title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 616/2000 του Συμβουλίου, της 20ής Μαρτίου 2000, που τροποποιεί τον κανονισμό (ΕΟΚ) αριθ. 737/90 σχετικά με τους όρους εισαγωγής γεωργικών προϊόντων, καταγωγής τρίτων χωρών, μετά το ατύχημα στον πυρηνικό σταθμό του Τσερνομπίλ

eurovoc_concepts:
USSR
agricultural product
import
nuclear accident
public health
radioactive pollution

formats: html pdf print

text: 24. 3. 2000 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων L 75/1 I (Πράξεις για την ισχύ των οποίων απαιτείται δηµοσίευση) ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 616/2000 ΤΟΥ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟΥ της 20ής Μαρτίου 2000 που τροποποιεί τον κανονισµό (ΕΟΚ) αριθ. 737/90 σχετικά µε τους όρους εισαγωγής γεωργικών προϊόντων, καταγωγής τρίτων χωρών, µετά το ατύχηµα στον πυρηνικό σταθµό του Τσερνοµπίλ ΤΟ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟ ΤΗΣ ΕΥΡΩΠΑΪΚΗΣ ΕΝΩΣΗΣ, Έχοντας υπόψη: τη συνθήκη για την ίδρυση της Ευρωπαϊκής Κοινότητας, και ιδίως το άρθρο 133, την πρόταση της Επιτροπής, Εκτιµώντας τα ακόλουθα: (1) (2) (3) (4) Ο κανονισµός (ΕΟΚ) αριθ. 737/90 (1) καθόρισε, για τα γεωργικά προϊόντα που κατάγονται από τρίτες χώρες και προορίζονται για ανθρώπινη κατανάλωση, µέγιστα επιτρεπτά επίπεδα ραδιενέργειας µε τα οποία πρέπει να συµµορφώνο- νται οι εισαγωγές και σε σχέση µε τα οποία πραγµατοποιού- νται έλεγχοι από τα κράτη µέλη. Ο εν λόγω κανονισµός ισχύει µόνον έως τις 31 Μαρτίου 2000. µόλυνση Οι λόγοι που ίσχυαν όταν εκδόθηκε και παρατάθηκε ο εν λόγω κανονισµός εξακολουθούν να ισχύουν, επειδή η ραδιε- προϊόντων, νεργός καταγωγής τρίτων χωρών, που επλήγησαν περισσότερο από το ατύχηµα, εξακολουθεί να υπερβαίνει τα µέγιστα επιτρε- πτά επίπεδα ραδιενέργειας που ορίζονται στον κανονισµό αυτό. γεωργικών ορισµένων Ο κανονισµός (ΕΚ) αριθ. 1661/99 της Επιτροπής (2) που αναθεώρησε τον κανονισµό (ΕΟΚ) αριθ. 1983/88 της Επι- τροπής (3), εισήγαγε, µεταξύ άλλων, ειδικούς όρους που ενισχύουν τους ελέγχους που επιβάλλονται στην εισαγωγή άγριων µανιταριών από ορισµένες τρίτες χώρες. Υπάρχουν τώρα επιστηµονικά στοιχεία σύµφωνα µε τα οποία η διάρκεια της µόλυνσης από καίσιο – 137, λόγω του Τσερνοµπίλ, ορισµένων προϊόντων που κατάγονται από είδη που ζουν και µεγαλώνουν σε δάση και δασώδεις περιοχές, συνδέεεται ουσιαστικά µε το φυσικό χρόνο υποδιπλασια- σµού του εν λόγω ραδιενεργού ισοτόπου, που είναι περίπου 30 έτη. (5) (6) (7) (8) Η εµπειρία που αποκτήθηκε από την εφαρµογή των ελέγχων που αναφέρονται στο άρθρο 4 του κανονισµού (ΕΟΚ) αριθ. 737/90, ιδίως όσον αφορά τις εισαγωγές αποξηραµένων µανιταριών, απέδειξε ότι, προκειµένου να είµαστε συνεπείς, για όλα τα συµπυκνωµένα ή αποξηραµένα προϊόντα, τα µέγιστα επιτρεπτά επίπεδα που αναφέρονται στο άρθρο 3 πρέπει να υπολογίζονται βάσει του προϊόντος όταν επανέρ- χεται στη φυσική του κατάσταση και είναι έτοιµο για κατα- νάλωση. Ο κανονισµός (Ευρατόµ) αριθ. 3954/87 (4) του Συµβουλίου όρισε τα µέγιστα επιτρεπτά επίπεδα ραδιενεργού µόλυνσης των τροφίµων και των ζωοτροφών λόγω πυρηνικού ατυχή- µατος ή σε περίπτωση εκτάκτου κινδύνον από ακτινοβολίες. Είναι αναγκαίο, στις περιπτώσεις αυτές, να εξασφαλιστεί ότι θα υπάρχει συνέπεια στα εφαρµοζόµενα µέτρα. Είναι ενδεδειγµένο να παραταθεί για δεύτερη φορά ο κανονι- σµός (ΕΟΚ) αριθ. 737/90. Τα απαραίτητα µέτρα για την εφαρµογή του κανονισµού (ΕΟΚ) αριθ. 737/90 θα πρέπει να θεσπισθούν σύµφωνα µε την απόφαση 1999/468/ΕΚ του Συµβουλίου, της 28ης Ιουνίου 1999, για τον καθορισµό των όρων άσκησης των εκτελεστικών αρµοδιοτήτων που ανατίθενται στην Επι- τροπή (5), ΕΞΕ∆ΩΣΕ ΤΟΝ ΠΑΡΟΝΤΑ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟ: Άρθρο 1 Ο κανονισµός (ΕΟΚ) αριθ. 737/90 τροποποιείται ως εξής: α) Το άρθρο 3 αντικαθίσταται από το ακόλουθο κείµενο: «Άρθρο 3 Τα ανώτατα επιτρεπόµενα όρια που αναφέρονται στο άρθρο 2 είναι τα ακόλουθα: Η συσσωρευµένη µέγιστη ραδιενέργεια καισίου 134 και 137 είναι (7): (1) ΕΕ L 82 της 29. 3. 1990, σ. 1· κανονισµός όπως τροποποιήθηκε από τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 686/95 (ΕΕ L 71 της 31. 3. 1995, σ. 15). (2) ΕΕ L 197 της 29. 7. 1999, σ. 17. (3) ΕΕ L 174 της 6. 7. 1988, σ. 32. (4) ΕΕ L 371 της 30. 12. 1987, σ. 1· κανονισµός όπως τροποποιήθηκε τελευταία από τον κανονισµό (Ευρατόµ) αριθ. 2218/89 (ΕΕ L 211 της 27. 7. 1989, σ. 1). (5) ΕΕ L 184 της 17. 7. 1999, σ. 23. L 75/2 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων 24. 3. 2000 — τα 370 Bq/kg για το γάλα και τα γαλακτοκοµικά προϊόντα που απαριθµούνται στο παράρτηµα ΙΙ, καθώς και για τα τρόφιµα που προορίζονται για την ειδική διατροφή των βρεφών κατά τους πρώτους τέσσερις έως έξι µήνες της ζωής τους και τα οποία καλύπτουν από µόνα τους τις ανάγκες διατροφής των προσώπων αυτής της κατηγορίας και προ- σφέρονται στη λιανική πώληση σε συσκευασίες που αναγνω- ρίζονται εύκολα και φέρουν την ένδειξη “Παρασκευάσµατα για βρέφη”, — τα 600 Bq/kg για όλα τα άλλα σχετικά προϊόντα. » β) Το άρθρο 7 αντικαθίσταται από το ακόλουθο κείµενο: «Άρθρο 7 1. Η Επιτροπή επικουρείται από µια επιτροπή. Όταν γίνεται αναφορά στην παρούσα παράγραφο, εφαρ- 2. µόζονται τα άρθρα 5 και 7 της απόφασης 1999/468/ΕΚ. 3. Η επιτροπή θεσπίζει τον εσωτερικό της κανονισµό. » γ) Στο άρθρο 8, το δεύτερο εδάφιο αντικαθίσταται από το ακό- λουθο κείµενο: «Λήγει: 1. στις 31 Μαρτίου 2010, εκτός εάν το Συµβούλιο αποφασίσει άλλως πριν από την ηµεροµηνία αυτή, ιδίως εάν ο κατάλο- γος των εξαιρουµένων προϊόντων που αναφέρεται στο άρθρο 6 καλύπτει όλα τα κατάλληλα για ανθρώπινη κατανάλωση προϊόντα στα οποία εφαρµόζεται ο παρών κανονισµός· 2. όταν αρχίσει να ισχύει ο κανονισµός της Επιτροπής που προβλέπεται στο άρθρο 2 παράγραφος 1 του κανονισµού (Ευρατόµ) αριθ. 3954/87, εάν αυτή η έναρξη ισχύος πραγ- µατοποιηθεί πριν από τις 31 Μαρτίου 2010» Άρθρο 2 Η περίοδος που προβλέπεται στο άρθρο 5 παράγραφος 6 της απόφασης 1999/468/ΕΚ ορίζεται σε έναν µήνα. Ο παρών κανονισµός αρχίζει να ισχύει την ηµέρα της δηµοσίευσής του στην Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων. Ο παρών κανονισµός είναι δεσµευτικός ως προς όλα τα µέρη του και ισχύει άµεσα σε κάθε κράτος µέλος. Βρυξέλλες, 20 Μαρτίου 2000. Για το Συµβούλιο Ο Πρόεδρος J. GAMA


title: WRITTEN QUESTION E-0811/00 by Michl Ebner (PPE-DE) to the Council. Minister Christian Sautter's behaviour.

