title: Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om EU's politikker og foranstaltninger til reduktion af drivhusgasemissionerne: mod et europæisk klimaændringsprogram

eurovoc_concepts:
EU environmental policy
EU programme
climate change
greenhouse gas
protocol to an agreement

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 8. 3. 2000 KOM(2000) 88 endelig MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA- PARLAMENTET Om EU's politikker og foranstaltninger til reduktion af drivhusgasemissionerne: Mod et europæisk klimaændringsprogram MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA- PARLAMENTET Om EU's politikker og foranstaltninger til reduktion af drivhusgasemissionerne: Mod et europæisk klimaændringsprogram Politisk kontekst: et skelsættende År 2000 vil blive år med hensyn til bekæmpelsen af klimaændringerne. På den sjette konference (COP6) for parterne i De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer i november vil der blive truffet beslutninger om de problemer, som ikke blev løst i Kyoto, navnlig de fleksible mekanismer og opfyldelsen af kravene. Fra marts 2000 vil denne store begivenhed mobilisere al den politiske energi, der findes rundt om i verden inden for dette felt. På konferencen i Bonn i 1999 opfordrede EU alle parter til at ratificere Kyoto- protokollen hurtigst muligt efter COP6 for at sikre, at den kunne træde i kraft inden Rio+10-konferencen i 2002. EU skal udmønte dette engagement i politisk handling. Det er et positivt element i denne sammenhæng, at Det Europæiske Råd i Helsinki anmodede Kommissionen om at udarbejde et forslag til en langsigtet politik for en økonomisk, socialt og økologisk bæredygtig udvikling, som skal forelægges for Det Europæiske Råd i juni 2001. indlede den politiske procedure for ratifikation af Kyoto-protokollen EU vil umiddelbart efter COP6. I denne forbindelse vil mange forskellige spørgsmål blive taget op til diskussion. Heraf er mindst to af afgørende betydning: lovfæstes. Den 1. Den byrdefordelingsaftale, som Rådet emissionsreduktion på 8%, som er fastsat som mål for EU som helhed, er blevet fordelt mellem medlemsstaterne under hensyntagen til forskellene i deres økonomiske udvikling. Hvis byrdefordelingsaftalen udmøntes i en retsakt, kan Kyoto-protokollen ratificeres såvel af medlemsstaterne som af EU. indgik i 1998, skal 2. Ratificeringsinstrumentet bør følges op af en gennemførelsesstrategi. Dette er et spørgsmål om politisk troværdighed. Det vil være nødvendigt at definere, hvilke politikker og foranstaltninger der skal iværksættes, og hvordan de såkaldte fleksible mekanismer skal anvendes i EU og i samvirke med andre parter i de industrialiserede lande og i udviklingslandene. Det vil være nødvendigt at afklare en række spørgsmål, ikke mindst spørgsmålet om ansvarsfordelingen mellem de enkelte medlemsstater og Det Europæiske Fællesskab. Nogle spørgsmål vedrører beskyttelsen af det indre marked, mens andre vedrører det faktum, at EU vil være retligt forpligtet til at opfylde ‚ 8%-kravet for Fællesskabet som helhed. De nuværende emissionstendenser vækker bekymring I løbet af de senere år har drivhusgasemissionerne i Europa været for opadgående i stedet for for nedadgående. Hvis den politiske indsats ikke forstærkes, vil "business- 2 as-usual-scenariet" snarere slutte med en stigning på 6-8% end med en reduktion på 8% sammenlignet med 1990-niveauerne1. Energi- og transportsektoren er hovedbidragyderne til CO2-emissionerne, mens transportsektoren industrien er kilde til fluorholdige gasser. CO2-emissionerne i forventes at stige med 39% i perioden indtil 2010 (i forhold til 1990). Med den kraftige stigning i efterspørgslen efter elektricitet og varme forventes CO2- stige efter 2010, mens emissionerne fra emissionerne fra kraftværkerne at industrivirksomhederne forventes at falde med 12% i den samme periode. Også den private sektor og servicesektoren giver fortsat anledning til bekymring. Emissionerne af fluorholdige gasser forventes at stige med ca. 40% i perioden 1990-2010, hvis der ikke iværksættes yderligere foranstaltninger. De samlede emissioner af disse gasser vil dog være ubetydelige, idet de ifølge prognoserne vil udgøre ca. 2,6% af de samlede emissioner i 2010. Emissionstendensen varierer fra medlemsstat til medlemsstat. Nogle medlemsstater opnåede gode resultater til at begynde med. Tysklands forening og overgangen fra kul til gas i Det Forenede Kongerige førte til en reduktion af emissionerne i første halvdel af 1990'erne. Da det drejer sig om unikke begivenheder, der det dog usandsynligt, at noget lignende vil ske igen inden 2012. Diagrammet i bilag I viser medlemsstaternes hidtidige til byrdefordelingsaftalen. sammenlignet med reduktionsmål i henhold resultater deres De fleste medlemsstater har af forskellige årsager større og større problemer med at begrænse emissionen af drivhusgasser. Således har f. eks. Danmark, Finland, Nederlandene og Østrig allerede ydet en betydelig indsats - de mest overkommelige problemer er således løst - og disse medlemsstater må nu indstille sig på højere gennemførelsesomkostninger. Visse andre medlemsstater kan på grundlag af den forbedrede information konstatere, at deres emissionstrends bevæger sig hastigt i den forkerte retning. Det gælder navnlig for Belgien og Italien. Også Spanien, Portugal, Grækenland og Irland er nået til den erkendelse, at den emissionsforøgelse, som byrdefordelingsaftalen giver dem ret til, ikke fritager dem for forpligtelsen til at yde en effektiv indsats. Medlemsstaterne må derfor intensivere den politiske indsats på nationalt plan, hvis de skal nå deres respektive emissionsreduktionsmål i henhold til byrdefordelingsaftalen. Denne indsats kan i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet suppleres med fælles og samordnede foranstaltninger på EF-niveau. Behovet for at styrke EU's politiker og foranstaltninger Det Europæiske Fællesskabs evne til at fungere som lokomotiv, når det drejer sig om gennemførelsen af Kyoto-protokollen, vil blive målt på de fremskridt, der sker i løbet af de næste år. Både på medlemsstatsniveau og på EU-niveau er der en række positive tegn på, at gennemførelsen af Kyoto-protokollen har en fremtrædende plads på den politiske dagsorden. 1 KOM(99)230. 