title: Директива 2000/13/ЕО на Европейския ларламент и на Съвета от 20 март 2000 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно етикетирането, представянето и рекламата на храните

eurovoc_concepts:
advertising
approximation of laws
consumer information
foodstuff
labelling
packaging

text: 15/т. 6 BG Официален вестник на Европейския съюз 9 32000L0013 L 109/29 ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ 6. 5. 2000 ДИРЕКТИВА 2000/13/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА от 20 март 2000 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно етикетирането, представянето и рекламата на храните ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 95 от него, като взеха предвид предложението на Комисията, като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (1), в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2), като имат предвид, че: (1) (2) (3) (4) (5) (6) Директива 79/112/ЕИО на Съвета от 18 декември 1978 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно етикетирането, представянето и рекламата на храните (3) е многократно и съществено изменяна (4). Поради това, от съображения за яснота и рационалност, следва да се пристъпи към консолидиране на споменатата директива. Различията между законите, подзаконовите актове и адми- нистративните разпоредби на държавите-членки относно етикетирането на храните могат да попречат на свободното движение на тези продукти и да създадат неравни условия на конкуренция. Поради това е необходимо тези законодателства да се сближат с оглед безпрепятствeното функциониране на вътрешния пазар. Целта на настоящата директива трябва да бъде да определи общностните правила от общ и хоризонтален характер, които да се прилагат към всички храни, пуснати на пазара. От друга страна, правилата от специален и вертикален характер, които се прилагат само за определени храни, трябва да се приемат в рамките на разпоредбите относно тези продукти. Регламентирането на етикетирането на храните трябва да се основава преди всичко на необходимостта от осведомяване и защита на потребителя. (1) ОВ С 258, 10. 9. 1999 г. , стр. 12. (2) Становище на Европейския парламент от 18 януари 2000 г. (все още непубликувано в Официален вестник) и Решение на Съвета от 13 март 2000 година. (3) ОВ L 33, 8. 2. 1979 г. , стр. 1. Директива, последно изменена с Дирек- тива 97/4/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 43, 14. 2. 1997, стр. 21). (4) Виж приложение IV, част Б. (7) (8) (9) Тази необходимост означава, че държавите-членки могат, спазвайки правилата на Договора, да налагат езикови изиск- вания. Подробното етикетиране, което посочва точното естество и характеристиките на продукта и позволява на потребителя да направи своя избор при пълно познаване на фактите, е най-подходящото, тъй като създава най-малко пречки за свободната търговия. Поради това е необходимо да се състави списък на цялата информация, която по принцип трябва да се включва в ети- кетирането на всички храни. (10) От друга страна, хоризонталният характер на настоящата директива не позволи на първоначалния етап в задължител- ните данни да се включат всички данни, които трябва да се добавят към списъка, който по принцип се прилага за целия набор от храни. На по-късен етап следва да се приемат общ- ностни разпоредби с цел да се допълнят съществуващите правила. (11) Освен това, въпреки липсата на общностни правила със спе- циален характер, държавите-членки трябва да си запазят правото да приемат някои национални разпоредби, които допълват общите разпоредби на настоящата директива, то следва тези разпоредби да бъдат подложени на общностна процедура. (12) Споменатата общностна процедура трябва да бъде под фор- мата на решение на Общността, когато държава-членка желае да приеме ново законодателство. (13) Следва така също предвиди възможността се законодателят на Общността да дерогира в изключителни случаи някои общо определени задължения. да (14) Правилата за етикетиране трябва също така да съдържат забраната за въвеждане на купувача в заблуда или за приписване на лечебни свойства на храните. С оглед на ефи- касността, тази забрана трябва също така да важи за пред- ставянето и рекламата на храните. (15) С оглед да се улесни търговията между държавите-членки може да се предвиди, че на етапите, предхождащи продаж- бата на крайния потребител, на външната опаковка да се обявява само информацията за основните елементи, а някои задължителни данни, които трябва да придружават пред- варително опакованата храна, да се съдържат само в търгов- ските документи, отнасящи се до нея. (16) Държавите-членки трябва да си запазят правото да опреде- лят правилата за етикетиране на храните, продавани в насипно състояние, предвид местната практика и търговия. Информацията за потребителя трябва да е гарантирана в този случай. 10 BG Официален вестник на Европейския съюз 15/т. 6 (17) С цел да се опрости и ускори процедурата следва да се въз- ложи на Комисията да приема мерки за изпълнение от тех- нически характер. iii) чрез внушаване, че храната притежава специални характе- ристики, когато в действителност всички подобни храни притежават такива характеристики; (18) Мерките, необходими за изпълнението на настоящата директива, следва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за определяне на процедурите за упражняване на изпълнителните право- мощия, предоставени на Комисията (1). (19) Настоящата директива не трябва да засяга задълженията на държавите-членки относно сроковете за въвеждане в нацио- налното право на директивите, посочени в приложение IV, част Б, ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА: б) ако не е уговорено друго в общностните разпоредби, които се прилагат за натуралните минерални води и за храните за спе- циална хранителна употреба, да приписват на дадена храна свойството да предотвратява, лекува или излекува болест при хората. 2. Съветът, съгласно предвидената в член 95 от Договора проце- дура, съставя неизчерпателен списък на твърденията по смисъла на параграф 1, чието използване във всеки случай трябва да бъде заб- ранено или ограничено. 3. Забраните или ограниченията, предвидени в параграф 1 и параграф 2, важат също така за: а) представянето на храни и в частност за тяхната форма, външен вид или опаковка, използваните материали за опаковка, начина, по който те са подредени и средата, в която са изло- жени; Член 1 б) рекламата. 1. Настоящата директива се отнася за етикетирането на храните, предназначени да се доставят като такива до крайния потребител, както и до определени аспекти, свързани с тяхното представяне и реклама. 2. Настоящата директива се прилага също така за храните, пред- назначени за доставка в ресторанти, болници, столове и други подобни заведения за обществено хранене (наричани по-долу „заведения за обществено хранене“). 3. По смисъла на настоящата директива: а) „етикетиране“ означава всички текстове, данни, прозводствени марки или търговски марки, изображения или знаци, свързани с дадена храна и нанесени върху опаковка, документ, надпис, етикет, пръстен или яка, които придружават такава храна или се отнасят до такава храна; б) „предварително опакована храна“ означава всяка единична бройка за продажба, предназначена да бъде представяна като такава на крайния потребител и на заведенията за обществено хранене, състояща се от храна и опаковка, в която тя е поста- вена преди да се предложи за продажба, независимо дали опа- ковката обвива храната изцяло или отчасти, но във всеки слу- чай по такъв начин, че съдържанието да не може да се променя, без да се отваря или без да се сменя опаковката. Член 2 1. Етикетирането и използваните методи не трябва: а) да са такива, че да въвеждат в заблуда купувача, в частност: i) относно характеристиките на храната и в частност относно нейното естество, идентичност, свойства, състав, коли- чество, трайност, източник или произход, начин на полу- чаване или производство; ii) чрез приписване на храната на въздействия или свойства, които тя не притежава; (1) ОВ L 184, 17. 7. 1999 г. , стр. 23. Член 3 1. Етикетирането на храните съдържа, при условията и с уговор- ката за дерогиранията, предвидени в членове 4—17, само след- ните задължителни указания: 1) 2) 3) 4) 5) 6) 7) търговското наименование; списъка на съставките; количеството определени съставки или категории съставки в съответствие с член 7; нетното количество при предварително опакованите храни; датата на минимална трайност или датата на годност при бързо развалящи се храни от микробиологична гледна точка; специалните условия на съхранение и начин на употреба; името или търговското наименование и адреса на производи- теля или на опаковчика, или на продавача, установен в рам- ките на Общността. Въпреки това държавите-членки имат право, що се отнася до маслото, произвеждано на тяхна територия, да изискват само посочване на производителя, на опаковчика, или на продавача Без да се засяга нотификацията, предвидена в член 24, държавите-членки другите държави-членки за мерките, приети по силата на втори параг- раф; информират Комисията и 8) мястото на произхода или мястото, от което идва храната, когато липсата на това посочване може да заблуди потреби- теля относно истинския произход на храната; 9) указания за начина на употреба, когато без такива указания би била невъзможна правилната употреба на храната; 10) по отношение на напитките, съдържащи повече от 1,2 обемни процента алкохол, обозначение за действителния обемен процент алкохол. 15/т. 6 BG Официален вестник на Европейския съюз 11 2. Чрез дерогиране на параграф 1 държавите-членки могат да запазят националните разпоредби, които изискват обозначаване на производственото предприятие или на опаковъчния център по отношение на националното им производство. различава до такава степен от гледна точка на състав или про- изводство от храната, известна под същото име, че разпоред- бите на буква б) не са достатъчни, за да осигурят правилното информиране на потребителя в държавата-членка по продажба. 3. Разпоредбите на настоящия член не засягат по-точните или по-изчерпателни разпоредби в областта на метрологията. Член 4 1. Общностните разпоредби, които се прилагат за някои опреде- лени храни, а не за храните изобщо, могат да дерогират в изключителни случаи и без да засягат информацията за купувача, изискванията, посочени в член 3, параграф 1, точки 2 и 5. 2. Общностните разпоредби, които се прилагат за някои опреде- лени храни, а не за храните изобщо, могат да предвидят в етике- тирането да се включат други задължителни обозначения в допъл- нение към изброените в член 3. Поради липсата на такива общностни разпоредби, държавите- членки могат да предвидят такива обозначения в съответствие с процедурата, посочена в член 19. 3. Общностните разпоредби, посочени в параграфи 1 и 2, се прие- мат в съответствие с процедурата, предвидена в член 20, параг- раф 2. 2. Производствена или търговска марка или измислено име не могат да заменят търговското наименование. 