eurovoc_concepts:
Austria
Belgium
France
defamation
diplomatic relations
joint action

text: C 374 E/162 Official Journal of the European Communities EN 28. 12. 2000 Will the Commission say: (cid:129) Which institution drew up this blacklist and which criteria did it use to do so? (cid:129) Was the European Parliament consulted before this step was taken and if not, is there any intention of remedying this situation? (cid:129) Is it true that this list includes the names of the Minister for Refugee Affairs, Belgrade(cid:146)s ambassador in Skopje and senior officials in the fields of the economy, trade and healthcare, i. e. persons directly involved in alleviating and eliminating the consequences of the war? (cid:129) What does it mean by the phrase (cid:145)persons who have contributed substantially towards strengthening the Milosevic regime(cid:146)? (cid:129) Is it aware that by imposing tougher sanctions in this way it is actually undermining the position of the Yugoslav opposition movement which considers that EU sanctions are strengthening the present regime in Belgrade? Answer given by Mr Patten on behalf of the Commission (29 March 2000) The Commission recalls that the Council has determined the criteria by which individuals are included in and removed from the list of those to whom visas will not be issued for entry into Member States. The visa ban lists are adopted by Council Decision implementing Article 1 of common position 1999/318/ CFSP (1). The Parliament was not consulted in advance on this list. Under Article 15 of the Treaty on European Union, such consultation is not foreseen. The list contains the names of members of the Belgrade regime and their supporters. In exceptional cases, exemptions may be made if this would further vital Union objectives and be conducive to political settlement in accordance with Article 1(4) of the common position. The Commission considers that the phrase to which the Honourable Member refers is self-explanatory. The Commission does not share the Honourable Member(cid:146)s assessment that the toughening of the sanctions strengthens the Former Republic of Yugoslavia regime and is detrimental to the Serbian opposition. The sanctions are, as far as possible, applied in such a way as to impact on the regime but not the population. The visa ban, for instance, is recognised as an effective sanction against the regime in Belgrade, while some of the other sanctions have already been partly lifted (e. g. the flight ban and oil embargo as regards Kosovo and Montenegro) or are being temporarily suspended (e. g. the flight ban on Serbia, as part of a wider package of strengthening both the visa ban and the financial sanctions). The suspension of the flight ban was, inter alia, a response to demands by the Serbian democratic opposition. (1) OJ L 123, 13. 5. 1999. (2000/C 374 E/192) WRITTEN QUESTION E-0811/00 by Michl Ebner (PPE-DE) to the Council (20 March 2000) Subject: Minister Christian Sautter(cid:146)s behaviour At the meeting of EU Finance Ministers in Brussels on 28 February the French Finance Minister, Christian Sautter, caused a stir by displaying an unusual sticker. Attached to his overcoat and, later, his suit was a palm-size sticker showing a no-traffic sign with the diagonal through a bow tie, the trademark of the new 28. 12. 2000 EN Official Journal of the European Communities C 374 E/163 Austrian Federal Chancellor, Wolfgang Sch(cid:252)ssel. To show his disapproval of Austria(cid:146)s ruling coalition, the French Finance Minister turned in all directions several times on his arrival in the Belgian capital to draw the journalists(cid:146) attention to the sticker and the message it conveyed. His delegation, he said, had enough stickers for the other ministers. Later the Belgian Finance Minister, Didier Reynders, joined his French colleague. What constitutes good taste is, of course, arguable, but some things are totally lacking in taste. is the Federal Chancellor of the Republic of Austria. As secretary of Dr Wolfgang Sch(cid:252)ssel the parliamentary group of the Austrian People(cid:146)s Party ((cid:214)VP) for many years, as Secretary-General of the Austrian Economic Federation, as Federal Minister for Economic Affairs, Federal Minister for Foreign Affairs and Vice-Chancellor, he had a blameless career. Since 1995 he has been the Federal party chairman of the (cid:214)VP, a party which, like no other in Austria, has always pledged its allegiance to a democratic Europe. On 4 February 2000 Dr Wolfgang Sch(cid:252)ssel was sworn in as Federal Chancellor. Over the years the Austrian people have been able to see how efficiently and professionally he operates. There cannot be the slightest doubt about his European mentality and attitude. The Council is therefore asked when it intends to put a stop to this evil campaign of character assassination and to ensure that common sense prevails in relations among European partners and friends. Reply (25 May 2000) The Council has not taken a view on this subject and cannot therefore comment on the issues raised in the Honourable Member(cid:146)s question. (2000/C 374 E/193) WRITTEN QUESTION E-0812/00 by Michl Ebner (PPE-DE) to the Council (20 March 2000) Subject: Remarks by the Belgian Foreign Minister Louis Michel on the Austrian Government At last, on 27 February, the Belgian Foreign Minster Louis Michel described his outspoken remarks on the Austrian Government as foolish and withdrew them. The international press agencies reported that he had described his call on Belgian tourists not to travel to Austria because of the new government coalition as incredible and verging on bad taste. But anybody looking for a Belgian reappraisal of its strategy of isolating Austria had their hopes dashed two days later. In the interview in the Belgian weekly (cid:145)Le Journal du Mardi(cid:146) published on 29 February Michel expressed his hope that the sanctions imposed on Austria by the 14 Member States would topple the Vienna Government. Asked the goal of his strategy towards Austria, he answered: (cid:145)I should like to bring down is his the present Austrian Government. Haider is undoubtedly a neo-Nazi, but Wolfgang Schl(cid:252)ssel accomplice out of pure personal ambition(cid:146). Louis Michel, with his contradictory pronouncements, in blatant contrast with the European ideal of dealings between the Member States on the basis of partnership and responsibility, has set a precedent for relations between the countries in the European Union. The European project for peace and stability based on responsible economic, political and social cooperation on the basis of trust is being jeopardised by reckless and insensitive remarks such as Mr Michel(cid:146)s. What does the Council intend to do to halt the process of disintegration in the Union since the strategy of isolating Austria began?


title: A Tanács 616/2000/EK rendelete (2000. március 20.) a csernobili atomerőműben történt balesetet követően a harmadik országokból származó mezőgazdasági termékek behozatalára irányadó feltételekről szóló 737/90/EGK rendelet módosításáról

text: 11/33. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 201 32000R0616 L 75/1 AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA 2000. 3. 24. A TANÁCS 616/2000/EK RENDELETE (2000. március 20. ) a csernobili atomerőműben történt balesetet követően a harmadik országokból származó mezőgazdasági termékek behozatalára irányadó feltételekről szóló 737/90/EGK rendelet módosításáról AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre, és külö- nösen annak 133. cikkére, tekintettel a Bizottság javaslatára, A 737/90/EGK rendelet (1) a harmadik országokból szár- mazó, emberi fogyasztásra szánt mezőgazdasági termékek tekintetében meghatározta a radioaktivitás legmagasabb megengedett szintjét, amelynek a behozataloknak meg kell felelniük, és amellyel kapcsolatban a tagállamok ellenőrzé- seket végeznek. Ezt a rendeletet csak 2000. március 31-ig kell alkalmazni. Az említett rendelet elfogadásakor és időbeli hatályának meghosszabbításakor fennálló okok változatlanul érvénye- sülnek, mert a balesettel leginkább érintett harmadik orszá- gokból származó egyes mezőgazdasági termékek radioak- tív szennyeződése még mindig meghaladja a rendeletben meghatározott legmagasabb megengedett radioaktivitási szinteket. (5) (6) (7) (8) A 737/90/EGK rendelet 4. cikkében említett ellenőrzések végrehajtása során – különösen a szárított gomba behoza- tala tekintetében – szerzett tapasztalatok kimutatták, hogy – a következetesség érdekében – a rendelet 3. cikkében említett legmagasabb megengedett szinteket minden sűrí- tett vagy szárított termékre vonatkozóan az elkészített, fogyasztásra kész termékek alapján kell kiszámítani. A 3954/87/Euratom tanácsi rendelet (4) valamely nukleá- ris baleset vagy bármilyen más radiológiai vészhelyzet ese- tére meghatározta az élelmiszerek, illetve a takarmányok radioaktív szennyeződésének legmagasabb megengedett szintjeit. Ilyen helyzetekben szükséges az összes végrehaj- tott intézkedés következetességének biztosítása. Tanácsos másodszorra is meghosszabbítani a 737/90/EGK rendelet időbeli hatályát. A 737/90/EGK rendelet végrehajtásához szükséges intéz- kedéseket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozattal (5) összhangban kell elfogadni, ELFOGADTA EZT A RENDELETET: 1. cikk Az 1983/88/EGK bizottsági rendeletet (2) felülvizsgáló 1661/1999/EK bizottsági rendelet (3) – többek között – számos harmadik országból származó, nem termesztett gomba behozatalának ellenőrzését megerősítő különleges feltételeket vezetett be. A 737/90/EEK rendelet a következőképpen módosul: a) A 3. cikk helyébe a következő rendelkezés lép: Ma már tudományosan bizonyított tény, hogy a csernobili balesetet követően számos, erdőben vagy erdős területen élő, illetve tenyésző fajtából származó termék cézium-137- szennyeződésének időtartama alapvetően e radionuklid fizikai felezési idejével függ össze, amely mintegy 30 év. „3. cikk A 2. cikkben említett legmagasabb megengedett értékek az alábbiak: a cézium – 134 és – 137 kumulált legmagasabb radioaktivitási szintje nem haladja meg: (1) HL L 82. , 1990. 