title: Ontwerp Besluit van het Gemengd Comité van de EER tot wijziging van Protocol 31 (Samenwerking op specifieke gebieden buiten de vier vrijheden) bij de EER-Overeenkomst - Ontwerp gemeenschappelijk standpunt van de Gemeenschap

eurovoc_concepts:
EU programme
action programme
association agreement
education
young person


title: 2000/227/EF: Kommissionens beslutning af 7. marts 2000 om ydelse af produktionsstøtte for spiseoliven i Italien (meddelt under nummer K(2000) 599) (Kun den italienske udgave er autentisk)

eurovoc_concepts:
Italy
aid system
olive
production aid

formats: html pdf print

text: L 71/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18. 3. 2000 KOMMISSIONEN KOMMISSIONENS BESLUTNING af 7. marts 2000 om ydelse af produktionsstøtte for spiseoliven i Italien (meddelt under nummer K(2000) 599) (Kun den italienske udgave er autentisk) (2000/227/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning nr. 136/66/EØF af 22. september 1966 om oprettelse af en fælles markedsordning for fedtstoffer (1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1638/ 98 (2), særlig artikel 5, stk. 4, og ud fra følgende betragtninger: (1) (2) (3) (4) (5) i Artikel 5, stk. 4, forordning nr. 136/66/EØF giver medlemsstaterne mulighed for at tildele spiseoliven en del af deres nationale garantimængder og en del af deres olivenolieproduktionsstøtte på betingelser, som Kom- missionen skal godkende efter proceduren i artikel 38. Italien har indgivet en ansøgning for produktionsåret 2000/2001, og betingelserne for ydelse af støtten bør fastsættes. Det bør fastsættes, at støtten ydes til producenter af forarbejdede spiseoliven fra en olivenplantage i Italien, og det bør anføres, på hvilke betingelser støtten kan ydes. fastsættes Forarbejdningsperioden bør fra den 1. september 2000 til den 31. august 2001. Oliven bør anses for forarbejdede, når de har undergået en første behandling i saltlage i mindst femten dage og er endeligt fjernet fra saltlagen, eller som et alternativ hertil en passende behandling, der gør dem egnet til konsum. Vægten af de forarbejdede spiseoliven, til hvilke der kan ydes støtte, samt ækvivalensen mellem forarbejdede spiseoliven og olivenolie bør bestemmes med henblik på (1) EFT 172 af 30. 9. 1966, s. 3025/66. (2) EFT L 210 af 28. 7. 1998, s. 32. (6) (7) (8) (9) beregning af enhedsstøtten for spiseoliven og forvaltning af de nationale garantimængder. De virksomheder, spiseoliven, bør som forarbejder godkendes på betingelser, der skal fastsættes nærmere. Der bør fastsættes bestemmelser for kontrol af støtten til spiseoliven. I disse bestemmelser skal der bl. a. stilles krav om, at producenten afgiver dyrkningserklæring om spiseoliven, og at forarbejdningsvirksomhederne med- deler de olivenmængder, der er leveret af producenterne, og som har forladt forarbejdningskæden, samt fastsættes forpligtelser for de udbetalende organers kontrol. Der bør fastsættes bøder for producenterne af spiseoliven, hvis erklæringerne afviger fra de forhold, der er konsta- teret ved kontrol. De data, som indgår i beregningen af støtten til produ- center af forarbejdede spiseoliven bør fastlægges. Der kan ydes forskud på støtten på visse betingelser. Italien bør meddele Kommissionen de nationale foran- staltninger, der træffes til at anvende denne beslutning, samt de data, der indgår i beregningen af forskuddet og den endelige støtte. (10) De i denne beslutning fastsatte foranstaltninger er i over- ensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Fedtstoffer — VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: Artikel 1 For olivenolieproduktionsåret 2000/2001 bemyndiges Italien til at yde produktionsstøtte for spiseoliven på de i denne beslutning fastsatte betingelser. 18. 3. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 71/29 Artikel 2 1. Produktionsstøtten for spiseoliven ydes til producenter af oliven fra olivenplantager i Italien, hvorfra disse oliven sendes til spiseoliven i en virksomhed, der er forarbejdning til godkendt til dette formål. 2. For olivenolieproduktionsåret 2000/2001 ydes støtte for forarbejdede spiseoliven fra den 1. september 2000 til den 31. august 2001. 3. I denne beslutning forstås ved forarbejdede spiseoliven oliven, der i mindst 15 dage har undergået en første behandling i saltlage, og som er endeligt fjernet fra saltlagen, eller som alternativ hertil en passende behandling, der gør dem egnet til konsum. Artikel 3 1. Ved beregningen af enhedsstøtten for spiseoliven og forvaltningen af de nationale garantimængder for olivenolie anses 100 kg forarbejdede spiseoliven for at svare til 13 kg olivenolie, til hvilken der kan ydes den produktionsstøtte, som er fastsat i artikel 5 i forordning nr. 136/66/EØF. 2. Den vægt af tages i betragtning, er den drænede nettovægt af hele oliven efter forarbejdning, eventuelt knuste, men ikke udstenede oliven. forarbejdede spiseoliven, der skal a) de modtagne mængder oliven for de enkelte partier med angivelse af producenten af hvert parti b) de mængder oliven, der er under forarbejdning, og de jf. artikel 2, stk. 3 forarbejdede mængder spiseoliven, c) de mængder spiseoliven, hvis tilberedning er afsluttet d) de mængder spiseoliven, der har forladt virksomheden tilberedningsmåde med angivelse af for hver enkelt modtagerne — at levere de dokumenter og oplysninger, som er omhandlet i artikel 6, på de nævnte betingelser til den producent, som er omhandlet i artikel 2, stk. 1, samt til det ansvarlige organ — at underkaste sig enhver kontrol, der er fastsat i forbindelse med ordningen i denne beslutning. 4. Godkendelsen afvises eller trækkes straks tilbage for den virksomhed, der: — ikke opfylder eller ikke længere opfylder betingelserne for godkendelse, eller — forfølges af myndighederne for uregelmæssigheder med forordning nr. hensyn til den ordning, der er fastsat 136/66/EØF, eller i — er straffet for en overtrædelse af nævnte forordning i løbet af de sidste 24 måneder. Artikel 4 Artikel 5 1. Der tildeles et godkendelsesnummer til de virksomheder, som: — senest den 30. juni 2000 indgiver en ansøgning om godkendelse, ledsaget af de oplysninger, som er omhandlet i stk. 2, og af en accept af de forpligtelser, som er omhandlet i stk. 3 — afsætter forarbejdede spiseoliven, der eventuelt har under- gået andre tilberedninger — råder over anlæg, der mindst kan forarbejde 50 t oliven om året. 2. Ansøgningen om godkendelse skal mindst indeholde: — en beskrivelse af de tekniske forarbejdningsanlæg og lager- faciliteter med angivelse af kapaciteten — en beskrivelse af de forskellige tilberedningsmåder for forar- bejdede spiseoliven til afsætning, med angivelse for hver enkelt tilberedningsmåde af gennemsnitsvægten for de forarbejdede spiseoliven pr. kg tilberedt produkt. 3. For at opnå godkendelse forpligter virksomheden sig til: — særskilt at modtage, behandle og oplagre dels spiseoliven, til hvilke der kan ydes støtte, og dels spiseoliven med oprindelse i tredjelande og spiseoliven, til hvilke der ikke kan ydes støtte — en detaljeret lageroversigt pr. 1. september 2000 for spise- oliven i de forskellige tilberedningsfaser og for hver enkelt tilberedningsmåde Med henblik på ydelse af produktionsstøtte for spiseoliven indgiver producenten senest den 30. november 2000 direkte eller indirekte til det ansvarlige organ en dyrkningsattest til bekræftelse af, at erklæringen for produktionsstøtten for oliven- olie også vedrører spiseoliven, eller eventuelt en ny erklæring, der indeholder alle de oplysninger for spiseoliven, der i nævnte dyrkningserklæring er fastsat for olivenolie. Hvis de pågældende oplysninger allerede er fremlagt og stadig er uændrede, begrænses den supplerende erklæring til henvis- ninger til den pågældende dyrkningserklæring og de pågæl- dende marker. Erklæringerne om spiseoliven indlæses i den alfanumeriske database, der er fastsat for ordningen for produktionsstøtte til olivenolie. Artikel 6 1. Den godkendte virksomhed udsteder til den producent, som er omhandlet i artikel 2, stk. 1, senest en måned efter leveringen af det sidste parti, dog senest den 30. juni 2001, en leveringsattest med angivelse af nettovægten for de oliven, som er modtaget af virksomheden. Attesten er baseret på alle dokumenter om vægten af de leve- rede partier oliven. — at føre et lagerregnskab over spiseoliven i tilknytning til finansregnskabet med angivelse for hver dag af: 2. Den godkendte virksomhed meddeler det ansvarlige organ og kontrolkontoret: L 71/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18. 3. 2000 a) inden den 10. i hver måned: — de mængder oliven, som i den foregående måned blev modtaget, var under forarbejdning og blev endeligt forarbejdet, jf. artikel 2, stk. 3 — de mængder oliven, som i den foregående måned blev tilberedt og forlod virksomheden for hver enkelt tilbe- redningsmåde — de samlede mængder, som er nævnt i de to første led, samt lageroversigten ved udgangen af den foregående måned b) inden den 1. juli 2001 navnelisten over de producenter, som er omhandlet i artikel 2, stk. 1, for forarbejdningspe- rioden i artikel 2, stk. 2, og de mængder, som attesten i stk. 1 blev udstedt til dem for c) inden den 1. juni 2002 de samlede mængder, der blev leveret i forarbejdningsperioden i artikel 2, stk. 2, og de tilsvarende samlede forarbejdede mængder. Artikel 7 1. Producenten af spiseoliven indgiver direkte eller indirekte til det ansvarlige organ inden den 1. juli 2001 en støtteansøg- ning med angivelse af mindst: — sit navn og sin adresse — en henvisning til den pågældende dyrkningserklæring — den godkendte virksomhed, hvortil oliven er leveret. Ansøgningen ledsages af den leveringsattest, som er omhandlet i artikel 6, stk. 1. Ansøgningen ledsages eventuelt af en ansøgning om forskud på støtten. 2. For sen indgivelse af en støtteansøgning medfører en nedsættelse på 1 % pr. forsinket arbejdsdag af den støtte, som producenten ville have haft ret til, hvis ansøgningen var blevet indgivet rettidigt. Ved en forsinkelse på over 25 dage afvises ansøgningen. Artikel 8 Inden den endelige udbetaling af støtten foretager det 1. ansvarlige organ den nødvendige kontrol af: — de mængder spiseoliven, som der blev udstedt leveringsatte- ster for — de forarbejdede mængder spiseoliven og deres fordeling pr. producent. Kontrollen omfatter: — flere fysiske inspektioner af de oplagrede varer samt en revision af de godkendte virksomheders regnskab — en øget kontrol af støtteansøgningerne med hensyn til de olivendyrkere, der ansøger om støtte både for spiseoliven og olivenolie. Italien træffer alle de nødvendige foranstaltninger for at 2. kontrollere, om: — retten til produktionsstøtte for spiseoliven er overholdt — oliven, der er leveret til en virksomhed, som er godkendt under denne beslutning, er udelukket fra retten til produkti- onsstøtte for olivenolie — der er indgivet flere støtteansøgninger for de samme oliven. 3. Uden at dette berører de sanktioner, som Italien har fastsat, ydes der ingen støtte til den i artikel 2, stk. 1, omhandlede producent, hvis erklæring som omhandlet i artikel 5 eller støt- teansøgning som omhandlet i artikel 7 viser sig at være i modstrid med de forhold, der er konstateret ved kontrol. Artikel 15 i Kommissionens forordning (EF) nr. 2366/98 (1) anvendes dog mutatis mutandis. Artikel 9 1. Hver producent som omhandlet i artikel 2, stk. 1, kan modtage et forskud på den støtte, der er ansøgt om. Forskuddet på støtten svarer til det enhedsbeløb, der er omhandlet i artikel 17a, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 2261/84 (2), multipli- ceret med den mængde olivenolie, der efter artikel 3, stk. 1, svarer til mængden af forarbejdede spiseoliven. forbindelse med forskuddet I til producenten fastlægges mængden af forarbejdede spiseoliven ved, at multiplicere den mængde, der er anført i leveringsattesten, og som er bekræftet af andre oplysninger, som det ansvarlige organ har modtaget, med en foreløbig forarbejdningskoefficient. Det ansvarlige organ fastsætter nævnte koefficient ud fra de disponible data for den pågældende godkendte virksomhed. Den mængde spiseoliven, der tages i betragtning, må dog ikke overstige 90 % af mængden af leverede spiseoliven. 2. Der betales et forskud på støtten fra den 16. oktober 2001 til den producent, der har ansøgt herom efter artikel 7, stk. 1. Artikel 10 1. Uden at dette berører de nedsættelser, der er fastsat i artikel 20d i forordning nr. 136/66/EØF, svarer støtten til det enhedsbeløb, som er omhandlet i artikel 17a, stk. 2, i forord- ning (EF) nr. 2261/84, multipliceret med den mængde oliven- olie, der i henhold til artikel 3, stk. 1, svarer til mængden af forarbejdede spiseoliven. I forbindelse med støtten til producenter som omhandlet i artikel 2, stk. 1, fastlægges mængden af forarbejdede spise- oliven ved at multiplicere den mængde, der er anført i leve- ringsattesten, og som er bekræftet af andre oplysninger, som det ansvarlige organ har modtaget, med en forarbejdningskoef- ficient for den pågældende virksomhed. Denne koefficient er lig med forholdet mellem de samlede mængder forarbejdede spise- oliven og de samlede mængder spiseoliven, for hvilke der er udstedt leveringsattest for olivenolie i det pågældende produkti- onsår. (1) EFT L 293 af 31. 10. 1998, s. 50. (2) EFT L 208 af 3. 8. 1984, s. 3. 18. 3. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 71/31 Hvis den mængde forarbejdede oliven, der svarer til støtten i leveringsattesten, ikke kan fastslås, beregnes mængderne af forarbejdede spiseoliven for de pågældende producenter med gennemsnitskoefficienten for de andre virksomheder. Uden at dette berører de rettigheder, som de pågældende olivendyrkere for virksomheden, kan nævnte kan gøre gældende over mængde forarbejdede oliven ikke overstige 75 % af mængden i leveringsattesten. 2. Støtten eller eventuelt det resterende støttebeløb betales i sin helhed til producenten efter den kontrol, som er omhandlet i artikel 8 inden 90 dage efter Kommissionens fastsættelse af enhedsstøttebeløbet. — inden den 1. august 2001 Kommissionen meddelelse om de mængder olivenolie, der svarer til den forventede produk- tion af forarbejdede spiseoliven, samt de foreløbige forar- bejdningskoefficienter for dette skøn — inden den 16. juni 2002 Kommissionen meddelelse om de mængder olivenolie, der svarer til den faktiske produktion af forarbejdede spiseoliven, samt de endelige forarbejd- ningskoefficienter. Denne beslutning er rettet til Den Italienske Republik. Artikel 12 Artikel 11 Udfærdiget i Bruxelles, den 7. marts 2000. Italien giver: — straks Kommissionen meddelelse om de nationale foran- staltninger, der er truffet ved anvendelse af denne beslut- ning På Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen


title: Proposta di regolamento del Consiglio che modifica il regolamento n. 2505/96 del Consiglio recante apertura e modalità di gestione di contingenti tariffari comunitari autonomi per taluni prodotti agricoli e industriali

eurovoc_concepts:
South Africa
agricultural product
industrial product
tariff quota
trade agreement (EU)

formats: html pdf

text: COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE Bruxelles, 07. 03. 2000 COM(2000) 122 definitivo Proposta di REGOLAMENTO DEL CONSIGLIO che modifica il regolamento n. 2505/96 del Consiglio recante apertura e modalità di gestione di contingenti tariffari comunitari autonomi per taluni prodotti agricoli e industriali (presentata dalla Commissione) 1. 2. 3. RELAZIONE Con regolamento (CE) n. 2745/1999, del 17 dicembre 1999, il Consiglio ha istituito un contingente tariffario autonomo in esenzione doganale per il ferrocromo di esigenze 1. 035. 000 tonnellate. Questo contingente dell'industria riguardo all'approvvigionamento di ferrocromo in esenzione doganale per l'anno 2000. trasformazione europea di interamente soddisfa le Con regolamento (CE) n. 2793/1999 del Consiglio, del 17 dicembre 1999, un ulteriore contingente tariffario in esenzione doganale di 515. 000 tonnellate per il ferrocromo originario del Sudafrica è stato introdotto con effetto a decorrere dal 1° gennaio 2000 e applicabile con l'entrata in vigore dell'accordo con la Repubblica del Sudafrica. Tenuto conto dell'introduzione del contingente tariffario per il Sudafrica, è necessario ridurre di conseguenza la quantità prevista per il contingente tariffario autonomo, onde evitare ripercussioni negative sui produttori comunitari del prodotto in questione e consentire al Sudafrica di beneficiare pienamente del suo contingente. 2 Proposta di REGOLAMENTO DEL CONSIGLIO che modifica il regolamento n. 2505/96 del Consiglio recante apertura e modalità di gestione di contingenti tariffari comunitari autonomi per taluni prodotti agricoli e industriali IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA, visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l'articolo 26, vista la proposta della Commissione, considerando quanto segue: (1) (2) (3) Con regolamento (CE) n. 2745/1999 del Consiglio, del 17 dicembre 19991, che modifica il regolamento (CE) n. 2505/96 recante apertura e modalità di gestione di contingenti tariffari comunitari autonomi per taluni prodotti agricoli e industriali, il Consiglio ha istituito un contingente tariffario autonomo in esenzione doganale per il ferrocromo di 1. 035. 000 tonnellate. Attualmente, questo contingente soddisfa appieno le esigenze dell'industria europea di trasformazione riguardo all'approvvigionamento di ferrocromo in esenzione doganale per l'anno 2000. Con regolamento (CE) n. 2793/1999 del Consiglio, del 17 dicembre 19992, su talune procedure di applicazione dell'accordo sugli scambi, lo sviluppo e la cooperazione tra la Comunità europea e la Repubblica del Sudafrica, un ulteriore contingente tariffario in esenzione doganale di 515. 000 tonnellate per il ferrocromo originario del Sudafrica è stato introdotto con effetto a decorrere dal 1° gennaio 2000 e applicabile con l'entrata in vigore dell'accordo con la Repubblica del Sudafrica. Tenuto conto dell'introduzione del contingente tariffario per il Sudafrica, è necessario ridurre di conseguenza la quantità prevista per il contingente tariffario autonomo, onde evitare ripercussioni negative sui produttori comunitari del prodotto in questione e consentire al Sudafrica di beneficiare pienamente del suo contingente. HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: Articolo 1 L'allegato I del regolamento (CE) n. 2505/96 recante apertura e modalità di gestione di contingenti tariffari comunitari autonomi per taluni prodotti agricoli e industriali è modificato come segue: 1 2 GU L 331 del 23. 12. 1999, pag. 17. GU L 337 del 30. 12. 1999, pag. 29. 3 – il volume contingentale del contingente tariffario il cui numero d'ordine è 09. 2711 passa a 520. 000 tonnellate. Il presente regolamento entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee. Articolo 2 Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a Bruxelles, il […] Per il Consiglio Il Presidente 4 SCHEDA FINANZIARIA 1. 2. 3. 4. 5. 5. 0 5. 1 DATA: 31. 01. 200 STANZIAMENTI: LINEA DI BILANCIO: Capitolo 12 – Articolo 120 DENOMINAZIONE DELL'AZIONE: Modifica del regolamento (CE) n. 2505/96 recante apertura e modalità di gestione di contingenti tariffari comunitari autonomi per taluni prodotti agricoli e industriali BASE GIURIDICA: Articolo 26 del trattato OBIETTIVO DELL'AZIONE: Promuovere gli scambi tra il Sudafrica e l'Unione europea INCIDENZA FINANZIARIA PERIODO DI 12 MESI ESERCIZIO IN CORSO [n] (Mio di EUR) ESERCIZIO SUCCESSIVO [n+1] ((Mio di EUR) (Mio di EUR) DEL BILANCIO DELLA CE DEI BILANCI NAZIONALI DI ALTRI SETTORI SPESE A CARICO - (RESTITUZIONI/INTERVENTI) - - ENTRATE - (PRELIEVI/DAZI DOGANALI) - SUL PIANO NAZIONALE RISORSE PROPRIE DELLA CE 5. 0. 1 PREVISIONI DI SPESA 5. 1. 1 PREVISIONI DI ENTRATA 5. 2 METODO DI CALCOLO: [n+2] [n+3] [n+4] [n+5] 6. 0 6. 1 FINANZIAMENTO POSSIBILE A MEZZO DI STANZIAMENTI ISCRITTI NEL CAPITOLO CORRISPONDENTE DEL BILANCIO IN CORSO DI ESECUZIONE FINANZIAMENTO POSSIBILE PER STORNO DI FONDI DA CAPITOLO A CAPITOLO DEL BILANCIO IN CORSO DI ESECUZIONE NECESSITÀ DI UN BILANCIO SUPPLETIVO STANZIAMENTI DA ISCRIVERE NEI BILANCI SUCCESSIVI 6. 2 6. 3 OSSERVAZIONI: La misura proposta non ha alcuna incidenza sulle entrate previste per l'anno 2000, dato che la riduzione del contingente tariffario autonomo in esenzione doganale è compensata da un contingente tariffario in esenzione doganale per lo stesso prodotto originario del Sudafrica e per un quantitativo corrispondente SÌ NO SÌ NO SÌ NO SÌ NO 5


title: Regulamento (CE) n.° 499/2000 da Comissão de 7 de Março de 2000 que estabelece os valores forfetários de importação para a determinação do preço de entrada de certos frutos e produtos hortícolas

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
import price
perennial vegetable
pip fruit

formats: pdf print

text: 8. 3. 2000 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 61/1 I (Actos cuja publicação é uma condição da sua aplicabilidade) REGULAMENTO (CE) N. o 499/2000 DA COMISSÃO de 7 de Março de 2000 que estabelece os valores forfetários de importação para a determinação do preço de entrada de certos frutos e produtos hortícolas A COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, Tendo em conta o Regulamento (CE) n. o 3223/94 da Comissão, de 21 de Dezembro de 1994, que estabelece regras de execução do regime de importação dos frutos e dos produtos hortí- colas (1), com a última redacção que lhe foi dada pelo Regula- mento (CE) n. o 1498/98 (2), e, nomeadamente, o n. o 1 do seu artigo 4. o, Considerando o seguinte: (1) O Regulamento (CE) n. o 3223/94 prevê, em aplicação dos resultados das negociações comerciais multilaterais do Uruguay Round, os critérios para a fixação pela Comissão dos valores forfetários de importação dos países terceiros, relativamente aos produtos e períodos que especifica no seu anexo. (2) Em aplicação dos supracitados critérios, os valores forfe- tários de importação devem ser fixados nos níveis cons- tantes em anexo, ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO: Artigo 1. o Os valores forfetários de importação referidos no artigo 4. o do Regulamento (CE) n. o 3223/94 são fixados como indicado no quadro constante do anexo. Artigo 2. o O presente regulamento entra em vigor em 8 de Março de 2000. O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros. Feito em Bruxelas, em 7 de Março de 2000. Pela Comissão Franz FISCHLER Membro da Comissão (1) JO L 337 de 24. 12. 1994, p. 66. (2) JO L 198 de 15. 7. 1998, p. 4. L 61/2 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 8. 3. 2000 do regulamento da Comissão, de 7 de Março de 2000, que estabelece os valores forfetários de importação para a determinação do preço de entrada de certos frutos e produtos hortícolas ANEXO Código NC 0702 00 00 0707 00 05 0709 10 00 0709 90 70 0805 10 10, 0805 10 30, 0805 10 50 0805 30 10 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90 0808 20 50 Código países terceiros (1) Valor forfetário de importação (EUR/100 kg) 204 212 624 999 052 068 628 999 220 999 052 204 628 999 052 204 212 600 624 999 052 220 600 999 204 388 400 404 508 512 528 720 728 999 388 400 512 528 624 999 77,5 158,6 160,7 132,3 116,8 81,3 146,6 114,9 201,2 201,2 86,0 55,4 141,9 94,4 62,7 35,6 41,3 47,6 53,8 48,2 41,7 69,6 63,5 58,3 82,6 142,8 90,6 81,9 93,2 80,9 96,5 63,9 93,4 91,8 85,4 102,6 70,2 80,7 67,3 81,2 (1) Nomenclatura dos países fixada pelo Regulamento (CE) n. o 2543/1999 da Comissão (JO L 307 de 2. 12. 1999, p. 46). O código «999» representa «outras origens»