3. Търговското наименование включва или се придружава от данни за физическото състояние на храната или за специфичната обработка, на която е била подложена (например на прах, изсушена чрез замразяване, дълбоко замразена, концентрирана, пушена), винаги, когато пропускането на такава информация може да предизвика объркване в съзнанието на купувача. Всяка храна, която е била обработена с йонизиращо лъчение, трябва да носи едно от следните означения: — на испански: „irradiado“ или „tratado con radiación ionizante“, — на датски: „bestrålet/…“ или „strålekonserveret“ или „behandlet med ioniserende stråling“ или „konserveret med ioniserende stråling“, — на немски: „bestrahlt“ или „mit ionisierenden Strahlen behandelt“, — на гръцки: „επεξεργασμένο „ακτινοβολημένο“, — на английски: με ιονίζουσα ακτινοβολία“ или Член 5 „irradiated“ или „treated with ionising radiation“, 1. Търговското наименование на дадена стока е наименованието, предвидено в общностните разпоредби, които се прилагат за нея. а) Поради липсата на общностни разпоредби, търговското наиме- нование е наименованието, предвидено в законите, подзаконо- вите актове и административните разпоредби, приложими в държавата-членка, в която продуктът се продава на крайния потребител или на заведенията за обществено хранене. При липса на такова, търговското наименование се състои от обичайното наименованието в държавата-членка, в която се продава на крайния потребител или на заведенията за общест- вено хранене, или от описанието на храната и ако е необхо- димо, на нейната употреба, което да е достатъчно ясно, за да позволи на купувача да определи истинския ѝ(cid:65) вид и да я отличи от други продукти, с които може да бъде объркана. б) Употребата в държавата-членка по продажба на търговското наименование, под което продуктът се произвежда законно и се продава в държавата-членка по производство, също е разре- шена. Въпреки това, когато прилагането на другите разпоредби от настоящата директива, в частност на предвидените в член 3, не би дало възможност на потребителите в държавата-членка по продажба да определят истинския вид на храната и да я различат от храните, с които могат да я объркат, търговското наименование се придружава от друга описателна информация, която се обявява непосредствено до него. в) В изключителни случаи търговското наименование от държавата-членка по производство не се използва в държавата- членка по продажба, когато храната, която то обозначава, се — на френски: „traité par rayonnements ionisants“ или „traité par ionisation“, — на италиански: „irradiato“ или „trattato con radiazioni ionizzanti“, — на нидерландски: „doorstraald“ или „door bestraling behandeld“ или „met ioniserende stralen behandeld“, — на португалски: „irradiado“ или „tratado por irradiação“ или „tratado por radiação ionizante“, — на фински: „säteilytetty“ или „käsitelty ionisoivalla säteilyllä“, — на шведски: „bestrålad“ или „behandlad med joniserande strålning“. Член 6 1. Списъкът на съставките се съставя в съответствие с настоящия член и с приложения I, II и III. 2. Не е необходимо да се посочват съставките на: а) — пресни плодове и зеленчуци, включително картофи, които не са белени, нарязани или обработени по подобен начин, 12 BG Официален вестник на Европейския съюз 15/т. 6 — газирана вода, в чието наименование е посочено, че е Въпреки това: газирана, — оцет, получен на базата на ферментация само от една изходна суровина и ако не е добавяна друга съставка; б) — сирене, — масло, — мляко и сметана, получени чрез ферментация, ако не е добавяна друга съставка, освен млечни продукти, ензими и култури от микроорганизми, необходими за произ- водството, или сол, необходима за производството на сирене, с изключение на прясно сирене и преработено сирене; в) продукти, които включват само една съставка: — при условие че търговското наименование е еднакво с наименованието на съставката, или — при условие че търговското наименование дава възможност ясно да се определи естеството на съставката без риск от объркване. 3. Що се отнася до напитките, съдържащи повече от 1,2 обемни процента алкохол, Съветът, по предложение на Комисията, опре- деля до 22 декември 1982 г. правилата за етикетиране на състав- ките. 4. а) „Съставка“ означава всяко вещество, включително добавки, използвани при производството или приготвянето на хра- ната, което все още присъства в крайния продукт, дори и в променена форма. б) Когато съставката на храна сама по себе си включва няколко съставки, последните се считат за съставки на тази храна. в) Не се считат за съставки: i) компонентите на съставка, които временно са били отделени по време на производствения процес, а след това отново са били добавени, но без да се превишава първоначалното им съдържание; ii) добавките: — чието присъствие в дадена храна се дължи един- ствено на факта, че те са се съдържали в една или повече съставки на тази храна, ако те не изпълняват определена технологична цел в крайния продукт, — които се използват като спомагателни вещества при технологията на храната; iii) веществата, използвани в строго определени количества, добавки или разтворители или среда за като ароматизанти. г) В съответствие с процедурата, предвидена в член 20, параг- раф 2, в определени случаи може да се реши дали са изпъл- нени условията, предвидени в буква в), ii) и iii). — добавената вода и летливите съставки се изброяват по реда на тяхното тегло в крайния продукт; количеството вода, добавено като съставна част в дадена храна се изчислява, като от общото количество на крайния продукт се извади общото количество на другите използвани съставки. Това количество не се взема предвид, ако не надвишава 5 тегловни процента от крайния продукт, — съставките, използвани в сгъстен или изсушен вид и доведени до началното им състояние по време на производството, могат да се посочват в списъка в зависимост от тяхното тегло преди сгъстяването или изсушаването, — що се отнася до концентрираните или изсушените храни, към които трябва да се добавя вода, изброяването на съставките може да става по реда пропорциите във възстановения продукт при условие че списъкът на съставките се придружава от обоз- начение като „съставки на възстановения продукт“ или „състав на готовия за консумация продукт“, — за смесите от плодове или зеленчуци, при които нито един не преобладава в значителна степен по тегло, тези съставни части могат да се изброяват в друга последователност с уговорката, че списъкът на тези съставки се придружава от обозначение като „в променливо съотношение“, — за смесите от подправки или билки, при които нито една не преобладава в значителна степен по тегло, тези съставки могат да се изброяват в друга последователност с уговорката, че спи- съкът на тези съставки се придружава от обозначение като „в променливо съотношение“, 6. Съставките се обозначават със специфичното им наименование, при необходимост, в съответствие с посочените в член 5 правила. Въпреки това: — съставките, които принадлежат към една от категориите, изброени в приложение I, и които са компоненти на друга храна, могат да се обозначават само с наименованието на тази категория; промени в списъка на категориите в приложение I могат да се извършват в съответствие с процедурата, предвидена в член 20, параграф 2; въпреки това обозначението „нишесте“, фигуриращо в прило- жение I, трябва винаги да се допълва с посочването на неговия конкретен растителен произход, когато тази съставка част може да съдържа глутен, — съставките, които принадлежат към една от категориите, изброени в приложение II, задължително се обозначават с името на тази категория, следвано от тяхното специфично наименование или от техния номер ЕО; когато дадена съставка принадлежи към няколко категории, се посочва наименова- нието на категорията, която съответства на основната функция на въпросната храна; измененията, които трябва да се направят в споменатото при- ложение в зависимост от напредъка в научно-техническото познание, се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 20, параграф 2; 5. Списъкът на съставките включва всички съставки на храната, изброени в низходящ ред на теглото им към момента на тяхното използване. Той се предхожда от съответно обозначение, съдър- жащо думата „състав“. въпреки това, обозначението „модифицирано нишесте“, фигуриращо в приложение II, трябва винаги да се допълва с посочване на неговия конкретен растителен произход, когато тази съставка може да съдържа глутен, 15/т. 6 BG Официален вестник на Европейския съюз 13 — ароматизантите се обозначават в съответствие с приложение III, 3. Параграф 2 не се прилага: — специалните общностни разпоредби за регламентиране обозначаването на обработката на дадена съставка с йонизи- ращо лъчение, ще се приемат впоследствие в съответствие с член 95 от Договора. 7. Общностните разпоредби или, когато няма такива, национал- ните разпоредби могат да постановят, че търговското наименова- ние на конкретна храна, трябва да се придружава от обявяване на отделна съставка или съставки. Процедурата, предвидена в член 19, се прилага към тези нацио- нални разпоредби. Общностните разпоредби, посочени в настоящия параграф, се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 20, параграф 2. 8. В случая, посочен в параграф 4, буква б), сложна съставка може да бъде включена в списъка на съставките със собственото си наименование, доколкото това е предвидено от закона или е уста- новено по обичай, в зависимост от цялостното ѝ(cid:65) тегло, при усло- вие че непосредствено следва списък на нейните съставки. Въпреки това този списък не е задължителен: a) когато сложната съставка съставлява по-малко от 25 % от крайния продукт; въпреки това тази разпоредба не се прилага в случай на добавки, предмет на разпоредбите на параграф 4, буква в); б) когато сложната съставка е храна, за която не се изисква спи- сък на съставките съгласно общностните правила. 9. Чрез дерогация от параграф 5, не е необходимо да се обозна- чава съдържанието на водата: a) когато водата се използва по време на производствения процес единствено за възстановяване на съставка, използвана в концентриран или изсушен вид; б) в случая на течна среда, която обикновено не се консумира. Член 7 1. Количеството на дадена съставка или на категория от съставки, използвани при производството или приготвянето на храна, се обявява в съответствие с настоящия член. 2. Обозначението, посочено в параграф 1, е задължително: a) когато съставката или категорията от съответните съставки се съдържа в търговското наименование на храната или обикно- вено е свързвано с това наименование от потребителя; или б) когато съставката или категорията от съответните съставки се подчертава в етикетирането с текст, картинно или графично изображение; или в) когато съставката или категорията от съответните съставки е основна за характеризирането на дадена храна и за отличаването ѝ(cid:65) от продукти, с които може да бъде объркана поради наименованието или външния си вид; или a) за съставка или категория от съставки: — чието нетно тегло след отцеждане е посочено в съответ- ствие с член 8, параграф 4, или — чието количество вече се изисква да бъде обявявано на етикетите съгласно общностните разпоредби, или — която се използва в малки количества за ароматизиране, или — която, въпреки че фигурира в търговското наименование на храната, не може да определи избора на потребителя в страната по продажба, тъй като изменението в количе- ството не е съществено за характеризирането на храната или не я отличава от подобни храни. Съгласно процеду- рата, предвидена в член 20, параграф 2, ще се реши, в слу- чай на съмнение, дали условията, посочени в това тире са изпълнени; б) когато специални общностни разпоредби определят точното количество на дадена съставка или на категория от съставки, без да предвиждат обявяването им на етикетите; в) в случаите, посочени в четвъртото и в петото тире на член 6, параграф 5; г) в случаите, определени в съответствие с процедурата, предви- дена в член 20, параграф 2. 4. Обозначеното количество, изразено в проценти, съответства на количеството на съставката или на съставките по време на тяхната употреба. От друга страна, общностните разпоредби могат да пред- видят изключения от този принцип за определени храни. Тези раз- поредби се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 20, параграф 2. 5. Обозначението, посочено в параграф 1, се съдържа във или непосредствено до търговското наименование на храната или в списъка на съставките във връзка с въпросната съставка или кате- гория от съставки. 6. Настоящият член се прилага, без да се накърняват общностните правила за обозначаване на хранителните съставки върху етикетите на храните. Член 8 1. Нетното количество на предварително опакованите храни се изразява: — в единици за обем за течни храни, — в единици за маса за останалите храни, като според случая се използват литър, сантилитър, милилитър, килограм или грам. Общностните разпоредби или при липсата на такива, национал- ните разпоредби, които се прилагат за някои определени храни, могат да се изключат от това правило. г) в случаите, определени в съответствие с процедурата, предви- дена в член 20, параграф 2. Процедурата, предвидена в член 19, се прилага за такива нацио- нални разпоредби. 