3 Nogle medlemsstater har allerede styrket deres klimaændringsstrategier for at opfylde deres Kyoto-forpligtelser i henhold til byrdefordelingsaftalen. Andre medlemsstater er i fuld gang med at udvikle sådanne nye strategier. De foreslåede foranstaltninger dækker alle sektorer og vil sandsynligvis resultere i en mærkbar reduktion af emissionerne. Også Kommissionen har foreslået en række vigtige foranstaltninger, hvoraf nogle, f. eks. aftalen med bilfabrikanterne om personbilernes energieffektivitet, er blevet gennemført med godt resultat. Kommissionen barsler i øjeblikket med en række nye initiativer, herunder et direktivforslag om fremme af vedvarende energikilder med henblik på det indre marked for elektricitet, et direktivforslag om supplerende brændstofspecifikationer i 2005, en meddelelse om foranstaltninger til integrering af fælles bæredygtig udvikling transportpolitik, for om en energiforsyningssikkerhed, som indebærer evaluering af samtlige energikilders i EU og en indvirkning på miljøet, en handlingsplan for energieffektivitet handlingsplan for vedvarende energikilder. en ændring af den strategi en i virksomhedspolitikken, bytransport, grønbog Retningslinjerne for statsstøtte til miljøbeskyttelse, som skal ajourføres i nær fremtid, vil fremme anvendelsen af nye markedsbaserede incitamenter i medlemsstaterne. Samtidig vil EU's klimaændringspolitik afspejle sig i de beslutninger, som Kommissionen træffer i henhold til de gældende bestemmelser, når den skal vurdere medlemsstaternes statsstøtteprogrammer. Resultaterne ville dog have været langt mere spektakulære, hvis nogle af de vigtigste forslag, såsom forslaget om energiafgifter, var blevet støttet mere aktivt af Rådet eller ikke var blevet vedtaget i en stærkt afsvækket form, således som det var tilfældet med f. eks. SAVE- og ALTERNER-programmerne. Kommissionen understreger, at det er af største vigtighed, at der lægges afgifter på energi som led i en overordnet klimaændringsstrategi, og opfordrer Rådet til at vedtage forslaget snarest muligt. Hvis de forpligtelser, som EU indgik i Kyoto, skal overholdes, skal indsatsen forstærkes både på medlemsstats- og på EU-niveau. For at nå dette mål vil Kommissionen dels styrke EU's politikker og foranstaltninger, dels udvikle et system, der åbner mulighed for handel med emissionsrettigheder inden for EU, for at øge omkostningseffektiviteten af EU's gennemførelsesstrategi, som bl. a. skal gøre det muligt at anvende Kyoto-protokollens fleksible mekanismer. Ved at signalere, at EU er fast besluttet på at gennemføre begge elementer i Kyoto-protokollen, vil EU øge sin troværdighed på internationalt plan. alle større sektorer, der Det vil blive lettere at styrke de fælles og samordnede politikker og foranstaltninger for for drivhusgasemissioner, hvis miljøaspekterne integreres i den politik, der føres inden for sektorer som energi, transport, landbrug, industri, indre marked og udvikling, for hvilke der er eller vil i denne forbindelse nævnes, at Rådet blive udarbejdet i oktober 19992 anmodede fra mødet (miljøministrene) skal strategier. Det i sine konklusioner ansvarlige er 2 Rådets konklusioner om en fællesskabsstrategi med hensyn til klimaændringer, dokument 11654/99, Luxembourg, den 12. oktober 1999. 4 i år 2000 at udarbejde en liste over Kommissionen om så tidligt som muligt prioriterede foranstaltninger til bekæmpelse af klimaændringer og at udarbejde passende forslag, når tiden er inde. Desuden understregede Rådet, at det var nødvendigt at videreudvikle den politik og de foranstaltninger, som Rådet havde fastsat i sine konklusioner fra mødet i juni 19983. For at opfylde disse krav er Kommissionen nu i færd med at opstille en liste over foreslåede fælles og samordnede politikker og foranstaltninger (bilag 3). Listen er ikke udtømmende, idet den kun indeholder de vigtigste aktioner inden for energi-, transport- og industrisektoren. Den vil muligvis blive justeret efter afslutningen af drøftelserne i Rådet og Parlamentet og under hensyntagen til de beslutninger, der træffes angående den politik, der fastlægges for de forskellige sektorer såsom energi-, transport-, industri- og landbrugssektoren. For at kunne udarbejde et sæt effektive fælles og samordnede politikker og foranstaltninger er det nødvendigt at kende reduktionspotentialet og de dertil knyttede omkostninger inden for de berørte sektorer. Kommissionens meddelelse fra maj 19994 indeholder oplysninger om reduktionspotentialet og de dertil knyttede omkostninger i transport- og forbindelse med en række foranstaltninger industrisektoren, som er gengivet i listen over foreslåede fælles og samordnede politikker og foranstaltninger i bilag 3. I husholdningerne og i servicesektoren er der f. eks. et reduktionspotentiale på 140 mio. tons CO2-ækvivalenter, som det vil koste € op til 50 /ton (1997-priser) at udnytte5. inden for energi-, Ovennævnte politikker og foranstaltninger ledsages af de såkaldte "fleksible mekanismer", som er fastsat i Kyoto-protokollen. Disse mekanismer er meget lovende med hensyn til omkostningseffektivitet, men EU har dog kun begrænset erfaring med dem. Sammen med denne meddelelse og som en del af den samme pakke har Kommissionen derfor vedtaget en grønbog om handel med rettigheder til emission af drivhusgasser i EU. Formålet hermed er at orientere alle beslutningstagerne om dette nye instrument og at indlede drøftelser med alle implicerede parter. Det vil i denne forbindelse være nødvendigt at sikre, at de forskellige elementer i den foreslåede fællesskabsstrategi udgør et sammenhængende hele. Det er af største vigtighed, at Fællesskabet har en klar idé om, hvordan ordningen fungerer i det indre marked, og hvilken indvirkning handelen med emissionsrettigheder har på virkeliggørelsen af EU's overordnede mål. Fællesskabet vil fortsat vise, at det tager udviklingslandenes bekymringer med hensyn til klimaændringer alvorligt. Der vil blive iværksat specifikke fællesskabsaktioner for at bistå udviklingslandene med at mindske klimaændringerne og tilpasse sig deres negative virkninger. Efter COP6 vil det blive nødvendigt at tage nye initiativer for at hjælpe de fattigste og mest sårbare lande med at få fuldt udbytte af Kyoto-protokollen, navnlig mekanismen for bæredygtig udvikling ("Clean Development Mechanism"). 3 Rådet konklusioner om en fællesskabsstrategi med hensyn til klimaændringer, dokument 9702/98, Bruxelles, den 19. juni 1998. 4 KOM(99)230. 5KOM(99)230. 