title: 2000/229/CE: Décision de la Commission, du 7 mars 2000, fixant une répartition indicative par pays bénéficiaire du montant total du concours communautaire au titre de l'instrument structurel de préadhésion [notifiée sous le numéro C(2000) 552]

eurovoc_concepts:
EU financial instrument
Structural Funds
accession to the European Union
enlargement of the Union
third country

text: 21. 3. 2000 FR Journal officiel des Communautés européennes L 72/21 COMMISSION DÉCISION DE LA COMMISSION du 7 mars 2000 fixant une répartition indicative par pays bénéficiaire du montant total du concours communau- taire au titre de l'instrument structurel de préadhésion [notifiée sous le numéro C(2000) 552] (2000/229/CE) LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES, (4) vu le traité instituant la Communauté européenne, vu le règlement (CE) no 1267/1999 du Conseil du 21 juin 1999 établissant un instrument structurel de préadhésion (1), ci-après dénommé «ISPA», et notamment son article 4, premier alinéa, considérant ce qui suit: L'article 1er, paragraphe 1, deuxième alinéa du règlement (CE) no 1267/1999 établit la liste des pays bénéficiaires de l'ISPA. 4, du premier règlement L'article (CE) alinéa, no 1267/1999 dispose que la Commission effectue une répartition indicative par pays bénéficiaire du montant total du concours communautaire au titre de l'ISPA sur la base des critères de population, du produit intérieur brut (PIB) par habitant mesuré en parité de pouvoir d'achat et de la superficie. Cette répartition peut être adaptée conformément au deuxième alinéa de ce même article. (1) (2) (3) Les mesures prévues à la présente décision sont conformes à l'avis du comité de gestion pour l'instru- ment structurel de préadhésion, A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION: Article premier La répartition indicative par pays bénéficiaire du montant total du concours communautaire au titre de l'ISPA figure à l'annexe. Le répartition indicative sera adaptée si un pays bénéficiaire, du fait de son adhésion à l'Union européenne, perd son droit au concours de l'ISPA. Article 2 Les États membres sont destinataires de la présente décision. Fait à Bruxelles, le 7 mars 2000. L'article 15 du règlement (CE) no 1267/1999 prévoit que, lors de son adhésion à l'Union européenne, un pays perd son droit au concours au titre de l'ISPA et que les ressources libérées de ce fait sont redistribuées à d'autres pays bénéficiaires. Par la Commission Michel BARNIER Membre de la Commission (1) JO L 161 du 26. 6. 1999, p. 73. L 72/22 FR Journal officiel des Communautés européennes 21. 3. 2000 Répartition indicative par pays bénéficiaire du montant total du concours communautaire au titre de l'Instru- ment de préadhésion ANNEXE — Bulgarie: — République tchèque: — Estonie: — Hongrie: — Lituanie: — Lettonie: — Pologne: — Roumanie: — Slovénie: — Slovaquie: entre 8,0 et 12,0 % du total entre 5,5 et 8,0 % du total entre 2,0 et 3,5 % du total entre 7,0 et 10,0 % du total entre 4,0 et 6,0 % du total entre 3,5 et 5,5 % du total entre 30,0 et 37,0 % du total entre 20,0 et 26,0 % du total entre 1,0 et 2,0 % du total entre 3,5 et 5,5 % du total


title: Las PYME y los programas de IDT de la UE : Las pequeñas y medianas empresas y los programas de investigación y desarrollo tecnológico de la UE.

eurovoc_concepts:
EU programme
EU research policy
applied research
research and development


title: 2000/229/CE: Decisión de la Comisión, de 7 de marzo de 2000, por la que se asigna indicativamente entre los países beneficiarios la ayuda comunitaria total del instrumento de política estructural de preadhesión [notificada con el número C(2000) 552]

text: 21. 3. 2000 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 72/21 COMISIÓN DECISIÓN DE LA COMISIÓN de 7 de marzo de 2000 por la que se asigna indicativamente entre los países beneficiarios la ayuda comunitaria total del instrumento de política estructural de preadhesión [notificada con el número C(2000) 552] (2000/229/CE) LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, (4) Las medidas previstas en la presente Decisión se ajustan al dictamen del Comité de gestión del instrumento de política estructural de preadhesión. HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN: Artículo 1 En el anexo figura la asignación indicativa entre los países beneficiarios del total de la ayuda comunitaria del ISPA. La asignación indicativa se ajustará si alguno de los países beneficiarios pierde el derecho a la ayuda del ISPA como consecuencia de su adhesión a la Unión Europea. Artículo 2 Los destinatarios de la presente Decisión serán los Estados miembros. Hecho en Bruselas, el 7 de marzo de 2000. Por la Comisión Michel BARNIER Miembro de la Comisión Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Visto el Reglamento (CE) no 1267/1999 del Consejo, de 21 de junio de 1999, por el que se crea un instrumento de política estructural de preadhesión (1), en adelante denominado «ISPA» for Structural Policies for Pre-Accession) y, en (Instrument particular, el párrafo primero de su artículo 4, Considerando lo siguiente: (1) (2) (3) El párrafo segundo del apartado 1 del artículo 1 del Reglamento (CE) no 1267/1999 fija la lista de países beneficiarios del ISPA. El párrafo primero del artículo 4 del Reglamento (CE) no 1267/1999 dispone que la Comisión efectúe una asigna- ción indicativa entre los distintos países beneficiarios del total de la ayuda comunitaria del ISPA basándose en los criterios de población, producto interior bruto (PIB) per cápita expresado en paridades de poder adquisitivo y superficie. Esta asignación puede ajustarse conforme al segundo párrafo de este mismo artículo. El artículo 15 del Reglamento (CE) no 1267/1999 esta- blece que, en el momento de su adhesión a la Unión Europea, los países beneficiarios perderán el derecho a la ayuda del ISPA y que los recursos que por ello queden disponibles se resdistribuirán entre los restantes países beneficiarios. (1) DO L 161 de 26. 6. 1999, p. 73. L 72/22 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 21. 3. 2000 Asignación indicativa entre los países beneficiarios del total de la ayuda comunitaria del instrumento de política estructural de preadhesión ANEXO — Bulgaria: — República Checa: — Estonia — Hungría: — Lituania: — Letonia: — Polonia: — Rumanía: — Eslovenia: — Eslovaquia: entre el 8,0 y el 12,0 % del total entre el 5,5 y el 8,0 % del total entre el 2,0 y el 3,5 % del total entre el 7,0 y el 10,0 % del total entre el 4,0 y el 6,0 % del total entre el 3,5 y el 5,5 % del total entre el 30,0 y el 37,0 % del total entre el 20,0 y el 26,0 % del total entre el 1,0 y el 20,0 % del total entre el 3,5 y el 5,5 % del total


title: Decisión nº 1/2000 del Comité de cooperación CE-San Marino, de 7 de marzo de 2000, que modifica la Decisión nº 1/93, por la que se establecen las modalidades para la consignación de cuentas del Erario de San Marino de los derechos de importación recaudados por la Comunidad por cuenta de la República de San Marino, así como el anexo de la Decisión nº 2/96, relativa a la aplicación de las letras a) y b) del artículo 1 de la Decisión nº 1/93

eurovoc_concepts:
CCT duties
European Union
San Marino
customs document
customs regulations
import

text: L 68/64 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 16. 3. 2000 DECISIÓN No 1/2000 DEL COMITÉ DE COOPERACIÓN CE-SAN MARINO de 7 de marzo de 2000 que modifica la Decisión no 1/93, por la que se establecen las modalidades para la consignación de cuentas del Erario de San Marino de los derechos de importación recaudados por la Comunidad por cuenta de la República de San Marino, así como el anexo de la Decisión no 2/96, relativa a la aplicación de las letras a) y b) del artículo 1 de la Decisión no 1/93 (2000/218/CE) EL COMITÉ DE COOPERACIÓN CE-SAN MARINO, 1) La letra b) del artículo 1 se sustituirá por el texto siguiente: Visto el Acuerdo interino de comercio y de unión aduanera entre la Comunidad Económica Europea y la República de San Marino (1) y, en particular, el apartado 3 de su artículo 7, Considerando lo siguiente: «b) los derechos de importación relativos a los documentos T2 SM o T2L SM serán constatados por las aduanas contempladas en el anexo del Acuerdo en el momento de su contracción y consignados en la contabilidad mencionada en la letra a). (1) (2) (3) Las Decisiones nos 1/93 (2) y 2/96 (3), establecieron el procedimiento relativo a la constatación, el control y la puesta a disposición de las autoridades de San Marino de los derechos de importación percibidos por las mercan- cías destinadas a dicha República. Estas modalidades se elaboraron sobre la base de una distinción entre la contracción de los derechos y su constatación como recursos propios por cuenta de San Marino o, en su caso, de la Comunidad, constatación que sólo se realiza una vez que los documentos justificativos han sido devueltos a las aduanas expedidoras. El Reglamento (CE, Euratom) no 1355/96 del Consejo, de 8 de julio de 1996, por el que se modifica el Regla- mento (CEE, Euratom) no 1552/89, por el que se aplica la Decisión 88/376/CEE, Euratom, relativa al sistema de recursos propios de las Comunidades (4), estableció, en el apartado 1 del artículo 2 del Reglamento (CEE, Euratom) no 1552/89, una nueva definición en materia de consta- tación de los derechos de importación que vincula la contracción a la constatación de estos derechos. Conviene adaptar, por lo tanto, el procedimiento vigente en materia de consignación de cuentas del Erario de San Marino de los derechos de importación recaudados por la Comunidad por cuenta de la República de San Marino. A tal efecto, procede modificar la Decisión no 1/93 y el anexo de la Decisión no 2/96 para establecer que, sin perjuicio de posibles correcciones posteriores, los derechos de importación relativos al despacho a libre práctica de mercancías terceras deberán constatarse en el momento de la contracción de los derechos de importa- ción consecutiva a la aceptación del documento T2 SM o T2L SM. En caso de que el ejemplar no 5 del documento T2 SM o la copia del documento T2L SM, debidamente visado por las autoridades aduaneras de la República de San Marino y que justifique la llegada de las mercancías a San Marino, no se presente en el plazo de tres meses en la aduana que los haya expedido, se procederá a una rectificación del asiento contable inicial. En este caso, los derechos de importación serán consta- tados como recursos propios de la Comunidad y consig- nados en la contabilidad mencionada en el apartado 2 del artículo 6 del Reglamento (CEE, Euratom) no 1552/ 89 o, según proceda, en la contabilidad separada contemplada en la letra b) de dicho apartado. El procedimiento antes mencionado se aplicará mutatis mutandis a los productos compensadores o las mercan- cías sin perfeccionar comercializadas dentro del terri- torio de San Marino en el marco del régimen de perfec- cionamiento activo o a las mercancías que hayan dado origen a una deuda aduanera en el marco del régimen de importación temporal. ». 2) Queda derogado el artículo 1 bis. Artículo 2 El anexo de la Decisión no 2/96 del Comité de cooperación CE-San Marino se sustituirá por el texto que figura en el anexo de la presente Decisión. Artículo 3 La presente Decisión entrará en vigor el primer día del mes siguiente al de su adopción. DECIDE: Hecho en Bruselas, el 7 de marzo de 2000. Artículo 1 Por el Comité de cooperación CE-San Marino La Decisión no 1/93 del Comité de cooperación CE-San Marino se modificará como sigue: Eva GERNER El Presidente (1) DO L 359 de 9. 12. 1992, p. 14. (2) DO L 208 de 19. 8. 1993, p. 38; Decisión modificada por la Deci- sión no 1/96 (DO L 184 de 24. 7. 1996, p. 35). (3) DO L 184 de 24. 7. 1996, p. 37. (4) DO L 175 de 13. 7. 1996, p. 3. 16. 3. 2000 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 68/65 ANEXO «ANEXO Procedimiento administrativo aplicable en la ejecución de las letras a) y b) del artículo 1 de la Decisión no 1/93 del Comité de cooperación 1. Cumplimiento de los trámites de despacho a libre práctica en las aduanas habilitadas La concesión del levante para la libre práctica de las mercancías destinadas a San Marino dará lugar a que se expida, según los casos, un documento T2 SM o T2L SM (*). Asimismo, los derechos de importación se contraerán en los plazos previstos por la normativa comunitaria pertinente. En atención a las necesidades de control, los derechos contraídos también serán debidamente consignados por la aduana de que se trate en un registro específicamente destinado a este fin en el que constarán todas las importaciones destinadas a San Marino, con indicación de las mercancías importadas, la fecha de aceptación de la declaración de importación, los elementos de imposición, el importe de los derechos correspondientes y el documento T2 SM o T2L SM expedido. La aduana indicará en el documento T2 SM o T2L SM la fecha límite de tres meses a partir de la fecha de expedición del documento para la devolución a la aduana expedidora del ejemplar no 5 del documento T2 SM o de la copia del documento T2L SM, según proceda, debidamente visado por las autoridades de San Marino. 2. Cumplimiento de los trámites contables en las aduanas habilitadas La consignación de los derechos de importación en la contabilidad “San Marino” [contabilidad equivalente a la prevista en la letra a) del apartado 2 del artículo 6 del Reglamento (CEE, Euratom) no 1552/89] (**) se efectuará con arreglo a lo dispuesto en dicho artículo 6. En caso de que los derechos constatados y amparados por una garantía sean cuestionados y puedan sufrir variaciones por las diferencias surgidas, las autoridades italianas podrán decidir no proceder a la consignación en la contabilidad “San Marino”. En este supuesto, y durante el tiempo en que el procedimiento nacional vinculado al tratamiento administrativo y/o judicial ante las autoridades competentes no haya concluido, se consignará la cuantía de los derechos de importación en la contabilidad separada “San Marino” [contabilidad equivalente a la prevista en la letra b) del apartado 2 del artículo 6 del mencionado Reglamento]. A efectos del presente apartado se entenderá por “autoridades competentes”: — para cualquier cuestión relativa a la aplicación de las disposiciones legales, reglamentarias o administrativas aplicables en materia aduanera, las autoridades administrativas o judiciales del Estado miembro que hubiere procedido al despacho de aduana o, en su caso, las de las Comunidades Europeas (la Comisión y el Tribunal de Justicia, en particular), — para cualquier cuestión referente a disposiciones de procedimiento (notificaciones, plazos, etc. ), las autoridades administrativas o judiciales del Estado miembro que hubiere procedido al despacho de aduana, — para cualquier cuestión relativa a la aplicación de una medida ejecutoria encaminada al cobro forzoso de deudas, en el territorio de San Marino, las autoridades judiciales de dicha República. 3. Devolución de los documentos justificativos La devolución de los documentos justificativos, debidamente visados por las autoridades de San Marino dentro del plazo de tres meses, contemplado en el párrafo tercero del punto 1, permitirá liquidar la operación de tránsito. Cuando el ejemplar no 5 del documento T2 SM o la copia del documento T2L SM no haya sido devuelto a la aduana expedidora en el plazo establecido, se hará una anotación en el registro mencionado y se efectuará una rectificación del asiento contable inicial. En este caso, los derechos de importación serán constatados como recursos propios de la Comunidad y consignados en la contabilidad a que alude la letra a) del apartado 2 del artículo 6 del Reglamento (CEE, Euratom) no 1552/89 o, según proceda, en la contabilidad separada contemplada en la letra b) del apartado 2 del artículo 6 del mismo Reglamento. Esta consignación se hará sin perjuicio de las posibles correcciones derivadas de la conclusión del procedimiento de investigación establecido en el marco del régimen de tránsito comunitario, o del resultado de las acciones emprendidas en el marco de la asistencia mutua prevista en la Decisión no 3/92 del Comité de cooperación CE-San Marino (***). (*) Apartado 1 del artículo 2 de la Decisión no 4/92 del Comité de cooperación CE-San Marino (DO L 42 de 19. 2. 1993, p. 34). (**) DO L 155 de 7. 6. 1989, p. 1. (***) DO L 42 de 19. 2. 1993, p. 29. L 68/66 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 16. 3. 2000 4. Aplicación del procedimiento específico en el marco del régimen de perfeccionamiento activo y de la importación temporal El procedimiento antes mencionado se aplicará mutatis mutandis a los productos compensadores o las mercancías sin perfeccionar comercializadas dentro del territorio de San Marino en el marco del régimen de perfeccionamiento activo o a las mercancías que hayan dado origen a una deuda aduanera en el marco del régimen de importación temporal. »


