikuks, tuleb minimaalse säilimisaja tähtaeg asendada tarvitamise lõpp- tähtajaga. 2. Kuupäevale eelnevad sõnad: — hispaania keeles: “fecha de caducidad”, — taani keeles: “sidste anvendelsesdato”, — saksa keeles: “verbrauchen bis”, — kreeka keeles: “ανάλωση μέχρι”, — inglise keeles: “use by”, — prantsuse keeles: “à consommer jusqu’au”, — itaalia keeles: “da consumare entro”, — hollandi keeles: “te gebruiken tot”, — portugali keeles: “a consumir até”, — soome keeles: “viimeinen käyttöajankohta”, — rootsi keeles: “sista förbrukningsdag”. Artikkel 12 Tollitariifistiku rubriiki 22. 04 ja 22. 05 kuuluvate toodete mahuprotsentides reeglid määratakse kindlaks selliste toodete suhtes kohaldatavate ühenduse erisätetega. alkoholisisalduse märkimise Muude alkoholjookide puhul, mille alkoholisisaldus on üle 1,2 mahuprotsendi, määratakse kõnealused reeglid kindlaks artikli 20 lõikes 2 sätestatud korras. Artikkel 13 1. a) Müügipakendis toidu puhul kantakse artiklis 3 ja artikli 4 lõikes 2 ettenähtud andmed müügipakendile või sellele kin- nitatud märgisele. b) Hoolimata punktist a ning ilma et see piiraks nominaalko- guseid käsitlevate ühenduse sätete kohaldamist, kui müü- gipakendis toit on: — mõeldud tarnimiseks lõpptarbijale, kuid turustatud enne lõpptarbijale müümist ning seda ei ole kõnealusel etapil müüdud toitlustusettevõttele, — mõeldud tarnimiseks toitlustusettevõtetele valmistami- seks, töötlemiseks või tükeldamiseks, 82 ET Euroopa Liidu Teataja 15/5. kd siis võivad artiklis 3 ja artikli 4 lõikes 2 ettenähtud andmed olla ainult toidule viitavates äridokumentides, kui on või- malik tagada, et need dokumendid, mis sisaldavad kogu märgistamisel vajalikku infot, asuvad vastava toidu juures või toimetatakse kohale enne tarnimist või tarnimise ajal. c) Punktis b nimetatud juhul kantakse artikli 3 lõike 1 punk- tides 1, 5 ja 7 ning vajaduse korral artiklis 10 nimetatud andmed ka välispakendile, milles toitu turustatakse. Artikkel 16 1. Liikmesriigid tagavad, et nende territooriumil ei müüda selli- seid toiduaineid, mille kohta artiklis 3 ja artikli 4 lõikes 2 ettenäh- tud andmed ei ole tarbijale kergesti arusaadavas keeles, kui tarbi- jat ei ole märgistusele kantud ühe või enama märgistuskande kaudu tegelikult teavitatud muude, artikli 20 lõikes 2 ettenähtud korras kindlaksmääratud meetmete abil. 2. Artiklis 3 ja artikli 4 lõikes 2 nimetatud andmed peavad olema kergesti mõistetavad ning märgitud tähelepanu äratavasse kohta hästi nähtavalt, selgesti loetavalt ja kustumatult. 2. Liikmesriik, kus toodet turustatakse, võib oma territooriumil asutamislepingus sätestatud eeskirjade kohaselt ette näha kõne- aluste märgistamisandmete esitamise ühes või mitmes ühenduse ametlike keelte hulgast kindlaksmääratud keeles. Muud teksti- või kujunduselemendid ei tohi neid mingil viisil pei- ta, varjata või segada. 3. Lõiked 1 ja 2 ei takista märgistamisandmete esitamist mitmes keeles. 3. Artikli 3 lõike 1 punktides 1, 4, 5 ja 10 loetletud andmed pea- vad asuma ühel vaateväljal. Artikkel 17 Seda tingimust võib laiendada artikli 4 lõikes 2 ettenähtud and- metele. 4. Korduvkasutamiseks mõeldud, kustumatult märgistatud, eti- keti või kaelasildita klaaspudelitele ning pakenditele või mahuti- tele suurima pindalaga alla 10 cm2 on tarvis märkida ainult artikli 3 lõike 1 punktides 1, 4 ja 5 loetletud andmed. Sel juhul ei kohaldata lõiget 3. 5. Iirimaale, Madalmaadele ja Ühendkuningriigile võib anda erandi artikli 3 lõikest 1 ning käesoleva artikli lõikest 3 seoses kor- duvkasutamiseks mõeldud klaaspudelites piima ja piimatoodete- ga. Nad teatavad kõigist esimese lõigu kohaselt võetud meetmetest komisjonile. Artikkel 14 või lõpptarbijale toit müüakse Kui toitlustusettevõtetele müügipakenditesse pakendamata kujul või kui toit pakitakse tarbija soovil müügikohas või kui see pakitakse müügipakendisse vahetult müügiks, siis võtavad liikmesriigid vastu üksikasjalikud eeskirjad artiklis 3 ja artikli 4 lõikes 2 ettenähtud andmete esitamise viisi kohta. Liikmesriigid võivad otsustada andmete esitamisest kas osaliselt või tervikuna tingimusel, et ostja saab siiski piisavalt infot. loobuda nende Artikkel 15 Käesolev direktiiv ei mõjuta siseriiklike sätete kohaldamist, millega ühenduse sätete puudumise korral kehtestatakse toidu ilupakendis märgistamise vähem ranged nõuded, näiteks kujukeste ja suveniiride puhul. Seoses artiklis 3 ja artikli 4 lõikes 2 ettenähtud üksikasjalike andmete esitamise viisiga hoiduvad liikmesriigid sätestamast üksikasjalikumaid nõudeid, kui on need, mis sisalduvad artiklites 3-13. Artikkel 18 1. Liikmesriigid ei või takistada toiduga kauplemist, mis toimub käesolevas direktiivis ettenähtud eeskirjade kohaselt, ühtlustamata siseriiklike normide kohaldamise teel, millega reguleeritakse mär- gistamist ja esitlemist teatavate toitude või toidu puhul üldiselt. 