title: 2000/254/CE: Decisão da Comissão, de 20 de Março de 2000, que altera, no que respeita à Argentina, a Decisão 94/984/CE relativa às condições de polícia sanitária e à certificação veterinária exigidas aquando da importação de carnes frescas de aves de capoeira provenientes de determinados países terceiros [notificada com o número C(2000) 703] (Texto relevante para efeitos do EEE)

eurovoc_concepts:
health certificate
health control
import
poultrymeat
third country
veterinary inspection

formats: html pdf print

text: 29. 3. 2000 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 78/33 DECISÃO DA COMISSÃO de 20 de Março de 2000 que altera, no que respeita à Argentina, a Decisão 94/984/CE relativa às condições de polícia sanitária e à certificação veterinária exigidas aquando da importação de carnes frescas de aves de capoeira provenientes de determinados países terceiros [notificada com o número C(2000) 703] (Texto relevante para efeitos do EEE) (2000/254/CE) A COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, Tendo em conta a Directiva 91/494/CEE do Conselho, de 26 de Junho de 1991, relativa às condições de polícia sanitária que regem o comércio intracomunitário e as importações provenientes de países terceiros de carnes frescas de aves de capoeira (1), com a última redacção que lhe foi dada pela Directiva 1999/ /89/CE (2), e, nomeadamente, os seus artigos 11. o e 12. o, Considerando o seguinte: (1) (2) (3) (4) (5) (6) (7) A Decisão 94/984/CE (3), com a última redacção que lhe foi dada pela Decisão 1999/549/CE (4), estabeleceu as condições de polícia sanitária e a certificação veterinária exigidas aquando da impor- tação de carnes frescas de aves de capoeira provenientes de determinados países terceiros. Foram estabelecidos dois certificados diferentes, o modelo A e o modelo B. A sua utilização depende do estatuto do país em questão em relação à doença de Newcastle. A Argentina consta da lista do anexo I da Decisão 94/984/CE, na sua qualidade de país terceiro autorizado a utilizar o modelo B dos certificados estabelecidos no anexo II da referida decisão. Em Julho de 1998, os serviços da Comissão procederam a uma inspecção na Argentina para analisar a situação da doença de Newcastle e foi recebida informação adicional desse país. Tendo em conta os resultados da referida inspecção e a informação apresentada, afigura-se que melhorou a situação da Argentina em relação à doença de Newcastle. A Argentina está em condições de observar os requisitos do modelo A do certificado estabelecido no anexo II da Decisão 94/984/CE. A presente decisão aplica-se à carne fresca de aves de capoeira certificada a partir de 1 de Abril de 2000. As medidas previstas na presente decisão estão em conformidade com o parecer do Comité Veterinário Permanente, ADOPTOU A PRESENTE DECISÃO: Artigo 1. o B (2)» A». No anexo I da Decisão 94/984/CE, a linha: «AR Argentina é substituída por: «AR Argentina (1) JO L 268 de 24. 9. 1991, p. 35. (2) JO L 300 de 23. 11. 1999, p. 17. (3) JO L 378 de 21. 12. 1994, p. 11. (4) JO L 209 de 7. 8. 1999, p. 36. L 78/34 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 29. 3. 2000 A presente decisão aplica-se à carne fresca de aves de capoeira certificada a partir de 1 de Abril de 2000. Artigo 2. o Os Estados-Membros são os destinatários da presente decisão. Artigo 3. o Feito em Bruxelas, em 20 de Março de 2000. Pela Comissão David BYRNE Membro da Comissão


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG E-0813/00 van Michl Ebner (PPE-DE) aan de Raad. Mogelijke intrekking toetredingsaanvraag Zwitserland.