3. 29. , 1. o. A 686/95/EK rendelettel ( HL L 71. , 1995. 3. 31. , 15. o. ) módosított rendelet. (2) HL L 174. , 1988. 7. 6. , 32. o. (3) HL L 197. , 1999. 7. 29. , 17. o. (4) HL L 371. , 1987. 12. 30. , 11. o. A legutóbb a 2218/89/Euratom ren- delettel (HL L 211. , 1989. 7. 22. , 1. o. ) módosított rendelet. (5) HL L 184. , 1999. 7. 17. , 23. o. mivel: (1) (2) (3) (4) 202 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 11/33. kötet – a 370 Bq/kg értéket a II. mellékletben felsorolt tej és tejter- mékek, valamint a csecsemőknek az első négy-hat hónap- ban biztosított speciális táplálására szánt élelmiszerek ese- tében, amelyek önmagukban megfelelnek a személyek e csoportja tápanyagigényeinek és olyan csomagolásban kerülnek kiskereskedelmi forgalomba, amelyek egyértel- műen azonosíthatók, címkéjükön pedig fel van tüntetve, hogy »élelmiszerkészítmény csecsemők részére«, – a 600 Bq/kg valamennyi egyéb érintett termék esetében. ” b) A 7. cikk helyébe a következő rendelkezés lép: „7. cikk (1) A Bizottságot bizottság segíti. (3) A bizottság elfogadja saját eljárási szabályzatát. ”; c) A 8. cikk második albekezdésének helyébe a következő ren- delkezés lép: „A rendelet hatályát veszti: (1) 2010. március 31-én, kivéve, ha a Tanács egy korábbi idő- pontban másképpen nem határoz, különösen, ha a 6. cikk- ben említett kizárt termékek jegyzéke tartalmazza az összes, emberi fogyasztásra alkalmas olyan terméket, amelyre e rendelet hatálya kiterjed; (2) A 3954/87/Euratom rendelet 2. cikkének (1) bekezdésében előírt bizottsági rendelet hatálybalépésekor, amennyiben ez a rendelet 2010. március 31. előtt lép hatályba. ” (2) E bekezdésre történő hivatkozás esetén az 1999/468/EK határozat 5. és 7. cikkét kell alkalmazni. 2. cikk Az 1999/468/EK határozat 5. cikk (6) bekezdésében említett időtartam egy hónap. Ez a rendelet az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba. Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban. Kelt Brüsszelben, 2000. március 20-án. a Tanács részéről az elnök J. GAMA


title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/13/EY, annettu 20 päivänä maaliskuuta 2000, myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä

eurovoc_concepts:
advertising
approximation of laws
consumer information
foodstuff
labelling
packaging

text: 6. 5. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 109/29 EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2000/13/EY, annettu 20 päivänä maaliskuuta 2000, myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenval- tioiden lainsäädännön lähentämisestä EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen, ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1), (8) (9) toimivat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen (2), (10) sekä katsovat seuraavaa: Yksityiskohtaiset merkinnät tuotteen laadusta ja ominai- suuksista tarjoavat kuluttajalle mahdollisuuden tehdä tietoinen valinta ja se on sopivin tapa, koska se on vähiten kaupan vapauden esteenä. Sen vuoksi olisi tiedoista, elintarvikkeen merkinnöissä. luettelo kaikista niistä jotka olisi periaatteessa ilmoitettava jokaisen laadittava Tämän direktiivin horisontaalisuuden vuoksi ei kuiten- kaan alkuvaiheessa ole voitu tehdä pakollisiksi kaikkia niitä merkintöjä, jotka periaatteessa on lisättävä kaikki elintarvikkeet luetteloon. Myöhemmän vaiheen aikana olisi annettava nykyisiä säännöksiä täydentävät yhteisön säännökset. kattavaan Kuluttajalle myytäviksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenval- tioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä joulu- kuuta 79/ 112/ETY (3) on muutettu useita keroja ja huomattavilta osilta (4). Sen vuoksi olisi selkeyden ja järkeistämisen takia kodifioitava mainittu direktiivi. neuvoston direktiiviä annettua 1978 (11) Jäsenvaltioiden yhteisön erityissäännösten puuttuessa varatessa oikeuden säätää tiettyjä, tämän direktiivin yleisiä säännöksiä täydentäviä kansallisia säännöksiä, olisi noudatettava näiden yhteisön menettelyä. antamisessa säännösten Erot jäsenvaltioiden elintarvikkeiden merkintöjä koske- vissa laeissa, asetuksissa ja hallinnollisissa määräyksissä voivat estää elintarvikkeiden vapaan liikkuvuuden ja saattavat siten johtaa eriarvoisten kilpailun edellytysten muodostumiseen. (12) Mainittu yhteisön menettely edellyttää yhteisön päätöstä, jos jäsenvaltio haluaa antaa uutta lainsäädäntöä. Sen vuoksi kyseistä lainsäädäntöä olisi lähennettävä sisä- markkinoiden toiminnan edistämiseksi. (13) Myös yhteisön lainsäätäjälle olisi säädettävä mahdolli- suus myöntää yksittäistapauksissa poikkeuksia tietyistä yleisesti asetetuista velvoitteista. Tämän direktiivin tarkoituksena tulisi olla yhteisön yleisten, kaikkia markkinoille saatettavia elintarvikkeita koskevien säännösten antaminen. Vain tiettyjä elintarvikkeita koskevat erityissäännökset olisi annettava kyseisiä tuotteita koskevissa säädöksissä. (14) Merkintäsäännöksissä pitäisi myös kieltää sellaisen joka saattaa johtaa ostajaa harhaan tai tiedon käyttö, antaa ymmärtää elintarvikkeella olevan lääketieteellistä vaikutusta. Ollakseen tehokas tämän kiellon pitäisi koskea myös elintarvikkeiden esillepanoa ja mainontaa. Elintarvikkeiden merkintöjä koskevien säännösten ensisi- jaisena tarkoituksena tulisi olla kuluttajan valistaminen ja suojeleminen. (15) Tämä vaatimus merkitsee, että jäsenvaltioiden olisi voitava, perustamissopimusten määräykset, asettaa kielellisiä vaatimuksia. huomioon ottaen Jäsenvaltioiden välisen kaupan helpottamiseksi voidaan säätää, että vaiheissa, jotka edeltävät myyntiä kuluttajalle, ilmoitetaan uloimmassa vain välttämättömät elintarviketta pakattua pakkauksessa, koskevat pakolliset tiedot merkitään pelkästään elintar- vikkeeseen liittyviin kaupallisiin asiakirjoihin. tiedot valmiiksi ja (1) (2) (3) (4) (5) (6) (7) (1) EYVL C 258, 10. 9. 1999, s. 12. (2) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 18. tammikuuta 2000 (ei ja neuvoston päätös, tehty 13. vielä julkaistu virallisessa lehdessä) maaliskuuta 2000. (3) EYVL L 33, 8. 2. 1979, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/4/EY (EYVL L 43, 14. 2. 1997, s. 21). (4) Katso liitteessä IV oleva B osa. (16) Jäsenvaltoiden tulisi säilyttää oikeus paikallisista olosuh- teista ja käytännön syistä johtuen antaa säännöksiä massatavarana myytävien elintarvikkeiden merkitsemi- sestä; sellaisissa tapauksissa kuluttajalle olisi kuitenkin annettava tietoa. L 109/30 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 6. 5. 2000 (17) Menettelyn yksinkertaistamiseksi ja nopeuttamiseksi komissiolle olisi annettava tehtäväksi päättää teknisestä täytäntöönpanosta. (18) Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/ EY (1) mukaisesti. (19) Tämä direktiivi ei vaikuta liitteessä IV olevassa B osassa oleviin jäsenvaltioiden kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen velvoitteisiin, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: b) jollei luonnon kivennäisvesiä ja erityisravintoa koskevista yhteisön säännöksistä muuta johdu, esittää, että elintarvik- keeseen liittyy ehkäiseviä, hoitavia tai parantavia ominaisuuksia tai viitata sellaisiin ominaisuuksiin. ihmisen sairauksia ennalta Neuvosto laatii perustamissopimuksen 95 artiklassa 2. määrättyä menettelyä 1 noudattaen kohdassa tarkoitetuista väittämistä, joiden käyttö on aina kiel- lettyä tai rajoitettua. esimerkkiluettelon Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut kiellot ja rajoitukset 3. koskevat myös: a) elintarvikkeiden esillepanoa, erityisesti niiden muotoa, ulko- näköä tai pakkausta, käytettyjä pakkausmateriaaleja, tapaa, joissa ne esitellään; jolla ne on aseteltu, sekä olosuhteita, 1 artikla b) mainontaa. 1. Tämä direktiivi koskee sellaisenaan kuluttajalle toimitetta- vien elintarvikkeiden merkintöjä sekä tietyiltä osin elintarvik- keiden esillepanoa ja mainontaa. 