title: Luonnos: ETA:n Sekakomitean päätös yhteistyöstä muilla kuin neljän vapauden alaan kuuluvilla erityisalueilla tehdyn ETA-sopimuksen pöytäkirjan 31 muuttamisesta - Luonnos yhteisön yhteiseksi kannaksi


title: Règlement (CE) n° 499/2000 de la Commission du 7 mars 2000 établissant les valeurs forfaitaires à l'importation pour la détermination du prix d'entrée de certains fruits et légumes

text: 8. 3. 2000 FR Journal officiel des Communautés européennes L 61/1 I (Actes dont la publication est une condition de leur applicabilité) RÈGLEMENT (CE) No 499/2000 DE LA COMMISSION du 7 mars 2000 établissant les valeurs forfaitaires à l'importation pour la détermination du prix d'entrée de certains fruits et légumes LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES, (2) les valeurs forfai- En application des critères susvisés, taires à l'importation doivent être fixées aux niveaux repris à l'annexe du présent règlement, vu le traité instituant la Communauté européenne, (CE) no 3223/94 de la Commission du vu le règlement 21 décembre 1994 portant modalités d'application du régime à l'importation des fruits et légumes (1) , modifié en dernier lieu par le règlement (CE) no 1498/98 (2), et notamment son article 4, paragraphe 1, considérant ce qui suit: (1) Le règlement (CE) no 3223/94 prévoit, en application des résultats des négociations commerciales multilaté- rales du cycle d'Uruguay, les critères pour la fixation par la Commission des valeurs forfaitaires à l'importation des pays tiers, pour les produits et les périodes qu'il précise dans son annexe. A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT: Article premier Les valeurs forfaitaires à l'importation visées à l'article 4 du règlement (CE) no 3223/94 sont fixées comme indiqué dans le tableau figurant en annexe. Article 2 Le présent règlement entre en vigueur le 8 mars 2000. Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre. Fait à Bruxelles, le 7 mars 2000. Par la Commission Franz FISCHLER Membre de la Commission (1) JO L 337 du 24. 12. 1994, p. 66. (2) JO L 198 du 15. 7. 1998, p. 4. L 61/2 FR Journal officiel des Communautés européennes 8. 3. 2000 du règlement de la Commission, du 7 mars 2000, établissant les valeurs forfaitaires à l'importation pour la détermination du prix d'entrée de certains fruits et légumes ANNEXE Code NC Code des pays tiers (1) (EUR/100 kg) Valeur forfaitaire à l'importation 0702 00 00 0707 00 05 0709 10 00 0709 90 70 0805 10 10, 0805 10 30, 0805 10 50 0805 30 10 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90 0808 20 50 204 212 624 999 052 068 628 999 220 999 052 204 628 999 052 204 212 600 624 999 052 220 600 999 204 388 400 404 508 512 528 720 728 999 388 400 512 528 624 999 77,5 158,6 160,7 132,3 116,8 81,3 146,6 114,9 201,2 201,2 86,0 55,4 141,9 94,4 62,7 35,6 41,3 47,6 53,8 48,2 41,7 69,6 63,5 58,3 82,6 142,8 90,6 81,9 93,2 80,9 96,5 63,9 93,4 91,8 85,4 102,6 70,2 80,7 67,3 81,2 (1) Nomenclature des pays fixée par le règlement (CE) no 2543/1999 de la Commission (JO L 307 du 2. 12. 1999, p. 46). Le code «999» représente «autres origines»


title: Voorstel voor een verordening van de Raad tot wijziging van Verordening nr. 2505/96 betreffende de opening en wijze van beheer van autonome communautaire tariefcontingenten voor bepaalde landbouw- en industrieproducten

text: COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN Brussel, 07. 03. 2000 COM(2000) 122 definitief Voorstel voor een VERORDENING VAN DE RAAD tot wijziging van Verordening nr. 2505/96 betreffende de opening en wijze van beheer van autonome communautaire tariefcontingenten voor bepaalde landbouw- en industrieproducten (door de Commissie ingediend) TOELICHTING 1. 2. 3. Bij Verordening (EG) nr. 2745/99 van 17. 12. 1999 opende de Raad voor ferro- chroom een autonoom tariefcontingent van 1. 035. 000 ton met vrijstelling van rechten. Dit contingent bestrijkt de totale behoefte van de Europese verwerkende industrieën voor ferro-chroom met vrijstelling van rechten in het jaar 2000. Bij Verordening (EG) nr. 2793/1999 van de Raad van 17 december 1999 werd met ingang van 1 januari 2000 een aanvullend, van rechten vrijgesteld tariefcontingent ingevoerd voor ferro-chroom van oorsprong uit Zuid-Afrika van 515. 000 ton dat van toepassing wordt wanneer de Overeenkomst met Zuid-Afrika in werking treedt. Met de invoering van het tariefcontingent voor Zuid-Afrika moest de hoeveelheid van de autonome contingenten dienovereenkomstig worden verlaagd om schadelijke gevolgen van dit product voor de communautaire producenten te vermijden en Zuid- Afrika in staat te stellen het contingent volledig te benutten. 2 Voorstel voor een VERORDENING VAN DE RAAD tot wijziging van Verordening nr. 2505/96 betreffende de opening en wijze van beheer van autonome communautaire tariefcontingenten voor bepaalde landbouw- en industrieproducten DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, inzonderheid op artikel 26, Gezien het voorstel van de Commissie, Overwegende hetgeen volgt: (1) (2) (3) communautaire De Raad heeft bij Verordening (EG) nr. 2745/99 van 17. 12. 1999(1) tot wijziging van Verordening (EG) nr. 2505/96 betreffende de opening en wijze van beheer van en autonome industrieproducten een van rechten vrijgesteld autonoom tariefcontingent voor ferro- chroom geopend van 1. 035. 000 ton. Dit contingent bestrijkt momenteel de totale behoefte van de Europese verwerkende industrieën aan van rechten vrijgesteld ferro- chroom in het jaar 2000. tariefcontingenten landbouw- bepaalde voor Bij Verordening (EG) nr. 2793/1999 van de Raad van 17 december 1999(2) tot vaststelling van procedures voor de toepassing van de Overeenkomst betreffende handel, ontwikkeling en samenwerking tussen de Europese Gemeenschap en de Republiek Zuid-Afrika werd een aanvullend, van rechten vrijgesteld tariefcontingent voor ferro-chroom van oorsprong uit Zuid-Afrika van 515,000 ton ingevoerd dat ingaat op 1 januari 2000 en van toepassing is wanneer de overeenkomst met de Republiek Zuid-Afrika in werking treedt. Met de invoering van de tariefcontingenten voor Zuid-Afrika dient de hoeveelheid van de autonome contingenten dienovereenkomstig te worden verlaagd om schadelijke gevolgen voor de communautaire producenten van dit product te vermijden en Zuid- Afrika in staat te stellen het contingent volledig te benutten, (1) PB L 331 van 23. 12. 1999, blz. 17 (2) PB L 337 van 30. 12. 1999, blz. 29 3 HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Artikel 1 Bijlage I bij Verordening (EG) nr. 2505/96 betreffende de opening en wijze van beheer van autonome communautaire tariefcontingenten voor bepaalde landbouw- en industrieproducten wordt als volgt gewijzigd : – volgnummer 09. 2711: de hoeveelheid van het tariefcontingent wordt gewijzigd in 520. 000 ton". Deze verordening treedt in werking op de dag volgende op die van haar bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen. Artikel 2 Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks van toepassing in elke lidstaat. Gedaan te Brussel, op […] Voor de Raad De voorzitter 4 1. 2. 3. 4. 5. 5. 0 5. 1 FINANCIEEL MEMORANDUM BEGROTINGSPOST: Hoofdstuk 12 – Artikel 120 DATUM: 31. 1. 2000 VASTLEGGINGS- KREDIET: TITEL VAN DE MAATREGEL: Tot wijziging van Verordening (EG) nr. 2505/96 betreffende de opening en wijze van beheer van autonome, communautaire tariefcontingenten voor bepaalde landbouw- en industrieproducten RECHTSGROND: Artikel 26 van het Verdrag DOEL VAN DE MAATREGEL: De handel tussen Zuid-Afrika en de Europese Unie bevorderen PERIODE FINANCIELE CONSEQUENTIES VAN 12 MAANDEN (mln euro) LOPEND BEGROTINGS- JAAR [n] (mln euro) VOLGEND BEGROTINGS- JAAR [n+1] (mln euro) DE BEGROTING EG UITGAVEN TEN LASTE VAN - (TERUGBETALINGEN/INTERVENTIES) NATIONALE BEGROTINGEN - - ANDERE ONTVANGSTEN - (HEFFINGEN/DOUANERECHTEN) - OP NATIONAAL VLAK EIGEN MIDDELEN EG 5. 0. 1 RAMING VAN DE UITGAVEN 5. 1. 1 RAMING VAN DE ONTVANGSTEN BEREKENINGSMETHODE: 5. 2 [n+2] [n+3] [n+4] [n+5] 6. 0 6. 1 FINANCIERING MOGELIJK UIT KREDIETEN DIE IN HET BETROKKEN HOOFDSTUK VAN DE LOPENDE BEGROTING ZIJN OPGEVOERD ? FINANCIERING MOGELIJK DOOR OVERSCHRIJVING VAN EEN HOOFDSTUK NAAR EEN ANDER HOOFDSTUK VAN DE LOPENDE BEGROTING ? AANVULLENDE BEGROTING NODIG ? 6. 2 6. 3 MOETEN OP DE VOLGENDE BEGROTING KREDIETEN WORDEN OPGEVOERD ? OPMERKINGEN: Deze maatregel heeft geen consequenties voor de inkomsten die in 2000 worden verwacht aangezien de kwantitatieve verlaging van het autonome, van rechten vrijgestelde tariefcontingent wordt vervangen door een van rechten vrijgesteld tariefcontingenten voor hetzelfde product en voor de dienovereenkomstige hoeveelheid van oorsprong uit Zuid-Afrika. JA NEE JA NEE JA NEE JA NEE 5