14 BG Официален вестник на Европейския съюз 15/т. 6 2. а) Когато посочването на определен вид количество (например номинално количество, минимално количество, средно количество) е предвидено от общностните разпоредби или, при липсата на такива, от националните разпоредби, това количество е нетното количество по смисъла на настоящата директива. Без да се засяга нотификацията, предвидена в член 24, държавите-членки информират Комисията и другите държави-членки за всяка мярка, приета по силата на настоя- щата буква. б) Общностните разпоредби или, при липсата на такива, националните разпоредби могат да предвиждат други обо- значения за количество за някои конкретни храни, които са класифицирани в категории според количеството си. това не е решаващ фактор за покупката: вода, водни разтвори на соли, саламура, водни разтвори на хранителни киселини, оцет, водни разтвори на захари, водни разтвори на други подслаждащи вещества, плодови или зеленчукови сокове при плодовете и зеленчуците. Този списък може да се допълва съгласно процедурата, предвидена в член 20, параграф 2. Методите за проверка на нетното тегло след отцеждане се опреде- лят съгласно процедурата, предвидена в член 20, параграф 2. 5. Обозначаването на нетното количество не е задължително за храните: а) които са претърпели значителни загуби на техния обем или маса и които се продават на бройка или се претеглят в присъст- вието на купувача; Процедурата, предвидена в член 19, се прилага за национал- ните разпоредби. б) чието нетно количество е по-малко от 5 г или 5 мл; тази раз- поредба, обаче, не се прилага за подправки и билки. в) Когато предварително опакованата храна се състои от две или повече предварително опаковани храни, които съдър- жат същото количество от същия продукт, обозначаването на нетното количество се извършва, като се посочва нетното количество, което се съдържа във всяка отделна опаковка, и техният общ брой. Въпреки това тези обозначавания не са задължителни, когато отвън може ясно да се види и лесно да се преброи общият брой единични опаковки и когато отвън може да се види поне едно обозначение на нетното количество, което се съдържа във всяка отделна опаковка. г) Когато предварително опакованата храна се състои от две или повече единични опаковки, които не се разглеждат като единици за продажба, обозначаването на нетното коли- чество се извършва, като се посочва общото нетно коли- чество и общият брой единични опаковки. Общностните разпоредби или, при липсата на такива, националните раз- поредби могат да не предвиждат обозначаване на общия брой единични опаковки. Без да се засяга нотификацията, предвидена в член 24, държавите-членки информират Комисията и другите държави-членки за всяка мярка, приета по силата на настоя- щата точка. 3. По отношение на храните, които обикновено се продават на бройка, държавите-членки могат да не изискват задължителното обозначаване на нетното количество, с уговорката, че отвън ясно може да се види и лесно да се преброи броят на предметите, или ако това не е възможно, да се посочи на етикета. Без да се засяга нотификацията, предвидена в член 24, държавите- членки информират Комисията и другите държави-членки за всяка мярка, приета по силата на настоящия параграф. 4. Когато твърда храна се предлага в течна среда, нетното тегло на тази храна след отцеждане също се посочва на етикета. Общностните разпоредби или, при липсата на такива, национал- ните разпоредби, които се прилагат към някои храни, могат в изключителни случаи да определят гранични стойности, които са по-високи от 5 г или 5 мл, при условие че това не накърнява информацията за купувача. Без да се засяга нотификацията, предвидена в член 24, държавите- членки информират Комисията и другите държави-членки за всяка мярка, приета по силата на настоящия параграф. 6. Общностните разпоредби, посочени в параграф 1, втора али- нея, параграф 2, букви б) и г) и в параграф 5, втора алинея, се прие- мат в съответствие с процедурата, предвидена в член 20, параг- раф 2. Член 9 1. Срокът на минимална трайност на дадена храна е срокът, до който храната запазва своите специфични свойства при правилно съхранение. Той се обявява в съответствие с параграфи 2—5. 2. Той се посочва със следното обозначение: — „годен за употреба до…“, когато срокът включва указание за деня, — „годен за употреба до края на…“ в останалите случаи. 3. Обозначенията, посочени в параграф 2, се придружават: — или от самия срок, — или от указание на мястото, на което срокът е посочен върху етикета. Ако е необходимо, тези обозначения се допълват с описание на условията за съхранение, чието спазване позволява да се осигури посочената трайност. 4. Срокът се посочва ясно и последователно в ден, месец и година. По смисъла на настоящия параграф „течна среда“ са изброените по-долу продукти, евентуално в смеси между тях, както и когато са замразени или дълбоко замразени, доколкото течността е само допълнение към основните елементи на този продукт и поради Въпреки това за храните: — чиято трайност е по-малка от три месеца, е достатъчно да се посочат денят и месецът, 15/т. 6 BG Официален вестник на Европейския съюз 15 — чиято трайност е по-голяма от три месеца, но не повече от 18 Тези думи трябва да се придружават: месеца, е достатъчно да се посочат месецът и годината, — чиято трайност е по-голяма от 18 месеца, е достатъчно да се посочи годината. Условията и редът за посочване на срока могат да се уточнят съгла- сно процедурата, предвидена в член 20, параграф 2. 5. При спазване на общностните разпоредби, които изискват други начини за посочване на датата, не се изисква обозначаване на срока на трайност за: — пресни плодове и зеленчуци, включително картофи, които не са белени, нарязани или обработени по подобен начин. Това изключение не се прилага за покълналите семена и подобните продукти като бобови кълнове. — вина, ликьорени вина, шампанизирани вина, ароматични вина и подобни продукти, получени от плодове с изключение на грозде, и напитки, попадащи под кодове по КН 2206 00 91, 2206 00 93, 2206 00 99 и произвеждани от грозде и гроздова мъст, — напитки, съдържащи 10 обемни процента или повече алкохол, — безалкохолни напитки, плодови сокове, плодови нектари и алкохолни напитки в отделни бутилки от повече от пет литра, предназначени за заведения за обществено хранене, — тестени или сладкарски изделия, които според естеството на съдържанието си обикновено се консумират до 24 часа от про- изводството им, — оцет, — готварска сол, — твърда захар, — захарни изделия, състоящи се почти единствено от ароматизирани и/или оцветени захари, — дъвки и подобни дъвчащи продукти, — отделни порции сладолед. Член 10 1. За храните, които от микробиологична гледна точка са бързо развалящи се и поради това е вероятно след кратък период от време да представляват непосредствена опасност за здравето на човека, срокът на минимална трайност се заменя с краен срок за консумация. 2. Срокът трябва да се предшества от думите: — на испански: „fecha de caducidad“, — на датски: „sidste anvendelsesdato“, — на немски: „verbrauchen bis“, — на гръцки: „ανάλωση μέχρι“, — на английски: „use by“, — на френски: „à consommer jusqu’au“, — на италиански: „da consumare entro“, — на нидерландски: „te gebruiken tot“, — на португалски: „a consumir até“, — на фински: „viimeinen käyttöajankohta“, — на шведски: „sista förbrukningsdag“. — или от самия срок, или — от посочване на мястото, на което е обозначен срокът върху етикета. След тези сведения следва описание на условията за съхранение, които трябва да се спазват. 3. Срокът се посочва ясно и последователно в ден, месец и евен- туално година. 4. Съгласно процедурата, предвидена в член 20, параграф 2, в някои случаи може да се взема решение, дали са изпълнени усло- вията, предвидени в параграф 1. Член 11 1. Указанията за начина на употреба на дадена храна се посочват по такъв начин, че да позволят правилната употреба на тази храна. 2. Общностните разпоредби или, при липсата на такива, нацио- налните разпоредби могат да определят условията и реда, по който трябва се посочва начинът на употреба на някои храни. Процедурата, предвидена в член 19, се прилага за тези национални разпоредби. Общностните разпоредби, посочени в настоящия параграф, се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 20, параграф 2. Член 12 Правилата за обозначаване на обемния процент алкохол за продукти от позиции 22. 04 и 22. 05 от Общата митническа тарифа, са определени от специалните общностни разпоредби, които се прилагат за тях. За останалите напитки, съдържащи повече от 1,2 обемни процента алкохол, те са определени съгласно процедурата, предвидена в член 20, параграф 2. Член 13 1. а) Когато храните са предварително опаковани, обозначенията, предвидени в член 3 и в член 4, параграф 2, се изписват върху опаковката или върху етикет, прикрепен към нея. б) Независимо от буква а) и без да се засягат общностните раз- поредби за номиналните количества, когато предварително опакованите храни са: — предназначени за крайния потребител, но се продават на етап, предхождащ продажбата на крайния потребител, и когато този етап не е продажба на заведение за общест- вено хранене, — предназначени за доставка на заведение за обществено хранене, за да бъдат приготвени, преработени, разделяни или нарязани, 16 BG Официален вестник на Европейския съюз 15/т. 6 обозначенията, изисквани в член 3 и в член 4, параграф 2, могат да фигурират само в търговските документи за тези храни, когато е гарантирано, че тези документи, съдържащи всички обозначения на етикетирането, придружават хра- ните, за които се отнасят, или са изпратени преди или едно- временно с доставката. в) В случаите, посочени в буква б), обозначенията, предвидени в член 3, параграф 1 точки 1, 5 и 7, както и при необходи- мост предвидените в член 10, също се посочват на външната опаковка, в която храните се представят за продажба. 2. Обозначенията, предвидени в член 3 и в член 4, параграф 2, следва да са лесни за разбиране и да са отбелязани на видно място по такъв начин, че лесно да се виждат, ясно да се четат и да не се изтриват. В никакъв случай те не трябва да са скрити, покрити или разде- лени с друг текст или с картинно изображение. 3. Обозначенията, предвидени в член 3, параграф 1, точки 1, 4, 5 и 10, трябва да са разположени в едно зрително поле. Това изискване може да обхване и обозначенията, предвидени в член 4, параграф 2. 4. По отношение на стъклените бутилки, предназначени за пов- торна употреба, които са трайно маркирани и на които поради това не е поставен етикет, пръстен или яка, както и на опаковките или контейнерите, чиято най-голяма повърхност е с площ по-малка от 10 см2, трябва да се посочат само обозначенията, изброени в член 3, параграф 1, точки 1, 4 и 5. Параграф 3 не се прилага в този случай. 5. Ирландия, Нидерландия и Обединеното кралство могат да предвидят дерогирания на член 3, параграф 1 и на параграф 3 от настоящия член по отношение на млякото и млечните продукти, поставени в стъклени бутилки, предназначени за повторна упо- треба. Те информират Комисията за всяка мярка, приета по силата на първа алинея. Член 14 Когато храните се предлагат за продажба на крайния потребител или на заведенията за обществено хранене без предварителна опаковка, или когато храните се опаковат на мястото на продажба по искане на потребителя или се опаковат предварително за пряка продажба, държавите-членки определят условията и реда за посочване на обозначенията, предвидени в член 3 и в член 4, параграф 2. Те могат да решат да отпадне задължението за тези обозначения или за някои от тях, при условие че се гарантира информацията за купувача. Член 15 Настоящата директива не засяга разпоредбите на националните закони, които поради липсата на общностни разпоредби не регламентират толкова строго етикетирането на някои храните, представяни в луксозни опаковки, като например фигурки или сувенири. Член 16 1. Държавите-членки следят да се забрани на тяхна територия продажбата на храни, за които обозначенията, посочени в член 3 и в член 4, параграф 2, не се обявяват на лесно разбираем от пот- ребителя език, освен ако информацията за потребителя е осигурена посредством други мерки, определени съгласно процедурата, пред- видена в член 20, параграф 2, за едно или повече обозначения от етикетирането. 2. Държавата-членка, на чиято територия се продава продуктът, може да наложи при спазване на правилата на Договора, тези обо- значения от етикетирането да се изписват на един или повече езици, които тя определя измежду официалните езици на Общ- ността. 