5 Det europæiske klimaændringsprogram Det europæiske klimaændringsprogram er et program, som skal udarbejdes i Europa- Kommissionens regi, og som vil give alle berørte parter mulighed for at deltage i det forberedende arbejde vedrørende fælles og samordnede politikker og foranstaltninger til reduktion af drivhusgasemissionerne. Det er ganske vist Kommissionen, der skal tage initiativ til at fremlægge politiske forslag, men erfaringen har vist, at det er hensigtsmæssigt at inddrage de forskellige berørte parter i det forberedende arbejde. Det europæiske klimaændringsprogram skal først og fremmest behandle de politikker og foranstaltninger, der er nævnt i bilag 3. Den foreslåede struktur, som er skitseret i bilag 2, vil blive videreudviklet af Kommissionen. Programmet skal til at begynde med begrænses til de mest lovende foranstaltninger til reduktion af emissionerne, således at man kan nå Kyoto-målet på ‚ 8%. Men på mellemlangt og langt sigt skal klimaændringsprogrammet dog udvides internationalt samarbejde på grundlag af til også at omfatte f. eks. kapacitetsforbedringer observation, og demonstration af rene og effektive teknologier samt undervisning og uddannelse. Det forberedende arbejde kan tjene som grundlag for udarbejdelsen af konkrete forslag fra Kommissionen. teknologioverførsel, tilpasning, forskning og Det europæiske klimaændringsprogram skal ikke gennemføres isoleret, men kædes sammen med igangværende initiativer, som har indvirkning på klimaændringerne, f. eks. luftkvalitet, energi og transport, således at det kan sikres, at programmerne er forenelige og supplerer hinanden. Der vil desuden blive taget hensyn til erfaringerne med gennemførelsen af de sektorrelaterede strategier. Overvågning af fremskridtene hen imod det mål, der blev fastsat for EU i Kyoto Kommissionen ønsker at understrege, at medlemsstaterne er ansvarlige for udarbejdelsen af deres egne politikker og foranstaltninger reduktion af drivhusgasemissionerne. Effektiviteten heraf skal overvåges til stadighed. Rådets beslutning 99/296/EF om en overvågningsmekanisme for emissionen af CO2 og andre drivhusgasser indeholder bestemmelser om de nødvendige instrumenter til vurdering af politikker og foranstaltninger, men bør udvides til også at omfatte de "fleksible mekanismer". Først da vil overvågningsmekanismen blive et effektivt instrument til vurdering af de foranstaltninger, der iværksættes for at opfylde Kyoto-forpligtelserne. til 6 BILAG 1 Tallene viser de faktiske resultater sammenlignet med det niveau, der er fastsat i byrdefordelingsaftalen, (under forudsætning af en lineær udvikling fra 1990 til 2010) i procent af 1990-emissionerne (3 gasser - uden ændringer i arealanvendelse og skovbrug) -47,0% -0,7% 4,2% 5,0% 0,6% 1,1% 0,1% 1,0% 1,5% 9,3% 12,5% 10,9% EU15 Spanien (1998-data) Grækenland (1998-data) Portugal (1998-data) Irland (1998-data) Sverige(1998-data) Finland (1998-data) Frankrig (1998-data) Luxembourg (1998-data) Østrig (1998-data) Belgien (1997-data) Nederlandene (1998-data) 3,2% -4,5% -7,5% 16,8% Danmark (1998-data) Italien (1995-data) UK (1998-data) Tyskland (1998-data) -50% -40% -30% -20% -10% 0% 10% 20% 30% Diagrammet viser, om en medlemsstat er på rette vej, idet der forudsættes en lineær udvikling (mellem 1990 og 2010). En negativ værdi viser, at resultatet overstiger det fastsatte mål, mens en positiv værdi viser, at målet ikke er nået. I Luxembourg er de samlede drivhusgasemissioner meget små (0,3% af EU's samlede emissioner). De betydelige emissionsreduktioner, der er opnået, skyldes omstruktureringen af jern- og stålindustrien. Tallene bygger på de data, som medlemsstaterne forlægger for Kommissionen én gang om året i henhold til overvågningsmekanismen (Rådets beslutning 93/389/EØF som ændret ved beslutning 99/296/EF). Disse data vil blive indføjet i "Annual European Community Greenhouse Gas Inventory 1990-1998", der udarbejdes af Det Europæiske Miljøagentur. 7 VIGTIGSTE ELEMENTER I DET EUROPÆISKE KLIMAÆNDRINGSPROGRAM, SOM SKAL IVÆRKSÆTTES AF EUROPA-KOMMISSIONEN MÅL Bilag 2 identificere og Hovedformålet med det europæiske klimaændringsprogram er at udvikle alle de elementer for klimaændring, som er i en europæisk strategi nødvendige for at gennemføre Kyoto-protokollen. Det drejer sig om at reducere fleksible emissionerne ved hjælp af mekanismer, kapacitetsforbedringer og teknologioverførsel, forskning og observation samt undervisning og uddannelse. Alle berørte parter, dvs. for inddrages i det Kommissionen, medlemsstaterne, forberedende arbejde i forbindelse med programmet, således at Kommissionen, når tiden er inde, kan forelægge konkrete politiske forslag for Rådet og for Europa- Parlamentet. forskellige politikker og foranstaltninger, industrien og NGO'erne, skal repræsentanter Styringskomité Styringskomiteen skal sammensættes af alle de tjenestegrene i Kommissionen, som i det europæiske klimaændringsprogram. Styringskomiteen skal være deltager ansvarlig for den generelle forvaltning og samordning af klimaændringsprogrammet, både med hensyn til strategi og med hensyn til organisation. Styringskomiteen skal oprette arbejdsgrupper, som skal behandle specifikke problemer, og definere deres berørte opgaver og fastsætte generaldirektorater. Styringskomiteen skal mødes én gang om måneden. Den informerer regelmæssigt de øvrige berørte parter og udveksler oplysninger med dem. tidsplanen på grundlag forslag fra de af Arbejdsgrupper og den tidsplan, Arbejdsgrupperne skal følge et arbejdsprogram, som er baseret på den definition af styringskomiteen. arbejdsopgaverne Arbejdsprogrammerne indbefatter først og fremmest vurderinger af de miljømæssige og økonomiske virkninger af den politik, der føres, og de foranstaltninger, der iværksættes, tager sigte på sektorintegrering. På basis af disse vurderinger kan der udarbejdes henstillinger til Kommissionen (se afsnittet "Endelige dokumenter"). samt deres forenelighed med de politikker, der som er fastsat af Hver arbejdsgruppe skal beskæftige sig med en bestemt kategori af "berørte parter", som snarere skal være af europæisk end af national eller regional karakter. Arbejdsgrupperne skal være af begrænset størrelse og omfatte ca. 15 personer. energi, Til at begynde med skal det europæiske klimaændringsprogram tage sigte på områderne fleksible mekanismer. industri Arbejdsgrupperne skal behandle bestemte områder, som i princippet svarer til "listen over som fælles og samordnede politikker og foranstaltninger", Kommissionen skal forelægge for Rådet (miljøministrene) i slutningen af marts. foreslåede transport samt og de 8 På et senere stadium skal antallet af arbejdsgrupper udvides, således at de dækker områder som landbrug, dræn, affald, kapacitetsforbedringer og teknologioverførsel samt forskning. Arbejdsgrupperne skal arbejde på grundlag af eksisterende materiale frem for at udvikle deres egne modeller. Der er allerede foretaget eller ved at blive foretaget miljøvurderinger politiske foranstaltninger inden for forskellige områder. Arbejdsgrupperne vil blive bistået af de berørte tjenestegrene under Kommissionen. Det overvejes også at inddrage eksterne konsulenter. omkostningseffektiviteten vurderinger og af af Endelige dokumenter og tidsplan Hver arbejdsgruppe skal med regelmæssige mellemrum rapportere til styringsgruppen gennem sin formand. Der skal forelægges en foreløbig rapport efter seks måneder og en endelig rapport efter tolv måneder. Den endelige rapport skal indeholde strategiske forslag vedrørende arten, omfanget og indholdet af de politikker og foranstaltninger, som bør gennemføres på fællesskabsniveau. På grundlag heraf kan Kommissionen udarbejde konkrete politiske forslag om tekniske forskrifter, skatte- og afgiftsmæssige foranstaltninger, frivillige aftaler og fleksible mekanismer. 