2. Lõiget 1 ei kohaldata ühtlustamata siseriiklike normide suh- tes, mille kohaldamist õigustavad: — rahvatervise kaitse, — pettuse ärahoidmine tingimusel, et kõnealused normid ei takista käesolevas direktiivis ettenähtud mõistete ja eeskirjade rakendamist, — tööstus- ja kaubandusomandi pärit- olumärgistuse ja registreeritud päritolunimetuste kaitse ja eba- ausa konkurentsi vältimine. õiguste kaitse, Artikkel 19 Käesolevale artiklile viitamise puhul kohaldatakse järgmist korda, kui liikmesriik peab vajalikuks võtta vastu uued õigusaktid. Liikmesriik teatab kavandatavatest meetmetest viivitamata komisjonile ja teistele liikmesriikidele ning põhjendab neid. Komisjon konsulteerib liikmesriikidega nõukogu direktiivi 69/414/EMÜ (1) kohaselt asutatud alalises toidukomitees, kui ta peab seda vajalikuks või kui mõni liikmesriik seda nõuab. Liikmesriigid võivad kõnealuseid kavandatavaid meetmeid võtta alles kolm kuud pärast nimetatud teatamist, kui komisjoni arvamus ei ole eitav. (1) EÜT L 291, 29. 11. 1969, lk 9. 15/5. kd ET Euroopa Liidu Teataja 83 Kui arvamus on eitav, algatab komisjon enne eelmises lõigus nimetatud tähtaja lõppu artikli 20 lõikes 2 ettenähtud menetluse, et määrata kindlaks, kas kavandatavaid meetmeid saab rakendada pärast asjakohaseid muudatusi. Artikkel 24 Liikmesriigid tagavad, et komisjon saab käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud kõigi siseriiklike põhiliste õigusnormide tekstid. Artikkel 20 1. Komisjoni abistab alaline toidukomitee, edaspidi komitee. 2. Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 5 ja 7, võttes arvesse otsuse artiklis 8 sätes- tatut. Otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõikes 6 nimetatud tähtajaks keh- testatakse kolm kuud. 3. Komitee võtab vastu oma töökorra. Artikkel 21 Kui osutub vajalikuks võtta käesoleva direktiivi rakendamist kergendavaid ajutisi meetmeid, siis võetakse need vastu artikli 20 lõikes 2 ettenähtud korras. Artikkel 25 Käesolevat ülemeredepartemangude suhtes. direktiivi kohaldatakse ka Prantsuse Artikkel 26 1. Direktiiv 79/112/EMÜ, mida on muudetud IV lisa A osas nimetatud direktiividega, tunnistatakse kehtetuks, ilma et see pii- raks liikmesriikide kohustusi, mis on seotud IV lisa B osas sätes- tatud ülevõtmistähtaegadega. 2. Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiividele tõlgendatakse vii- detena käesolevale direktiivile kooskõlas V lisas sätestatud vasta- vustabeliga. Artikkel 22 Käesolev direktiiv jõustub 20. päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas. Artikkel 27 Käesolev direktiiv ei mõjuta teatavate toitude märgistamist ja esitlemist käsitlevaid ühenduse sätteid, mis on vastu võetud juba 22. detsembril 1978. aastal. Kõigi muudatuste üle, mis on vajalikud kõnealuste sätete ühtlustamiseks käesoleva direktiiviga, otsustatakse iga kõnealuse sätte suhtes kohaldatava korra alusel. Artikkel 28 Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele. Brüssel, 20. märts 2000 Artikkel 23 Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu nimel Käesolevat direktiivi ei kohaldata ühendusest eksporditavate toodete suhtes. president N. FONTAINE eesistuja J. GAMA 84 ET Euroopa Liidu Teataja 15/5. kd I LISA KOOSTISOSADE RÜHMAD, MILLE TÄHISTAMISEL VÕIB KOOSTISOSA NIMETUSE ASENDADA RÜHMA NIMETUSEGA Mõiste Nimetus Rafineeritud õlid, v. a oliivõli Rafineeritud rasvad Jahusegud, mis on saadud kahest või mitmest teraviljaliigist Õli — Vajaduse korral koos omadussõnaga “taimne” või “loomne” või — koos märgisega konkreetse taimse või loomse päritolu kohta Omadussõna “hüdrogeenitud” kasutatakse hüdrogeenitud õli märgistami- sel. Rasv — Vajaduse korral koos omadussõnaga “taimne” või “loomne” või — koos märgisega konkreetse taimse või loomse päritolu kohta. Omadussõna “hüdrogeenitud” kasutatakse hüdrogeenitud rasva märgista- misel. Jahu Järgneb kasutatud teraviljade loetelu kaalu järgi alanevas järjekorras Tärklised ning füüsikaliste meetodite või ensüümide abil modifitseeritud tärklised Kõik kalaliigid juhul, kui kala on teise toidu koostisaine, ning tingimusel, et selle toidu nimetuses ja esitluses ei viidata konkreetsele kalaliigile Kõik juustuliigid juhul, kui juust või juustude segu on teise toidu koostis- osa, ning tingimusel, et selle toidu nimetuses ja esitluses ei viidata konk- reetsele juustuliigile Tärklis Kala Juust Kõik vürtsid, mis ei