eurovoc_concepts:
Austria
Switzerland
accession to the European Union
democracy
extreme right
intra-EU relations

text: C 103 E/4 Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen NL 3. 4. 2001 Is de Raad van mening dat door bovenbedoeld besluit de kandidaat-lidstaten, en met name de kleine daaronder, in hun positieve beoordeling van de voordelen van een EU-lidmaatschap en van het behoud van hun nationale identiteit (die in artikel 6, lid 3, van het VEU wordt gegarandeerd), gesterkt worden? Wat vindt de Raad van dit optreden, gelet op Artikel 7 van het VEU? Zijn de mechanismen tot vaststelling van een eventuele schending van de beginselen van de Unie in werking getreden? Kan de Raad de datum noemen waarop de Oostenrijkse regering om haar standpunt werd gevraagd? Antwoord (10 november 2000) De maatregelen waarnaar het geachte parlementslid verwijst, worden genoemd in een verklaring die de Portugese minister-president namens de regeringen van 14 lidstaten heeft afgelegd. De Raad is door deze verklaring niet gebonden. De Raad heeft zich over deze kwestie niet uitgesproken en kan dus niet antwoorden op de door het geachte parlementslid gestelde vragen. (2001/C 103 E/004) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-0813/00 van Michl Ebner (PPE-DE) aan de Raad (20 maart 2000) Betreft: Mogelijke intrekking toetredingsaanvraag Zwitserland De manier waarop de 14 EU-lidstaten met Oostenrijk omgaan heeft zowel binnen als buiten de Unie tot kritische reacties geleid. In Zwitserland heeft de fractie van de Zwitserse Volkspartij de Bondsraad in een dringende interpellatie verzocht de aanvraag om toetreding tot de Europese Unie in te trekken om de stemming over de bilaterale onderhandelingen niet in gevaar te brengen. De fractie is van mening dat het strategische doel van toetreding tot de EU definitief moet worden opgegeven omdat ook de meest fervente EU-aanhanger met het desastreuze voorbeeld van Oostenrijk voor ogen zou moeten zien wat het ware gezicht van Brussel is. Terwijl de Europese Unie werkt aan haar uitbreiding, die de kans moet bieden om een eeuwenlange scheiding definitief ongedaan te maken, raakt zij op grond van haar isoleringsstrategie ten opzichte van Oostenrijk bij zeer veel Europese burgers en kandidaat-lidstaten in diskrediet. Uit de boycot van Oostenrijk blijkt dat de vaak gebezigde woorden (cid:132)Europees partnerschap(cid:148), (cid:132)Europese samenwerking(cid:148) en de (cid:132)Europese integratie(cid:148) niet meer zijn dan loze kreten. Met het initiatief (cid:132)Dialoog over Europa(cid:148), dat vorig jaar februari van start is gegaan, wil de Commissie samen met het Europees Parlement een bijdrage leveren tot het op gang komen van een openbaar debat over Europa. Doel van dit debat is Europa nader bij de burgers te brengen. Maar het lijkt wel of het voorzitterschap van de Raad met haar politieke isolatie van Wenen alles in het werk stelt om de Unie in een kwaad daglicht te stellen en niet meer door de burgers begrepen te worden. Dit betekent helaas dat de critici van Europa de wind weer in de rug hebben. En bovendien is het helaas ook een feit dat het beleid van Zwitserland inzake EU-integratie door het besluit van de 14 en het gedrag van de Belgische minister van Buitenlandse Zaken en de Franse minister van Financiºn een vertraging van jaren heeft opgelopen. De Raad wordt derhalve verzocht mede te delen hoe en wanneer hij voornemens is een voor alle EU- lidstaten en alle burgers geloofwaardig engagement voor democratie, tolerantie en partnerschap om te zetten in een dialoog in plaats van in marginalisatie. 3. 4. 