3 artikla Tätä direktiiviä sovelletaan myös elintarvikkeisiin, tarkoitetut jotka 2. sairaaloihin, ovat ruokaloihin ja muihin vastaaviin joukkoruokailupisteisiin, jäljempänä 'suurtaloudet'. toimitettavaksi ravintoloihin, 3. Tässä direktiivissä tarkoitetaan: a) ’merkinnällä’ elintarvikkeeseen liittyvää mainintaa, tietoa, tavaramerkkiä, kaupallista merkkiä, kuvaa tai tunnusta, joka on tehty mihin tahansa kyseistä elintarviketta seuraavaan tai tiedotteeseen, sihen viittaavaan pakkaukseen, asiakirjaan, etikettiin, renkaaseen, tai kaulukseen; sekä b) ’valmiiksi pakatulla elintarvikkeella’ kuluttajalle ja suurta- louksille sellaisenaan tarkoitettua myyntiyksikköä, joka kä- johon elintarvike on sittää elintarvikkeen ja pakkauksen, pantu ennen myytäväksi tarjoamista, riippumatta siitä, peit- tääkö pakkaus elintarvikkeen kokonaan tai vain osittain, kuitenkin aina vaihtamatta pakkausta sisällystä ei voi muuttaa. avaamatta siten, että tai Ainoastaan seuraavat 1. tiedot on pakollisesti merkittävä elintarvikkeisiin edellytyksin, joissa säädetään 4—17 artiklassa, ja jollei sanotuista artikloista muuta johdu: 1) myyntinimitys, 2) luettelo ainesosista, 3) tiettyjen ainesosien tai ainesosien ryhmien määrät 7 artiklan säännösten mukaisesti, 4) valmiiksi pakatusta elintarvikkeesta sisällyksen määrä, 5) vähimmäissäilyvyyspäivämäärä, tai jos kyseessä on mikro- biologisesti erittäin helposti pilaantuva elintarvike, päivä- määrä, jota ennen tuote on käytettävä, 6) erityiset säilytys- ja käyttöolosuhteet, 7) valmistajan, pakkaajan tai myyjän nimi tai toiminimi ja osoite. yhteisöön sijoittautuneen 2 artikla 1. Merkinnät ja tavat, joilla ne on tehty, eivät saa: a) olla omiaan johtamaan ostajaa harhaan, erityisesti: i) elintarvikkeen ominaispiirteiden osalta ja erityisesti sen koostu- luonteen, muksen, määrän, säilyvyyden, alkuperän, valmistus- tai tuotantomenetelmän osalta; ominaisuuksien, yksilöllisyyden, ii) liittämällä elintarvikkeeseen vaikutuksia tai ominai- suuksia, joita sillä ei ole; iii) esittämällä elintarvikkeella olevan erityisiä ominai- suuksia, kun tosiasiassa kaikilla samanlaisilla elintarvik- keilla on sellaisia ominaisuuksia; (1) EYVL L 184, 17. 7. 1999, s. 23. Jäsenvaltioilla on kuitenkin oikeus alueellaan tuotetun voin osalta katsoa pelkän valmistajan, pakkaajan tai myyjän ilmoittaminen riittäväksi. Rajoittamatta 24 artiklan ilmoitusmenettelyn soveltamista jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsen- valtioille kaikista toimenpiteistä, toisen alakohdan mukaisesti toteuttaneet, jotka ne ovat 8) tarkemmat tiedot alkuperästä tai elintarvikkeen lähtöpai- kasta, johtaa jos sen ilmoittamatta jättäminen saattaisi kuluttajaa olennaisesti harhaan elintarvikkeen todellisesta alkuperästä tai lähtöpaikasta, 9) käyttöohje, jos elintarvikkeen takoituksenmukainen käyttö ilman sitä on mahdotonta, 10) juomien osalta alkoholipitoisuus tilavuusprosentteina, jos alkoholipitoisuus on suurempi kuin 1,2 tilavuusprosenttia. 6. 5. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 109/31 Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot 2. voivat pitää kansallisen tuotannon osalta voimassa kansalliset säännökset, jotka edellyttävät tuotantolaitoksen tai pakkaamon ilmoittamista. tarvike eroaa koostumukseltaan ja valmistustavaltaan niin paljon tällä myyntinimityksellä tunnetusta elintarvikkeesta, etteivät b alakohdan säännökset ole riittäviä kuluttajille annettavan oikean tiedon varmistamiseksi siinä jäsenval- tiossa, jossa tuotetta pidetään kaupan. Tämän artiklan säännökset eivät estä painoja ja mittayksi- 3. köitä koskevien tarkempien ja kattavampien säännösten anta- mista. 2. Myyntinimitystä ei saa korvata tavaramerkillä, kaupalli- sella merkillä tai kuvitteellisella nimellä. 4 artikla 1. Erityiselintarvikkeita koskevissa yhteisön säännöksissä voidaan poikkeustapauksissa sallia poiketa 3 artiklan 1 kohdan 2 ja 5 alakohdassa säädetyistä vaatimuksista, jos se ei johda siihen, että ostaja ei saa tarpeeksi tietoa. 2. Erityiselintarvikkeita koskevissa yhteisön säännöksissä voidaan 3 artiklassa mainittujen tietojen lisäksi vaatia merkin- töihin sisällytettäviksi muita tietoja. Jos yhteisön säännöksiä ei ole, jäsenvaltiot voivat säätää tällai- sista maininnoista 19 artiklassa säädettyä menettelyä noudat- taen. 3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut yhteisön säännökset annetaan 20 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudat- taen. 3. Myyntinimityksen on sisällettävä tai siihen on oltava liitettyinä tarkat tiedot elintarvikkeen ominaisuuksista, kuten fysikaalisesta olomuodosta tai suoritetuista erityiskäsittelyistä (esimerkiksi jauhettu, kylmäkuivattu, pakastettu, säilötty, savus- tettu), jos tällaisen tiedon poisjättäminen saattaisi aiheuttaa ostajassa sakaannusta. Ionisoivalla säteilyllä käsiteltyyn elintarvikkeeseen on liitettävä jokin seuraavista merkinnöistä: — espanjaksi: ”irradiado” tai ”tratado con radiaçion ionizante”; — tanskaksi: ”bestrålet/…” ioniserende stråling”; tai ”strålekonserveret” tai ”behandlet med — saksaksi: ”bestrahlt” tai ”mit ionisierenden Strahlen behandlet”: — kreikaksi: ”επεξεργασµένο µε ιονίζουσα ακτινοβολία” tai ”ακτινοβολη- µένο”; 5 artikla — englanniksi: Elintarvikkeen myyntinimitys on siihen sovellettavissa 1. yhteisön säännöksissä säädetty nimitys. a) Jollei yhteisön säännöksiä ole annettu, myyntinimitys on siinä jäsenvaltiossa, jossa tuote myydään kuluttajalle tai suurtaloudelle, sovellettavassa laissa, asetuksessa tai hallin- nollisessa määräyksessä oleva nimitys. Jollei tällaista nimitystä ole, myyntinimitys on siinä jäsenval- tiossa, jossa tuote myydään kuluttajalle tai suurtaloudelle, käytössä vakiintunut nimitys tai elintarvikkeen ja tarvittaessa sen käytön kuvaus, joka on riittävän täsmällinen ilmaise- maan ostajalle elintarvikkeen todellisen laadun ja joka mahdollistaa sen erottamisen tuotteista, joihin se voidaan sekoittaa. b) Siinä jäsenvaltiossa, jossa tuotetta pidetään kaupan, on jolla tuotetta myös sallittua käyttää sitä myyntinimitystä, laillisesti valmistetaan ja pidetään kaupan tuottajajäsenval- tiossa. Myyntinimitystä on kuitenkin täydennettävä sen yhteydessä olevilla muilla kuvailevilla tiedoilla, jos se on tämän direk- tiivin muiden säännösten ja erityisesti sen 3 artiklan sään- nösten soveltamisen vuoksi tarpeen elintarvikkeen todellisen luonteen tuntemisen mahdollistamiseksi sen jäsenvaltion kuluttajalle, jossa tuotetta pidetään kaupan, ja jotta kyseinen elintarvike voidaan erottaa muista elintarvikkeista, joihin se voitaisiin sekoittaa. ”irradiated” tai ”treated with ionising radition”; — ranskaksi: ”traité par rayonnement ionisants” tai ”traité par ionisation”; — italiaksi: ”irradiato” tai ”trattato con radizioni ionizzanti”; — hollanniksi: ”doorstraald” tai ”door bestraling behandeld” tai ”met ioni- serende stralen behandeld”; — portugaliksi: ”irridiado” radiação inonizante”; tai ”tratado por irridiação” tai ”tratado por — suomeksi: ”säteilytetty” tai ”käsitelty ionisoivalla säteilyllä”; — ruotsiksi: ”bestrålad” tai ”behandlad med joniserande strålning”. 6 artikla Ainesosat on ilmoitettava siten kuin tässä artiklassa ja 1. liitteissä I, II ja III säädetään. Ainesosia ei tarvitse ilmoittaa niissä tapauksissa, joissa on 2. kysymys seuraavista: c) Poikkeustapauksissa tuottajajäsenvaltion myyntinimitystä ei käytetä siinä jäsenvaltiossa, jossa tuotetta pidetään kaupan, jos tuottajajäsenvaltion myyntinimityksen tarkoittama elin- a) — tuoreet hedelmät ja vihannekset, mukaan lukien perunat, joita ei ole kuorittu, paloiteltu tai käsitelty muulla vastaavalla tavalla, L 109/32 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 6. 5. 2000 — hiilihapotettu vesi, jonka nimityksestä käy ilmi, että Kuitenkin: siihen on lisätty hiilihappoa, — käymisen avulla pelkästään yhdestä perustuotteesta valmistetut etikat, jos muita ainesosia ei ole lisätty; b) — juustot, — voi, — hapatettu maito ja kerma, Jos muita kuin valmistuksen kannalta välttämättömiä maito- valmisteita, entsyymejä ja mikrobiviljelmiä tai muun juuston kuin tuorejuuston ja sulatejuuston valmistuksessa tarvittavaa suolaa ei ole lisätty; c) tuotteet, jotka koostuvat yhdestä ainoasta ainesosasta, — jos myyntinimitys on sama kuin ainesosan nimitys, tai — jos myyntinimitys mahdollistaa ainesosan laadun yksi- selitteisen tunnistamisen. 3. Yli 1,2 tilavuusprosenttia alkoholia sisältävien juomien osalta neuvosto päättää komission ehdotuksesta ainesosien merkitsemistä koskevista säännöksistä ennen 22 päivää joulu- kuuta 1982. 