9 STRUKTUREN I DET EUROPÆISKE KLIMAÆNDRINGSPROGRAM STYRINGSKOMITÉ Medlemmer : alle berørte GDs Teknisk og økonomisk bistand, bl. a. fra GDn ECFIN og Forskning samt fra FFC AG 1 AG 2 AG 3 AG 4 Fleksible mekanismer Energiforsyning Energiforbrug Transport AG 5 Industri Andre arbejdsgrupper Kapacitets-forbedringer/ teknologioverførsel Landbrug Dræn Affald Forskning 10 LISTE OVER FORESLÅEDE FÆLLES OG SAMORDNEDE POLITIKKER OG FORANSTALTNINGER VEDRØRENDE KLIMAÆNDRINGER Bilag 3 ENERGIFORSYNING indre marked for gas og elektricitet, under Yderligere udvikling af det hensyntagen til miljøet Adgang til nettet for decentral elektricitetsproduktion og forøgelse af andelen af vedvarende energi Øget anvendelse af kombineret el- og varmeproduktion Reduktion af methanemissionerne i mine- og udvindingsindustrien CO2 -indsamling og -bortskaffelse i underjordiske lagre Fremme af mere effektive og renere teknologier til omdannelse af fossilt brændsel Energieffektivitet i elektricitets- og gasforsyningsvirksomheder INDUSTRISEKTOREN Forbedring af energieffektivitetsstandarderne for elektrisk udstyr Forbedring af effektivitetsstandarderne for industriprocesser Forbedret energieffektivitet med henblik på begrænsning af CO2-emissioner (varmtvandskedler, byggematerialer osv. ) Øget udbud af energitjenester til SMV Udarbejdelse af EF-rammebestemmelser om fluorholdige gasser (HFC'er, PFC'er, SF6) Udarbejdelse af EF-rammebestemmelser om handel med emissionsrettigheder Udarbejdelse af EF-rammebestemmelser om frivillige aftaler ENERGIFORBRUG I BOLIG- OG SERVICESEKTOREN Offentlige indkøb af energieffektive teknologier til endeligt brug Energisyn og varmecertifikater Effektivisering inden for byggeri og belysning Udformning af bygninger og planlægning af infrastrukturer ENERGIFORBRUG I TRANSPORTSEKTOREN Prissætning på transportområdet og økonomiske instrumenter for luftfarten Udarbejdelse af EF-rammebestemmelser om afgifter som led i EF's strategi for "CO2 og biler" Udvidelse af begrebet "miljøvenlige køretøjer" til også at omfatte personbiler og lette emissioner og brændstof, nye teknologier og nye brændstoffer) Europæisk kampagne for en mere brændstoføkonomisk bilistadfærd erhvervskøretøjer (forbedrede standarder for - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - TRANSPORTPOLITIK OG INFRASTRUKTUR 11 - - - - transportpolitikken (jernbane, vejgodstransport, overgang til Revision af andre transportformer, søtransport, luftfart) Grønbog om bytransport set i lyset af den voksende bekymring for trafikal overbelastning foranstaltninger, parkeringsinitiativer, forbedring af den offentlige transport) Bæredygtig mobilitet og kombineret transport Satellitnavigationssystemer (GALILEO) afgiftsmæssige (prissætning, AFFALD - Fremme af biologisk behandling af bionedbrydeligt affald - Ændring af direktiv 86/278/EØF om slam fra rensningsanlæg - Emballage og emballageaffald - - - FORSKNING Gennemførelse af det femte rammeprogram, navnlig programmet for energi, miljø og bæredygtig udvikling Oprettelse af netværk for FTU-foranstaltninger iværksat af EU, af de enkelte lande eller af andre instanser med henblik på bekæmpelse af klimaændringer INTERNATIONALT SAMARBEJDE Kapacitetsforbedringer og teknologioverførsel til udviklingslandene gennem internationalt samarbejde 12


title: UDTALELSE FRA KOMMISSIONEN i henhold til EF-traktatens artikel 251, stk. 2, litra c), om Europa-Parlamentets ændringerne til Rådets fælles holdning til forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner - OM ÆNDRING AF KOMMISSIONENS FORSLAG i henhold til EF-traktatens artikel 250, stk. 2

eurovoc_concepts:
contract
financial transaction
payment
public contract
small and medium-sized enterprises

formats: html pdf

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 08. 03. 2000 KOM(2000) 133endelig 1998/0099 (COD) UDTALELSE FRA KOMMISSIONEN i henhold til EF-traktatens artikel 251, stk. 2, litra c), om Europa-Parlamentets ændringerne til Rådets fælles holdning til forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner OM ÆNDRING AF KOMMISSIONENS FORSLAG i henhold til EF-traktatens artikel 250, stk. 2 BEGRUNDELSE I henhold til EF-traktatens artikel 251, stk. 2, litra c), skal Kommissionen afgive udtalelse om de ændringsforslag, der er foreslået af Europa-Parlamentet ved andenbehandlingen. foreslået af Europa-Parlamentet. Kommissionen fremlægger derfor her sine bemærkninger til de 25 ændringsforslag, der er I overensstemmelse med stk. 2 i artikel 250 blevet fremlægger Kommissionen samtidig et ændret af de indarbejdelse 23 ændringsforslag, som fuldt ud eller delvist er blevet accepteret af Kommissionen. forslag med 1. BAGGRUND Dato for fremsendelse af forslaget til Europa-Parlamentet og Rådet: 23. april 1998 Dato for udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg: 10. september 1998 Dato for Europa-Parlamentets udtalelse efter førstebehandlingen: 17. september 1998 Dato for fremsendelse af det ændrede forslag: 30. oktober 1998 Dato for vedtagelse af den fælles holdning: 29. juli 1999 Dato for Europa-Parlamentets udtalelse efter andenbehandlingen: 16. december 1999. 2. FORMÅLET MED KOMMISSIONENS FORSLAG Forsinkede betalinger har alvorlige konsekvenser for alle europæiske virksomheder, fordi deres likviditet, rentabilitet og konkurrenceevne undermineres. Det er blevet anslået, at ét ud af fire tilfælde af insolvens skyldes, at der betales for sent. Forsinkede betalinger har også en negativ indflydelse på den måde, som det indre marked fungerer på. Det er blevet angivet, at mere end 20% af de europæiske virksomheder ville eksportere mere, hvis de kunne opnå kortere betalingsfrister fra deres udenlandske kunder. Kommissionens forslag til direktiv indeholder en pakke af foranstaltninger til bekæmpelse af betalingsforsinkelser i handelstransaktioner i Det Europæiske Fællesskab. Det er hensigten, at direktivet skal omfatte forinket betaling i transaktioner mellem alle former for virksomheder, herunder også denne offentlige sektor. Det skaber de juridiske rammer, der skal få skyldnerne til at afholde sig fra at betale for sent eller påtvinge deres samarbejdspartnere urimeligt lange betalingsfrister. Desuden gør det procedurerne for inddrivelse af gæld hurtigere og mere effektive. 