title: 2000/220/CE: Decisione della Commissione, del 7 marzo 2000, che definisce l'elenco delle zone cui si applica l'obiettivo n. 2 dei Fondi strutturali per il periodo dal 2000 al 2006 in Svezia [notificata con il numero C(2000) 554] (Il testo in lingua svedese è il solo facente fede)

eurovoc_concepts:
Structural Funds
Sweden
aid system
development aid
eligible region
less-favoured region

text: L 69/54 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 17. 3. 2000 COMMISSIONE DECISIONE DELLA COMMISSIONE del 7 marzo 2000 che definisce l'elenco delle zone cui si applica l'obiettivo n. 2 dei Fondi strutturali per il periodo dal 2000 al 2006 in Svezia [notificata con il numero C(2000) 554] (Il testo in lingua svedese è il solo facente fede) (2000/220/CE) LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE, visto il trattato che istituisce la Comunità europea, visto il regolamento (CE) n. 1260/1999 del Consiglio, del 21 giugno 1999, recante disposizioni generali sui Fondi struttu- rali (1), in particolare l'articolo 4, paragrafo 4, primo comma, (5) previa consultazione del comitato per lo sviluppo e la riconver- sione delle regioni, del comitato per le strutture agricole e dello sviluppo rurale e del comitato del settore della pesca e dell'ac- quacoltura, considerando quanto segue: (1) (2) (3) (4) Secondo l'articolo 1, primo comma, punto 2, del regola- mento (CE) n. 1260/1999, l'obiettivo n. 2 dei Fondi strutturali è destinato a favorire la riconversione econo- mica e sociale delle zone con difficoltà strutturali. A norma dell'articolo 4, paragrafo 2, primo comma, del regolamento (CE) n. 1260/1999, la Commissione e gli Stati membri provvedono affinché gli interventi vengano effettivamente concentrati verso le zone della Comunità più gravemente colpite e nell'ambito geografico più appropriato. La decisione 1999/503/CE della Commissione (2) ha definito, conformemente all'articolo 4, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1260/1999, un massimale della popolazione per Stato membro nel quadro dell'obiettivo n. 2 per il periodo dal 2000 al 2006. Per la Svezia, il massimale in questione è di 1 223 000 abitanti. A norma dell'articolo 4, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1260/1999, in base alle proposte di ognuno degli Stati membri la Commissione, in stretta concerta- zione con lo Stato membro interessato e tenendo conto delle priorità nazionali, definisce l'elenco delle zone inte- (1) GU L 161 del 26. 6. 1999, pag. 1. (2) GU L 194 del 27. 7. 1999, pag. 58. ressate dall'obiettivo n. 2, senza pregiudizio del sostegno transitorio di cui all'articolo 6, paragrafo 2, di tale rego- lamento. L'articolo 4, paragrafo 11, del regolamento (CE) n. 1260/1999 prevede che l'elenco delle zone a cui si applica l'obiettivo n. 2 sia valido per sette anni a decor- rere dal 1o gennaio 2000. Tuttavia, su proposta di uno Stato membro e in caso di grave crisi in una regione, la Commissione può modificare l'elenco delle zone nel corso del 2003, secondo il disposto dei paragrafi da 1 a 10, senza aumentare la percentuale di popolazione inte- ressata all'interno di ciascuna regione di cui all'articolo 13, paragrafo 2, dello stesso regolamento, HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE: Articolo 1 Le zone cui si applica l'obiettivo n. 2 dei Fondi strutturali in Svezia per il periodo dal 2000 al 2006 sono quelle che figu- rano in allegato. L'elenco di tali zone può essere modificato nel corso del 2003. Articolo 2 Il Regno di Svezia è destinatario della presente decisione. Fatto a Bruxelles, il 7 marzo 2000. Per la Commissione Michel BARNIER Membro della Commissione 17. 3. 2000 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee L 69/55 ELENCO DELLE ZONE A CUI SI APPLICA L'OBIETTIVO 2 DEI FONDI STRUTTURALI IN SVEZIA ALLEGATO Periodo: 2000-2006 Zone ammissibili Regione di livello NUTS III Tutta la regione di livello NUTS III tranne le zone in ritardo di sviluppo Soltanto le seguenti zone della regione di livello NUTS III Zone conformi alle disposizioni dell'articolo 4, paragrafo 5, del regolamento (CE) n. 1260/1999 Popolazione della regione di livello NUTS III appartenente alle zone ammissibili (abitanti) Västmanlands län i seguenti comuni: 136 395 Arboga Fagersta Hallstahammar Kungsör Köping Norberg Skinnskatteberg Surahammar Sala Heby Västerås (soltanto la comunità di Skultuna e le isole abitate senza collegamento fisso) Dalarnas län i seguenti comuni: 247 336 Avesta Borlänge Gagnef Hedemora Leksand Ludvika Mora (escluse le comunità di Venjans e Våmhus) Rättvik Smedjebacken Säter Falun Gävleborgs län i seguenti comuni: 227 285 Ockelbo Sandviken Söderhamn Ovanåker Bollnäs Nordanstig Hudiksvall Hofors Gävle (esclusi i «Nyckelkodområden»: 105, 106, 115, 121-123, 153-156, 161, 162, 173, 174, 179, 221-226, 231, 232, 234, 236, 304, 315-317, 325-327) L 69/56 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 17. 3. 2000 Popolazione della regione di livello NUTS III appartenente alle zone ammissibili (abitanti) 92 385 Regione di livello NUTS III Tutta la regione di livello NUTS III tranne le zone in ritardo di sviluppo Soltanto le seguenti zone della regione di livello NUTS III Zone ammissibili Zone conformi alle disposizioni dell'articolo 4, paragrafo 9, lettera a), del regolamento (CE) n. 1260/1999 Örebro län i seguenti comuni: Degerfors Hällefors Karlskoga Laxå Lindesberg (esclusi i «Nyckelkodområden»: 1114, 1115, 1118) Ljusnarsberg Nora (esclusi i «Nyckelkodområden»: 113311-318, 113321-322, 113400, 113411-413, 113416, 113419, 113431, 113611-619, 113621-626, 117100, 117111-113, 117121-124, 117131, 117141-145, 117151-154, 117200, 117210, 117220) Örebro (soltanto le isole abitate senza collega- mento fisso) Värmlands län i seguenti comuni: 136 716 Arvika Eda Filipstad Hagfors Kristinehamn Munkfors Storfors Sunne Säffle Årjäng Karlstad (soltanto le isole abitate senza collega- mento fisso) Zone conformi alle disposizioni dell'articolo 4, paragrafo 9, lettera b), del regolamento (CE) n. 1260/1999 Östergötlands län i seguenti comuni: 24 117 Valdemarsvik Ydre Ödeshög Boxholm Norrköping (soltanto le isole abitate senza colla- gamento fisso) Söderköping (soltanto le isole abitate senza colle- gamento fisso) 17. 3. 2000 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee L 69/57 Regione di livello NUTS III Tutta la regione di livello NUTS III tranne le zone in ritardo di sviluppo Soltanto le seguenti zone della regione di livello NUTS III Zone ammissibili Popolazione della regione di livello NUTS III appartenente alle zone ammissibili (abitanti) Jönköpings län i seguenti comuni: 86 991 Aneby Nässjö (esclusi i «Nyckelkodområden»: 111111, 111113-17, 111121, 111124, 111131-34, 111143, 111147, 111151-52, 111161, 111211-17, 111221-23, 111231- 36, 111241-46, 111252-53, 111255, 111257, 111271, 111273-78, 111511-14, 111521-25, 111542-45, 111547, 111613- 14, 111624, 111632-33, 111642-43, 111711-13, 111722-23, 111725) Sävsjö Vetlanda (esclusi i «Nyckelkodområden»: 501, 50202, 50203, 503, 50412, 50418, 50526, 50703) Eksjö (esclusi i «Nyckelkodområden»: 1101 (tranne 110115), 1103, 1107 (tranne 110711-12, 110721-24, 110740- 41, 110799), 1109, 1120 (tranne 112028), 1130, 1715) Tranås (esclusi i «Nyckelkodområden»: 870104, 870110-11, 870120, 870124, 870138-39, 870143) Jönköping (soltanto l'isola Visingsö) Kronobergs län i seguenti comuni: Uppvidinge villaggio di Åseda: (escluse le seguenti strade nel 14 462 Kräftv. , Väktarev. , Fältvägen, Gärdesv. , Ängsv. , Hasselv. , Lakev. , Fiskarev. , Tärnv. , Kantorsv. , Prästv. , Björkåkrav. , Heurlins väg, Norra vägen, Norra Kyrkogatan, Odeng. , Strömg. , Gustavsg. 1-25, Södra Esplanaden 4-30 e 7-23, Åsag. , Rönnv. , Hagag. , Brunnsg. 3-29 e 2-22, Nålg. , Torpag. , Hjortg. , Värendsg. , Minervav. , Kronobergsg. , Stureg. , Smedjeg. , Dalg. Brinkag. ) Lessebo [esclusi i «Nyckelkodområden»: 1, Gökaskrattområdet 1211 (tranne Västergatan 4, 19 e 26, Sjöparksgatan e Sågenområdet), 1212 ad ovest di Bråta- bäcken, 1213 (tranne Storgatan 79-87 e la zona ricreativa a sud di Norrhemsgatan), 1111 a nord dell'estensione di 1113 (tranne Formaregården)] L 69/58 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 17. 3. 2000 Regione di livello NUTS III Kalmar län Gotlands län Västra Götalands län Zone ammissibili Tutta la regione di livello NUTS III tranne le zone in ritardo di sviluppo Soltanto le seguenti zone della regione di livello NUTS III i seguenti comuni: Högsby Mörbylånga [esclusi i «Nyckelkodområden»: 150100-150400 (tranne il porto a sud di Brovägen, Köpstaden, le zone industriali e il villaggio Björnhovda)] Hultsfred Västervik (esclusi i «Nyckelkodområden»: 112210, 112220, 113110, 113120, 113130, 114110, 114120, 114200, 114210, 114300, 114310, 114320, 114510, 114520, 115100, 115320, 115330, 115340, 121210, 121220, 122110, 122120, 122130, 122210) Vimmerby (esclusi i «Nyckelkodområden»: 1122, 112501, 112503, 112702-07, 112709-10, 112714-22, 1110, 1113, 1124 (tranne 112417, 112418, 112420), 111401-403, 111405-409, 111411) Borgholm Mönsterås (soltanto le isole abitate senza collegamento fisso) Oskarshamn (soltanto le isole abitate senza collegamento fisso) l'intera regione i seguenti comuni: Gullspång Karlsborg Mariestad (esclusi i «Nyckelkodområden»: Popolazione della regione di livello NUTS III appartenente alle zone ammissibili (abitanti) 84 704 57 643 86 632 111324, 111303-111309, 111313, 111316-111319, 111322, 111501, 111502, 111604, 111607, 111609-111612, 111614-111619, 111705, 111707, 111709, 111710) 111325, Töreboda Bengtsfors Dals-Ed Färgelanda Mellerud Åmal 17. 3. 2000 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee L 69/59 Regione di livello NUTS III Tutta la regione di livello NUTS III tranne le zone in ritardo di sviluppo Soltanto le seguenti zone della regione di livello NUTS III Zone ammissibili Popolazione della regione di livello NUTS III appartenente alle zone ammissibili (abitanti) Zone conformi alle disposizioni dell'articolo 4, paragrafo 9, lettera c), del regolamento (CE) n. 1260/1999 Stockholms län i seguenti comuni: 7 177 Österåker (soltanto le isole abitate senza collega- mento fisso) Värmdö (soltanto le isole abitate senza collega- mento fisso) Ekerö (soltanto le isole abitate senza collega- mento fisso) Haninge (soltanto le isole abitate senza collega- mento fisso) Tyresö (soltanto le isole abitate senza collega- mento fisso) Upplands-Bro (soltanto le isole abitate senza collegamento fisso) Stockholm (soltanto le isole abitate senza colle- gamento fisso) Södertälje (soltanto le isole abitate senza collega- mento fisso) Nacka (soltanto le isole abitate senza collega- mento fisso) Vaxholm (soltanto le isole abitate senza collega- mento fisso) Norrtälje (soltanto le isole abitate senza collega- mento fisso) Nynäshamn (soltanto le isole abitate senza colle- gamento fisso) Lidingö (soltanto le isole abitate senza collega- mento fisso) Danderyd (soltanto le isole abitate senza collega- mento fisso) Täby (soltanto le isole abitate senza collegamento fisso) Uppsala län i seguenti comuni: Enköping (soltanto le isole abitate senza collega- mento fisso) Östhammar (soltanto le isole abitate senza colle- gamento fisso) Södermanlands län i seguenti comuni: 851 49 Nyköping (soltanto le isole abitate senza collega- mento fisso) Oxelösund (soltanto le isole abitate senza colle- gamento fisso) Katrineholm (soltanto le isole abitate senza colle- gamento fisso) Strängnäs (soltanto le isole abitate senza collega- mento fisso) Trosa (soltanto le isole abitate senza collega- mento fisso) L 69/60 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 17. 3. 2000 Regione di livello NUTS III Tutta la regione di livello NUTS III tranne le zone in ritardo di sviluppo Soltanto le seguenti zone della regione di livello NUTS III Zone ammissibili Popolazione della regione di livello NUTS III appartenente alle zone ammissibili (abitanti) Blekinge län i seguenti comuni: 713 Skåne län Hallands län Karlskrona (soltanto le isole abitate senza colle- gamento fisso) Ronneby (soltanto le isole abitate senza collega- mento fisso) Karlshamn (soltanto le isole abitate senza colle- gamento fisso) Sölvesborg (soltanto le isole abitate senza colle- gamento fisso) il seguente comune: Landskrona (soltanto l'isola Ven) i seguenti comuni: Varberg (soltanto le isole abitate senza collega- mento fisso) Kungsbacka (soltanto le isole abitate senza colle- gamento fisso) 354 4 Västra Götalands län i seguenti comuni: 18 887 (soltanto le isole abitate senza collega- Öckerö (soltanto le isole abitate senza collega- mento fisso) Tjörn (soltanto le isole abitate senza collega- mento fisso) Orust mento fisso) Sotenäs (soltanto le isole abitate senza collega- mento fisso) Tanum (soltanto le isole abitate senza collega- mento fisso) Göteborg (soltanto le isole abitate senza collega- mento fisso) Kungälv (soltanto le isole abitate senza collega- mento fisso) Lysekil mento fisso) Strömstad (soltanto le isole abitate senza collega- mento fisso) (soltanto le isole abitate senza collega-