3. Параграфи 1 и 2 не изключват възможността обозначенията от етикетирането да се изписват на няколко езика. Член 17 Държавите-членки се въздържат от уточнения, излизащи извън рамките на предвиденото в членове 3—13, относно условията и реда, по които трябва да се посочват обозначенията, предвидени в член 3 и в член 4, параграф 2. Член 18 1. Държавите-членки не могат да забраняват търговията с храни, които съответстват на правилата, определени в настоящата дирек- тива, чрез прилагането на нехармонизирани национални разпо- редби, които регламентират етикетирането и представянето на някои храни или на храните изобщо. 2. Параграф 1 не се прилага за нехармонизираните национални разпоредби, приети поради съображения за: — защита на общественото здраве, — предотвратяване на измамата, при условие че тези разпоредби не възпрепятстват прилагането на определенията и правилата, постановени в настоящата директива, — защита правото на промишлена и търговска собственост, обо- значения за произход, наименования за произход и предотвра- тяване на нелоялната конкуренция. Член 19 В случаите на позоваване на настоящия член се прилага следната процедура, когато държава-членка прецени, че е необходимо да приеме ново законодателство. Комисията нотифицира Държавата-членка другите държави-членки за предвижданите мерки и посочва мотивите за това. Комисията провежда консултации с държавите-членки в рамките на Постоянния комитет по храните, създаден с Решение 69/414/ЕИО на Съвета (1), ако според нея тази консултация е полезна, или по искане на държава-членка. и Държавата-членка може да приема предвижданите мерки само след изтичането на три месеца от тази нотификация и при условие че становището на Комисията не е отрицателно. (1) ОВ L 291, 29. 11. 1969 г. , стр. 9. 15/т. 6 BG Официален вестник на Европейския съюз 17 В последния случай и преди изтичането на посочения по-горе срок Комисията открива процедурата, предвидена в член 20, параграф 2, с оглед да вземе решение дали предвидените мерки могат да се приложат чрез внасянето на съответни изменения, ако е необходимо. Член 24 Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива. Член 20 Член 25 1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по храните (наричан по-долу „Комитетът“). Настоящата директива отвъдморски департаменти. се прилага също и за френските 2. В случаите на позоваване на настоящия параграф се прилагат член 5 и член 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се спазват разпо- редбите на член 8 от него. Срокът, предвиден в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, е три месеца. 3. Комитетът приема свой процедурен правилник. Член 21 Член 26 1. Директива 79/112/ЕИО, изменена от директивите, посочени в приложение IV, част А, се отменя, без да отпадат задълженията на държавите-членки относно сроковете за транспониране, опреде- лени в приложение IV, част Б. 2. Позоваването на отменената директива се разглежда като позо- ваване на настоящата директива и се тълкува в съответствие с таб- лицата за съответствие в приложение V. Когато са необходими временни мерки за улесняване прилагането на настоящата директива, те се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 20, параграф 2. Член 27 Член 22 Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ(cid:65) в Официален вестник на Европейските общности. Настоящата директива не засяга общностните разпоредби, приети до 22 декември 1978 г. и отнасящи се до етикетирането и представянето на някои храни. Измененията, необходими за хармонизирането на тези разпоредби с правилата, въведени от настоящата директива, се решават в съответствие с процедурата, приложима за всяка от въпросните разпоредби. Член 28 Адресати на настоящата директива са държавите-членки. Съставено в Брюксел на 12 март 2000 година. Член 23 За Европейския парламент Настоящата директива не се прилага за продуктите, предназначени за износ извън Общността. Председател N. FONTAINE За Съвета Председател J. GAMA 18 BG Официален вестник на Европейския съюз 15/т. 6 ПРИЛОЖЕНИЕ 1 КАТЕГОРИИ ОТ СЪСТАВКИ, ЗА КОИТО НАИМЕНОВАНИЕТО НА КАТЕГОРИЯТА МОЖЕ ДА ЗАМЕСТИ СПЕЦИФИЧНОТО НАИМЕНОВАНИЕ Определение Обозначение Рафинирани масла с изключение на маслиново масло Рафинирани мазнини Смеси от брашна, получени от два или повече вида зърно „Масло“, заедно с: — или прилагателното „растително“, или „животинско“, според случая, или — обозначение за техния специфичен растителен или животински про- изход Прилагателното „втвърдено“ („хидрогенирано“) трябва да съпровожда наименованието на втвърденото масло „Мазнина“, заедно с: — прилагателното „растителна“, или „животинска“, според случая, или — обозначение за техния специфичен растителен или животински про- изход Прилагателното „втвърдена“ („хидрогенирана“) трябва да съпровожда наименованието на втвърдената мазнина „Брашно“, последвано от списък на видовете зърно, от които е било про- изведено, в низходящ ред по тегло Нишестета и нишестета модифицирани по физически или по ензимен път. „Нишесте“ Всички видове риба, когато рибата представлява съставка на храна и при условие че наименованието и представянето на такава храна не се отнася до специфичен вид риба Всички видове сирене, когато сиренето или сместа от сирена представлява съставка на друга храна и при условие че наименованието и представянето на храната не се отнася до определен вид сирене „Риба“ „Сирене“ Всички подправки, които не превишават 2 % от теглото на храната „Подправка/и“ или „смес от подправки“ Всички билки или части от билки, които не превишават 2 % от теглото на съответната храна „Билка/и“ или „смес/и от билки“ Всички видове материали, които се използват за производството на основи за дъвки „Основа за дъвки“ Всички видове изпечени и натрошени зърнени продукти Всички видове захароза Безводна декстроза или декстроза монохидрат Глюкозен сироп и безводен глюкозен сироп Всички видове млечни белтъци (казеини, казеинати и серумни белтъци) и смеси от тях „Галета“ „Захар“ „Декстроза“ „Глюкозен сироп“ „Млечни белтъчини“ Какаово масло като извлек или в пресован или рафиниран вид „Какаово масло“ Всички захаросани плодове, които не надвишават 10 % от теглото на хра- ната „Захаросани плодове“ Смеси от зеленчуци, които не надвишават 10 % от теглото на храната „Зеленчуци“ Всички видове вина, определени в Регламент (ЕО) № 1493/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно общата организация на пазара на вина (1) „Вино“ (1) ОВ L 179, 14. 7. 1999 г. , стр. 1. 15/т. 6 BG Официален вестник на Европейския съюз 19 ПРИЛОЖЕНИЕ II КАТЕГОРИИ ОТ СЪСТАВКИ, КОИТО ЗАДЪЛЖИТЕЛНО СЕ ОБОЗНАЧАВАТ ЧРЕЗ НАИМЕНОВАНИЕТО НА ТЯХНАТА КАТЕГОРИЯ, ПОСЛЕДВАНО ОТ ТЯХНОТО СПЕЦИФИЧНО НАИМЕНОВАНИЕ ИЛИ ЕО НОМЕР Оцветител Консервант Антиоксидант Емулгатор Сгъстител Желиращ агент Стабилизатор Овкусител Киселина Регулатор на киселинността Антислепващ агент Модифицирано нишесте (1) Подсладител Набухвател Антипенител Глазиращ агент Емулгаторна сол (2) Агент за обработка на брашна Втвърдител Влагозадържащ агент Пълнител Опаковъчен газ (1) Не е необходимо да се посочва специфичното наименование или номера ЕО. (2) Само за преработени сирена и продукти на основата на преработени сирена. 20 BG Официален вестник на Европейския съюз 15/т. 6 ПРИЛОЖЕНИЕ III ОБОЗНАЧАВАНЕ НА АРОМАТИЗАНТИТЕ В СПИСЪКА НА СЪСТАВКИТЕ 1. Ароматизантите се обозначават с термина „ароматизант/и“ или като се дава по-специфичното наименование или описание на ароматизанта. 2. Терминът „натурален“, както и всеки друг еднозначен термин може да се използва само за ароматизантите, чийто ароматичен компонент съдържа изключително ароматични вещества, определени в член 1, параграф 2, буква б), i) от Директива 88/388/ЕИО на Съвета от 22 юни 1988 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно ароматизантите, предназначени за влагане в храни, и изходните материали за тяхното производство (1), и/или за ароматичните заготовки, определени в член 1, параграф 2, буква в) от посочената по-горе директива. 3. Ако обозначението на ароматизанта съдържа препратка към растителното или животинското естество или произход на използуваните вещества, терминът „натурален“ както и всеки друг еднозначен термин могат да се използват, ензимни или микробиологични процеси, както и чрез традиционните методи за приготвяне на храни, изцяло или почти изцяло от храната или от източника на съответния ароматизант. е изолиран чрез подходящи физични, само ако ароматичният компонент (1) ОВ L 184, 15. 7. 1988 г. , стр. 61. Директива, изменена с Директива 91/71/ЕИО на Комисията (ОВ L 42, 15. 2. 1991 г. , стр. 25). 15/т. 6 BG Официален вестник на Европейския съюз 21 ПРИЛОЖЕНИЕ IV ЧАСТ А ОТМЕНЕНАТА ДИРЕКТИВА И НЕЙНИТЕ ПОСЛЕДВАЩИ ИЗМЕНЕНИЯ (посочена в член 26) Директива 79/112/ЕИО на Съвета (ОВ L 33, 8. 2. 1979 г. , стр. 1) Директива 85/7/ЕИО на Съвета (ОВ L 2, 3. 1. 1985 г. , стр. 22), само член 1, параграф 9 Директива 86/197/ЕИО на Съвета (ОВ L 144, 29. 5. 1986 г. , стр. 38) Директива 89/395/ЕИО на Съвета (ОВ L 186, 30. 6. 1989 г. , стр. 17) Директива 91/72/ЕИО на Комисията (ОВ L 42, 15. 2. 1991 г. , стр. 27) Директива 93/102/ЕО на Комисията (ОВ L 291, 25. 11. 1993 г. , стр. 14) Директива 95/42/ЕО на Комисията (ОВ L 182, 2. 8. 1995 г. , стр. 20) Директива 97/4/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 43, 14. 2. 1997 г. , стр. 21) СПИСЪК НА КРАЙНИТЕ СРОКОВЕ ЗА ТРАНСПОНИРАНЕ В НАЦИОНАЛНОТО ПРАВО (посочени в член 26) ЧАСТ Б Директива Краен срок за въвеждане Разрешаване на търговията с про- дукти, съответстващи на настоя- щата директива Забрана на търговията с продукти, несъответстващи на настоящата директива 22 декември 1980 г. 22 декември 1982 г. 79/112/ЕИО 85/7/ЕИО 86/197/ЕИО 89/395/ЕИО 91/72/ЕИО 93/102/ЕО 95/42/ЕО 97/4/ЕО 1 май 1988 г. 20 декември 1990 г. 30 юни 1992 г. 30 декември 1994 г. 1 януари 1995 г. 1 май 1989 г. 20 юни 1992 г. 1 януари 1994 г. 30 юни 1996 г. 14 август 1998 г. 14 февруари 2000 г. 22 BG Официален вестник на Европейския съюз 15/т. 6 ПРИЛОЖЕНИЕ V ТАБЛИЦА ЗА СЪОТВЕТСТВИЕ Директива 79/112/ЕИО Настоящата директива Член 1 Член 2 Член 3, параграф 1, точка 1 Член 3, параграф 1, точка 2 Член 3, параграф 1, точка 2а Член 3, параграф 1, точка 3 Член 3, параграф 1, точка 4 Член 3, параграф 1, точка 5 Член 3, параграф 1, точка 6 Член 3, параграф 1, точка 7 Член 3, параграф 1, точка 8 Член 3, параграф 1, точка 9 Член 3, параграфи 2 и 3 Член 4 Член 5 Член 6, параграфи 1, 2 и 3 Член 6, параграф 4, букви а) и б) Член 6, параграф 4, буква в), i) Член 6, параграф 4, буква в), ii), първо тире Член 6, параграф 4, буква в), ii), второ тире Член 6, параграф 4, буква г) Член 6, параграф 5, буква а) Член 6, параграф 5, буква б) Член 6, параграф 6 Член 6, параграф 7, първа алинея Член 6, параграф 7, втора алинея, първо и второ тире Член 6, параграф 8 Член 7 Член 8, параграфи от 1 до 5 Член 8, параграф 6 Член 8, параграф 7 Член 9, параграфи от 1 до 4 Член 9, параграф 5 Член 9, параграф 6 Член 9а Член 10 Член 10а Член 11, параграф 1 и 2 Член 11, параграф 3, буква а) Член 11, параграф 3, буква б) Член 11, параграф 4 Член 11, параграф 5 Член 11, параграф 6 Член 11, параграф 7 Членове 12 и 13 Член 13а Член 14 и 15 Член 16, точка 1 Член 16, точка 2 Член 17, първи параграф Член 17, втори, трети, четвърти и пети параграф Член 1 Член 2 Член 3, параграф 1, точка 1 Член 3, параграф 1, точка 2 Член 3, параграф 1, точка 3 Член 3, параграф 1, точка 4 Член 3, параграф 1, точка 5 Член 3, параграф 1, точка 6 Член 3, параграф 1, точка 7 Член 3, параграф 1, точка 8 Член 3, параграф 1, точка 9 Член 3, параграф 1, точка 10 Член 3, параграфи 2 и 3 Член 4 Член 5 Член 6, параграфи 1, 2 и 3 Член 6, параграф 4, букви а) и б) Член 6, параграф 4, буква в), i) Член 6, параграф 4, буква в), ii) Член 6, параграф 4, буква в), iii) Член 6, параграф 4, буква г) Член 6, параграф 5 Член 6, параграф 6 Член 6, параграф 7 Член 6, параграф 8, първа алинея Член 6, параграф 8, втора алинея, букви а) и б) Член 6, параграф 9 Член 7 Член 8, параграфи от 1 до 5 — Член 8, параграф 6 Член 9, параграфи от 1 до 4 — Член 9, параграф 5 Член 10 Член 11 Член 12 Член 13, параграфи 1 и 2 Член 13, параграф 3 — Член 13, параграф 4 — Член 13, параграф 5, първа алинея Член 13, параграф 5, втора алинея Членове 14 и 15 Член 16 Член 17 и 18 — Член 19 Член 20, параграф 1 Член 20, параграф 2 15/т. 6 BG Официален вестник на Европейския съюз 23 Директива 79/112/ЕИО Настоящата директива Член 18 Член 19, 20 и 21 Член 22, параграфи 1, 2 и 3 Член 22, параграф 4 Член 23 Член 24 Член 25 Член 26 — — — Приложение I Приложение II Приложение III — — — Членове 21, 22 и 23 — Член 24 — Член 25 — — Член 26 Член 27 Член 28 Приложение I Приложение II Приложение III Приложение IV Приложение V