2 3. KOMMISSIONENS ÆNDRINGSFORSLAG BEMÆRKNINGER TIL EUROPA-PARLAMENTETS 3. 1. Generelle bemærkninger I Rådets fælles holdning af juli 1999 blev de seks operationelle artikler i Kommissionens forslag skåret ned til to. I sine bemærkninger til Rådets fælles holdning1 gav Kommissionen udtryk for, at den gerne havde set en mere ambitiøs indfaldsvinkel til spørgsmålene omkring forsinket betaling. Europa-Parlamentet deler dette synspunkt og har igen indføjet tre af de fire artikler, som Rådet fjernede. 3. 2. De foreslåede ændringer 3. 2. 1. Ændringsforslag accepteret af Kommissionen og indføjet i den konsoliderede tekst, der præsenteres nedenfor Kommissionen kan acceptere de fleste af de foreslåede ændringer, idet de genindføjer en væsentlig del af Kommissionens oprindelige forslag og afhjælper mangler i den fælles holdning (ændringsforslag 1, 3 til 17, 19, 21, 22, 24 og 26). Parlamentet kræver med rette, at rentesatsen hæves med to procent (ændring 16, artikel 3, stk. 1, litra d)). De små og mellemstore virksomheder (SMV'er) afkræves en høj rente af bankerne (mellem 15 og 20%), når de bliver nødt til at foretage overtræk, fordi deres kunder betaler for sent. Den rentesats, der var blevet fastsat af Rådet, var ikke en tilstrækkelig kompensation herfor. Europa-Parlamentets ændring vedrørende kompensation (ændring 17, artikel 3, stk. 1, litra e)) inddrive små er berettiget. Der kan især være mange omkostninger forbundet med at udeståender, og de renter, der påløber sådanne små beløb, vil som oftest være utilstrækkelige til at dække omkostningerne til inddrivelse. Skyldneren bør derfor være forpligtet til at kompensere kreditor for tab, der skyldes forsinket betaling. Den foreslåede stramning af bestemmelserne om urimelige vilkår (ændring 19, artikel 3, stk. 3 til 6) gør disse bestemmelser mere anvendelige. Den sikrer, at der findes retsmidler i lighed med dem, der er omhandlet i artikel 7 i direktiv 93/13/EØF om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler2. Resultatet vil være en bedre beskyttelse af kreditorer mod købere i en stærk position, der prøver at påtvinge dem lange aftalemæssige betalingsfrister. Der er et par ændringsforslag, som Kommissionen i princippet accepterer, men foretrækker at omformulere (ændring 20 og 25). ikke mindst genindføjelsen af et Kommissionen hilser regelsæt om anerkendelse af ejendomsforbehold på EU-plan velkommen (ændring 20, artikel 4). Den mener imidlertid ikke, at artikel 4 skal begrænses til særlige varegrupper. Desuden vil Kommissionen gerne reducere antallet af beretninger, som den skal udarbejde (ændring 25, artikel 8, stk. 5). 1 2 SEK(1999)1398 endelig. EFT L 95 af 21. 4. 1993, s. 29. 3 3. 2. 2. Ændringsforslag, som Kommissionen ikke kan acceptere Der er to ændringsforslag, som Kommissionen ikke kan acceptere (ændring 2 og 23). Det gælder især en ny betragtning om letfordærvelige fødevarer, som er udtryk for en sektor- opdelt indfaldsvinkel, som bør undgås (ændring 2). Desuden kan Kommissionen ikke støtte forslaget om at ændre inddrivelsesprocedurens varighed fra 90 til 60 dage (ændring 23, artikel 7). Selv om Kommissionen selv havde foreslået 60 dage, bør man huske på, at den periode, som skyldneren skulle bruge til at bestride gælden, i Kommissionens oprindelige forslag ikke indgik i denne frist. Denne periode indgår nu i perioden på 90 dage. Mens en nedsættelse til 60 dage kan forekomme for ambitiøs, kunne Kommissionen forestille sig et kompromis på mellem de 60 og de 90 dage. 4. KONKLUSIONER Kommissionen forventer, at direktivet vil indebære betydelige fordele for virksomhederne, især SMV'erne. En reduktion af antallet af forsinkede betalinger vil forbedre virksomhedernes likviditet. Den vil også reducere deres finansieringsomkostninger og den tunge administrative byrde i forbindelse med gældsinddrivelse. Endelig vil direktivet have en positiv virkning på beskæftigelsen ved at skabe større økonomisk stabilitet i virksomhederne og reducere antallet af arbejdspladser, der går tabt i Europa som følge af insolvens. 4 1998/0099 (COD) Ændret forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner (EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95, under henvisning til forslag fra Kommissionen3, under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg4, i overensstemmelse med fremgangsmåden i traktatens artikel 2515, og ud fra følgende betragtninger: (1) (2) (3) (4) (5) 3 4 5 6 7 8 9 I Europa-Parlamentets beslutning om det integrerede program til fordel for små og mellemstore virksomheder (SMV) og håndværksfagene6 blev det understreget, at Kommissionen burde fremsætte forslag vedrørende problemerne i forbindelse med betalingsforsinkelser. Den 12. maj 1995 vedtog Kommissionen en henstilling om betalingsfrister handelsforhold7. i Ii Europa-Parlamentets beslutning om Kommissionens henstilling om betalingsfrister i handelsforhold8 blev Kommissionen anmodet om at overveje at ændre henstillingen til et forslag til rådsdirektiv og fremsætte dette hurtigst muligt. Den 29. maj 1997 vedtog Det Økonomiske og Sociale Udvalg en udtalelse om Kommissionens grønbog "Offentlige indkøb i EU: overvejelser for fremtiden"9, hvori det foreslår, at der indføres maksimale betalingsfrister og morarenter for de offentlige myndigheder ved overskridelse af betalingsfrister. Den 4. indre juni 1997 offentliggjorde Kommissionen en handlingsplan for det marked, hvori det understreges, at betalingsforsinkelser udgør en stadig større hindring for et velfungerende indre marked. EFT C 168 af 3. 6. 1998, s. 13 og EFT C 374 af 3. 12. 1998, s. 4. EFT C 407 af 28. 12. 1998, s. 50. Europa-Parlamentet udtalelse af 17. september 1998 (EFT C 313 af 12. 10. 1998, s. 142), Rådets fælles holdning af 29. juli 1999 (EFT C 284 af 6. 10. 1999, s. 1) og Europa-Parlamentets holdning af 16. december 1999. EFT C 323 af 21. 11. 1994, s. 19. EFT L 127 af 10. 6. 1995, s. 19. EFT C 211 af 22. 7. 1996, s. 43. EFT C 287 af 22. 9. 1997, s. 92. 