ületa 2 massiprotsenti toidust Vürts(id) või vürtsisegu(d) Kõik maitsetaimed või maitsetaimede osad, mis ei ületa 2 massiprotsenti toidust Maitsetaim(ed) või maitsetaimede segu(d) Kõik närimiskummi aluse valmistamiseks kasutatavad kummivalmistised Närimiskummi alus Kõik helvestatud, küpsetatud teraviljatoodete liigid Helbed, vajaduse korral kuivikud Kõik sahharoosiliigid Veevaba dekstroos või dekstroosi monohüdraat Glükoosisiirup ja veevaba glükoosisiirup Kõik piimavalgu liigid (kaseiinid, kaseinaadid ja vadakuvalgud) ja nende segud Suhkur Dekstroos Glükoosisiirup Piimavalgud Pressitud, ekspeller- või rafineeritud kakaovõi Kakaovõi Kõik kristalliseerunud puuviljad, mis ei ületa 10 massiprotsenti toiduai- nest Kristalliseerunud puuvili Köögiviljasegud, mis ei ületa 10 massiprotsenti toiduainest Kõik veinisordid nõukogu 17. mai 1999. aasta määruse (EÜ) nr 1493/1999 kohaselt, milles käsitletakse veinituru ühist korraldust (1) Köögivili Vein (1) EÜT L 179, 14. 7. 1999, lk 1. 15/5. kd ET Euroopa Liidu Teataja 85 II LISA KOOSTISOSADE RÜHMAD, MIDA TÄHISTATAKSE RÜHMANIMETUSEGA NING SELLELE JÄRGNEVA ERINIMETUSE VÕI EÜ NUMBRIGA Toiduvärv Säilitusaine Antioksüdant Emulgaator Paksendaja Želeeriv aine Stabilisaator Lõhna- ja maitsetugevdaja Hape Happesuse regulaator Paakumisvastane aine Modifitseeritud tärklis (1) Magusaine Kergitusaine Vahutamisvastane aine Glaseeraine Emulgeeriv sool (2) Jahu parendaja Tardaine Niiskusesäilitaja Mahuaine Propellant Erinime või EÜ numbrit ei ole vaja esitada. (1) (2) Ainult sulatatud juustude ja sulatatud juustudel põhinevate toodete puhul. 86 ET Euroopa Liidu Teataja 15/5. kd III LISA LÕHNA- JA MAITSEAINETE TÄHISTAMINE KOOSTISOSADE LOETELUS 1. Lõhna- ja maitseained tähistatakse kas sõnadega “lõhna- ja maitseained” või lõhna- või maitseaine veelgi täpsema nimetuse või kirjeldusega. 2. Väljendit “loodusliku päritoluga” või muid sisuliselt sama tähendusega väljendeid võib kasutada ainult selliste lõhna- ja maitseainete puhul, mille lõhna- ja maitsekomponent koosneb ainult nõukogu 22. juuni 1988. aasta direktiivi 88/388/EMÜ (liikmesriikide nende seaduste ühtlustamise kohta, mis käsitlevad toidus kasutatavaid lõhna- ja maitseaineid ning nende tootmiseks vajalikke lähtematerjale) (1) artikli 1 lõike 2 punkti b alapunktis i määratletud lõhna- ja maitseainetest ja/või kõnealuse direktiivi artikli 1 lõike 2 punktis c määratletud lõhna- ja maitsepreparaatidest. 3. Kui lõhna- ja maitseaine nimetus sisaldab viidet koostisosade taimsele või loomsele olemusele või päritolule, siis võib kasutada väljendit “loodusliku päritoluga” või muid sisuliselt sama tähendusega väljendeid ainult juhul, kui lõhna- või maitsekomponent on asjakohase füüsikalise, ensümaatilise või mikrobioloogilise meetodi või traditsioonilise toiduvalmistamise abil eraldatud eranditult või peaaegu eranditult asjaomasest toidust või lõhna- ja maitseaineallikast. (1) EÜT L 184, 15. 7. 1988, lk 61. Direktiivi on muudetud komisjoni direktiiviga 91/71/EMÜ (EÜT L 42, 15. 2. 1991, lk 25). 15/5. kd ET Euroopa Liidu Teataja 87 IV LISA A OSA KEHTETUKS TUNNISTATUD DIREKTIIVID JA NENDE HILISEMAD MUUDATUSED (viidatud artiklis 26) Nõukogu direktiiv 79/112/EMÜ (EÜT L 33, 8. 2. 1979, lk 1) Nõukogu direktiiv 85/7/EMÜ (EÜT L 2, 3. 1. 1985, lk 22), ainult artikli 1 lõige 9. Nõukogu direktiiv 86/197/EMÜ (EÜT L 144, 29. 5. 1986, lk 38) Nõukogu direktiiv 89/395/EMÜ (EÜT L 186, 30. 6. 1989, lk 17) Komisjoni direktiiv 91/72/EMÜ (EÜT L 42, 15. 2. 1991, lk 27) Komisjoni direktiiv 93/102/EÜ (EÜT L 291, 25. 11. 1993, lk 14) Komisjoni direktiiv 95/42/EÜ (EÜT L 182, 2. 8. 1995, lk 20) Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/4/EÜ (EÜT L 43, 14. 2. 1997, lk 21) B OSA SISERIIKLIKKU ÕIGUSESSE ÜLEVÕTMISE TÄHTAEGADE LOETELU (viidatud artiklis 26) Direktiiv Ülevõtmise tähtaeg 79/112/EMÜ 85/7/EMÜ 86/197/EMÜ 89/395/EMÜ 91/72/EMÜ Toodete turustamise luba käesoleva direktiivi kohaselt Käesolevale direktiivile mittevastavate toodete turustamise keeld 22. detsember 1980 22. detsember 1982 1. mai 1988 1. mai 1989 20. detsember 1990 20. juuni 1992 93/102/EMÜ 30. detsember 1994 1. jaanuar 1995 30. juuni 1992 1. jaanuar 1994 30. juuni 1996 95/42/EÜ 97/4/EÜ 14. august 1998 14. veebruar 2000 88 ET Euroopa Liidu Teataja 15/5. kd V LISA VASTAVUSTABEL Direktiiv 79/112/EMÜ Artikkel 1 Artikkel 2 Artikli 3 lõike 1 punkt 1 Artikli 3 lõike 1 punkt 2 Artikli 3 lõike 1 punkt 2a Artikli 3 lõike 1 punkt 3 Artikli 3 lõike 1 punkt 4 Artikli 3 lõike 1 punkt 5 Artikli 3 lõike 1 punkt 6 Artikli 3 lõike 1 punkt 7 Artikli 3 lõike 1 punkt 8 Artikli 3 lõike 1 punkt 9 Artikli 