4. a) ’Ainesosalla’ tarkoitetaan elintarvikkeen tuotannossa tai valmistuksessa käytettyä lisäaineet mukaan lukien, joka on mukana valmiissa tuotteessa sellaisenaan tai jossakin muussa muodossa. ainetta, — lisätty vesi ja haihtuvat ainesosat on ilmoitettava niiden valmiissa tuotteessa olevien paino-osuuksien mukaisessa järjestyksessä; elintarvikkeeseen ainesosana lisätyn veden määrä määritetään vähentämällä valmiin tuotteen kokonais- määrästä muiden käytettyjen ainesosien kokonaismäärä. Veden määrää ei tarvitse ottaa huomioon, jos se ei valmiissa tuotteessa ylitä 5 painoprosenttia; — tiivisteinä tai kuivattuina lisätyt ainesosat, jotka entistetään valmistuksen yhteydessä, voidaan ilmoittaa niiden säilöntää tai kuivausta edeltäneen painon mukaisessa järjestyksessä; — kun säilötty tai kuivattu elintarvike on tarkoitus entistää vettä lisäämällä, ainesosat saadaan ilmoittaa niiden entiste- tyssä tuotteessa olevien osuuksien mukaisessa järjestyksessä, jos ainesosaluetteloon liitetään jokin asiaankuuluva ilmaisu, kuten ”entistetyn tuotteen ainesosat” ”käyttövalmiin tuotteen ainesosat”; tai — hedelmä- ja vihannessekoitusten ainesosat saadaan ilmoittaa muussa järjestyksessä, jollei minkään hedelmän tai vihan- neksen paino-osuus ole selvästi hallitseva, jos ainesosaluet- teloon liitetään jokin asiaankuuluva ilmaisu kuten ”vaihtele- vassa suhteessa”; — mauste- ja yrttisekoitusten ainesosat saadaan ilmoittaa muussakin järjestyksessä, jollei minkään mausteen tai yrtin jos ainesosaluetteloon paino-osuus ole selvästi hallitseva, liitetään jokin asiaankuuluva ilmaisu kuten ”vaihtelevassa suhteessa”. Ainesosat on soveltuvin osin ilmoitettava niiden yksilölli- 6. sellä nimellä 5 artiklan säännösten mukaisesti. b) Jos elintarvikkeessa oleva ainesosa koostuu useammasta ainesosasta, nämä katsotaan kyseisen elintarvikkeen ainesosiksi. Kuitenkin: c) Ainesosia eivät ole: i) ainesosan sisältämät aineet, jotka on valmistuksen aikana väliaikaisesti erotettu ja myöhemmin palau- tettu ylittämättä alkuperäisiä määriä; ii) lisäaineet: — jotka joutuvat elintarvikkeeseen yksinomaan elin- jos niillä ei ole tarvikkeen ainesosien mukana, teknologista vaikutusta valmiissa tuotteessa; — joita käytetään valmistuksen apuaineina; iii) lisäaineiden tai aromiaineiden liuottimina tai kantaja- aineina käytetyt aineet pitoisuuksina, jotka ovat ehdottoman välttämättömiä edellä tarkoitetun tek- nisen toiminnon kannalta. d) Tietyissä tapauksissa voidaan 20 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen ratkaista, onko c ja iii alakohdassa kuvatut ehdot täytetty. alakohdan ii — ainesosat, jotka kuuluvat johonkin liitteessä I mainittuun ryhmään ja jotka ovat jonkin toisen elintarvikkeen osa, saadaan ilmoittaa käyttäen ainoastaan kyseistä ryhmänimeä. Liitteessä I olevaa luetteloa voidaan muuttaa 20 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen. Liitteessä I mainittua nimitystä ”tärkkelys” on täydennettävä viittauksella sen erityiseen kasvialkuperään, jos tämä aines- osa voi sisältää gluteenia; — ainesosat, jotka kuuluvat johonkin liitteessä II mainittuun ryhmään, on ilmoitettava kyseisellä ryhmänimellä ja siihen liitetyllä yksilöllisellä nimellä tai EY-numerolla; jos ainesosa kuuluu useampaan ryhmään, on ilmoitettava se ryhmä, joka vastaa ainesosan ensisijaista tehtävää kyseisen elintarvik- keen osalta. Tieteellisen ja teknisen tiedon kehitykseen perustuvat liit- teen II muutokset tehdään 20 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen. 5. Ainesosaluettelon on sisällettävä kaikki elintarvikkeen ainesosat painon mukaan alenevassa valmistusajankohdan mukaisessa järjestyksessä. Luettelon otsikon tulee sisältää ilmaisu ”ainesosat”. Liitteessä II mainittua nimitystä ”muunneltu tärkkelys” on täydennettävä viittauksella sen erityisen kasvialkuperään, jos tämä ainesosa voi sisältää gluteenia; 6. 5. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 109/33 — aromit on merkittävä liitteen III mukaisesti: 3. Mitä 2 kohdassa säädetään ei koske: — erityiset yhteisön säännökset, jotka koskevat ainesosan ilmoittamista ionisoivalla säteilyllä käsitellyksi, annetaan myöhemmin perustamissopimuksen 95 artiklaa noudat- taen. Yhteisön säännöksissä, tai 7. jos niitä ei ole, kansallisissa säännöksissä voidaan säätää, että tietyn elintarvikkeen myynti- nimityksen yhteydessä on mainittava ainesosa tai tietyt aines- osat. Tällaisiin kansallisiin säännöksiin sovelletaan 19 artiklassa säädettyä menettelyä. Tässä kohdassa tarkoitetut yhteisön säännökset annetaan 20 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen. 8. Edellä 4 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa koostettu ainesosa saadaan ilmoittaa lakisääteisellä tai käyttöön vakiintuneella nimityksellään kokonaispainon edellyttämällä paikalla ainesosaluettelossa, jos koostettua ainesosaa välittö- mästi seuraa luettelo sen ainesosista. Luettelo ei kuitenkaan ole pakollinen: a) jos koostetun ainesosan osuus valmiissa tuotteessa on pienempi kuin 25 prosenttia; tätä poikkeusta ei kuitenkaan joihin sovelletaan 4 kohdan c ala- sovelleta lisäaineisiin, kohdan säännöksiä; b) jos koostettu ainesosa on elintarvike, jonka osalta yhteisön säännöksissä ei edellytetä ainesosien ilmoittamista. Poiketen siitä, mitä 5 kohdassa säädetään, vettä ei tarvitse 9. erikseen ilmoittaa: a) jos vesi on valmistusprosessissa käytetty pelkästään säilötyn tai kuivatun ainesosan entistämiseen; b) jos kyseessä on liemi, jota ei tavanomaisesti nautita. 7 artikla 1. Elintarvikkeiden tuotannossa tai valmistuksessa käytet- tävän ainesosan tai ainesosien ryhmän määrä on ilmoitettava tämän artiklan mukaisesti. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu maininta on pakollinen: a) jos kyseinen ainesosa tai kyseisten ainesosien ryhmä on elintarvikkeen myyntinimityksessä tai kuluttaja tavallisesti yhdistää sen myyntinimitykseen, tai b) jos kyseinen ainesosa tai ainesosien ryhmä tuodaan esille merkinnässä joko sanoin tai kuvin tai graafisen esityksen avulla, tai c) jos kyseinen ainesosa tai ainesosien ryhmä on olennainen ja sen erottamiseksi tuot- joihin se voidaan sekoittaa sen nimen tai ulko- elintarvikkeen luonnehtimiseksi teista, muodon vuoksi, taikka a) ainesosaa tai ainesosien ryhmää: — jonka valutettu nettopaino ilmoitetaan 8 artiklan 4 kohdan mukaisesti, tai — jonka määrä on ilmoitettu merkinnöissä yhteisön sään- nösten mukaisesti, tai — jota käytetään pieninä määrinä aromiaineina, taikka — joka on tuotteen myyntinimityksessä ja joka ei vaikuta kuluttajan valintaan siinä jäsenvaltiossa, jossa tuotetta pidetään kaupan, silloin kun niiden määrän vaihtelu ei ole olennainen elintarvikkeen määrittelemiseksi tai sen erottamiseksi samanlaisista elintarvikkeista; epäselvissä tapauksissa on päätettävä 20 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen siitä, täyttyvätkö tämän luetelmakohdan edellytykset; b) jos erityisissä yhteisön säännöksissä määritellään tarkasti ainesosan tai ainesosien ryhmän määrä ilman, että siitä on ilmoitettava merkinnöissä; c) edellä 6 artiklan 5 kohdan neljännessä ja viidennessä luetel- makohdassa tarkoitettuja tapauksia; d) jäljempänä 20 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen määrättyjä tapauksia. 4. Prosentteina maininnassa ilmaistun määrän on vastattava ainesosan tai ainesosien määrää sen/niiden käytön hetkellä. Kuitenkin saadaan yhteisön säännöksissä säätää poikkeus tähän periaatteeseen tiettyjen elintarvikkeiden osalta. Nämä sään- nökset on annettava 20 artiklan 2 kohdassa säädettyä menet- telyä noudattaen. 5. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun maininnan on oltava joko elintarvikkeen myyntinimityksessä tai aivan sitä lähellä taikka ainesosaluettelossa sen ainesosan tai ainesosien ryhmän yhtey- dessä, johon kyseinen merkintä liittyy. 6. Mitä tässä artiklassa säädetään, sovelletaan rajoittamatta elintarvikkeiden koskevien yhteisön sääntöjen soveltamista. ravintoarvojen merkitsemistä 8 artikla Valmiiksi pakatun elintarvikkeen sisällyksen määrä on 1. ilmoitettava: — nestemäisten elintarvikkeiden osalta tilavuusyksikköinä, — muiden elintarvikkeiden osalta painoyksikköinä, käyttäen kulloinkin kyseessä olevasta tapauksesta riippuen yksikkönä tai grammaa. senttilitraa, millilitraa, kilogrammaa litraa, jos Tiettyjä elintarvikkeita koskevat yhteisön säännökset, tai niitä ei ole, kansalliset säännökset saavat poiketa tästä säännök- sestä. d) jos on kyse 20 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen määrätyistä tapauksista. Tällaisiin kansallisiin säännöksiin sovelletaan 19 artiklassa säädettyä menettelyä. L 109/34 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 6. 5. 2000 2. a) Jos yhteisön säännökset, tai jos niitä ei ole, kansalliset säännökset edellyttävät tietynlaista sisällyksen määrää (esimerkiksi sisällyksen ohjeellinen määrä, sisällyksen vähimmäismäärä, sisällyksen määrä keskimäärin), tarkoi- tetaan tällä määrällä tässä direktiivissä sisällyksen määrää. Rajoittamatta 24 artiklassa säädetyn ilmoitusmenettelyn soveltamista jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille kaikista toimenpiteistä, jotka ne ovat tämän alakohdan mukaisesti toteuttaneet. b) Tiettyjen määrän mukaan luokiteltujen erityiselintarvik- keiden osalta voidaan yhteisön säännöksissä, tai jos niitä ei ole, kansallisissa säännöksissä vaatia määrä ilmoitetta- vaksi muulla tavalla. Tällaisiin kansallisiin säännöksiin sovelletaan 19 artik- lassa säädettyä menettelyä. tuotetta c) Jos ryhmäpakkaus sisältää kaksi tai useamman saman määrän samaa sisältävää yksikköpakkausta, sisällyksen määrä on merkittävä ilmoittamalla yksikkö- pakkauksen sisällyksen määrä sekä yksikköpakkausten lukumäärä. Näiden tietojen ilmoittaminen ei ole kuiten- yksikköpakkausten lukumäärä kaan pakollista, voidaan ryhmäpakkausta avaamatta selvästi nähdä ja helposti laskea ja jos samalla vähintään yhden yksikkö- pakkauksen sisällyksen määrää koskeva merkintä on selvästi näkyvissä. jos d) Jos ryhmäpakkaus sisältää kaksi tai useampia yksikkö- joita ei katsota myyntiyksiköiksi, on sisäl- pakkauksia, sisällyksen lyksen määrä lukumäärä. kokonaismäärä Yhteisön säännöksissä, tai jos niitä ei ole, kansallisissa säännöksissä ei ole tarpeen vaatia tiettyjen elintarvik- keiden osalta yksikköpakkausten lukumäärän ilmoitta- mista. ilmoitettava merkitsemällä yksikköpakkausten sekä Rajoittamatta 24 artiklan ilmoitusmenettelyn sovelta- mista jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille kaikista toimenpiteistä, jotka ne ovat tämän alakohdan mukaisesti toteuttaneet. 