5 (6) (7) (8) (9) Den 17. juli 1997 offentliggjorde Kommissionen en rapport om betalingsforsinkelser i handelsforhold10; rapporten sammenfatter resultaterne af en evaluering af virkningerne af Kommissionens henstilling af 12. maj 1995. Virksomhederne, især de små og mellemstore, pålægges store administrative og finansielle byrder som følge af uforholdsmæssigt lange betalingsfrister og for sen betaling; disse problemer er også en vigtig årsag til insolvens, der kan føre til virksomhedslukning og tab af mange arbejdspladser. I visse medlemsstater afviger de aftalemæssige betalingsfrister betydeligt fællesskabsgennemsnittet. fra Forskellene mellem betalingsregler og -praksis i medlemsstaterne udgør en hindring for et velfungerende indre marked. (10) Dette resulterer i en betydelig begrænsning af handelstransaktioner mellem medlemsstaterne; dette er i strid med traktatens artikel 14, idet virksomheder bør være i stand til at drive handel inden for hele det indre marked, uden at transaktioner på tværs af grænserne indebærer større risici end salg på hjemmemarkedet; det fører til konkurrenceforvridning, hvis der gælder væsentlig forskellige regler for henholdsvis transaktioner på hjemmemarkedet og transaktioner på tværs af grænserne. (11) De seneste statistikker viser, at der, i bedste fald, i mange medlemsstater ikke er sket en forbedring med hensyn til forsinket betaling siden vedtagelsen af henstillingen af 12. maj 1995. (12) Det tilsigtede mål, bekæmpelse af forsinket betaling inden for det indre marked, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne hver for sig; det kan derfor bedre gennemføres på fællesskabsplan; nærværende direktiv går ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå de tilsigtede mål; dette direktiv opfylder derfor i sin helhed de krav, der følger af subsidiaritetsprincippet og proportionalitetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. (13) Dette direktiv begrænset for til er handelstransaktioner, og regulerer i forbindelse med andre betalinger, f. eks. betalinger i henhold til lovgivningen om checks og veksler, eller betalinger som kompensation for skade. ikke transaktioner med forbrugere, som vederlag betalinger, renter sker der (14) Det forhold, at ikke, at medlemsstaterne skal behandle dem som virksomheder eller handelsforetagender på andre områder end dem, der er omfattet af dette direktiv. liberale erhverv er omfattet af dette direktiv, betyder (15) Dette direktiv definerer udelukkende udtrykket "tvangsfuldbyrdelsesgrundlag", men vedrører ikke de forskellige procedurer for tvangsfuldbyrdelse af et sådant grundlag og fastsætter ikke, på hvilke betingelser tvangsfuldbyrdelse af et sådant grundlag kan standses eller suspenderes. 10 EFT C 216 af 17. 7. 1997, s. 10. 6 (16) Forsinket betaling udgør et kontraktbrud, som er blevet finansielt tiltrækkende for skyldnere i de fleste medlemsstater som følge af lave morarenter og/eller langsomme inddrivelsesprocedurer; en afgørende ændring er nødvendig for at vende denne tendens og sikre, at konsekvenserne af forsinket betaling bliver af en sådan art, at de både er et ikke at betale for sent og samtidig yder kreditorer kompensation for påløbne omkostninger. incitament til (17) Der kan forekomme visse kategorier af kontrakter, hvor en længere betalingsperiode i forbindelse med en begrænsning af aftalefriheden eller en højere rente kan være berettiget. (18) Problemerne som følge af lange aftalemæssige betalingsfrister må behandles i dette direktiv. (19) Direktivet bør forebygge misbrug af aftalefriheden til skade for kreditor; direktivet griber ikke ind i nationale bestemmelser om kontraktsindgåelse eller om gyldigheden af kontraktbestemmelser, der er urimelige for skyldneren. (20) Klausuler om ejendomsforbehold med det formål at fremskynde betaling finder i øjeblikket begrænset anvendelse som følge af forskelle i national ret; det må sikres, at kreditorer kan gøre et ejendomsforbehold gældende overalt i Fællesskabet med én enkelt klausul, der er anerkendt af alle medlemsstater, således at uforholdsmæssigt lange for forsinket handelstransaktioner i det indre marked. betalingsfrister forvridninger betaling skaber ikke og (21) De offentlige myndigheder foretager et stort antal betalinger til virksomheder; en stram betalingsdisciplin fra deres side vil have en fordelagtig afsmittende virkning på økonomien som helhed; i forbindelse med kontrakter med det offentlige udskyder hovedentreprenøren ofte betalingen til sine leverandører og underentreprenører og fastsætter ofte uforholdsmæssigt lange betalingsfrister, hvilket medfører alvorlige ulemper for mange virksomheder, især små og mellemstore virksomheder; for så vidt angår betalinger fra Kommissionen er det allerede besluttet at give visse kreditorer ret til morarenter ved forsinket betaling; (22) Begrebet "ordregivende myndigheder" bør svare til den i direktiv 92/50/EØF11 og direktiv 93/37/EØF12 fastsatte definition, og bør, for så vidt angår nærværende direktiv, også omfatte begrebet "ordregiver" som defineret i direktiv 93/38/EØF13. (23) Konsekvenserne af forsinket betaling vil kun have præventiv virkning, hvis de ledsages af hurtige og effektive retsprocedurer, der kun medfører små omkostninger for kreditor; i overensstemmelse med forbuddet mod forskelsbehandling i traktatens artikel 12 bør disse procedurer være tilgængelige for alle kreditorer, der er etableret i Fællesskabet. (24) Ifølge dette direktivs artikel 7 skal inddrivelsesproceduren for ubestridte krav afsluttes hurtigt i overensstemmelse med national lovgivning, 11 12 13 EFT L 209 af 24. 7. 1992, s. 1. EFT L 199 af 9. 8. 1993, s. 54. EFT L 199 af 9. 8. 1993, s. 84. 7 UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: Artikel 1 Anvendelsesområde Dette direktiv finder anvendelse på alle betalinger, der handelstransaktioner. foretages som vederlag for Artikel 2 Definitioner I dette direktiv forstås ved: 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. "Handelstransaktioner", forretningsmæssige transaktioner mellem virksomheder eller mellem virksomheder og offentlige myndigheder, som indebærer levering af varer eller tjenester mod vederlag; ved "virksomhed" forstås enhver enhed, der handler som led i selvstændig økonomisk eller erhvervsmæssig aktivitet, uanset om den kun udøves af en enkelt person "forsinket betaling", overskridelse betalingsfrist af den aftalemæssige eller lovbestemte refinansieringstransaktioner", den rentesats, "den rentesats, der anvendes af Den Europæiske Centralbank i forbindelse med dens væsentligste ved i forbindelse med licitationer til fast rente; hvis en transaktioner af denne art væsentlig refinansieringstransaktion gennemføres efter en licitationsprocedure med variabel rente, er denne rentesats den marginale rentesats, der er resultatet af den pågældende licitation; dette gælder for auktioner til både fast og variabel rente anvendes der "ejendomsforbehold", en aftale, for hvilken der ikke er fastsat formkrav om, at sælger bevarer ejendomsretten til de pågældende varer, indtil fuld betaling af prisen har fundet sted; begrebet "sælger" omfatter også leverandøren af varer, der skal produceres eller