title: Verordnung (EG) Nr. 490/2000 der Kommission vom 6. März 2000 zur Festlegung pauschaler Einfuhrwerte für die Bestimmung der im Sektor Obst und Gemüse geltenden Einfuhrpreise

text: 7. 3. 2000 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 60/1 I (Veröffentlichungsbedürftige Rechtsakte) VERORDNUNG (EG) Nr. 490/2000 DER KOMMISSION vom 6. März 2000 zur Festlegung pauschaler Einfuhrwerte für die Bestimmung der im Sektor Obst und Gemüse geltenden Einfuhrpreise DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN — gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, (2) ihrem Anhang angeführten Erzeugnisse und Zeiträume festgelegt. In Anwendung der genannten Kriterien sind die im Anhang zur vorliegenden Verordnung ausgewiesenen pauschalen Einfuhrwerte zu berücksichtigen — gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 3223/94 der Kommission vom 21. Dezember 1994 mit Durchführungsbestimmungen zur Einfuhrregelung für Obst und Gemüse (1), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 1498/98 (2), insbesondere auf Artikel 4 Absatz 1, in Erwägung nachstehender Gründe: (1) Die in Anwendung der Ergebnisse der multilateralen Handelsverhandlungen der Uruguay-Runde von der der Kommission festzulegenden, pauschalen Einfuhrwerte zu berücksichtigenden Kriterien sind in der Verordnung (EG) Nr. 3223/94 für die in zur Bestimmung HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Die in Artikel 4 der Verordnung (EG) Nr. 3223/94 genannten pauschalen Einfuhrwerte sind in der Tabelle im Anhang zur vorliegenden Verordnung festgesetzt. Diese Verordnung tritt am 7. März 2000 in Kraft. Artikel 2 Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitglied- staat. Brüssel, den 6. März 2000 Für die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission (1) ABl. L 337 vom 24. 12. 1994, S. 66. (2) ABl. L 198 vom 15. 7. 1998, S. 4. L 60/2 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 7. 3. 2000 zu der Verordnung der Kommission vom 6. März 2000 zur Festlegung pauschaler Einfuhrwerte für die Bestimmung der im Sektor Obst und Gemüse geltenden Einfuhrpreise ANHANG KN-Code Drittland-Code (1) (EUR/100 kg) Pauschaler Einfuhrpreis 0702 00 00 0707 00 05 0709 10 00 0709 90 70 0805 10 10, 0805 10 30, 0805 10 50 0805 30 10 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90 0808 20 50 204 212 624 999 052 068 628 999 220 999 052 204 628 999 052 204 212 600 624 999 052 220 600 999 039 204 388 400 404 508 512 528 720 728 999 388 400 512 528 624 999 83,0 158,6 160,7 134,1 120,1 76,9 146,6 114,5 201,2 201,2 89,0 49,8 141,9 93,6 60,8 35,9 39,4 38,1 52,9 45,4 29,0 69,6 65,0 54,5 114,7 82,6 81,1 88,4 80,8 90,7 93,6 96,7 72,3 91,1 89,2 78,2 107,6 72,7 88,2 67,3 82,8 (1) Nomenklatur der Länder gemäß der Verordnung (EG) Nr. 2543/1999 der Kommission (ABl. L 307 vom 2. 12. 1999, S. 46). Der Code „999“ steht für „Verschiedenes“


title: Rapport - Relationerna mellan arbetsmarknadens parter i Europa - Förord

eurovoc_concepts:
Europe
European social policy
labour market
social dialogue
working conditions