3 lõiked 2 ja 3 Artikkel 4 Artikkel 5 Artikli 6 lõiked 1, 2 ja 3 Artikli 6 lõike 4 punktid a ja b Artikli 6 lõike 4 punkti c alapunkt i Artikli 6 lõike 4 punkti c alapunkti ii esimene taane Artikli 6 lõike 4 punkti c alapunkti ii teine taane Artikli 6 lõike 4 punkt d Artikli 6 lõike 5 punkt a Artikli 6 lõike 5 punkt b Artikli 6 lõige 6 Artikli 6 lõike 7 esimene lõik Artikli 6 lõike 7 teise lõigu esimene ja teine taane Artikli 6 lõige 8 Artikkel 7 Artikli 8 lõiked 1-5 Artikli 8 lõige 6 Artikli 8 lõige 7 Artikli 9 lõiked 1-4 Artikli 9 lõige 5 Artikli 9 lõige 6 Artikkel 9a Artikkel 10 Artikkel 10a Artikli 11 lõiked 1 ja 2 Artikli 11 lõike 3 punkt a Artikli 11 lõike 3 punkt b Artikli 11 lõige 4 Artikli 11 lõige 5 Artikli 11 lõige 6 Artikli 11 lõige 7 Artiklid 12 ja 13 Artikkel 13a Artiklid 14 ja 15 Artikli 16 lõige 1 Artikli 16 lõige 2 Artikli 17 esimene lõik Artikli 17 teine, kolmas, neljas ja viies lõik Käesolev direktiiv Artikkel 1 Artikkel 2 Artikli 3 lõike 1 punkt 1 Artikli 3 lõike 1 punkt 2 Artikli 3 lõike 1 punkt 3 Artikli 3 lõike 1 punkt 4 Artikli 3 lõike 1 punkt 5 Artikli 3 lõike 1 punkt 6 Artikli 3 lõike 1 punkt 7 Artikli 3 lõike 1 punkt 8 Artikli 3 lõike 1 punkt 9 Artikli 3 lõike 1 punkt 10 Artikli 3 lõiked 2 ja 3 Artikkel 4 Artikkel 5 Artikli 6 lõiked 1, 2 ja 3 Artikli 6 lõike 4 punktid a ja b Artikli 6 lõike 4 punkti c alapunkt i Artikli 6 lõike 4 punkti c alapunkt ii Artikli 6 lõike 4 punkti c alapunkt iii Artikli 6 lõike 4 punkt d Artikli 6 lõige 5 Artikli 6 lõige 6 Artikli 6 lõige 7 Artikli 6 lõike 8 esimene lõik Artikli 6 lõike 8 teise lõigu punktid a ja b Artikli 6 lõige 9 Artikkel 7 Artikli 8 lõiked 1-5 — Artikli 8 lõige 6 Artikli 9 lõiked 1-4 — Artikli 9 lõige 5 Artikkel 10 Artikkel 11 Artikkel 12 Artikli 13 lõiked 1 ja 2 Artikli 13 lõige 3 — Artikli 13 lõige 4 — Artikli 13 lõike 5 esimene lõik Artikli 13 lõike 5 teine lõik Artiklid 14 ja 15 Artikkel 16 Artiklid 17 ja 18 — Artikkel 19 Artikli 20 lõige 1 Artikli 20 lõige 2 15/5. kd ET Euroopa Liidu Teataja 89 Artikkel 18 Artiklid 19, 20 ja 21 Artikli 22 lõiked 1, 2 ja 3 Artikli 22 lõige 4 Artikkel 23 Artikkel 24 Artikkel 25 Artikkel 26 — — — I lisa II lisa III lisa — — — Artiklid 21, 22 ja 23 — Artikkel 24 — Artikkel 25 — — Artikkel 26 Artikkel 27 Artikkel 28 I lisa II lisa III lisa IV lisa V lisa


title: Rådets beslut av den 20 mars 2000 som kompletterar beslut 98/627/GUSP om en särskild unionsåtgärd när det gäller bistånd till minröjning

eurovoc_concepts:
Community budget
Croatia
Western European Union
arms limitation
conventional weapon
operational expenditure

text: L 73/2 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 2000 RÅDETS BESLUT av den 20 mars 2000 som kompletterar beslut 98/627/GUSP om en särskild unionsåtgärd när det gäller bistånd till minröjning (2000/231/GUSP) EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT med beaktande av gemensam åtgärd 96/588/GUSP av den 1 oktober 1996 om anti-personella minor (1), särskilt artikel 8 i denna, jämförd med artikel 23. 2 i Fördraget om Europeiska unionen, och av följande skäl: (1) (2) (3) Rådet beslutade i beslut 98/627/GUSP (2) att Europeiska unionen skall lansera en särskild unionsåt- gärd när det gäller bistånd till minröjning. Genom beslut 98/628/GUSP (3) bad rådet Västeuropeiska unionen (VEU) att genomföra denna åtgärd. Det är lämpligt att lämna ytterligare finansiering för att fortsätta med genomförandet av beslut 98/627/GUSP. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Det finansiella referensbeloppet avsett att täcka de operationella utgifter som genomförandet av beslut 1. 98/627/GUSP medför skall vara 308 133 euro för 2000. 2. Detta belopp skall läggas till det som anges i beslut 98/627/GUSP. Västeuropeiska unionen (VEU) skall underrättas om detta beslut i enlighet med de slutsatser som rådet antog den 14 maj 1996 om överföring av Europeiska unionens dokument till VEU. Artikel 2 Detta beslut träder i kraft samma dag som det antas. Artikel 3 Detta beslut skall offentliggöras i Officiella tidningen. Artikel 4 Utfärdat i Bryssel den 20 mars 2000. På rådets vägnar J. GAMA Ordförande (1) EGT L 260, 12. 10. 1996, s. 1. (2) EGT L 300, 11. 11. 1998, s. 1. (3) EGT L 300, 11. 11. 1998, s. 2


title: 2000/256/EG: Entscheidung des Rates vom 20. März 2000 zur Ermächtigung des Königreichs der Niederlande zur Anwendung einer von Artikel 11 der Sechsten Richtlinie (77/388/EWG) zur Harmonisierung der Rechtsvorschriften der Mitgliedstaaten über die Umsatzsteuern abweichenden Regelung

eurovoc_concepts:
Netherlands
VAT rate
derogation from EU law
tax harmonisation