forarbejdes "ordregivende myndigheder" svarer 93/37/EØF og omfatter også "ordregiver" som defineret i direktiv 93/38/EØF til definitionen i direktiv 92/50/EØF og "offentlige indkøbskontrakter", gensidigt bebyrdende kontrakter indgået skriftligt mellem en ordregivende myndighed som defineret i stk. 5 og en virksomhed, der ikke er en ordregivende myndighed alle former "tvangsfuldbyrdelsesgrundlag", eller betalingspålæg fra en domstol eller anden kompetent myndighed, uanset om de vedrører omgående betaling eller betaling i rater, som sætter kreditor i stand til at inddrive sit krav på skyldneren ved tvangsfuldbyrdelse; de omfatter afgørelser, domme eller betalingspålæg, som kan fuldbyrdes på et foreløbigt grundlag, selv om skyldneren appellerer dem. afgørelser, domme for 8 Artikel 3 Morarenter i tilfælde af forsinket betaling 1. Medlemsstaterne sikrer følgende: a) Morarenter som omhandlet i litra d) betales fra dagen efter sidste rettidige betalingsdag eller efter udløbet af betalingsfristen som fastsat i aftalen b) hvis der ikke er aftalt en sidste rettidig betalingsdag eller betalingsfrist, skal der automatisk betales morarenter, uden at det er nødvendigt at fremsende en rykkerskrivelse: i) ii) iii) iv) fra 21 dage efter skyldnerens modtagelse af en faktura, eller en tilsvarende betalingsanmodning, eller fra 21 dage efter den dato, hvor varerne eller tjenesteydelserne er modtaget, hvis det er usikkert, på hvilken dato fakturaen eller den tilsvarende betalingsanmodning er modtaget, eller fra 21 dage efter at varerne eller tjenesteydelserne er modtaget, hvis skyldneren modtager fakturaen eller den tilsvarende betalingsanmodning tidligere end varerne eller tjenesteydelserne, eller fra 21 dage efter datoen for godkendelse eller kontrol, hvis lovgivningen eller aftalen indeholder krav om en godkendelses- eller kontrolprocedure, hvorved varernes eller tjenesteydelsens overensstemmelse med aftalen skal konstateres, og skyldneren modtager fakturaen eller den tilsvarende betalingsanmodning inden eller på den dato, hvor denne godkendelse eller kontrol finder sted. c) kreditor er berettiget til morarenter ved forsinket betaling, forudsat at i) ii) han har opfyldt sine aftalemæssige og lovbestemte forpligtelser, og han ikke har modtaget det skyldneren ikke er ansvarlig for forsinkelsen. skyldige beløb rettidigt, medmindre d) rentesatsen for morarenter (den "lovbestemte sats"), som skyldneren skal betale, svarer til summen af den rentesats, Den Europæiske Centralbank har anvendt i forbindelse med dens seneste væsentlige refinansieringsaktion inden den første kalenderdag det pågældende halvår ("referencesatsen"), plus mindst 8 procentpoint ("margenen"), medmindre andet er fastsat i aftalen. For så vidt angår en medlemsstat, der ikke deltager i tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union, af medlemsstatens centralbank. Også her fastsættes referencesatsen på det niveau, der var gældende på første kalenderdag det pågældende halvår, med virkning for de følgende seks måneder. referencesatsen den tilsvarende fastsat sats er e) kreditor er ud over retten til morarenter berettiget til at kræve kompensation af skyldneren for tab, der skyldes sidstnævntes forsinkede betaling, herunder for følgende: 9 i) ii) omkostningerne ved kreditors banklån eller overtræk, i den udstrækning disse ikke kompenseres fuldt ud af morarenterne de administrative omkostninger i kreditors virksomhed i forbindelse med inddrivelse iii) omkostningerne ved inddrivelse gennem inkassofirma og iv) omkostningerne ved inddrivelse gennem en retssag. Medlemsstaterne kan sikre, at de omkostninger, som kan kræves dækket i henhold til ovenstående nr. ii), iii) og iv), står i et rimeligt forhold til det skyldige beløb. For bestemte kategorier af aftaler, som defineres i den nationale lovgivning, kan medlemsstaterne fastsætte fristen, efter hvilken der skal betales morarenter, til højst 60 dage, hvis de sikrer, at aftalens parter ikke aftaler en længere frist, eller hvis de fastsætter en ufravigelig rentesats, der er væsentligt højere end den lovbestemte sats. Medlemsstaterne sikrer, at aftaler vedrørende betalingsdagen eller følgerne af forsinket betaling, der ikke er i overensstemmelse med stk. 1, litra b) til d), og stk. 2, enten ikke er bindende eller giver grundlag for krav om skadeserstatning, hvis aftalen, når alle sagens omstændigheder, herunder god handelspraksis og produktets art, tages i betragtning, er klart urimelig over for kreditor. Ved afgørelsen af, om en aftale er klart urimelig over for kreditor, tages der hensyn til, om skyldneren har en objektiv grund til at fravige bestemmelserne i stk. 1, litra b) til d), og stk. 2, eller om aftalen hovedsagelig har til formål at skaffe skyldneren yderligere likviditet på kreditors bekostning. Hvis en sådan aftale fastslås at være klart urimelig, finder de lovbestemte vilkår anvendelse, medmindre de nationale domstole fastsætter andre og rimelige betingelser. Medlemsstaterne sikrer, at der i kreditorernes og konkurrenternes interesse findes egnede og effektive midler til at bringe anvendelsen af klart urimelige kontraktvilkår i den i stk. 3 omhandlede betydning til ophør. De i stk. 4 nævnte midler skal omfatte bestemmelser om, at personer eller organisationer, der repræsenterer små og mellemstore virksomheder, som defineret i Kommissionens henstilling 96/280/EF14, i henhold til den pågældende medlemsstats ret kan indbringe en sag for domstolene eller for de kompetente administrative myndigheder, for at disse kan afgøre, om kontraktvilkår, der er udarbejdet til generel anvendelse, er klart urimelige i den i stk. 3 omhandlede betydning, og anvende egnede og effektive midler til at bringe anvendelsen af sådanne kontraktvilkår til ophør. Sager som omhandlet i stk. 5 kan under overholdelse af den nationale lovgivning anlægges enkeltvis eller samlet mod flere købere fra samme erhvervssektor eller deres sammenslutninger, der anvender eller opfordrer til anvendelse af de samme generelle kontraktvilkår eller lignende vilkår. 2. 3. 4. 5. 6. 14 EFT L 107 af 30. 4. 1996, s. 4. 10 Artikel 4 Ejendomsforhold 1. 2. 3. 