3. Tavanomaisesti kappaleittain myytävien elintarvikkeiden osalta jäsenvaltioiden ei tarvitse vaatia sisällyksen määrää ilmoi- jos tuotteiden lukumäärä voidaan pakkausta avaa- tettavaksi, matta selvästi nähdä ja helposti jos näin ei ole, lukumäärä on merkitty etikettiin. laskea, tai Rajoittamatta 24 artiklassa säädetyn ilmoitusmenettelyn sovel- tamista jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille kaikista toimenpiteistä, tämän kohdan mukaisesti toteuttaneet. jotka ne ovat Jos kiinteää elintarviketta pidetään kaupan astiassa 4. olevassa liemessä, merkinnöissä on ilmoitettava myös elintar- vikkeen valutettu nettopaino. Tässä kohdassa ”liemellä” tarkoitetaan jäljempänä mainittuja tuotteita sellaisenaan, mahdollisesti seoksina sekä myös jäädy- tettyinä tai pakastettuina, jos liuos on valmisteessa pelkästään välttämättömien perusainesten apuaineena, jolla ei ole ratkai- sevaa merkitystä kuluttajan valinnan kannalta: vesi, suolojen vesiliuokset, suolavesi; elintarvikehappojen vesiliuokset, etikka; sokereiden vesiliuokset, muiden makeutusaineiden vesiliuokset; hedelmä- ja vihannesmehut, kun kyse on hedelmistä ja vihan- neksista. Luetteloa voidaan täydentää 20 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen. Valutetun nettopainon määrittämisessä käytettävistä menetel- mistä päätetään 20 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen. Sisällyksen määrän ilmoittaminen ei ole pakollista 5. sellaisten elintarvikkeiden osalta: a) joiden tilavuus tai paino pienenee olennaisesti ja jotka myydään kappaleittain tai punnitaan ostajan läsnäollessa; b) joiden sisällyksen määrä on vähemmän kuin 5 g tai 5 ml; tämä säännös ei kuitenkaan koske mausteita eikä yrttejä. Tiettyjä elintarvikkeita koskevissa yhteisön säännöksissä, tai jos niitä ei ole, kansallisissa säännöksissä voidaan poikkeustapauk- sissa asettaa raja-arvoja, jotka ovat korkeampia kuin 5 g tai 5 ml, jos se ei johda siihen, että ostaja ei saa tarpeeksi tietoa. Rajoittamatta 24 artiklassa säädetyn ilmoitusmenettelyn sovel- tamista jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille kaikista toimenpiteistä, tämän kohdan mukaisesti toteuttaneet. jotka ne ovat 6. Edellä 1 kohdan 2 alakohdassa ja 2 kohdan b ja d alakoh- dassa sekä 5 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetut yhteisön säännökset annetaan 20 artiklan 2 kohdassa säädettyä menet- telyä noudattaen. 9 artikla Elintarvikkeen vähimmäissäilyvyysajalla tarkoitetaan ajan- johon saakka elintarvike asianmukaisesti säilytettynä 1. kohtaa, säilyttää erityisominaisuutensa. Vähimmäissäilyvyysaika on ilmoitettava kohdassa säädetään. siten kuin 2—5 2. Ajankohtaa ennen on oltava joko ilmaisu: — ”parasta ennen”, kun ajankohta ilmoitetaan päivän tarkkuu- della; tai — ”parasta ilmaisu, ennen. loppua”, kun ajankohta ilmoitetaan jollakin muulla tavalla. 3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettuihin ilmaisuihin on liitettävä: — joko ajankohta sellaisenaan; tai — viittaus siihen, mihin ajankohta on päällyksessä merkitty. Edellä tarkoitettuihin tietoihin on tarvittaessa liitettävä säilytys- jota noudattamalla tuote säilyy ilmoitetun ajan. ohje, Ajankohdan on sisällettävä päivä, kuukausi ja vuosi selvä- 4. kielisinä tässä nimenomaisessa järjestyksessä. Kuitenkin, jos elintarvikkeen: — säilyvyysaika on enintään kolme kuukautta, on päivän ja kuukauden ilmoittaminen riittävä; 6. 5. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 109/35 — säilyvyysaika on pidempi kuin kolme kuukautta mutta enintään 18 kuukautta, on kuukauden ja vuoden ilmoitta- minen riittävä; — säilyvyysaika on pidempi kuin 18 kuukautta, on vuoden ilmoittaminen riittävä. Ajankohdan ilmoittamistavasta voidaan säätää tarkemmin 20 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen. Jollei 5. yhteisön muista päivämäärän merkitsemiseen velvoittavista säännöksistä muuta johdu, seuraavien elintarvik- keiden osalta säilyvyyspäivämäärän ilmoittaminen ei ole pakol- lista: — tuoreet hedelmät ja vihannekset, mukaan lukien peruna, jota ei ole kuorittu, paloiteltu tai muutoin vastaavalla tavalla käsitelty. Tätä poikkeusta ei sovelleta itäviin siemeniin eikä vastaaviin tuotteisiin kuten palkokasvien ituihin; — viinit, liköörit, kuohuviinit, maustetut viinit ja vastaavat tuotteet, jotka on valmistettu muista hedelmistä kuin viini- rypäleistä, sekä CN-koodiin 2206 00 91, 2206 00 93 ja 2206 00 99 kuuluvat viinirypäleistä tai käymättömästä rypälemehusta valmistetut juomat; — juomat, jotka sisältävät alkoholia vähintään 10 tilavuuspro- senttia, — suurtalouksiin tarkoitetut virvoitusjuomat, hedelmämehut, hedelmänektarit ja alkoholijuomat erillisissä astioissa, joiden tilavuus on suurempi kuin viisi litraa; — leipomo- ja konditoriatuotteet, jotka tavanomaisesti nauti- taan 24 tunnin kuluessa valmistuksesta; — etikka; — keittosuola; — kiinteä sokeri; — makeiset, jotka sisältävät melkein yksinomaan maustettuja tai värjättyjä sokereita; — purukumit ja vastaavat puruvalmisteet; — jäätelön annospakkaukset. 10 artikla 1. Mikrobiologisesti helposti pilaantuvissa elintarvikkeissa, jotka ovat omiaan lyhyessä ajassa muodostamaan välittömän terveysvaaran, vähimmäissäilyvyyspäivämäärän sijasta on oltava päivämäärä, jota ennen tuote on käytettävä. 2. Päivämäärän edessä on oltava sanat: — espanjaksi: ”fecha de caducidad”; — tanskaksi: ”sidste anvendelsesdato”; — saksaksi: ”verbrauchen bis”; — kreikaksi: ”αυάλωοη µέχοι”; — englanniksi: ”use by”; — ranskaksi: ”à consommer jusqu'au”; — italiaksi: ”da consumare entro”; — hollanniksi: ”Te gebruiken tot”; — portugaliksi: ”a consumir até”; — suomeksi: ”viimeinen käyttöajankohta”; — ruotsiksi: ”sista förbrukningsdag”. Näiden sanojen jälkeen on esitettävä: — päivämäärä sellaisenaan; tai — viittaus siihen, missä päivämäärä on merkinnöissä ilmaistu. Näiden tietojen yhteydessä on esitettävä noudatettavat säilytys- ohjeet. Päivämäärässä on selvästi 3. oltava päivä, kuukausi ja mahdollisesti vuosi. ja seuraavassa järjestyksessä 4. Tarvittaessa voidaan 20 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen tietyissä tapauksissa ratkaista, toteutu- vatko 1 kohdassa säädetyt edellytykset. 11 artikla Elintarvikkeen käyttöohje on laadittava sellaiseksi, että tarkoituksenmukaisesti avulla voidaan sen 1. elintarviketta käyttää. Tiettyjen elintarvikkeiden osalta voidaan yhteisön sään- 2. nöksissä tai, jos niitä ei ole, kansallisissa säännöksissä säätää tarkemmin käyttöohjeen laatimisesta. Tällaisiin kansallisiin säännöksiin sovelletaan 19 artiklassa säädettyä menettelyä. Tässä kohdassa tarkoitetut yhteisön säännökset on annettava 20 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen. 12 artikla Tullitariffinimikkeeseen 22. 04 ja 22. 05 kuuluvien tuotteiden alkoholipitoisuuden ilmoittamisesta säädetään näihin tuotteisiin sovellettavissa erityisissä yhteisön säännöksissä. Muiden yli 1,2 tilavuusprosenttia alkoholia sisältävien juomien alkoholipitoisuuden ilmoittamisesta säädetään 20 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen. 13 artikla 1. a) Jos elintarvike on valmiiksi pakattu, on 3 artiklassa ja 4 esitettävä artiklan 2 kohdassa pakkauksessa tai siihen kiinnitetyssä merkinnässä. säädetyt maininnat b) Poiketen siitä, mitä a alakohdassa säädetään, ja rajoitta- matta nimellismääriä koskevien yhteisön säännösten soveltamista, on riittävä, jos valmiiksi pakattu elintarvike on: — kuluttajalle tarkoitettu, mutta sitä pidetään kaupan ennen myyntiä kuluttajalle, ei kuitenkaan suurtalouk- sille, tai — elintarvike on tarkoitettu suurtalouksissa tapahtuvaan valmistukseen, prosessiointiin tai pilkkomiseen, L 109/36 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 6. 5. 2000 jotka sisältävät jos voidaan varmistaa, että asiakirjat, kaikki merkinnät, seuraavat kyseisen elintarvikkeen mukana, tai ne toimitetaan ennen elintarvikkeen luovu- tusta tai sen yhteydessä. c) Edellä b alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa 3 artiklan 1 kohdan 1, 5 ja 7 alakohdassa sekä tarvittaessa 10 artiklassa tarkoitetut tiedot on ilmoitettava myös siinä pakkauksessa, jossa elintarvike pannaan esille, kun sitä pidetään kaupan. 