title: Besluit van de Raad van 20 maart 2000 tot wijziging van Besluit 94/942/GBVB betreffende het gemeenschappelijk optreden ten aanzien van de controle op de uitvoer van goederen voor tweeërlei gebruik

eurovoc_concepts:
EU control
customs regulations
export licence
export policy
military equipment
technology transfer

formats: html pdf print

text: 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 82/1 (Besluiten aangenomen krachtens titel V van het Verdrag betreffende de Europese Unie) BESLUIT VAN DE RAAD van 20 maart 2000 tot wijziging van Besluit 94/942/GBVB betreffende het gemeenschappelijk optreden ten aanzien van de controle op de uitvoer van goederen voor tweeërlei gebruik (2000/243/GBVB) DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE, Gelet op het Verdrag betreffende de Europese Unie, inzonder- heid op artikel 13, Gelet op de algemene richtsnoeren van de Europese Raad van Lissabon van 26 en 27 juni 1992, regeling voor de controle op de uitvoer van goederen voor tweeërlei gebruik (2), worden vervangen door de aangehechte bijlagen I tot en met V. Artikel 2 Overwegende hetgeen volgt: Dit besluit treedt in werking op de dag van zijn bekendmaking. (1) De lijst van goederen voor tweeërlei gebruik in bijlage I en bijlage IV van Besluit 94/942/GBVB (1) moet worden gewijzigd teneinde rekening te houden met de verbin- tenissen die lidstaten in internationale gremia zijn aange- gaan. Het is van toepassing vanaf de dertigste dag volgende op die van zijn bekendmaking. Artikel 3 (2) Met het oog op de duidelijkheid moeten de verschillende teksten in één tekst worden samengebracht, Dit besluit wordt bekendgemaakt in het Publicatieblad. BESLUIT: Gedaan te Brussel, 20 maart 2000. Artikel 1 De bijlagen I tot en met V van Besluit 94/942/GBVB, bedoeld in Verordening (EG) nr. 3381/94 van de Raad van 19 december 1994 tot instelling van een communautaire Voor de Raad De voorzitter J. GAMA (1) PB L 367 van 31. 12. 1994, blz. 8. Besluit laatstelijk gewijzigd bij Besluit 1999/193/GBVB (PB L 73 van 19. 3. 1999, blz. 1). (2) PB L 367 van 31. 12. 1994, blz. 1. Verordening gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 837/95 (PB L 90 van 21. 4. 1995, blz. 1). 2 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 BIJLAGE 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 3 4 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 5 6 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 7 8 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 9 10 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 11 12 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 13 14 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 15 16 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 17 18 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 19 20 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 21 22 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 23 24 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 25 26 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 27 28 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 29 30 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 31 32 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 33 34 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 35 36 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 37 38 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 39 40 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 41 42 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 43 44 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 45 46 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 47 48 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 49 50 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 51 52 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 53 54 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 55 56 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 57 58 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 59 60 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 61 62 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 63 64 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 65 66 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 67 68 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 69 70 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 71 72 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 73 74 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 75 76 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 77 78 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 79 80 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 81 82 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 83 84 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 85 86 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 87 88 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 89 90 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 91 92 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 93 94 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 95 96 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 97 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 99 100 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 101 102 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 103 104 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 105 106 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 107 108 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 109 110 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 111 112 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 113 114 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 115 116 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 117 118 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 119 120 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 121 122 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 123 124 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 125 126 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 127 128 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 129 130 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 131 132 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 133 134 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 135 136 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 137 138 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 139 140 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 141 142 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 143 144 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 145 146 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 147 148 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 149 150 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 151 152 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 153 154 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 155 156 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 157 158 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 159 160 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 161 162 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 163 164 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 165 166 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 167 168 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 169 170 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 171 172 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 173 174 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 175 176 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 177 178 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 179 180 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 181 182 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 183 184 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 185 186 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 187 188 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 189 190 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 191 192 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 193 194 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 195 196 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 197 198 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 199 200 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 201 202 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000 1. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 203 204 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 4. 2000


title: Der Europass-Berufsbildung : Sofortiger Start.

eurovoc_concepts:
document
free movement of persons
vocational training


title: Europass-utbildning : Klart för avgång.


title: 2000/244/EC: Council Decision of 20 March 2000 amending Decision 97/787/EC providing exceptional financial assistance for Armenia and Georgia in order to extend it to Tajikistan

eurovoc_concepts:
Armenia
EU aid
Georgia
Tajikistan
financial aid

text: 28. 3. 2000 EN Official Journal of the European Communities L 77/11 II (Acts whose publication is not obligatory) COUNCIL COUNCIL DECISION of 20 March 2000 amending Decision 97/787/EC providing exceptional financial assistance for Armenia and Georgia in order to extend it to Tajikistan (2000/244/EC) THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION, Having regard to the Treaty establishing the European Community, and in particular Article 308 thereof, Having regard to the proposals from the Commission, Having regard to the opinion of the European Parliament (1), Whereas: (1) (2) (3) (4) (5) Council Decision 97/787/EC provides exceptional finan- cial assistance for Armenia and Georgia (2). In parallel with its Decision to provide exceptional financial assistance for Armenia and Georgia, the Council agreed also to consider a similar operation for Tajikistan once circumstances allowed. Tajikistan is undertaking fundamental political and economic reforms and is making substantial efforts to implement a market economy model. In view of the initial results, particularly in terms of growth and control of inflation, these reforms should be continued with the primary aim of improving people's living conditions and creating jobs. Trade, commercial and economic links are expected to develop between the Community and Tajikistan. Tajiki- stan is eligible for a Partnership and Cooperation Agree- ment with the European Communities and their Member States and has formally requested to benefit from such an agreement as soon as possible. (6) (7) (8) (9) (10) (11) (12) Tajikistan agreed with the International Monetary Fund (IMF) in June 1998 on a three-year enhanced structural adjustment facility. The Tajik authorities have formally undertaken to settle fully their outstanding financial obligations towards the Community and Tajikistan secures a minimum servicing of outstanding Community claims. The Tajik authorities have formally requested excep- tional financial support from the Community. Tajikistan is a low-income country and is facing particu- larly critical economic, social and political circum- stances. This country is eligible for highly concessional loans from the World Bank and the IMF. Concessional financial assistance from the Community in the form of a mix of a long-term loan and straight grants is an appropriate measure to help the beneficiary juncture. country at this critical This assistance, both the loan and the grant component, is highly exceptional and therefore in no way constitutes a precedent. The inclusion of a grant component in this assistance is without prejudice to the powers of the budgetary authority. (13) This assistance should be managed by the Commission. (1) Opinion delivered on 17 December 1999 (not yet published in the Official Journal). (2) OJ L 322, 25. 11. 1997, p. 37. (14) The Commission is to ensure that financial assistance is used in accordance with the rules of budgetary control. L 77/12 EN Official Journal of the European Communities 28. 3. 2000 (15) (16) (17) In implementing this Decision, the Commission will take due account of progress made in the Inter-Tajik peace process and, in the holding of elections under acceptable conditions. in particular, The Commission consulted the Economic and Financial Committee before submitting its proposal. The Treaty does not provide, for the adoption of this Decision, powers other than those of Article 308, HAS DECIDED AS FOLLOWS: Sole Article Decision 97/787/EC is hereby amended as follows: 1. Article 1(1) to (3) shall be replaced by the following: The Community shall make available to Armenia, in ‘1. Georgia and Tajikistan exceptional financial assistance, the form of long-term loans and straight grants. The total loan component of 2. this assistance shall amount to a maximum principal of EUR 245 million, with a maximum maturity of 15 years and a grace period of 10 years. To this end, the Commission shall be empowered to borrow, on behalf of the necessary resources that will be placed at the disposal of the benefi- ciary countries in the form of loans. the Community, The grant component of this assistance shall consist of 3. an amount of up to EUR 130 million during the 1997 to 2004 period, with a maximum of EUR 24 million annually. The grants shall be made available in so far as the net debtor position of the beneficiary countries towards the Community has been reduced, as a rule, by at leat a similar amount. ’ 2. Article 3(1) shall be replaced by the following: ‘1. Subject to the provisions of Article 1(4) and Article 2, the total amount of the loan offered to each country shall be made available by the Commission in parallel with the first instalments of the grants. The remainder of the grant component of the assistance shall be made available by the Commission in successive instalments, subject to the same provisions. ’ 3. Article 5(2) shall be replaced by the following text: ‘2. Before 31 December 2004, the Council shall examine the application of this Decision to that date on the basis of a comprehensive report by the Commission, which shall also be submitted to the European Parliament. ’ Done at Brussels, 20 March 2000. For the Council The President J. GAMA