4. Medlemsstaterne sikrer, at sælger bibeholder ejendomsretten, hvis der indgår et ejendomsforbehold i aftalen. Ud over i en individuel kontrakt anses en sådan klausul om ejendomsforbehold for at være gyldig, sælgers standardkontrakt og køber ikke har gjort indsigelser herimod. Der må ikke stilles yderligere formkrav. såfremt den indgår i Medlemsstaterne anerkender gyldigheden af de i bilaget anførte klausuler og af andre klausuler med tilsvarende virkning. Hvis betalingsfristen er overskredet, uden at køber har foretaget betaling, kan sælger kræve, at de pågældende varer returneres til ham. Medlemsstaterne drager omsorg for, at et ejendomsforbehold kan gøres gældende over for tredjemand, også i tilfælde af skyldnerens konkurs eller anden procedure af tilsvarende art, som er anerkendt i medlemsstaternes lovgivninger. Senest når varerne er i købers besiddelse, overgår ansvaret for eventuel beskadigelse eller tab heraf til denne. Medlemsstaterne kan indføre bestemmelser vedrørende udbetalinger allerede foretaget af skyldneren. De kan begrænse eller udelukke, at ejendomsforbeholdet gøres gældende i følgende tilfælde: a) b) når tredjemand har erhvervet varerne i god tro, og når de pågældende varer er blevet indarbejdet i eller blandet med andre varer, medmindre denne proces kan omgøres, uden at de andre varer lider større skade derved. Artikel 5 Gennemsigtighed i forbindelse med offentlige indkøbskontrakter Medlemsstaterne sikrer, at udbudsbetingelser og offentlige indkøbskontrakter indeholder nøjagtige oplysninger om de betalingsperioder og frister, der anvendes af de ordregivende myndigheder, også i de tilfælde, hvor disse frister er fastsat i henhold til generelle lovbestemte udbudsbetingelser. Der skal for afslutning af de administrative fastsættes frister formaliteter, der skal opfyldes før betaling, f. eks. afleveringsforretninger i forbindelse med offentlige bygge- og anlægsarbejder. Et tilsvarende krav om gennemsigtighed gælder i forholdet mellem en hoved- og en underentreprenør, som udfører offentlige bygge- og anlægsarbejder. især Artikel 6 Hurtig betaling, betalingsfrist og automatisk påløb af renter Medlemsstaterne sikrer følgende: 1. Fristen for ordregivende myndigheders betaling af kontraktmæssig gæld, jf. artikel 3, stk. 1, litra a) til c), må ikke overstige 45 kalenderdage, undtagen for kontrakter, hvis fristen er 60 kalenderdage; disse værdi er på mere end 100 000 EUR, hvor 11 maksimale betalingsfrister kan ikke forlænges ved kontrakten; i en offentlig kontrakt giver hovedentreprenøren underentreprenørerne og underleverandørerne mindst lige så fordelagtige vilkår som dem, hovedentreprenøren har fået af de ordregivende myndigheder; for at sikre underleverandørerne og underentreprenørerne disse vilkår skal hovedentreprenøren over for dem stille sikkerhed for betalingen af alle skyldige beløb. 60 kalenderdage fra den dato, hvor leverandøren eller underentreprenøren har forelagt deres faktura for hovedentreprenøren, kan sikkerheden gøres gældende. De samme vilkår gælder i forholdet mellem hovedentreprenøren og den ordregivende myndighed kreditor er berettiget til morarenter fra den ordregivende myndighed for ethvert udestående beløb, når betalingsfristen er overskredet; morarenterne beregnes i henhold til artikel 3, stk. 1, litra d), og betales automatisk af den ordregivende myndighed, uden påkrav den ordregivende myndighed ikke kan anmode om eller kræve, at kreditor giver afkald på sine rettigheder i henhold til denne artikel, ligesom kreditor ikke kan anmode om eller kræve, at hans underleverandører eller underentreprenører giver afkald på disse rettigheder. Artikel 7 Inddrivelsesprocedurer for ubestridte krav Medlemsstaterne sikrer, at der normalt inden 90 kalenderdage efter indgivelse af stævning eller anmodning fra kreditor til retten eller en anden kompetent myndighed uanset beløbets størrelse kan opnås et tvangsfuldbyrdelsesgrundlag, så længe gælden eller aspekter af proceduren ikke bestrides. Denne forpligtelse skal opfyldes af medlemsstaterne i overensstemmelse med deres respektive nationale love og administrative bestemmelser. Efter de respektive nationale love og administrative bestemmelser skal samme betingelser gælde for alle kreditorer, der er etableret i Fællesskabet. Der skal i den i stk. 1 omhandlede frist på 90 kalenderdage ikke medregnes følgende tidsrum: a) b) den tid, der medgår til forkyndelse alle forsinkelser, som kreditor er skyld i, som f. eks. den tid, der kræves til at berigtige anmodninger. Denne artikel berører ikke bestemmelserne i Bruxelles-konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager15. 2. 3. 1. 2. 3. 4. 15 Konsolideret udgave i EFT C 27 af 26. 1. 1998, s. 3. 12 Artikel 8 Gennemførelse af direktivet 1. 2. 3. 4. 5. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den. *. De underretter straks Kommissionen herom. Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne. Medlemsstaterne kan opretholde eller vedtage love og bestemmelser, der er gunstigere for kreditor end de love og bestemmelser, der er påkrævede for at efterkomme dette direktiv. Ved gennemførelsen af dette direktiv kan medlemsstaterne udelukke: a) b) c) gæld, der er genstand for insolvensbehandling, der er indledt mod en skyldner, aftaler, der er indgået inden den. *, og morarentefordringer på under 5 EUR. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv. Tre år efter den. * foretager Kommissionen en undersøgelse af bl. a. den lovbestemte rentesats, aftalemæssige betalingsfrister og forsinkede betalinger for at vurdere, hvordan den virker ind på handelstransaktioner, og hvordan lovgivningen fungerer i praksis. Resultaterne af denne og andre undersøgelser meddeles Europa- Parlamentet og Rådet, om fornødent ledsaget af passende forslag til en forbedring af dette direktiv. Artikel 9 Ikrafttræden Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. * * * 24 måneder efter direktivets ikrafttræden. 24 måneder efter direktivets ikrafttræden. 24 måneder efter direktivets ikrafttræden. 13 Artikel 10 Adressater Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. Udfærdiget i. På Europa-Parlamentets vegne Formanden På Rådets vegne Formanden 14 BILAG Fortegnelse over klausuler, som medlemsstaterne skal anerkende, jf. artikel 4 ES: 'El vendedor conservará la propiedad de los bienes hasta el pago final. ' DA: 'Varen forbliver sælgerens ejendom, indtil den er fuldstændig betalt. ' DE: EL: 'Die Ware bleibt bis zur vollständigen Bezahlung im Eigentum des Verkäufers. ' Ο πωλητής παρακρατεί την κυριότητα των αγαθών µέχρι την πλήρη εξόφληση του ' τιµήµατος. ' EN: 'The goods remain the property of the seller until fully paid. ' FR: 'Les marchandises restent la propriété du vendeur jusqu'au paiement complet. ' IT: 'Le merci restano di proprietà del venditore fino al pieno pagamento. ' NL: 'De waren blijven tot de volledige betaling eigendom van de verkoper. ' PT: 'O vendedor conservará a propriedade dos bens até ao momento do pagamento final. ' FI: 'Tavara on myyjän omaisuutta, kunnes kauppahinta on kokonaisuudessaan maksettu. ' SV: 'Varorna förblir säljarens egendom tills de betalats helt och hållet. ' 15