text: L 79/36 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 30. 3. 2000 II (Nicht veröffentlichungsbedürftige Rechtsakte) RAT ENTSCHEIDUNG DES RATES vom 20. März 2000 zur Ermächtigung des Königreichs der Niederlande zur Anwendung einer von Artikel 11 der Sechsten Richtlinie (77/388/EWG) zur Harmonisierung der Rechtsvorschriften der Mitgliedstaaten über die Umsatzsteuern abweichenden Regelung (2000/256/EG) DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION — gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, gestützt auf die Sechste Richtlinie (77/388/EWG) des Rates vom 17. Mai 1977 zur Harmonisierung der Rechtsvorschriften der Mitgliedstaaten über die Umsatzsteuern — Gemeinsames Mehrwertsteuersystem: einheitliche steuerpflichtige Bemessungsgrundlage (1) (nachstehend „Sechste MWSt. -Richtlinie“ genannt), insbesondere auf Artikel 27, auf Vorschlag der Kommission, in Erwägung nachstehender Gründe: (1) (2) (3) (4) (5) Mit Schreiben, dessen Eingang beim Generalsekretariat der Kommission am 1. September 1999 registriert wurde, hat die Regierung des Königreichs der Niederlande auf der Grundlage von Artikel 27 der Sechsten MWSt. -Richtlinie eine Ermächtigung zur Anwendung einer von Artikel 11 Teil A Absatz 1 Buchstabe a) jener Richtlinie abweichenden Regelung beantragt. Nach Artikel 27 Absatz 1 der Sechsten MWSt. -Richtlinie kann der Rat auf Vorschlag der Kommis- sion einstimmig jeden Mitgliedstaat ermächtigen, von der Richtlinie abweichende Sondermaßnahmen einzuführen, um die Erhebung der Steuer zu vereinfachen oder Steuerhinterziehungen oder -umge- hungen zu verhüten. Die anderen Mitgliedstaaten wurden gemäß Artikel 27 mit Schreiben vom 28. Oktober 1999 von dem Antrag des Königreichs der Niederlande unterrichtet. Nach Artikel 11 Teil A Absatz 1 Buchstabe a) der Sechsten MWSt. -Richtlinie geht in die Steuerbe- messungsgrundlage bei der Lieferung von Gegenständen und Dienstleistungen grundsätzlich alles ein, was den Wert der Gegenleistung bildet, die der Lieferer oder Dienstleister für diese Umsätze vom Abnehmer oder Dienstleistungsempfänger oder einem Dritten erhält oder erhalten soll. Das Königreich der Niederlande hat beantragt, abweichend von diesen Bestimmungen in die Steuer- bemessungsgrundlage für Geschäfte betreffend die Verarbeitung von Anlagegold auch den Wert des vom Abnehmer der Dienstleistung gelieferten und zur Herstellung des Endprodukts verwendeten Ausgangsmaterials einzubeziehen. (1) ABl. L 145 vom 13. 6. 1977, S. 2. Richtlinie zuletzt geändert durch die Richtlinie 1999/85/EG (ABl. L 277 vom 28. 10. 1999, S. 34). 30. 3. 2000 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 79/37 (6) (7) (8) (9) Diese Abweichung zielt darauf ab, die mißbräuchliche Inanspruchnahme der Steuerbefreiung für Anlagegold zu verhindern und bestimmte Steuerhinterziehungen und -umgehungen zu verhüten und erfüllt somit die in Artikel 27 der Sechsten MWSt. -Richtlinie festgelegten Voraussetzungen. Diese Steuerhinterziehungen und -umgehungen erfolgen hauptsächlich in der Weise, daß zunächst von der MWSt. befreites Anlagegold erworben und dieses anschließend zu Schmuck oder anderen Gegenständen verarbeitet wird, wobei bei der anschließenden Veräußerung die MWSt. nicht auf das darin enthaltene Anlagegold erhoben wird. Die Ausnahmeregelung ist bis zum 31. Dezember 2004 befristet, damit zu diesem Zeitpunkt geprüft werden kann, ob sie in Anbetracht der Entwicklungen bei der praktischen Anwendung der mit der Richtlinie 98/80/EG (1) eingeführten Sonderregelung für Anlagegold noch zweckmäßig ist. Die Regelung hat keine nachteiligen Auswirkungen auf die MWSt. -Eigenmittel der Europäischen Gemeinschaften — HAT FOLGENDE ENTSCHEIDUNG ERLASSEN: Artikel 1 Das Königreich der Niederlande wird ermächtigt, abweichend von Artikel 11 Teil A Absatz 1 Buchstabe a) der Sechsten MWSt. -Richtlinie in die Bemessungsgrundlage für die Steuer, die für die Lieferung von Waren oder die Erbringung von Dienstleistungen in Form der Verarbeitung von befreitem Anlagegold geschuldet wird, auch den Wert des in dem Endprodukt enthaltenen Goldes in Höhe des derzeitigen Marktwertes des Anlagegoldes einzubeziehen. Artikel 2 Die Ermächtigung nach Artikel 1 läuft am 31. Dezember 2004 aus. Diese Entscheidung ist an das Königreich der Niederlande gerichtet. Artikel 3 Geschehen zu Brüssel am 20. März 2000. Im Namen des Rates Der Präsident J. GAMA (1) ABl. L 281 vom 17. 10. 1998, S. 31


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG E-0848/00 van Marie-Arlette Carlotti (PSE) aan de Raad. Optreden van de Europese Unie tegen mijnen.