2001 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 103 E/5 Antwoord (10 november 2000) De maatregelen waar het geachte parlementslid naar verwijst, worden genoemd in een door de Portugese minister-president namens de regeringen van veertien lidstaten afgelegde verklaring. Deze verklaring is niet bindend voor de Raad. De Raad heeft zich niet uitgesproken over dit vraagstuk en kan derhalve geen antwoord geven op de door het geachte parlementslid gestelde vragen. (2001/C 103 E/005) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-0884/00 van Camilo Nogueira RomÆn (Verts/ALE) aan de Commissie (22 maart 2000) Betreft: Noodzaak van communautaire inspectie met het oog op certificering als grensinspectiepost van de haven van Laxe (Galiciº) Richtlijn 90/675/EEG (1) van de Raad van 10 december 1990 houdende vaststelling van de beginselen met betrekking tot de organisatie van veterinaire controles op producten die vanuit derde landen in de Gemeenschap worden ingevoerd, bepaalt in artikel 9, lid 3, dat de lidstaten bij de Commissie een lijst moeten overleggen van de grensinspectieposten (GIP). Voor het verstrijken van de vastgestelde termijn, 31 maart 1991, diende de Spaanse overheid haar lijst in, waarop de haven van Laxe (Galiciº) als haven-GIP ontbrak. Genoemde haven, die vooral wordt gebruikt voor het lossen van tonijnachtigen, heeft vanaf dat moment bijzondere inspanningen aan de dag gelegd om te voldoen aan de voorwaarden en vereisten die in de richtlijn zijn vastgesteld om te kunnen worden aangemerkt als havengrensinspectiepost. Als een van de eerste maatregelen om de haven aan te passen aan de in de communautaire wetgeving vastgelegde vereisten, werd in september 1994 de laatste hand gelegd aan de bouw van een eigen inspectielokaal, bestemd voor de uitoefening van de in de richtlijn vastgelegde taken. Sindsdien, en in strijd met artikel 9, lid 4, van genoemde richtlijn, hebben noch de Europese Commissie noch de bevoegde Spaanse autoriteiten enige vorm van controle uitgevoerd om na te gaan of aan de voorwaarden is voldaan en de haven van Laxe kan worden opgenomen in de lijst van grensinspectieposten. Als gevolg van dit lakse optreden en deze nalatige houding van beide administraties ondervindt de haven ernstige economische schade, hetgeen in het bijzonder geldt voor de koelschepen. Is de Europese Commissie zich bewust van dit lakse optreden van de Spaanse autoriteiten en van de Commissie zelf? Is zij voornemens om op zo kort mogelijke termijn de nodige stappen te ondernemen om na te gaan of de haven van Laxe voldoet aan de communautaire voorschriften en daarmee kan worden opgenomen in de lijst van grensinspectieposten? (1) PB L 373 van 31. 12. 1990, blz. 1. Antwoord van de heer Byrne namens de Commissie (12 mei 2000) Grensinspectieposten worden nu goedgekeurd overeenkomstig Richtlijn 97/78/EG van de Raad van 18 december 1997 tot vaststelling van de beginselen voor de organisatie van de veterinaire controles voor producten die uit derde landen in de Gemeenschap worden binnengebracht (1), die Richtlijn 90/675/EG (2) heeft vervangen. De lidstaten moesten de nodige regelgeving ter uitvoering van de nieuwe richtlijn tegen 1 juli 1999 hebben vastgesteld. In artikel 6 van Richtlijn 97/78/EG is bepaald dat een grensinspectiepost aan de lijst kan worden toegevoegd wanneer de lidstaat dit voorstelt nadat de bevoegde autoriteit zich ervan heeft vergewist dat die post voldoet aan de voorschriften van bijlage II bij die richtlijn en van Beschikking 92/525/EEG van de Commissie van 3 december 1992 tot vaststelling van de voorwaarden voor de erkenning van de inspectieposten aan de grens van de Gemeenschap die belast zijn met de veterinaire controles bij het binnenbrengen van producten uit derde landen (3). Vervolgens moet de grenspost door de Commissie in samenwerking met de bevoegde autoriteit van de lidstaat worden gecontroleerd