title: 2000/529/ΕΚ: Απόφαση του Ευρωπαϊκού Οργανισμού Περιβάλλοντος, της 20ής Μαρτίου 2000, για καθορισμό κώδικα καλής υπηρεσιακής συμπεριφοράς

eurovoc_concepts:
European Environment Agency
code of conduct

text: 26. 8. 2000 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων L 216/15 II (Πράξεις για την ισχύ των οποίων δεν απαιτείται δηµοσίευση) ΕΥΡΩΠΑΪΚΗ ΥΠΗΡΕΣΙΑ ΠΕΡΙΒΑΛΛΟΝΤΟΣ ΑΠΟΦΑΣΗ ΤΟΥ ΕΥΡΩΠΑΪΚΟΥ ΟΡΓΑΝΙΣΜΟΥ ΠΕΡΙΒΑΛΛΟΝΤΟΣ της 20ής Μαρτίου 2000 για καθορισµό κώδικα καλής υπηρεσιακής συµπεριφοράς (2000/529/ΕΚ) Ο ΕΥΡΩΠΑΪΚΟΣ ΟΡΓΑΝΙΣΜΟΣ ΠΕΡΙΒΑΛΛΟΝΤΟΣ, Έχοντας υπόψη: λαµβάνονται όσο το δυνατόν πιο ανοικτά και όσο το δυνατόν εγγύτερα στους πολίτες. τις διατάξεις της συνθήκης του Άµστερνταµ περί ανοικτού πνεύµα- τος, και ιδίως το άρθρο 1 της συνθήκης για την Ευρωπαϊκή Ένωση και το άρθρο 21 της συνθήκης ΕΚ, Η Ευρωπαϊκή Επιτροπή επιδιώκει επιπλέον την αναδιοργάνωση των διοικητικών διαδικασιών της Κοινότητας προκειµένου να εφαρµόσει πλήρως το πνεύµα του κώδικα. την πρωτοβουλία που ανέλαβε ο Roy Perry, εισηγητής της έκθεσης της επιτροπής προσφυγών σχετικά µε τις δικές του δραστηριότητες κατά την περίοδο 1996-1997 (1), απευθύνοντας έκκληση για τη σύνταξη κώδικα καλής υπηρεσιακής συµπεριφοράς, Προκειµένου να έλθει η διοίκηση εγγύτερα στους πολίτες και να εξασφαλισθεί καλύτερη ποιότητα διοίκησης, πρέπει να εγκριθεί κώδικας που να περιέχει τις βασικές αρχές καλής υπηρεσιακής συµπεριφοράς των υπαλλήλων κατά τις επαφές τους µε το κοινό. το ψήφισµα του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου της 16ης Ιουλίου 1998 για την ετήσια έκθεση σχετικά µε τις δραστηριότητες του Ευρωπαίου ∆ιαµεσολαβητή κατά το 1997 (C4-0270/98) (2), την έρευνα που διεξήγαγε ο Ευρωπαίος ∆ιαµεσολαβητής µε δική του πρωτοβουλία όσον αφορά την ύπαρξη και τη δανατότητα πρόσβασης του κοινού, στα διάφορα θεσµικά και λοιπά όργανα της Κοινότητας, σε έναν κώδικα καλής υπηρεσιακής συµπεριφοράς των υπαλλήλων στο πλαίσιο των σχέσεών τους µε το κοινό, το ψήφισµα του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου της 15ης Απριλίου 1999 για την ετήσια έκθεση σχετικά µε τις δραστηριότητες του Ευρωπαίου ∆ιαµεσολαβητή κατά το 1998 (C4-0138/99), τον υφιστάµενο κώδικα συµπεριφοράς σχετικά µε την πρόσβαση του κοινού στα έγγραφα της Επιτροπής, ο οποίος περιλαµβάνεται στην απόφαση 94/90/ΕΚΑΧ, ΕΚ, Ευρατόµ (3), Εκτιµώντας τα ακόλουθα: Η συνθήκη του Άµστερνταµ εισήγαγε ρητά την έννοια του ανοι- κτού πνεύµατος στη συνθήκη για την Ευρωπαϊκή Ένωση, αναφέρο- ντας ότι η εν λόγω πρώτη συνθήκη διανοίγει νέα φάση στη διαδικα- σία µιας διαρκώς στενότερης ένωσης, στην οποία οι αποφάσεις (1) A4-0190/97. (2) ΕΕ C 292 της 21. 9. 1998, σ. 168. (3) ΕΕ L 46 της 18. 2. 1994, σ. 58. Ένας τέτοιος κώδικας είναι χρήσιµος τόσο για τους υπαλλήλους και το λοιπό προσωπικό, εφόσον θα τους πληροφορεί λεπτοµερώς σχετικά µε τους κανόνες που οφείλουν να τηρούν κατά τις επαφές τους µε το κοινό, όσο και για τους πολίτες, εφόσον θα τους παρέχει πληροφορίες σχετικά µε το πρότυπο συµπεριφοράς που δικαιούνται να αναµένουν κατά τις επαφές τους µε τις διοικητικές υπηρεσίες της Κοινότητας. Ένας τέτοιος κώδικας µπορεί να είναι αποτελεσµατικός µόνον εφό- σον αποτελέσει δηµόσια προσπελάσιµο έγγραφο για τους πολίτες, και εποµένως δηµοσιευθεί υπό µορφή απόφασης όπως η ανωτέρω αναφερθείσα απόφαση σχετικά µε την πρόσβαση του κοινού στα έγγραφα της Επιτροπής. Το Κοινοβούλιο, στα ψηφίσµατά του αριθ. C4-0270/98 και C4-0138/99, χαιρέτισε την πρωτοβουλία για τη σύνταξη κώδικα καλής υπηρεσιακής συµπεριφοράς των ευρωπαϊκών θεσµικών και λοιπών οργάνων, και υπογράµµισε την επιτακτική ανάγκη για την κατάρτιση του εν λόγω κώδικα το συντοµότερο δυνατόν. Το Κοινοβούλιο τόνισε επίσης ότι είναι σηµαντικό ο εν λόγω κώδικας να είναι κατά το δυνατόν πανοµοιότυπος για όλα τα ευρωπαϊκά θεσµικά και λοιπά όργανα, να είναι προσπελάσιµος σε όλους τους ευρωπαίους πολίτες, και να δηµοσιευθεί στην Επίσηµη Εφηµερίδα. L 216/16 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων 26. 8. 2000 Θεωρώντας επίσης ως ειδική νοµική βάση του παρόντος κώδικα συµπεριφοράς τον κανονισµό (ΕΟΚ) αριθ. 1210/90 του Συµβου- λίου, της 7ης Μαΐου 1990, για την ίδρυση του Ευρωπαϊκού Οργανισµού Περιβάλλοντος και του ευρωπαϊκού δικτύου πληρο- φοριών και παρατηρήσεων, ο οποίος τροποποιήθηκε τελευταία από τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 933/1999 και ιδίως το άρθρο 17: «Το προσωπικό του οργανισµού υπόκειται στους κανονισµούς και στις ρυθµίσεις που ισχύουν για τους υπαλλήλους και το λοιπό προσω- πικό των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων», τον «κανονισµό υπηρεσιακής καταστάσεως και το καθεστώς που εφαρµόζεται επί του λοιπού προσωπικού των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων», καθώς και την απόφαση του διοικητικού συµβουλίου του Ευρωπαϊκού Οργανισµού Περι- βάλλοντος για την πρόσβαση του κοινού στα έγγραφα του ΕΟΠ της 21ης Μαρτίου 1997 (4). Θεωρώντας, εποµένως, ότι είναι επιθυµητό να θεσπιστεί κώδικας που να διέπει τις αρχές της καλής υπηρεσιακής συµπεριφοράς, τις οποίες οφείλουν να τηρούν οι υπάλληλοι του ΕΟΠ στο πλαίσιο των σχέσεών τους µε το κοινό, και ο εν λόγω κώδικας να τεθεί στη διάθεση του κοινού, ΑΠΟΦΑΣΙΖΕΙ: Άρθρο 1 Γενική διάταξη Στις σχέσεις του µε το κοινό, το προσωπικό του Ευρωπαϊκού Οργανισµού Περιβάλλοντος τηρεί τις αρχές που παρατίθενται στην παρούσα απόφαση και συνιστούν τον κώδικα καλής υπηρεσιακής συµπεριφοράς, εφεξής «ο κώδικας». Άρθρο 2 Πεδίο εφαρµογής όσον αφορά τα πρόσωπα 1. Ο κώδικας εφαρµόζεται σε όλους τους υπαλλήλους και το λοιπό προσωπικό στο οποίο εφαρµόζεται ο κανονισµός υπηρε- σιακής κατάστασης και το καθεστώς απασχόλησης του λοιπού προσωπικού, όσον αφορά τις σχέσεις τους µε το κοινό. Εφεξής µε τον όρο «υπάλληλος» νοούνται τόσο οι υπάλληλοι όσο και το λοιπό προσωπικό. 2. Ο Ευρωπαϊκός Οργανισµός Περιβάλλοντος θα λάβει τα ανα- γκαία µέτρα προκειµένου να εξασφαλίσει ότι οι διατάξεις που παρατίθενται στον παρόντα κώδικα εφαρµόζονται επίσης σε άλλα πρόσωπα που εργάζονται για λογαριασµό του, όπως απασχολούµε- νοι βάσει συµβάσεων ιδιωτικού δικαίου, εµπειρογνώµονες σε από- σπαση από τις εθνικές δηµόσιες διοικήσεις και ασκούµενοι. 3. Με τον όρο «κοινό» νοούνται φυσικά και νοµικά πρόσωπα, είτε αυτά έχουν την κατοικία τους ή την επίσηµη έδρα τους σε κράτος µέλος είτε όχι. Άρθρο 3 Υλικό πεδίο εφαρµογής Ο παρών κώδικας περιέχει τις γενικές αρχές καλής υπηρε- 1. σιακής συµπεριφοράς, οι οποίες εφαρµόζονται σε όλες τις σχέσεις των υπαλλήλων του Ευρωπαϊκού Οργανισµού Περιβάλλοντος µε το κοινό, εκτός εάν αυτές διέπονται από ειδικές διατάξεις. (4) ΕΕ C 282 της 18. 9. 