eurovoc_concepts:
accession negotiations
anti-personnel weapon
common foreign and security policy

text: C 46 E/60 Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen NL 13. 2. 2001 Is de Commissie niet van mening dat, voor het behoud van de culturele en economische rijkdom van het landschap en van de natuurlijke eau-de-vie-productie in de Europese Unie, die slechts 0,1 % vormt van de totale alcoholconsumptie, en om iedere vorm van discriminatie tussen producenten te vermijden, alsmede iedere vorm van concurrentievervalsing op de interne markt, de wetgevingsbepalingen ten aanzien van de productie in zekere mate geharmoniseerd zouden moeten worden? Welke mogelijkheden staan de Commissie ter beschikking om in het kader van het beleid op het gebied van de plattelandsontwikkeling acties te steunen waardoor deze boomgaarden behouden kunnen blijven, alsmede de oude vruchtsoorten waarvan de oogst gebruikt wordt voor de productie van vruchtensap en jam, en voor de distillatie van gegist fruit in vaten? Antwoord van de heer Fischler namens de Commissie (19 april 2000) De Commissie is zich ervan bewust dat er geen gemeenschappelijke voorschriften gelden voor de sector alcohol en voor de productie van eau-de-vie door kleine producenten. De Commissie heeft in de laatste dertig jaar verscheidene voorstellen ingediend tot instelling van een gemeenschappelijke marktordening voor alcohol uit landbouwproducten, maar de Raad heeft hierover nooit overeenstemming bereikt, omdat de lidstaten altijd hun eigen regelingen wilden behouden. Omdat deze regelingen ondertussen niet meer bestaan of grondig worden herzien, hebben de sector zelf en enkele lidstaten belangstelling laten blijken voor een geheel van gemeenschappelijke voorschriften voor de sector alcohol. Momenteel voert de Commissie met de nationale deskundigen besprekingen over de noodzaak van dergelijke voorschriften, waarbij ook de mededingingsaspecten aan bod kunnen komen. Richtlijn 92/83/EEG van de Raad van 19 oktober 1992 betreffende de harmonisatie van de structuur van de accijns op alcohol en alcohol- houdende dranken (1) regelt de fiscale harmonisatie van de voorschriften met betrekking tot de accijnzen en in artikel 22 van deze richtlijn is bepaald dat lidstaten een verlaagde accijns kunnen toepassen op alcohol die in kleine distilleerderijen wordt geproduceerd. De concrete toepassing van deze mogelijkheid valt onder de bevoegdheid van de lidstaten. In het kader van het beleid op het gebied van de plattelandsontwikkeling, waarvan de juridische grondslag Verordening (EG) nr. 1257/1999 van de Raad van 17 mei 1999 inzake steun voor plattelandsontwikkeling uit het Europees Oriºntatie- en Garantiefonds voor de Landbouw (EOGFL) en tot wijziging en instelling van een aantal verordeningen (2) is, kunnen de lidstaten programma(cid:146)s voorstellen voor de verlening van steun voor een aantal landbouwactiviteiten en de omschakeling van deze activiteiten. Van de maatregelen voor de instandhouding van de door het geachte parlementslid genoemde landbouwactiviteiten en -productie, kunnen vooral de milieumaatregelen in de landbouw een belangrijke rol spelen. Daarbij wordt steun verleend voor productiemethoden die gericht zijn op milieubescherming en natuurbehoud. In artikel 13 van Verordening (EG) nr. 1750/1999 van de Commissie van 23 juli 1999 tot vaststelling van uitvoeringsbepalingen voor de bovengenoemde verordening (3) is bepaald dat deze steun kan worden toegekend voor verbintenissen met betrekking tot de bescherming van plantaardige genetische hulpbron- nen die van nature aan de plaatselijke en regionale omstandigheden zijn aangepast en door genetische erosie worden bedreigd. Daarbij kan met name de instandhouding van oude fruitvariºteiten en traditionele boomgaarden worden gesteund. (1) PB L 316 van 31. 10. 1992. (2) PB L 160 van 26. 6. 1999. (3) PB L 214 van 13. 8. 1999. (2001/C 46 E/066) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-0848/00 van Marie-Arlette Carlotti (PSE) aan de Raad (20 maart 2000) Betreft: Optreden van de Europese Unie tegen mijnen De Europese Unie heeft met haar twee gemeenschappelijke optredens (1995 en 1997) een voortrekkersrol op zich genomen bij de strijd tegen antipersonenmijnen. Ook het Europees Parlement heeft zich vast- beraden in de strijd geworpen en heeft sinds 1995 diverse resoluties en een openbare hoorzitting aan dit probleem gewijd. 13. 2. 2001 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 46 E/61 Nu alle lidstaten (met uitzondering van Finland) de Overeenkomst van Ottawa hebben ondertekend en de Raad en het Europees Parlement zich moeten uitspreken over het door de Commissie ingediende voorstel voor een verordening, moet de Europese Unie haar streven naar effectieve toepassing en verdere uitbrei- ding van deze overeenkomst opnieuw bevestigen. Hoe ziet de balans van het gemeenschappelijk optreden van 1997 eruit? Wat denkt de Raad ervan 1. om dit gemeenschappelijk optreden te herzien, als politiek signaal waarmee uiting wordt gegeven aan het engagement van de Unie op dit gebied? Hoe staat het met de effectieve toepassing van de voorschriften van de Overeenkomst in de lidstaten, in hoeverre zijn de nationale wetgevingen aangepast? Hebben de lidstaten de voorgeschreven 2. m. a. w. verslagen opgesteld en zijn die verslagen publiek gemaakt? 