title: Komission asetus (EY) N:o 601/2000, annettu 20 päivänä maaliskuuta 2000, maitotuotteiden toimittamisesta elintarvikeapuna

eurovoc_concepts:
EU production
Middle East
award of contract
food aid
powdered milk
whole milk

formats: pdf print

text: 21. 3. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 72/3 KOMISSION ASETUS (EY) N:o 601/2000, annettu 20 päivänä maaliskuuta 2000, maitotuotteiden toimittamisesta elintarvikeapuna EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon elintarvikeapupolitiikasta ja elintarvikeavun hallinnasta sekä elintarviketurvaan liittyvistä erityisistä tukitoi- mista 27 päivänä kesäkuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1292/96 (1) ja erityisesti sen 24 artiklan 1 kohdan b alakohdan, sekä katsoo seuraavaa: (1) (2) (3) asetuksessa vahvistetaan luettelo joille voidaan toimittaa yhteisön ja määritetään yleiset perusteet elintarvikeavun Edellä mainitussa maista ja elimistä, tukea, kuljettamisesta fob-toimitusvaiheen jälkeen. Useiden elintarvikeavun antamista koskevien päätösten johdosta komissio on myöntänyt tietyille vastaanottajille maitojauhetta. Nämä toimitukset olisi tehtävä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1292/96 mukaisesti yhteisön elintarvikeapuna toimitettavien tuotteiden liikkeelle saattamista koskevista yleisistä yksityiskohtaisista säännöistä 16 päivänä joulu- kuuta 1997 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 2519/97 (2) annettujen sääntöjen mukaan. On tarpeen tarkentaa erityisesti toimittamista koskevat määräajat ja ehdot siitä aiheutuneiden kustannusten määrittämisessä, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Yhteisössä saatetaan liikkeelle maitotuotteita niiden toimittami- seksi yhteisön elintarvikeapuna liitteessä osoitetuille vastaanot- ja tajille asetuksen (EY) N:o 2519/97 säännösten mukaisesti liitteessä luetelluin edellytyksin. Tarjoajan katsotaan saaneen tietoonsa kaikki sovellettavat yleiset ja erityiset ehdot ja hyväksyneen ne. Mitään muita hänen tarjoukseensa sisältyviä ehtoja tai varauksia ei oteta huomioon. 2 artikla Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenval- tioissa. Tehty Brysselissä 20 päivänä maaliskuuta 2000. Komission puolesta Franz FISCHLER Komission jäsen (1) EYVL L 166, 5. 7. 1996, s. 1. (2) EYVL L 346, 17. 12. 1997, s. 23. L 72/4 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 21. 3. 2000 LIITE ERÄT A, B, C, D ja E 1. Toimen N:o: 78/99 (A); 79/99 (B); 80/99 (C); 81/98 (D); 82/99 (E) 2. Edunsaaja (2): UNRWA, Supply division Amman Office, PO Box 140157, Amman, Jordan; teleksi 21170 UNRWA JO; p. (962-6) 586 41 26; f. 586 41 27 3. Edunsaajan edustaja: UNRWA Field Supply and Transport Officer A + E: PO Box 19149, Jerusalem, Israel (tel. (972-2) 589 05 55; telex: 26194 UNRWA IL; fax: 581 65 64) B: C: D: PO Box 947, Beirut, Libanon (tel. (961-1) 840 461-7; fax: 60 36 83) PO Box 4313, Damaskus, Syyria (tel. (963-11) 613 30 35; telex: 412006 UNRWA SY; fax: 613 30 47) PO Box 484, Amman, Jordania (tel. 474 63 61) (962-6) 474 19 14/477 22 26; telex: 23402 UNRWAJFO JO; fax: 4. Määrämaa: A, E Israel (A: Gaza; E: West Bank); B: Libanon; C: Syyria; D: Jordania 5. Hankittava tuote: täysmaitojauhe 6. Kokonaismäärä (tonnia netto): 625 7. Erien lukumäärä: 5 (A: 204 t; B: 120 t; C: 84 t; D: 121 t; E: 96 t) 8. Tuotteen ominaisuudet ja laatu (3) (5) (8): katso EYVL C 114, 29. 4. 