1997, σ. 5. Οι αρχές που παρατίθενται στον παρόντα κώδικα δεν εφαρ- 2. µόζονται στις σχέσεις του Ευρωπαϊκού Οργανισµού Περιβάλλοντος µε τους υπαλλήλους του. Οι εν λόγω σχέσεις διέπονται από τον κανονισµό υπηρεσιακής κατάστασης. Άρθρο 4 Νοµιµότητα Ο υπάλληλος ενεργεί σύµφωνα µε το δίκαιο και εφαρµόζει τους κανόνες και τις διαδικασίες που ορίζει η κοινοτική νοµοθεσία. Ιδιαίτερα, ο υπάλληλος µεριµνά προκειµένου οι αποφάσεις που επηρεάζουν δικαιώµατα ή συµφέροντα ατόµων να έχουν νοµική βάση και σύννοµο περιεχόµενο. Άρθρο 5 Απουσία διακρίσεων Κατά τη διεκπεραίωση αιτηµάτων του κοινού και κατά τη 1. λήψη αποφάσεων, ο υπάλληλος εξασφαλίζει την τήρηση της αρχής της ίσης µεταχείρισης. Οι ανήκοντες στο κοινό που ευρίσκονται στην ίδια κατάσταση τυγχάνουν παρόµοιας µεταχείρισης. 2. Εάν υπάρξει τυχόν διαφορά στη µεταχείριση, ο υπάλληλος εξασφαλίζει ότι αυτή δικαιολογείται από τα αντικειµενικά χαρακτη- ριστικά της συγκεκριµένης υπόθεσης. Ο υπάλληλος αποφεύγει ιδίως οποιαδήποτε αδικαιολόγητη 3. διάκριση µεταξύ των προσώπων που ανήκουν στο κοινό, η οποία βασίζεται στην εθνικότητα, το φύλο, τη φυλετική ή εθνοτική καταγωγή, τη θρησκεία ή τις πεποιθήσεις, τη µειονεξία, την ηλικία ή τον γενετήσιο προσανατολισµό. Άρθρο 6 Αναλογικότητα Κατά τη λήψη αποφάσεων, ο υπάλληλος εξασφαλίζει ότι τα 1. µέτρα που λαµβάνονται είναι ανάλογα προς τον επιδιωκόµενο στόχο. Ο υπάλληλος αποφεύγει ιδίως την περιστολή των δικαιω- µάτων των πολιτών ή την επιβολή επιβαρύνσεων σε αυτούς, όταν οι εν λόγω περιορισµοί ή επιβαρύνσεις δεν διέπονται από εύλογη σχέση µε τον σκοπό της επιδιωκόµενης ενέργειας. 2. Κατά τη λήψη αποφάσεων, ο υπάλληλος οφείλει να επιτυγχά- νει θεµιτή ισορροπία µεταξύ των συµφερόντων των ιδιωτών και του γενικού δηµόσιου συµφέροντος. Άρθρο 7 Απουσία κατάχρησης εξουσίας Οι εξουσίες ασκούνται αποκλειστικά για τους σκοπούς για τους οποίους παρέχονται από τις σχετικές διατάξεις. Ο υπάλληλος απο- φεύγει ιδίως να χρησιµοποιεί τις εν λόγω εξουσίες για σκοπούς οι οποίοι δεν έχουν νοµική βάση ή δεν υπαγορεύονται από κανένα δηµόσιο συµφέρον. Άρθρο 8 Αµεροληψία και ανεξαρτησία 1. Ο υπάλληλος είναι αµερόληπτος και ανεξάρτητος. Ο υπάλλη- λος απέχει από αυθαίρετες ενέργειες που επηρεάζουν δυσµενώς πρόσωπα ανήκοντα στο κοινό, καθώς και από οποιαδήποτε διακρι- τική µεταχείριση για οποιονδήποτε λόγο. 26. 8. 2000 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων L 216/17 Ο υπάλληλος δεν λαµβάνει υπόψη κανενός είδους εξωτερική 2. επιρροή, συµπεριλαµβανοµένων των πολιτικών επιρροών, ούτε άγε- ται από προσωπικά συµφέροντα. Άρθρο 14 Απόδειξη παραλαβής και αναφορά του αρµοδίου υπαλλήλου 3. Ο υπάλληλος απέχει από τη λήψη απόφασης για θέµα που αφορά ίδια συµφέροντα ή εκείνα της οικογένειάς του, των συγ- γενών, φίλων και γνωστών του. 1. Για κάθε επιστολή ή παράπονο προς τον Οργανισµό εκδίδεται απόδειξη παραλαβής εντός δύο εβδοµάδων, εκτός εάν εντός της περιόδου αυτής είναι δυνατόν να αποσταλεί ουσιαστική απάντηση. Άρθρο 9 Αντικειµενικότητα Κατά τη λήψη αποφάσεων, ο υπάλληλος λαµβάνει υπόψη τους ουσιαστικούς παράγοντες και τους σταθµίζει κατάλληλα στην από- φασή του, αποκλείοντας παράλληλα από την εξέτασή του οποιοδή- ποτε άσχετο στοιχείο. 2. Η απάντηση ή η απόδειξη παραλαβής αναφέρει το ονοµα- τεπώνυµο και τον αριθµό τηλεφώνου του υπαλλήλου ο οποίος ασχολείται µε το θέµα, καθώς και την υπηρεσία στην οποία ανήκει. 3. ∆εν απαιτείται να σταλεί απόδειξη παραλαβής ή απάντηση σε επιστολές ή παράπονα που κρίνονται καταχρηστικά λόγω του υπέρ- µετρου αριθµού τους ή εξαιτίας του επαναληπτικού ή άσκοπου χαρακτήρα τους. Άρθρο 15 Άρθρο 10 Θεµιτές προσδοκίες και συνέπεια Υποχρέωση διαβίβασης αρµόδια υπηρεσία του στην Οργανισµού 1. Ο υπάλληλος είναι συνεπής όσον αφορά την υπηρεσιακή συµπεριφορά του καθώς και τις διοικητικές ενέργειες του Ευρωπαϊ- κού Οργανισµού Περιβάλλοντος. Ο υπάλληλος τηρεί τις συνήθεις διοικητικές διαδικασίες του Ευρωπαϊκού Οργανισµού, εκτός εάν υπάρχουν βάσιµοι λόγοι απόκλισης από τις διαδικασίες αυτές σε µεµονωµένες περιπτώσεις. 1. Εάν επιστολή ή παράπονο προς τον Ευρωπαϊκό Οργανισµό Περιβάλλοντος αποστέλλεται ή διαβιβάζεται σε πρόγραµµα ή µονάδα που δεν έχει αρµοδιότητα να ασχοληθεί µε το θέµα, οι υπηρεσίες του µεριµνούν προκειµένου ο φάκελος να διαβιβασθεί χωρίς καθυστέρηση στην αρµόδια υπηρεσία του Ευρωπαϊκού Οργα- νισµού Περιβάλλοντος. 2. Ο υπάλληλος σέβεται τις θεµιτές και εύλογες προσδοκίες τις οποίες τρέφουν τα πρόσωπα που ανήκουν στο κοινό µε βάση το πώς έχει ενεργήσει ο Ευρωπαϊκός Οργανισµός Περιβάλλοντος κατά το παρελθόν. 2. Η υπηρεσία η οποία έλαβε αρχικά την επιστολή ή το παρά- πονο ειδοποιεί τον συντάκτη γι’ αυτή τη διαβίβαση, αναφέροντας το ονοµατεπώνυµο και τον αριθµό τηλεφώνου του υπαλλήλου στον οποίο διαβιβάστηκε ο φάκελος. Άρθρο 11 ∆ικαιοσύνη Ο υπάλληλος ενεργεί δίκαια και λογικά. Άρθρο 12 Ευγένεια 1. Ο υπάλληλος οφείλει να είναι ευσυνείδητος, ευπρεπής, ευγενής και προσιτός στις σχέσεις µε το κοινό. Όταν απαντά σε επιστολές, τηλεφωνήµατα ή ηλεκτρονικά µηνύµατα, προσπαθεί, στο µέτρο του δυνατού, να προσφέρει βοήθεια και να απαντά στα ερωτήµατα που τίθενται. Εάν ο υπάλληλος δεν είναι υπεύθυνος για το συγκεκριµένο 2. θέµα, παραπέµπει τον πολίτη στον αρµόδιο υπάλληλο. 3. Εάν διαπραχθεί σφάλµα το οποίο επηρεάζει αρνητικά τα δικαιώµατα ή τα συµφέροντα προσώπου ανήκοντας στο κοινό, ο υπάλληλος ζητά συγγνώµη γι’ αυτό. 3. Εάν επιστολή ή παράπονο αποστέλλεται στον Ευρωπαϊκό Οργανισµό Περιβάλλοντος χωρίς ο ίδιος να έχει αρµοδιότητα να ασχοληθεί µε το θέµα, οι υπηρεσίες του µεριµνούν προκειµένου η εν λόγω επιστολή να διαβιβασθεί στον αρµόδιο ευρωπαϊκό φορέα και να ενηµερωθεί ο αποστολέας σχετικά µε το πρόσωπο στο οποίο διαβιβάστηκε ο φάκελος. Άρθρο 16 ∆ικαίωµα ακρόασης και έκφρασης άποψης 1. Σε περιπτώσεις που αφορούν τα δικαιώµατα ή τα συµφέρο- ντα ατόµων, ο υπάλληλος µεριµνά, σε κάθε στάδιο της διαδικασίας για τη λήψη απόφασης, ώστε να γίνονται σεβαστά τα δικαιώµατα της υπεράσπισης. 2. Κάθε πρόσωπο ανήκον στο κοινό έχει το δικαίωµα, σε περιπτώσεις που πρόκειται να ληφθεί απόφαση που θίγει τα δικαιώ- µατα ή τα συµφέροντά του, να υποβάλει γραπτά σχόλια και, εάν παραστεί ανάγκη, να προβαίνει σε προφορικές παρατηρήσεις προ- τού ληφθεί η απόφαση. Άρθρο 17 Άρθρο 13 Εύλογη προθεσµία για τη λήψη αποφάσεων Απάντηση σε επιστολές στη γλώσσα του πολίτη Ο υπάλληλος µεριµνά ώστε κάθε πολίτης της Ένωσης ή κάθε πρόσωπο ανήκον στο κοινό που απευθύνεται γραπτώς στον Ευρω- παϊκό Οργανισµό Περιβάλλοντος σε µία από τις γλώσσες της συνθήκης να λαµβάνει απάντηση στην ίδια γλώσσα. Ο υπάλληλος εξασφαλίζει ότι σε κάθε αίτηµα ή παράπονο 1. προς τον Οργανισµό λαµβάνεται απόφαση εντός εύλογης προθε- σµίας, χωρίς καθυστέρηση, και, εν πάση περιπτώσει, όχι αργότερα από δύο µήνες µετά την ηµεροµηνία παραλαβής. Ο ίδιος κανόνας ισχύει για την απάντηση σε επιστολές προσώπων που ανήκουν στο κοινό. L 216/18 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων 26. 8. 