3. In hoeverre is de kwestie van de antipersonenmijnen aan de orde gekomen in de politieke dialoog met de partnerlanden van de Unie en in het bijzonder met de kandidaat-lidstaten (waarvan er vijf de Overeenkomst niet hebben ondertekend)? Antwoord (10 juli 2000) 1. Aan de vooravond van de Conferentie van Ottawa in 1997 heeft de Europese Unie een nieuw gemeenschappelijk optreden inzake antipersoneelmijnen aangenomen, waarin zij de totale uitbanning van antipersoneelmijnen nogmaals onderschrijft. De Unie stelde het dan ook op prijs dat het Verdrag in Ottawa ter ondertekening is opengesteld en verheugde zich over de inzet van de partijen om de wereldwijde toetreding tot het Verdrag te bevorderen. In de eerste bijeenkomst van de staten die partij zijn bij het Verdrag van Ottawa (3-7 mei 1999) heeft de Unie alle staten opgeroepen om zich samen in te zetten voor de volledige wereldwijde uitbanning van antipersoneelmijnen. De geassocieerde landen (Bulgarije, Tsjechiº, Estland, Hongarije, Letland, Litouwen, Roemeniº, Slowakije, Sloveniº en Cyprus, maar niet Polen) hebben zich bij die verklaring aangesloten. Ter ondersteuning van een snelle en volledige toepassing van het Verdrag heeft de Unie een aantal demarches ondernomen waaruit gebleken is dat de doelstellingen van dit instrument op ruime steun kunnen rekenen. In die geest hebben de EU-lidstaten in het kader van het gemeenschappelijk optreden ook toegezegd, actief te zullen deelnemen aan de conferenties die na de ondertekening van het Verdrag worden georganiseerd, en in alle relevante fora de inspanningen te zullen bevorderen die de doelstellingen van het gemeenschap- pelijk optreden kunnen helpen verwezenlijken. 2. Het gemeenschappelijk optreden stelt het kader vast voor specifieke acties en financiºle bijdragen van de EU op het gebied van mijnenruiming. In de periode 1993-1997 heeft de Unie 140 miljoen USD besteed aan mijnenruimingsactiviteiten en hulp aan slachtoffers, de individuele bijdragen van de EU-lidstaten niet meegerekend. In 1998 bedroeg de financiering van de Europese Gemeenschap en de lidstaten in totaal zo(cid:146)n 95 miljoen USD, wat van de EU op dit gebied (cid:146)s werelds grootste donor maakt. Op 28 november 1997 heeft de Raad van de EU een besluit aangenomen betreffende de uitvoering van Gemeenschappelijk Optreden 96/588/GBVB van 1 oktober 1996 inzake antipersoneelmijnen, teneinde bij te dragen aan de financiering van sommige programma(cid:146)s van de SADC (2,07 miljoen ecu) alsmede het bewustmakingsprogramma op het gebied van mijnen in voormalig Joegoslaviº en het programma voor de revalidatie van slachtoffers van mijnen in Irak (1,43 miljoen ecu) van het ICRK. Diezelfde dag heeft de Raad een besluit aangenomen betreffende de uitvoering van Gemeenschappelijk Optreden 96/588/GBVB inzake antipersoneelmijnen voor de medefinanciering van de bijzondere oproepen van het ICRK (bijdrage van ten hoogste 8 miljoen ecu). 3. In haar verklaring tijdens de eerste bijeenkomst van de staten die partij zijn bij het Verdrag van Ottawa heeft de Unie erop gewezen dat alle Verdragspartijen zich ertoe verbonden hebben onder geen enkele omstandigheid antipersoneelmijnen te gebruiken. De EU verwacht ook dat alle ondertekenende staten zich volledig aan de doelstelling, de opzet en de geest van het Verdrag van Ottawa zullen houden. De EU laat zich weliswaar in de eerste plaats door humanitaire overwegingen leiden, maar zal zich vooral concentreren op staten die partij zijn, en op ondertekenaars die in de praktijk de beginselen en doel- stellingen van het Verdrag ook volledig naleven. De recente slachtoffers van landmijnen onder de burger- bevolking illustreren ten overvloede het belang van de afschaffing van dit dodelijke wapen en bewijzen de pertinentie van de doelstellingen van het gemeenschappelijk optreden van de EU: totale uitbanning van antipersoneelmijnen en bijdragen tot het oplossen van de problemen die deze wapens inmiddels hebben veroorzaakt. De doelstellingen van het gemeenschappelijk optreden hebben niets van hun waarde verloren en de Unie overweegt dan ook niet dit instrument bij te werken. C 46 E/62 Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen NL 13. 2. 2001 De eerste vergadering van de permanente commissie van deskundigen voor de algemene status en de 4. werking van het Verdrag van Ottawa (10 en 11 januari 2000) heeft een positieve balans opgemaakt van de toenemende universaliteit van het Verdrag: 137 landen zijn toegetreden of hebben het Verdrag onderte- kend en 90 landen hebben het bekrachtigd. 31 staten hebben reeds verslag uitgebracht bij de secretaris- generaal van de Verenigde Naties over de uitvoering van het Verdrag in hun land (artikel 7 van het Verdrag); bij 34 staten heeft de indiening van het verslag vertraging opgelopen. Zuid-Afrika en Canada, die de permanente commissie van deskundigen samen voorzitten, deelden de vergadering mee dat zij samen met belanghebbende staten demarches hebben ondernomen bij de betrokken staten om deze aan te sporen op alle mogelijke manieren hun blijvende steun voor het verbod op antipersoneelmijnen te laten blijken. Hoewel het Verdrag van Ottawa de bekendmaking van de verslagen niet verplicht stelt, bepaalt artikel 7 wel dat de secretaris-generaal van de Verenigde Naties alle ontvangen verslagen doet toekomen aan de Verdragspartijen. Deze bestuderen de vraagstukken in verband met die rapporten tijdens de vergadering van de partijen bij het Verdrag. Voorts zijn deze verslagen beschikbaar op de internet-site van het departement voor ontwapeningskwesties van de Verenigde Naties (http://domino. un. org/ottawa. nsf). 