2. Edellä 3 artiklassa ja 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen mainintojen on oltava helposti ymmärrettäviä, ja ne on tehtävä näkyvään kohtaan helposti havaittavalla, luettavalla ja pysyvällä tavalla. Niitä ei saa millään tavalla peittää, himmentää tai katkaista muulla kirjallisella tai kuvallisella ilmaisulla. koristepakkauksissa elintarvikkeiden tuissa merkinnöille lievempiä vaatimuksia kuin tässä direktiivissä säädetään. esillepantavien 16 artikla Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että niiden alueella kiel- 1. letään sellaisten elintarvikkeiden pitäminen kaupan, joiden osalta 3 artiklassa ja 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja mainin- toja ei ole esitetty kuluttajan helposti ymmärtämällä kielellä, paitsi jos kuluttajalle tarkoitettu tieto on yhden tai useamman merkinnöissä olevan maininnan osalta tosiasiallisesti varmis- tettu muilla toimenpiteillä, jotka määrätään 20 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen. Jäsenvaltio, 2. huomioon perustamissopimuksen määräykset, kyseiset erikoismerkinnät yhteisön virallisista kielistä määräämällään kielellä. jossa tuotetta pidetään kaupan, saa ottaen että tehdään yhdellä tai useammalla säätää, Edellä 3 artiklan 1 kohdan 1, 4, 5 ja 10 alakohdassa 3. lueteltujen tietojen on oltava nähtävissä samanaikaisesti. 3. Mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään ei ole esteenä eri kielillä ilmaistaville erityismerkinnöille. Tämä vaatimus voidaan ulottaa koskemaan 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja mainintoja. 17 artikla Uudelleen käytettävien, pysyvästi merkittyjen, etiketittö- 4. renkaattomien ja kauluksettomien lasipullojen sekä mien, sellaisten pakkausten ja astioiden osalta, joissa suurimman pinnan ala on pienempi kuin 10 neliösenttimetriä, on ainoas- taan esitettävä 3 artiklan 1 kohdan 1, 4 ja 5 alakohdassa luetellut maininnat. Tässä tapauksessa 3 kohtaa ei sovelleta. 5. Irlanti, Alankomaat ja Yhdistynyt kuningaskunta saavat poiketa 3 artiklan 1 kohdan ja tämän artiklan 3 kohdan sään- nöksistä uudelleen käytettäväksi tarkoitettuihin lasipulloihin pullotetun maidon ja maitotuotteiden osalta. Näiden jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikista ensimmäisen alakohdan mukaisesti toteutetuista toimenpiteistä. 14 artikla elintarviketta myydään kuluttajalle Jos suurtalouksille pakkaamattomana tai jos elintarvike pakataan itse myyntipai- kalla ostajan pyynnöstä taikka välitöntä myyntiä varten, jäsen- valtioiden on annettava tarkemmat säännökset siitä, kuinka 3 artiklassa ja 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut maininnat on ilmoitettava. ja Jäsenvaltiot voivat päättää olla vaatimatta naitä tietoja koko- naan tai osittain, jos ostaja muutoin saa riittävästi tietoa. 15 artikla Tämä direktiivi ei vaikuta kansallisiin säännöksiin, joita sovelle- taan, jos yhteisön säännöksiä ei ole, ja joissa asetetaan esimer- kiksi ihmishahmojen muotoisissa tai matkamuistoiksi tarkoite- Jäsenvaltioiden on oltava säätämättä tarkempia vaatimuksia tavasta, jolla 3 artiklassa ja 4 artiklan 2 kohdassa säädetyt tiedot on ilmoitettava, kuin siitä 3—13 artiklassa jo säädetään. 18 artikla Jäsenvaltiot eivät saa estää sellaisten elintarvikkeiden 1. kauppaa, jotka ovat tämän direktiivin säännösten mukaisia, soveltamalla kansallisia elintarvikkeiden merkintöjä ja esille- panoa koskevia säännöksiä, joita ei ole yhdenmukaistettu. 2. Mitä 1 kohdassa säädetään, ei sovelleta kansallisiin sään- nöksiin, joita ei ole yhdenmukaistettu ja joiden perusteena on: — kansanterveyden suojeleminen; — petollisten toimien torjuminen, edellyttäen, etteivät sellaiset säännökset ole omiaan estämään tässä direktiivissä annet- tujen määritelmien ja sääntöjen soveltamista; — teollisen ja kaupallisen omaisuuden suojeleminen, alkuperä- nimitysten ja alkuperämerkintöjen suojeleminen sekä vilpil- lisen kilpailun estäminen. 19 artikla Tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, kun jäsenvaltio katsoo tarpeelliseksi säätää uutta lainsäädäntöä. Sen on ilmoitettava suunnitelluista toimenpiteistä komissiolle ja muille jäsenvaltioille sekä perusteltava ne. Komissio kuulee neuvoston päätöksellä 69/414/ETY (1) perustetussa pysyvässä elintarvikekomiteassa muita jäsenvaltioita, jos se katsoo, että siitä on hyötyä, tai jos jokin jäsenvaltio sitä pyytää. Jäsenvaltio ei saa toteuttaa suunniteltuja toimenpiteitä ennen kuin kolmen kuukauden kuluttua siitä, kun asia annettiin tiedoksi komissiolle ja muille jäsenvaltioille, jos komission lausunto ei ole kielteinen. (1) EYVL L 291, 29. 11. 1969, s. 9. 6. 5. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 109/37 tapauksessa ennen edellä mainitun Viimeksi mainitussa määräajan päättymistä komissio aloittaa 20 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn sen määrittämiseksi, voidaanko suunni- tellut tarvitaessa tarkoituksenmukaisella tavalla muutettuina, panna täytäntöön. toimenpiteet, 20 artikla Komissiota avustaa pysyvä elintarvikekomitea, jäljempänä 1. ’komitea’. 2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/ 468/EY 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset. Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi. 3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä. 21 artikla Jos väliaikaiset tämän direktiivin soveltamisen helpottamiseksi osoittautuvat tarpeellisiksi, niistä päätetään 20 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen. toimenpiteet 22 artikla Tämä direktiivi ei vaikuta tiettyjen elintarvikkeiden merkintöjä ja esillepanoa koskeviin yhteisön säännöksiin, jotka on annettu ennen 22 päivää joulukuuta 1978. Muutoksista, jotka ovat tarpeen mainittujen säännösten yhden- mukaistamiseksi tämän direktiivin säännösten kanssa, on päätettävä noudattaen kunkin säännöksen osalta säädettyä menettelyä. 24 artikla Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että komissio saa kirjallisina kaikki jäsenvaltioiden antamat tässä direktiivissä tarkoitettuja kysymyksiä koskevat kansalliset säännökset. 25 artikla Tätä direktiiviä sovelletaan myös Ranskan merentakaisilla alueilla. 26 artikla 1. Kumotaan direktiivi 79/112/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna liitteessä IV olevassa A osassa luetelluilla direktii- veillä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta liitteessä IV olevassa B osassa lueteltuja jäsenvaltioita velvoittavia määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava kansallisen lainsäädännön osaksi mainitut direktiivit. Viittauksia kumottuihin direktiiveihin pidetään viittauk- 2. sina tähän direktiiviin ja ne luetaan liitteessä V olevan vastaa- vuustaulukon mukaisesti. 27 artikla Tämä direktiivi voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. tulee Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. 28 artikla Tehty Brysselissä 20 päivänä maaliskuuta 2000. 23 artikla Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Tätä direktiiviä ei sovelleta yhteisön ulkopuolelle vietäviin tuot- teisiin. N. FONTAINE Puhemies J. GAMA Puheenjohtaja L 109/38 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 6. 5. 2000 AINESOSAT, JOTKA VOIDAAN ERITYISEN NIMEN ASEMESTA ILMOITTAA RYHMÄNIMELLÄ LIITE I Määritelmä Kuvaus Puhdistetut öljyt, ei kuitenkaan oliiviöljy Puhdistetut rasvat Jauhoseokset, kahdesta tai useammasta viljalajista saadut ”Öljy”, täydennettynä: — tarpeen mukaan joko etuliitteellä ”kasvi” tai ”eläin”; taikka — viittauksella öljyn erityiseen kasvi- tai eläinalkuperään. Jos öljy on kovetettu, öljyn nimitykseen on liitettävä maininta ”kove- tettu”. ”Rasva” täydennettynä — tarpeen mukaan joko etuliitteellä ”kasvi” tai ”eläin”; taikka — viittauksella rasvan erityiseen kasvi- tai eläinalkuperään. Jos rasva on kovetettu, rasvan nimitykseen on liitettävä maininta ”kove- tettu” ”Jauho”, täydennettynä luettelolla seokseen käytetyistä viljoista painon mukaan alenevassa järjestyksessä Tärkkelykset ja fysikaalisesti tai entsymaattisesti muunnetut tärkkelykset ”Tärkkelys” Kaikki kalalajit toisen elintarvikkeen ainesosina, jos elintarvikkeen nimi- tyksessä tai elintarviketta esille pantaessa ei viitata tiettyyn kalalajiin Kaikki juustolaadut tai niiden seokset toisen elintarvikkeen ainesosina, jos elintarvikkeen nimityksessä tai elintarviketta esille pantaessa ei viitata tiettyyn juustolaatuun ”Kala” ”Juusto” Kaikki mausteet, joiden osuus elintarvikkeessa on enintään 2 painopro- senttia ”Mauste(et)” tai ”mausteseos” Kaikki yrtit ja yrttien osat, joiden osuus elintarvikkeessa on enintään 2 painoprosenttia ”Yrtti (yrtit)” tai ”yrttiseos” Kaikki purukumin perusmassan valmistuksessa käytetyt ”kumi”-valmisteet ”Perusmassa” Kaikki paneeratut, paistetut viljavalmisteet Kaikki sakkaroosiryhmät Vedetön dekstroosi ja dekstroosimonohydraatti Glukoosisiirappi ja kuivattu glukoosisiirappi Kaikki maitoproteiinit (kaseiinit, kaseinaatit ja heraproteiinit) ja niiden sekoitukset ”Murot” ”Sokeri” ”Dekstroosi” ”Glukoosisiirappi” ”Maitoproteiinit” Puristettu, expeller tai puhdistettu kaakaovoi ”Kaakaovoi” Kaikki kandeeratut hedelmät, joiden osuus elintarvikkeessa on enintään 10 painoprosenttia ”Kandeeratut hedelmät” Kaikki hedelmäsekoitukset, enintään 10 % joiden osuus elintarvikkeen painosta on ”Vihannekset” Kaikki viinityypit sellaisena kuin ne määritellään viinin yhteisestä mark- kinajärjestelystä 17 päivänä toukokuuta 1999 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1493/1999 (1) ”Viini” (1) EYVL L 179, 14. 7. 1999, s. 1. 6. 5. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 109/39 AINESOSAT, JOTKA ON ILMOITETTAVA ASIAANKUULUVALLA RYHMÄNIMELLÄ JA SIIHEN LIITETYLLÄ ERITYISELLÄ NIMELLÄ TAI EY-NUMEROLLA LIITE II Elintarvikevärit Säilöntäaineet Hapettumisen estoaineet Emulgointiaineet Sakeuttamisaineet Hyytelöimisaineet Stabilointiaineet Arominvahventeet Hapot Happamuuden säätöaineet Paakkuuntumisen estoaineet Muunnetut tärkkelykset (1) Makeutusaineet Nostatusaineet Vaahdonestoaineet Pintakäsittelyaineet Emulgointisuolat (2) Jauhonparannusaineet Kiinteyttämisaineet Kosteudenpidätysaineet Homogenisointiaineet Kantajakaasut (1) Erityisen nimen tai EY-numeron ilmoittaminen ei ole pakollista. (2) Vain prosessoituihin juustoihin ja juustovalmisteisiin. LIITE III AROMIEN MERKITSEMINEN AINESOSALUETTELOON 1. Aromit on merkittävä joko sanalla ”aromi(t)” tai aromin tarkemmalla nimellä tai sen kuvauksella. 2. Sanaa ”luontainen” tai muuta asiallisesti samaa tarkoittavaa sanaa voidaan käyttää ainoastaan aromeista, joissa aromiaines sisältää yksinomaan niitä aromiaineita, jotka määritellään elintarvikkeissa sallittuja aromeja ja niiden valmistusaineita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 22 päivänä kesäkuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 88/388/ETY (1) 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohdassa ja/tai niitä aromivalmisteita, jotka määritellään mainitun direktiivin 1 artiklan 2 kohdan c alakohdassa. 3. Jos aromin nimi sisältää viittauksen kasvi- tai eläintuotteeseen tai näistä olevaan alkuperään, sanaa ”luontainen” tai muuta asiallisesti samaa tarkoittavaa sanaa ei voida käyttää, ellei aromiainesta ole erotettu soveltuvin fysikaalisin menetelmin, entsymaattisin tai mikrobiologisin menetelmin tai perinteisin ruoanvalmistusmenetelmin yksinomaan tai lähes yksinomaan siitä elintarvikkeesta tai aromilähteestä, johon viitataan. (1) EYVL L 184, 15. 7. 1988, s. 61, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna komission direktiivillä 91/71/ETY (EYVL L 42, 15. 2. 1991, s. 25). L 109/40 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 6. 5. 2000 LIITE IV A OSA KUMOTTU DIREKTIIVI JA SEN MUUTOKSET (26 artiklassa tarkoitetut) Neuvoston direktiivi 79/112/ETY (EYVL L 33, 8. 2. 1979, s. 1) Neuvoston direktiivi 85/7/ETY (EYVL L 2, 3. 1. 1985, s. 22) ainoastaan 1 artiklan 9 alakohta Neuvoston direktiivi 86/197/ETY (EYVL L 144, 29. 5. 1986, s. 38) Neuvoston direktiivi 89/395/ETY (EYVL L 186, 30. 6. 1989, s. 17) Komission direktiivi 91/72/ETY (EYVL L 42, 15. 2. 1991, s. 27) Komission direktiivi 93/102/EY (EYVL L 291, 25. 11. 1993, s. 14) Komission direktiivi 95/42/EY (EYVL L 182, 2. 8. 1995, s. 20) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/4/EY (EYVL L 43, 14. 2. 1997, s. 21) B OSA MÄÄRÄAJAT SÄÄDÖSTEN SAATTAMISELLE OSAKSI KANSALLISTA LAINSÄÄDÄNTÖÄ (26 artiklassa tarkoitetut) Direktiivi Määräaika Tämän direktiivin mukaisten tuot- teiden pitäminen kaupan Tuotteiden, jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia, pitäminen kaupan 79/112/ETY 85/7/ETY 86/197/ETY 89/395/ETY 91/72/ETY 93/102/EY 95/42/EY 97/4/EY 30 päivä joulukuuta 1994 22 päivä joulukuuta 1980 22 päivä joulukuuta 1982 1 päivä toukokuuta 1988 20 päivä joulukuuta 1990 30 päivä kesäkuuta 1992 1 päivä tammikuuta 1995 1 päivä toukokuuta 1989 20 päivä kesäkuuta 1992 1 päivä tammikuuta 1994 30 päivä kesäkuuta 1996 14 päivä elokuuta 1998 14 päivä helmikuuta 2000 6. 5. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 109/41 LIITE V VASTAAVUUSTAULUKKO Direktiivi 79/112/ETY Tämä direktiivi 1 artikla 2 artikla 3 artiklan 1 kohdan 1 alakohta 3 artiklan 1 kohdan 2 alakohta 3 artiklan 1 kohdan 2 a alakohta 3 artiklan 1 kohdan 3 alakohta 3 artiklan 1 kohdan 4 alakohta 3 artiklan 1 kohdan 5 alakohta 3 artiklan 1 kohdan 6 alakohta 3 artiklan 1 kohdan 7 alakohta 3 artiklan 1 kohdan 8 alakohta 3 artiklan 1 kohdan 9 alakohta 3 artiklan 2 ja 3 kohta 4 artikla 5 artikla 6 artiklan 1, 2 ja 3 kohta 6 artiklan 4 kohdan a ja b alakohta 6 artiklan 4 kohdan c alakohdan i alakohta 6 artiklan 4 kohdan c alakohdan ii alakohdan ensimmäinen luetelmakohta 6 artiklan 4 kohdan c alakohdan ii alakohdan toinen luetel- makohta 6 artiklan 4 kohdan d alakohta 6 artiklan 5 kohdan a alakohta 6 artiklan 5 kohdan b alakohta 6 artiklan 6 kohta 6 artiklan 7 kohdan ensimmäinen alakohta 6 artiklan 7 kohdan toisen alakohdan ensimmäinen ja toinen luetelmakohta 6 artiklan 8 kohta 7 artikla 8 artiklan 1—5 kohta 8 artiklan 6 kohta 8 artiklan 7 kohta 9 artiklan 1—4 kohta 9 artiklan 5 kohta 9 artiklan 6 kohta 9 a artikla 10 artikla 10 a artikla 11 artiklan 1 ja 2 kohta 11 artiklan 3 kohdan a alakohta 11 artiklan 3 kohdan b alakohta 11 artiklan 4 kohta 11 artiklan 5 kohta 11 artiklan 6 kohta 11 artiklan 7 kohta 12 ja 13 artikla 13 a artikla 14 ja 15 artikla 16 artiklan 1 alakohta 16 artiklan 2 alakohta 17 artiklan ensimmäinen alakohta 17 artiklan toinen, kolmas, neljäs ja viides alakohta 1 artikla 2 artikla 3 artiklan 1 kohdan 1 alakohta 3 artiklan 1 kohdan 2 alakohta 3 artiklan 1 kohdan 3 alakohta 3 artiklan 1 kohdan 4 alakohta 3 artiklan 1 kohdan 5 alakohta 3 artiklan 1 kohdan 6 alakohta 3 artiklan 1 kohdan 7 alakohta 3 artiklan 1 kohdan 8 alakohta 3 artiklan 1 kohdan 9 alakohta 3 artiklan 1 kohdan 10 alakohta 3 artiklan 2 ja 3 kohta 4 artikla 5 artikla 6 artiklan 1, 2 ja 3 kohta 6 artiklan 4 kohdan a ja b alakohta 6 artiklan 4 kohdan c alakohdan i alakohta 6 artiklan 4 kohdan c alakohdan ii alakohta 6 artiklan 4 kohdan c alakohdan iii alakohta 6 artiklan 4 kohdan d alakohta 6 artiklan 5 kohta 6 artiklan 6 kohta 6 artiklan 7 kohta 6 artiklan 8 kohdan ensimmäinen alakohta 6 artiklan 8 kohdan toisen alakohdan a ja b alakohta 6 artiklan 9 kohta 7 artikla 8 artiklan 1—5 kohta — 8 artiklan 6 kohta 9 artiklan 1—4 kohta — 9 artiklan 5 kohta 10 artikla 11 artikla 12 artikla 13 artiklan 1 ja 2 kohta 13 artiklan 3 kohta — 13 artiklan 4 kohta — 13 artiklan 5 kohdan ensimmäinen alakohta 13 artiklan 5 kohdan toinen alakohta 14 ja 15 artikla 16 artikla 17 ja 18 artikla — 19 artikla 20 artikla 1 kohta 20 artikla 2 kohta L 109/42 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 6. 5. 2000 Direktiivi 79/112/ETY Tämä direktiivi 18 artikla 19, 20 ja 21 artikla 22 artiklan 1, 2 ja 3 kohta 22 artiklan 4 kohta 23 artikla 24 artikla 25 artikla 26 artikla — — — Liite I Liite II Liite III — — — 21, 22 ja 23 artikla — 24 artikla — 25 artikla — — 26 artikla 27 artikla 28 artikla Liite I Liite II Liite III Liite IV Liite V


title: Rozhodnutie Komisie z 20. marca 2000, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 97/569/ES o ustanovení dočasných zoznamov zariadení z tretích krajín, z ktorých členské štáty povoľujú dovozy mäsových výrobkov (oznámené pod číslom dokumentu C(2000) 698)Text s významom pre EHP

eurovoc_concepts:
Canada
health control
health legislation
import
meat product

text: 03/zv. 28 SK Úradný vestník Európskej únie 381 32000D0253(01) L 78/32 ÚRADNÝ VESTNÍK EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV 29. 3. 2000 ROZHODNUTIE KOMISIE z 20. marca 2000, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 97/569/ES o ustanovení dočasných zoznamov zariadení z tretích krajín, z ktorých členské štáty povoľujú dovozy mäsových výrobkov (oznámené pod číslom dokumentu C(2000) 698) (Text s významom pre EHP) (2000/253/ES) KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV, so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, so zreteľom na rozhodnutie Rady 95/408/ES z 22. júna 1995 o podmienkach pre zostavenie, na prechodné obdobie, dočas- ných zoznamov zariadení v tretích krajinách, z ktorých člen- ské štáty majú povolené dovážať určité výrobky živočíšneho pôvodu, výrobky vodného hospodárstva alebo živé dvojchlo- pňové lastúrniky (1), naposledy zmenené a doplnené rozhod- nutím Rady 98/603/ES (2), a najmä na jeho článok 2 (1), keďže: (1) (2) (3) Dočasné zoznamy zariadení v tretích krajinách, ktoré vyrábajú mäsové výrobky, boli ustanovené v rozhodnutí Komisie 97/569/ES (3), naposledy zmenenom a dopl- nenom rozhodnutím 1999/336/ES (4). Kanada poslala zoznam zariadení, ktoré vyrábajú mäsové výrobky a ktoré majú osvedčenie zodpovedných úradov, že sú v súlade s pravidlami spoločenstva. Preto možno ustanoviť dočasný zoznam zariadení, ktoré vyrábajú mäsové výrobky, pre Kanadu. Rozhodnutie Komisie 97/569/ES by sa preto malo primerane zmeniť a doplniť. (4) Opatrenia ustanovené v tomto rozhodnutí sú v súlade so stanoviskom Stáleho veterinárneho výboru, PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE: Článok 1 Text v prílohe k tomuto rozhodnutiu sa pridáva k prílohe k rozhodnutiu 97/569/ES. Článok 2 Toto rozhodnutie je adresované členským štátom. V Bruseli 20. marca 2000 Za Komisiu David BYRNE člen Komisie ANEXO — BILAG — ANHANG — ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ — ANNEX — ANNEXE — ALLEGATO — BIJLAGE — ANEXO — LIITE — BILAGA „Krajina: KanadaPaís: Canadá — Land: Kanada — Land: Kanada — Χώρα: Καναδάς — Country: Canada — Pays: Canada — Paese: Canada — Land: Canada — País: Canadá — Maa: Kanada — Land: Kanada 1 63 2 3 4 5 Northern Goose Processors Ltd Teulon Manitoba PMP,6“ (1) Ú. v. ES L 243, 11. 10. 1995, s. 17. (2) Ú. v. ES L 289, 28. 10. 1998, s. 36. (3) Ú. v. ES L 234, 26. 8. 1997, s. 16. (4) Ú. v. ES L 127, 21. 5. 1999, s. 30