2000 Εάν αίτηµα ή παράπονο προς τον Ευρωπαϊκό Οργανισµό 2. Περιβάλλοντος δεν είναι δυνατόν να οδηγήσει σε λήψη απόφασης εντός της προαναφερθείσας προθεσµίας, εξαιτίας των πολύπλοκων θεµάτων που εγείρει, ο υπάλληλος ενηµερώνει σχετικά τον συντάκτη το συντοµότερο δυνατόν. Στην περίπτωση αυτή, η ορι- στική απάντηση πρέπει να γνωστοποιηθεί στον συντάκτη το ταχύ- τερο δυνατόν. Άρθρο 18 Υποχρέωση µνείας των λόγων της απόφασης 1. Κάθε απόφαση του Ευρωπαϊκού Οργανισµού Περιβάλλοντος, η οποία ενδέχεται να επηρεάσει δυσµενώς τα δικαιώµατα ή τα συµφέροντα ιδιώτη, πρέπει να αναφέρει τους λόγους στους οποίους βασίζεται µε σαφή µνεία των σχετικών περιστατικών και της νοµικής βάσης της απόφασης. 2. Ο υπάλληλος αποφεύγει να λαµβάνει αποφάσεις οι οποίες βασίζονται σε συνοπτικούς ή ασαφείς λόγους ή δεν περιέχουν εξατοµικευµένη συλλογιστική. Εάν δεν είναι δυνατόν, 3. εξαιτίας του µεγάλου αριθµού προσώπων τα οποία αφορούν παρόµοιες αποφάσεις, να γνωστοποι- ηθούν λεπτοµερώς οι λόγοι της απόφασης και, για τον λόγο αυτό, δίδονται τυποποιηµένες απαντήσεις, ο υπάλληλος εξασφαλίζει ότι σε µεταγενέστερο χρόνο θα προσφέρει στους πολίτες που το ζητούν ρητά την εξατοµικευµένη συλλογιστική. Άρθρο 19 Αναφορά των δυνατοτήτων άσκησης προσφυγής 1. Κάθε απόφαση του Ευρωπαϊκού Οργανισµού Περιβάλλοντος, η οποία ενδέχεται να επηρεάσει δυσµενώς τα δικαιώµατα ή τα συµφέροντα ιδιώτη, περιέχει αναφορά των δυνατοτήτων άσκησης προσφυγής που υπάρχουν για την αµφισβήτηση της απόφασης. Ειδικότερα, αναφέρει τον χαρακτήρα των επανορθωτικών µέτρων, τους φορείς ενώπιον των οποίων µπορούν να ασκηθούν, καθώς και τις προθεσµίες για την άσκησή τους. Στις αποφάσεις αναφέρεται 2. ιδίως η δυνατότητα δικαστικής διαδικασίας προσφυγής και καταγγελίας στον ∆ιαµεσολαβητή υπό τις προϋποθέσεις που ορίζονται, αντιστοίχως, στα άρθρα 230 και 195 της συνθήκης για την ίδρυση της Ευρωπαϊκής Κοινότητας. Άρθρο 20 Γνωστοποίηση της απόφασης Ο υπάλληλος εξασφαλίζει ότι οι αποφάσεις που θίγουν τα 1. δικαιώµατα ή τα συµφέροντα µεµονωµένων προσώπων γνωστο- ποιούνται γραπτώς, αµέσως µετά τη λήψη της απόφασης, στα εν λόγω πρόσωπα. Ο υπάλληλος δεν γνωστοποιεί την απόφαση σε άλλες πηγές 2. µέχρις ότου ενηµερωθούν τα ενδιαφερόµενα πρόσωπα. Άρθρο 21 Προστασία δεδοµένων 1. Ο υπάλληλος ο οποίος επεξεργάζεται δεδοµένα προσωπικού χαρακτήρα που αφορούν πολίτη τηρεί τις αρχές που αναφέρονται στην οδηγία 95/46/ΕΚ για την προστασία των φυσικών προσώπων έναντι της επεξεργασίας δεδοµένων προσωπικού χαρακτήρα και για την ελεύθερη κυκλοφορία των δεδοµένων αυτών. Ο υπάλληλος αποφεύγει 2. ιδίως την επεξεργασία δεδοµένων προσωπικού χαρακτήρα για αθέµιτους σκοπούς ή τη διαβίβαση παρόµοιων δεδοµένων σε µη εξουσιοδοτηµένα πρόσωπα. Άρθρο 22 Αιτήσεις παροχής πληροφοριών 1. Ο υπάλληλος, εφόσον είναι αρµόδιος για το σχετικό θέµα, παρέχει στα πρόσωπα που ανήκουν στο κοινό τις πληροφορίες τις οποίες ζητούν. Ο υπάλληλος µεριµνά ώστε οι διαβιβαζόµενες πληροφορίες να είναι σαφείς και κατανοητές. 2. Εάν προφορικό αίτηµα παροχής πληροφοριών είναι υπερβο- λικά περίπλοκο ή υπερβολικά εκτεταµένο, ο υπάλληλος συµβου- λεύει τον ενδιαφερόµενο να διατυπώσει το αίτηµά του γραπτώς. 3. Εάν, για λόγους απορρήτου, ο υπάλληλος δεν µπορεί να αποκαλύψει τις αιτούµενες πληροφορίες, οφείλει, σύµφωνα µε το άρθρο 18 του παρόντος κώδικα, να αναφέρει στον ενδιαφερόµενο τους λόγους για τους οποίους δεν µπορεί να διαβιβάσει τις πληρο- φορίες. 4. Όσον αφορά τις αιτήσεις παροχής πληροφοριών για θέµατα για τα οποία δεν είναι αρµόδιος, ο υπάλληλος παραπέµπει τον αιτούντα στο αρµόδιο πρόσωπο, αναφέροντας το ονοµατεπώνυµο και τον αριθµό τηλεφώνου του. Απαντώντας σε αιτήσεις παροχής πληροφοριών που αφορούν άλλο κοινοτικό, θεσµικό ή λοιπό όργανο, ο υπάλληλος παραπέµπει τον αιτούντα στο συγκεκριµένο θεσµικό ή λοιπό όργανο. 5. Όπου κρίνεται αναγκαίο, ο υπάλληλος, ανάλογα µε το θέµα της αίτησης, παραπέµπει το πρόσωπο που ζητά πληροφορίες στην υπηρεσία του Οργανισµού που είναι αρµόδια για την παροχή πληροφοριών στο κοινό. Άρθρο 23 Αιτήσεις για δηµόσια πρόσβαση σε έγγραφα 1. Ο υπάλληλος, ενεργώντας κατόπιν αιτήσεων για πρόσβαση σε έγγραφα του Ευρωπαϊκού Οργανισµού, παρέχει πρόσβαση στα εν λόγω έγγραφα σύµφωνα µε την απόφαση του διοικητικού συµβου- λίου του Ευρωπαϊκού Οργανισµού Περιβάλλοντος για την πρό- σβαση του κοινού στα έγγραφα του ΕΟΠ της 21ης Μαρτίου 1997 (5). 2. Εάν ο υπάλληλος δεν είναι δυνατόν να συµµορφωθεί µε προφορικό αίτηµα για πρόσβαση σε έγγραφα, ο ενδιαφερόµενος πολίτης καλείται να το διατυπώσει γραπτώς. Άρθρο 24 Τήρηση ενδεδειγµένων µητρώων Τα τµήµατα του Ευρωπαϊκού Οργανισµού Περιβάλλοντος τηρούν τα ενδεδειγµένα µητρώα εισερχόµενης και εξερχόµενης αλληλογρα- φίας, το µητρώο των εγγράφων που παραλαµβάνουν και το µητρώο των λαµβανοµένων µέτρων. Άρθρο 25 Πρόσβαση του κοινού στον κώδικα της 1. Ο Ευρωπαϊκός Οργανισµός Περιβάλλοντος λαµβάνει τα ανα- γκαία µέτρα προκειµένου να εξασφαλίσει ότι ο παρών κώδικας απολαύει ευρύτερης δυνατής δηµοσιότητας µεταξύ των πολιτών. Ειδικότερα, θα µεριµνήσει για τη διάδοση φυλλαδίου µε τίτλο «Κώδικας καλής διοικητικής συµπεριφοράς του Ευρωπαϊκού Οργανισµού Περιβάλλοντος», το οποίο θα περιέχει παρουσίαση του παρόντος κώδικα, καθώς και το πλήρες κείµενο αυτού σε µορφή παραρτήµατος. (5) Βλέπε σηµείωση 4 στο κάτω µέρος της σελίδας. 26. 8. 2000 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων L 216/19 Ο Ευρωπαϊκός Οργανισµός Περιβάλλοντος παρέχει αντίγραφο του παρόντος κώδικα σε όποιον πολίτη το 2. ζητήσει. ∆ικαίωµα υποβολής καταγγελίας στον Ευρωπαίο ∆ιαµεσολαβητή Άρθρο 26 Οποιαδήποτε παράλειψη υπαλλήλου να συµµορφωθεί µε τις αρχές που αναφέρονται στον παρόντα κώδικα µπορεί να αποτελέσει αντικείµενο καταγγελίας στον Ευρωπαίο ∆ιαµεσολαβητή, σύµφωνα µε το άρθρο 195 της συνθήκης για την ίδρυση της Ευρωπαϊκής Κοινότητας και το καθεστώς του Ευρωπαίου ∆ιαµεσολαβητή σύµφωνα µε το άρθρο 195 της συνθήκης για την ίδρυση της Ευρωπαϊκής Κοινότητας και το καθεστώς του Ευρωπαίου ∆ιαµεσο- λαβητή (6). Άρθρο 27 Αναθεώρηση Η παρούσα απόφαση θα αναθεωρηθεί δύο έτη µετά την έναρξη της εφαρµογής της. Το 2002, ο εκτελεστικός διευθυντής θα υποβάλλει έκθεση στον Ευρωπαίο ∆ιαµεσολαβητή σχετικά µε την εφαρµογή της παρούσας απόφασης για την περίοδο 2000-2002, στο πλαίσιο της προετοιµασίας της εν λόγω αναθεώρησης. Άρθρο 28 Έναρξη ισχύος Η παρούσα απόφαση εγκρίνεται από το διοικητικό συµβούλιο του Ευρωπαϊκού Οργανισµού Περιβάλλοντος στις 20 Μαρτίου 2000 και θα τεθεί σε ισχύ στις 20 Ιουνίου 2000 µετά από τη δηµοσίευσή της στην Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων. Κοπεγχάγη, 20 Μαρτίου 2000. Για το διοικητικό συµβούλιο του ΕΟΠ Για τον Ευρωπαϊκό Οργανισµό Περιβάλλοντος Kees ZOETEMAN Πρόεδρος Domingo JIMÉNEZ-BELTRÁN Εκτελεστικός διευθυντής (6) Απόφαση 94/262/ΕΚΑΧ, ΕΚ, Ευρατόµ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου, της 9ης Μαρτίου 1994, σχετικά µε το καθεστώς και τους γενικούς όρους άσκησης των καθηκόντων του Ευρωπαίου ∆ιαµεσολαβητή (ΕΕ L 113 της 4. 5. 1994, σ. 15)