5. De Europese Unie was verheugd over de inspanningen die de ondertekenende staten geleverd hebben om de universele toetreding tot het Verdrag van Ottawa te bevorderen en heeft de toepassing daarvan aan de orde gesteld tijdens vergaderingen in het kader van de politieke dialoog over wereldwijde ontwapening en wapenbeheersing met alle geassocieerde landen, de EVA-landen die lid zijn van de Europese Econo- mische Ruimte, Canada, de Verenigde Staten en andere landen (Australiº) of regionale groepen (SADC). Wat de onderhandelingen over de toetreding tot de Europese Unie betreft, wordt van de kandidaat-lidstaten verwacht dat zij het acquis, inclusief de gemeenschappelijke standpunten en gemeenschappelijke optredens in het kader van het gemeenschappelijk buitenlands en veiligheidsbeleid, volledig onderschrijven. (2001/C 46 E/067) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-0852/00 van Camilo Nogueira RomÆn (Verts/ALE) aan de Commissie (21 maart 2000) Betreft: Mozambique De tragedie in Mozambique waarbij 1 miljoen personen het slachtoffer zijn geworden van de zeer ernstige overstromingen ten gevolge van de zware regenval, met vele doden, vermisten en enorme materiºle schade, heeft al vele dagen geleden plaatsgevonden, maar noch de EU noch de lidstaten hebben de spoedeisende maatregelen genomen om de schade te beperken, de zieken te verzorgen, de slachtoffers te voeden en te voorkomen dat er nog meer doden zullen vallen. Waarom reageert de EU niet of nauwelijks en welke maatregelen zal de Commissie treffen om erop toe te zien dat deze onaanvaardbare houding in Mozambique en andere landen op korte termijn wordt gecorrigeerd? Antwoord van de heer Nielson namens de Commissie (28 april 2000) De Commissie en de lidstaten hebben al vanaf het begin van de crisis in Mozambique de regering steun verleend, zowel in geld als in natura. Alle lidstaten zijn ruimhartig ingegaan op de eerste oproep van de Mozambikaanse regering: ze verstrekten voedselhulp, hefschroef- en transportvliegtuigen, personeel, medicamenten, drinkwater, tenten en dekens, en zorgden ook voor financiering via de Verenigde Naties (VN) voor bijvoorbeeld het Wereldvoedselprogramma. Uit het donorvolgsysteem van het Bureau van de Verenigde Naties voor de co(cid:246)rdinatie van humanitaire zaken (UNOCHA) blijkt dat de Gemeenschap het merendeel opbracht van de hulp die de internationale gemeenschap verstrekte voor de crisis in Mozambi- que, namelijk ongeveer 120 miljoen euro, alleen al voor de eerste reddings- en hulpverleningsacties


title: Решение на Комисията от 20 март 2000 година за изменение на Решение 94/984/ЕО за определяне на ветеринарно-санитарните условия и ветеринарното сертифициране при вноса на прясно месо от домашни птици от някои трети страни по отношение на Аржентина (нотифицирано под номер C(2000) 703)Текст от значение за ЕИП.

eurovoc_concepts:
health certificate
health control
import
poultrymeat
third country
veterinary inspection

formats: html pdf print xhtml

text: 64 BG Официален вестник на Европейския съюз 03/т. 32 32000D0254 29. 3. 2000 ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ L 78/33 РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА от 20 март 2000 година за изменение на Решение 94/984/ЕО за определяне на ветеринарно-санитарните условия и ветеринарното сертифициране при вноса на прясно месо от домашни птици от някои трети страни по отношение на Аржентина (нотифицирано под номер C(2000) 703) (текст от значение за ЕИП) (2000/254/ЕО) КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ, като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, като взе предвид Директива 91/494/ЕИО на Съвета от 26 юни 1991 г. относно ветеринарно-санитарните условия, регулиращи търговията в Общността, и вноса от трети страни на прясно птиче месо (1), последно изменена с Директива 1999/89/ЕО (2), и по-специално членове 11 и 12 от нея, като има предвид, че: (1) (2) (3) (4) (5) (6) (7) Решение 94/984/ЕО на Комисията (3), последно изменено с Решение 1999/549/ЕО (4), определя ветеринарно-санитарните условия и ветеринарното сертифициране при вноса на прясно месо от домашни птици от някои трети страни. Установени са два различни сертификата, образец А и образец Б. Използването им зависи от ситуацията с нюкясълската болест в съответната страна. Аржентина е включена в приложение I към Решение 94/984/ЕО като трета страна, която има право да използва сертификата съгласно образец Б, установен в приложение II към същото решение. През юли 1998 г. служби на Комисията проведоха инспекция в Аржентина за преглед на ситуацията с нюкясълска болест и вследствие на тази инспекция беше получена допълнителна информация от тази страна. От резултатите, получени от проверката, и от предадената информация изглежда, че ситуацията с нюкясълската болест в Аржентина се е подобрила. Аржентина може да изпълни изискванията на сертификата съгласно образец А, установен в приложение II към Решение 94/984/ЕО. Настоящото решение се прилага за прясно месо от домашни птици, сертифицирано, считано от 1 април 2000 г. Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Постоянния ветеринарен комитет, ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ: В приложение I към Решение 94/984/ЕО ред „AR Аржентина се заменя със: „AR Аржентина (1) ОВ L 268, 24. 9. 1991 г. , стр. 35. (2) ОВ L 300, 23. 11. 1999 г. , стр. 17. (3) ОВ L 378, 21. 12. 1994 г. , стр. 11. (4) ОВ L 209, 7. 8. 1999 г. , стр. 36. Член 1 B(2)“ A“ 03/т. 32 BG Официален вестник на Европейския съюз 65 Настоящото решение се прилага за прясно месо от домашни птици, сертифицирано, считано от 1 април 2000 г. Член 2 Адресати на настоящото решение са държавите-членки. Член 3 Съставено в Брюксел на 20 март 2000 година. За Комисията David BYRNE Член на Комисията