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 06. 03. 2000 KOM(2000) 113 slutlig RAPPORT Relationerna mellan arbetsmarknadens parter i Europa FÖRORD (framlagt av kommissionen) RAPPORT Relationerna mellan arbetsmarknadens parter i Europa FÖRORD För första gången publicerar kommissionen en rapport om relationerna mellan arbetsgivare och arbetstagare i Europa. På detta sätt vill man öka insynen på ett område som rör de europeiska medborgarnas vardagsliv. En bred allmänhet måste få till tillgång till den information som behövs arbetsmarknadsrelationerna på alla nivåer. att ge nya impulser för Rapporten är också en sammanfattning av de betydande förändringar som skett under de senaste åren när det gäller arbetsmarknadsrelationer. Dessa relationer, som har starka traditioner på nationell nivå, har utsatts för stora påfrestningar genom att det europeiska samarbetet fråga om ekonomi, penningpolitik och sysselsättning. Till följd av detta har nya innovativa och flexibla samarbetsformer uppstått mellan arbetsmarknadens parter. Denna utveckling är ännu inte avslutad, och förändringarna sker snabbt. intensifierats i i individuella anställningsavtal, I de viktigaste frågorna som rör relationerna mellan arbetsgivare och arbetstagare finns de regler som skall tillämpas, beroende på vilken medlemsstat och bransch det gäller, i kollektivavtal på branschnivå eller i nationella bestämmelser i lagstiftning eller avtal. I genomsnitt har en fjärdedel av medlemsstaternas tillgångar sitt ursprung i export till andra länder inom unionen, vilket innebär att var fjärde arbetstagare arbetar för denna "inre" marknad. Trots det bestäms arbetsvillkoren för produktionen lokalt. De förändringar att aktörerna på arbetsmarknaden allt oftare måste ta ställning till problem med europeiska dimensioner. i kollektivavtal på fram i den här rapporten visar företagsnivå, som lyfts Resumé Förhållandet mellan arbetsmarknadens parter i Europeiska unionen har under de senaste åren förändrats på följande sätt: – – arbetsmarknadsrelationer, Den ekonomiska och monetära unionen har främjat en utveckling mot mer samarbetsinriktade eftersträvar gemensamma makroekonomiska mål. Den betydande minskningen av antalet arbetskonflikter är ett tecken på denna förändring. Antalet arbetsdagar som går förlorade inom Europeiska unionen på grund av arbetskonflikter har sjunkit från över 85 miljoner 1979 till mindre än 7 miljoner 1996. man där Trots de djupgående strukturella omvandlingarna inom industrin och mer allmänt inom den europeiska ekonomin, som berört alla de som deltar i den, har arbetsmarknadens parter lyckats anpassa sig och öka sitt inflytande under de senaste åren. På nationell nivå har nya trepartsförhandlingar tagits upp i elva medlemsstater under 1990-talet. Dessa förhandlingar har lett till att ett antal sysselsättningspakter slutits. På europeisk nivå har arbetsmarknadens parter 2 – – – – särskilt diskuterat den europeiska sysselsättningsstrategin, och koncentrerar för närvarande sitt arbete på att bidra till den. av följd att tenderat detta minskade tjugo åren. Reallöneökningarna har Till Löneökningarna har varit mycket måttliga i Europeiska unionen under de ligga under senaste produktivitetstillväxten. reala enhetsarbetskostnaden med ungefär 6 % mellan 1991 och 1998. Denna utveckling har främjat en återvunnen balans i den ekonomiska politiken och en stabilisering av inflationen på en mycket låg nivå. Från att ha legat på en genomsnittlig takt på ungefär 10 % mellan 1970 och 1985 föll inflationen till under 2 % år 1997. Inrättandet av den makroekonomiska dialogen och det faktum att förhandlarna i medlemsstaterna i allt större utsträckning tar hänsyn till europeiska frågor, är viktiga förändringar i löneförhandlingarna. den I och med utvidgningen kommer Europeiska unionen att omfatta ett antal länder där lönenivån ligger på ungefär 300 euro i månaden, vilket skall jämföras med över 2 000 euro i många av dagens medlemsstater. Dessa lönenivåer ligger dock i stort sett i linje med produktivitetsnivån. Central- och Östeuropa är inget konkurrensmässigt hot mot de femton medlemsstaterna. Tvärtom utgör dessa länder en enorm, växande marknad som importerar mer från dagens EU än de exporterar till unionen. EU:s handelsöverskott uppgick till ungefär 27 miljarder euro 1998. och arbetsrytmerna Den årliga arbetstiden i EU uppgick år 1998 till 1 660 timmar, med värden som varierade från 1 425 timmar i Nederländerna till 1 940 i Grekland. Arbetstidens längd genom viktiga, mångfasetterade innovationer som inriktas såväl på strävan efter ökad flexibilitet som på nya sätt att förena arbete, familjeliv och fritid. Deltidsarbetet fortsätter att öka - under 1998 arbetade 6 % av männen och mer än 30 % av kvinnorna deltid. Frågan om kortare arbetsvecka är fortfarande mycket aktuell. förändras Den sociala dialogen på europeisk nivå har fått ett stort uppsving. Denna initiativkraft har resulterat i över 100 gemensamma texter på tio år och, under senare tid, sex avtal. Enligt fördraget har arbetsmarknadens parter numera en de viktig branschövergripande avtalen har följts av direktiv som gör tillämpningen av avtalen obligatorisk. utformas. Tre socialpolitiken uppgift fylla när att av Lönerna Under 1980-talet fick arbetsmarknadens parter i Europa erfarenhet av att bromsa löneutvecklingen. De hastiga nominallöneökningarna – som i genomsnitt uppgick till snabbt upp av inflationen. Detta ledde till att 14 % på 1970-talet – åts arbetsmarknadens parter, regeringarna och centralbankerna övergick till en samrådsstrategi. Genom att bromsa nominallöneökningarna har man kunnat få kontroll över inflationen, som sjunkit till under 2 %. Denna strategi är det bästa sättet för aktörerna på arbetsmarknaden att säkerställa en ökning av reallönerna. Genom att följa denna strategi under 15 år har man kunnat uppnå den konvergens som krävts för att inrätta den ekonomiska och monetära unionen. Ett tecken på att processen skapat förtroende är att de långa räntorna sjunkit till ungefär 4 %. Det är 3 mycket att konjunkturuppgången. viktigt fortsätta följa samma strategi under den aktuella Denna utveckling har inneburit djupgående organisationskulturella förändringar hos lov att såväl fackföreningar som arbetsgivare. Arbetsmarknadens parter har fått integrera den makroekonomiska stabiliteten i sina förhandlingar. Det faktum att aktörerna på arbetsmarknaden spelat en nyckelroll i den makroekonomiska utvecklingen har erkänts på högsta nivå inom unionen. Vid Europeiska rådets möte i Köln inrättades ett permanent system för tekniskt och politiskt utbyte mellan arbetsmarknadens parter, rådet, kommissionen och företrädare för Europeiska centralbanken. Mötena inom denna "makroekonomiska dialog" är ett tecken på den djupgående förändringen av löneförhandlingarna, och visar hur utvecklingen på Europanivå påverkar arbetsmarknadsrelationerna lokalt. Man kan konstatera att vissa fackföreningsrörelser, när de ställs inför dessa förändringar, reagerar genom att på internationell nivå försöka finna nya former för löneförhandlingarna. Syftet med dessa försök är att stärka fackens ställning och fler krav, bland annat den makroekonomiska stabiliteten, förhandla om allt utbildning, jämställdhet och rörlighet. Stabilitetsmålet har också medfört att arbetsmarknadens parter försöker finna andra till sätt att dela de vinster som uppstår genom ökad produktivitet. Ökad rätt vinstandelar för de anställda är en lovande metod, som leder till att man söker efter nya organisationsformer i företagen. 80 % av de 500 största företagen i Europa har redan infört system för vinstdelning. Kommissionen intresserar sig mycket för de nyskapande varianter som har uppstått i vissa medlemsstater. Arbetsmarknadsparternas ansvar för löneutvecklingen är avgörande, även om det skall ställas i relation till att de offentliga myndigheterna bestämmer nivån på de socialavgifter som tas ut på arbetet, vilka motsvarar från 30 % till nära 60 % av den totala arbetskraftskostnaden. I vissa fall styr myndigheterna utvecklingen i en viss riktning, bland annat genom att som i åtta medlemsstater fastställa minimilöner. Det sista hand avgör den allmänna som i är dock arbetsmarknadens parter löneutvecklingen. I en sådan situation blir det allt mer omöjligt att acceptera könsbundna löneskillnader. Trots ett direktiv som antogs redan 1975 (75/117/EG) har kvinnorna fortfarande ungefär 28 % lägre lön än männen. Objektiva faktorer, som bland annat ansvarsfördelningen inom parförhållanden, kan förklara en del av denna skillnad (kvinnorna tar oftare tjänstledigt eller slutar arbeta) och visar också på svårigheten att förena familjeliv och arbete. Arbetsmarknadens parter kan bidra till att minska dessa skillnader genom att integrera jämställdhetsfrågor i sina avtal och genom att ta större hänsyn till kvinnorna i kollektivförhandlingarna. Nästa utvidgning kommer att gälla länder där lönenivån är låg jämfört med de nuvarande medlemsstaterna i Europeiska unionen. Kandidatländerna utgör inte någon homogen grupp. Det fråga om lönekostnader. Dessa kostnader varierar från 105 euro i månaden i Bulgarien till 854 euro i månaden i Slovenien. Om man tar hänsyn till arbetets produktivitet hamnar samma nivå som lönemässiga konkurrenskraft på ungefär kandidatländernas finns stora skillnader emellan dem i 4 Europeiska unionens. Erfarenheterna från Portugals, Spaniens och Greklands integrering i unionen visar att utvecklingen för att nå upp till samma reallönenivå som övriga länder går långsamt. Denna utveckling följer snarare den interna produktivitetsökningen än någon abstrakt europeisk "standard". Vidare är det oftast höglöneländer som drar störst fördel av handel. Detta är särskilt tydligt när man ser på relationerna mellan EU och länderna i Central- och Östeuropa. 1998 hade västra Europa ett stort handelsöverskott om 27 miljarder euro i förhållande till länderna i Central- och Östeuropa. Arbetstiden är och lönerna arbetstid kanaliserats arbetsrytm den vilken Efter kollektivförhandlingarna är uppbyggda. Förändringarna i fråga om löneförhandlingar har stabilitet. Förhandlingarna om arbetstidens längd har däremot diversifierats och vidgats. På detta förhandlingsområde tas i dag många nyskapande grepp. att förläggning och dess genom målsättningen ekonomisk uppnå fråga runt Standardmodellen, där arbetstid räknas per dag, per vecka, per månad och per år är i dag starkt ifrågasatt. Flexibilitet i fråga om arbetstid yttrar sig i att man förhandlar fram flexibla arbetstider, i att arbetstiden räknas per år och i att man inför möjligheter att tillfälligt sluta arbeta eller variera pensionsåldern. Mellan 1985 och 1998 ökade deltidsarbetet från 4 % till 6 % för männen och från 28 % till 32 % för kvinnorna. i att deltidsarbete och veckoslutsarbete ökar, Dessa förändringar är en följd av behovet att bättre anpassa produktionsrytmen eller utbudet av tjänster till efterfrågan. Syftet är att ge företagen den flexibilitet som krävs och att finna så effektiva och produktiva organisationsformer som möjligt. Förändringarna är också en följd av arbetstagarnas önskan att ha mer fritid och bättre möjligheter att förena familjeliv och arbete. Förändringarna innebär dock att man måste hitta en ny jämvikt mellan arbetstidens flexibilitet och skyddet för arbetstagarna. Osäkerhet i fråga om arbetsperioder ersätter ofta den tidigare osäkerheten i fråga om anställningsavtalet i sig. Man talar allt mer om behovet av att inordna den uppbrutna arbetstiden i ett övergripande arbetsperspektiv där man även integrerar utbildningsperioder. De européer som arbetar (dvs. 61 % av dem som är i arbetsför ålder) arbetar i genomsnitt 1 660 timmar om året, vilket motsvarar ungefär 70 000 timmar under ett helt arbetsliv. Denna arbetsmängd kan fördelas på olika sätt. På detta område finns två stora frågor som samtliga medlemsstater i unionen försökt lösa. Den första frågan gäller flexibilitet i fråga om arbetsrytm och arbetsperioder. Den spektakulära ökningen av deltidsarbetet (17,4 % av sysselsättningen 1998) och av individualisering av arbetstid och veckoslutsarbetet visar på en tendens till arbetsrytmer. De många olika möjligheterna att tillfälligt sluta arbeta (ledighet för utbildning, sabbatsperioder, föräldraledighet osv. ) gör att man kan fördela sitt arbete under livstiden på många olika sätt. Den andra frågan gäller arbetstidsförkortning, antingen i form av en högsta gräns för arbetstid per vecka eller år, eller i form av tidigarelagd pension. Den hundra år gamla 5 tendensen att arbetstiden förkortas är mycket tydlig och stadig. Den fortsätter även i stora som pågår, dag. Den produktivitetsvinster och ökade krav på högre livskvalitet, har gjort denna debatt högaktuell igen. som utmärks revolution tekniska och av I förhållande till dessa frågor har gemenskapen främst strävat efter att skydda de anställda mot risker för deras hälsa och säkerhet. Det ramavtal om anställningsavtal för deltidsarbete som nyligen slöts mellan arbetsmarknadens parter stöder principen för sin del om likabehandling. Arbetsmarknadens parter förhandlat fram en minskning av den årliga arbetstiden i samband med en förbättrad arbetsorganisation och främjad sysselsättning. Dessa exempel visar att dessa frågor tas upp på gemenskapsnivå, och att diskussioner och åtgärder som gäller arbetstidens längd och förläggning får omfattande ekonomiska och sociala konsekvenser. inom jordbruket har Den sociala dialogen på europeisk nivå Den sociala dialogen på europeisk nivå är drivande när det gäller att närma de olika förhandlingskulturerna i till varandra. De tvåpartsorgan som inrättades från och med 1985 på branschövergripande nivå och sedan successivt i ett antal branscher har gjort det möjligt att förhandla mellan femton olika länder enligt bestämda spelregler. fråga om arbetsmarknadsrelationer De europeiska arbetsmarknadsorganisationernas uppbyggnad är en central fråga i detta sammanhang. Representativitet och delegering av uppdrag stod i centrum för debatten unionen tid under ("Maastrichtfördraget") trätt i kraft. Dessa frågor diskuteras fortfarande mycket. Problemen har dock lösts på ett mycket positivt sätt av arbetsmarknadsparterna på europeisk nivå. om Europeiska Fördraget sedan en ta tillvara de möjligheter För närvarande är den sociala dialogen inriktad på arbetsmarknadsparternas förmåga som skapats genom Maastrichtfördraget och att Amsterdamfördraget. I viktiga frågor för företag och arbetstagare - t. ex. information och samråd, inhämtande av kunskaper, livslångt lärande och rörlighet - måste de befintliga bestämmelserna moderniseras. När det sker måste man ta hänsyn till det företagens ökade behov av flexibilitet, och snabba införandet av ny teknik, arbetstagarnas önskningar om omskolning för att byta arbete eller för att på ett bättre sätt kunna förena arbete och familjeliv. Av de samarbetsformer som långsamt växer fram på europeisk nivå framgår att arbetsmarknadens parter allt oftare integrerar den europeiska dimensionen i sin verksamhet och, i ett antal fall, använder eller skapar nya verktyg för att kunna agera på EU-nivå. Detta är särskilt klart i fråga om transnationella företag, där över 600 avtal undertecknats i enlighet med direktiv 94/45/EG för att inrätta system för information till och samråd med arbetstagarna. Koncernråden får allt större betydelse inom den nya formen av social dialog på EU-nivå. Där sker de diskussioner och de konfrontationer på arbetsmarknadsrelationer skall kunna utvecklas. Det är inom dessa koncernråd som man framöver kommer att kunna ta upp frågor om rörlighet, överföring av rättigheter och jämställdhet. som måste flernationell stånd syn för till att en 6 successivt Den sociala dialogen på branschnivå växer fram. En frivillig tvåpartsdialog håller för närvarande på att utvecklas inom 24 branscher på EU-nivå. en gemensam politik drivits på Både på väl upparbetade områden, där gemenskapsnivå söker arbetsmarknadsparterna efter samarbetsformer på europeisk nivå. Oftast syftar deras dialog till att i ett första steg fastställa vilka problem som bör tas upp i den sociala dialogen och testa ett gemensamt "ordförråd". Därför har den sociala dialogen på branschnivå för närvarande endast resulterat i begränsade åtaganden. sedan många branscher tillbaka, och nya år i Trots det är branschnivån viktig. I många medlemsstater utgör denna nivå ett jämviktsläge för kollektivförhandlingarna som gör det möjligt att ta hänsyn till olika verksamhetsområdens allmänna förutsättningarna för att relationer mellan arbetsgivare och arbetstagare skall kunna etableras. På europeisk nivå har avtal om arbetstidsförkortning (jordbruk - juli 1997) och om arbetstidens förläggning (sjötransport - september 1998, järnväg - september 1998) ingåtts. som man fastställer särdrag samtidigt de I ett antal branscher som berörs av snabba strukturella omvandlingar vänder sig arbetsmarknadens parter allt oftare till Europa för att bättre behärska utvecklingen och eftersom det är rätt nivå att agera på. I nya förhandlingsfrågor, som utvecklingen av informationssamhället och distansarbete, diskuterar arbetsmarknadens parter i många branscher om hur man bäst kan stödja den nationella utvecklingen i de olika länderna. den sociala branschövergripande I dimensioner: trepartssamråden och den självständiga tvåpartsdialogen. Denna sociala dialog är resultatet av en stark politisk vilja och strävan att engagera arbetsmarknadens parter i arbetet med har europeiska arbetsmarknadsparterna kunnat spela en betydande roll. integrationen. Genom denna återfinns dialogen dialog den två inrättats i ett antal samrådsorgan (branschövergripande Trepartssamråd har rådgivande kommittéer). Betydelsen av denna samrådsform ökade under 1970-talet (genom inrättandet av ständiga sysselsättningskommittén och trepartskonferenserna) i frågor som gällde sysselsättningen. Frågor om fortbildning, bättre möjligheter för unga på arbetsmarknaden, lika möjligheter för kvinnor och män och integrering av långtidsarbetslösa har tagits upp i trepartsdiskussioner. Slutsatserna från dessa diskussioner visar att det finns stort utrymme för konsensus. fick europeiska Trepartssamråden sysselsättningsstrategin och diskussionerna om riktlinjerna för sysselsättningen. Denna nya utveckling har medfört att samrådsorganen stärkts och nya strukturer inrättats. genom den aktualitet nyligen ny Riktlinjerna för sysselsättningen tas regelbundet upp till teknisk diskussion mellan kommittén för sysselsättning och arbetsmarknad å ena sidan och arbetsmarknadens parter å andra sidan. Samordning i fråga om ekonomisk politik och förbättring av samverkan mellan och finanspolitiken diskuteras på teknisk och politisk nivå inom ramen för en "makroekonomisk dialog", som inrättades till följd av Europeiska rådets möte i Köln. De möten som anordnas varje halvår i den ständiga sysselsättningskommittén med trojkan bestående av stats- och regeringschefer ger arbetsmarknadens parter på löneutvecklingen ekonomiska politiken och den 7 europeisk nivå tillfälle att diskutera sambanden mellan de ekonomiska riktlinjerna och sysselsättningspolitiken. Arbetsmarknadens parter har således institutionella möjligheter att ingripa på ett tidigt stadium i två frågor som är centrala för gemenskapspolitiken: samordningen av den ekonomiska politiken och genomförandet av den europeiska strategin för sysselsättningen. Den sociala tvåpartsdialogen på branschövergripande nivå, även kallad Val Duchesse-dialogen, har fyllt en mycket viktig funktion på europeisk nivå. Det är på denna nivå som självständiga aktörer först beslutade sig för att påbörja en dialog som kunde leda till avtal. Detta vägval, som gjordes 1985 av UNICE, CEEP och EFS, har givit resultat. Det har jämnat vägen för att arbetsmarknadsparternas uppgifter skulle få en plats i fördraget (artiklarna 138 och 139). De organisationer som har engagerat sig i denna dialog har fått möjligheten att fördjupa sig i och gemensamt diskutera de viktigaste frågorna för byggandet av Europa: inrättandet av en samarbetsstrategi i fråga om ekonomisk politik, genomförandet av den inre marknaden, tillämpningen av den sociala stadgan om grundläggande rättigheter för arbetstagare och vägen mot den ekonomiska och monetära unionen. I dessa frågor har arbetsmarknadens parter på europeisk nivå tack vare sin dialog kunnat påverka utvecklingen och delta när ny politik skapas, vid toppmöten eller genom antagande av yttranden och rekommendationer. Det mest spektakulära konkreta exemplet på detta inflytande är att ett bidrag från arbetsmarknadens parter (avtalet av den 31. 10. 1991) vid regeringskonferensen 1991 låg vari artiklar av utformningen arbetsmarknadsparternas uppgifter på europeisk nivå fastställdes. fördraget grund nya för till de i När de nya bestämmelserna trädde i kraft 1993 gick den branschövergripande sociala dialogen in i en ny era. Parternas rätt att rådfrågas om socialpolitiska förslag och att begära avtalsmässiga lösningar i stället för lagstiftning gör att de nu står mitt på den socialpolitiska av gemensamma yttranden har allt eftersom vikit undan för en ny tid då man förhandlar fram europeiska ramavtal. spelplanen i Europa. Den period som kännetecknades Tre ramavtal har slutits sedan 1995: föräldraledighet (december 1995), deltidsarbete (juni 1997) och tidsbegränsade anställningar (mars 1999). Dessa framsteg är viktiga. De utgör tillämpningen av de nyskapande bestämmelserna i artiklarna 138 och 139 i fördraget. Arbetsmarknadens parter kan på eget initiativ fastställa vilka ämnen av gemensamt intresse som de önskar ta upp till förhandling i framtiden. i dagsläget en första etapp i Den arbetslivsrelaterade gemenskapsrätten för arbetstagare har kompletterats av bestämmelser Verksamhetsområdet för den europeiska socialpolitiken har vidgats och diversifierats sedan gemenskapen inrättades. De första åtgärderna för att inrätta ett område med fri rörlighet för att bekämpa snedvriden konkurrens, främja lika möjligheter för kvinnor och män och förbättra skyddet för hälsa och säkerhet i arbetet. De senaste institutionella framstegen gör det möjligt att öppna den europeiska socialpolitiken särskilt för frågor som gäller bland annat sysselsättning och kamp mot diskriminering. 8 Den arbetslivsrelaterade gemenskapsrätten omfattar för närvarande fyra stora områden: arbetstagarnas fria rörlighet, arbetsrätten, lika möjligheter för kvinnor och män samt skydd för hälsa och säkerhet i arbetet. Förslagen från gemenskapen på dessa områden syftar till att skapa nya rättigheter i transnationella frågor (t. ex. i fråga om fri rörlighet: europeiska företagsråd, utsändande av arbetstagare) eller att fastställa en miniminivå för rättigheter utan att detta hindrar mer fördelaktiga nationella bestämmelser. i eller nationella Att de riktlinjer som fastställs i gemenskapens direktiv införlivas i nationell lagstiftning den kollektivavtal arbetslivsrelaterade gemenskapsrätten. Det är absolut nödvändigt att man följer upp och utvärderar detta arbete, men också att man sätter de nationella förvaltningar som relation till varandra. Utbildning i den skall genomföra bestämmelserna i arbetslivsrelaterade gemenskapsrätten blir en allt viktigare fråga. viktig fråga en är i Information till och samråd med arbetstagare sker i stor omfattning i Europa. Företagen vill kunna räkna med en motiverad personal, och är också medvetna om att denna form av dialog är en källa till nyskapande och förbättringar av arbetsorganisationen. Därför har de i allmänhet frivilligt utvecklat system för europeiska information till och samråd med personalen. Syftet med de bestämmelserna har varit att närmare fastställa villkoren för hur de anställda skall engageras i företagets utveckling, och på vilken nivå det skall ske. Genom de första "arbetsrättsdirektiven", som antogs i början av 1970-talet, inrättades skyldigheten att informera arbetstagarna och samråda med dem vid stora ekonomiska kriser - det är direktiven om "kollektiva uppsägningar" och "företagsöverlåtelser". I rådets direktiv 94/45/EG av den 22 september 1994 fastställs skyldigheten att informera och samråda med arbetstagarna i europeiska koncerner med mer än 1 000 anställda. Ett förslag på senare tid syftar till att utsträcka denna skyldighet till samtliga europeiska företag med fler än 50 anställda. Syftet med gemenskapens strategi är att uppdatera nationell praxis i förhållande till internationaliseringen (informationen om den europeiska koncernens strategi ökar kvaliteten på den information som ges lokalt) och att främja likabehandling av arbetstagare och av företag. Det är mycket viktigt att ta hänsyn till förändringarnas sociala konsekvenser i en tid som utmärks av djupgående och snabba strukturella omvandlingar, som ständigt tvingar de europeiska företagen att anpassa sig och omorganisera sig. nivåer och olika områden. Ett dubbelt Den utveckling som pågår på nationell nivå ger upphov till nya interna spelregler mellan olika fenomen påverkar kollektivförhandlingarna: dels frigör sig de lokala nivåerna från de standarder och riktlinjer som förhandlats fram centralt, dels gäller förhandlingarna ett ökande antal frågor. För närvarande är det inte klart vilken roll den europeiska nivån skall spela. Samma frågor förhandlas på allt fler nivåer - den europeiska ramnivån tolkas på nationell nivå och konkretiseras på branschnivå eller företagsnivå - vilket bör innebära att mycket allmänna riktlinjer skall fastställas på högsta nivå. I detta sammanhang är det ett centralt problem att undersöka hur de olika nivåerna kan komplettera varandra. Ett antal insatser på senare tid, som omfattar både lokala initiativ och initiativ från de europeiska arbetsmarknadsorganisationerna, tyder på en utveckling mot samordning 9 av kollektivförhandlingarna på europeisk nivå. Det gäller särskilt fackföreningarnas agerande i lönefrågor i gränsområden. Mer allmänt kan man konstatera att frågor och metoder sprids allt mer, och att tillhörigheten till unionen allt oftare beaktas i nationella och lokala diskussioner mellan arbetsmarknadens parter. Dialogens form, resultatet av förhandlingarna, villkoren för de kollektiva insatserna och systemet för konfliktlösning regleras dock fortfarande på nationell nivå. Den europeiska rätten är inte tillämplig på dessa frågor som är rotade i starka nationella traditioner. Sysselsättningspakter Under 1990-talet undertecknades pakter eller trepartsavtal för sysselsättningen i ett stort antal medlemsstater. Den ökade betydelsen av trepartsförhandlingar i frågor som gäller främjande av sysselsättningen, kontroll av inflationen och modernisering av europeiska arbetsmarknadsrelationernas utveckling. skyddssystemen sociala etapp ny de de en är i Genom sysselsättningspakterna får arbetsmarknadens parter möjlighet att ingripa på områden som tidigare varit förbehållna det allmänna: politiken för sysselsättning och riktlinjer för den ekonomiska politiken. I utbyte mot detta åtar sig parterna, vid sidan av sin frihet att själva välja förhandlingsfrågor, att förhandla om övergripande riktlinjer för löneutvecklingen eller anpassning av arbetsmarknadens funktionssätt. De insatser som medlemsstaterna gjort i samband med den ekonomiska och monetära unionen skulle förmodligen inte ha varit möjliga utan partnerskap och utan arbetsmarknadsparternas bidrag på deras egna kompetensområden. de åren fortsatt senaste har många medlemsstater Under följa partnerskapsstrategin genom att förhandla om "andra generationens pakter". Målet är att föregripa och till och med styra utvecklingen: den världsomspännande handeln och den ökande konkurrensen med allt högre krav på konkurrenskraft; den ökande betydelsen av produktions-, konsumtions- och livsmönster; den åldrande befolkningen och de nya avvägningar mellan olika generationer som detta medför; den allt mer flexibla arbetstiden och frågan om bibehållande av rättigheter när yrkeslivet omfattar avbrott och yrkesbyten. informationssamhället förändringarna varaktiga och att av de I detta sammanhang har den sociala dialogen blivit betydelsefull på ett nytt sätt. Den är det viktigaste sättet att få företrädare för aktiva krafter att ta del i de beslut som gäller dem, och den har blivit ett medium där man uttrycker vittomfattande idéer som har konsekvenser på hela samhället. Tendensen att sluta pakter på nationell nivå har givit upphov till en parallell utveckling på gemenskapsnivå. Förslaget till den europeiska sysselsättningspakten lades fram vid Europeiska rådets möte i Köln. Det är ett försök att på europeisk nivå återskapa den mycket positiva dynamik som uppstått i ett stort antal medlemsstater. För att lyckas kräver denna partnerskapsstrategi på europeisk nivå ett starkt engagemang från alla och framför allt från arbetsmarknadens parter. Tillsammans med de övriga aspekter som lyfts fram i denna rapport vittnar strategin om uppsvinget för arbetsmarknadsrelationerna på europeisk nivå. 10