1991, s. 1 (I. C. 1) 9. Pakkaaminen (7): katso EYVL C 267, 13. 9. 1996, s. 1 (6. 1 A, B ja C. 2) 10. Etiketöinti ja pakkausmerkinnät (6): katso EYVL C 114, 29. 4. 1991, s. 1 (I. C. 3) — merkinnöissä käytettävä kieli: englanti — lisämerkinnät: ”NOT FOR SALE” erä D: ”Expiry date…” (valmistuspäivä + 12 kuukautta) 11. Tuotteen hankintatapa: yhteisön markkinat Täysmaitojauheen valmistus on tehtävä toimituksen myöntämisen jälkeen. 12. Vahvistettu toimitusvaihe (9): A, C, E: toimitettu purkusatamaan — konttiterminaalissa B D: toimitettu määräpaikkaan 13. Vaihtoehtoinen toimitusvaihe: toimitettu vapaasti laivaussatamaan 14. a) Laivaussatama: — b) Lastauspaikka: — 15. Purkaussatama: A, E Ashdod; C: Lattakia 16. Määräpaikka: UNRWA warehouse in Beirut (B); Amman (D) — välisatama tai -varasto: — — maakuljetusreitti: — 17. Toimituskausi tai toimituksen määräaika vahvistettuun vaiheeseen: — ensimmäinen määräaika: A, B, C, E: 4. 6. 2000; D: 11. 6. 2000 — toinen määräaika: A, B, C, E: 18. 6. 2000; D: 25. 6. 2000 18. Toimituskausi tai toimituksen vaihtoehtoisen vaiheen määräaika: — ensimmäinen määräaika: 8. —21. 5. 2000 — toinen määräaika: 22. 5. —4. 6. 2000 19. Tarjousten jättöaika kello 12:een mennessä (Brysselin aikaa): — ensimmäinen määräaika: 4. 4. 2000 — toinen määräaika: 18. 4. 2000 20. Tarjousvakuuden määrä: 20 EUR tonnia kohti 21. Tarjousten ja tarjousvakuuksien lähetysosoite (1): Bureau de l'aide alimentaire, Attn. Mr T. Vestergaard, Bâtiment Loi 130, bureau 7/46, Rue de la Loi/Wetstraat 200, B-1049 Bruxelles/Brussel; telex: 25670 AGREC B; fax: (32-2) 296 70 03/296 70 04 (ainoastaan) 22. Vientituki (4): 17. 3. 2000 sovellettava tuki, joka on vahvistettu komission asetuksella (EY) N:o 413/2000 (EYVL L 52, 25. 2. 2000, s. 4) 21. 3. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 72/5 Viitteet: (1) Lisätietoja: André Debongnie, puh. (32-2) 295 14 65 Torben Vestergaard, puh. (32-2) 299 30 50. (2) Toimittajan on otettava yhteyttä vastaanottajaan mahdollisimman pian selvittääkseen, mitä kuljetusasiakirjoja tarvi- taan. (3) Toimittajan on annettava vastaanottajalle viralliselta laitokselta peräisin oleva todistus siitä, että kyseisessä jäsenval- tiossa voimassa olevat ydinsäteilyä koskevat normit eivät ylity toimitettavan tuotteen osalta. Radioaktiivisuustodistuk- sessa on oltava cesium-134- ja -137- sekä jodi-131-taso. (4) Komission asetusta (EY) N:o 259/98 (EYVL L 25, 31. 1. 1998, s. 39) sovelletaan vientitukeen. Edellä mainitun asetuksen 2 artiklassa tarkoitettu päivämäärä on tämän liitteen kohtaan 22 merkitty päivämäärä. Tavaran toimittajaa pyydetään kiinnittämään huomiota mainitun asetuksen 4 artiklan 1 kohdan viimeiseen alakohtaan. Kopio todistuksesta on toimitettava heti vienti-ilmoituksen hyväksymisen jälkeen faksinumeroon (32-2) 296 20 05. (5) Toimittaja toimittaa vastaanottajalle tai tämän edustajalle toimituksen yhteydessä seuraavat asiakirjat: — virallisen toimielimen antama terveystodistus siitä, että tuote on valmistettu erinomaisissa hygieniaolosuhteissa pätevän teknisen henkilökunnan valvonnassa. Terveystodistuksessa on oltava pastöroinnin lämpötila ja kesto, käsittelyn lämpötila ja kesto sumutuskuivaustornissa ja viimeinen kulutuspäivämäärä. — virallisen toimielimen antama eläinlääkärintodistus siitä, että raakamaidon tuotantoalueella ei ole jalostusta edeltä- vien kahdentoista kuukauden aikana esiintynyt suu- ja sorkkatautia eikä mitään muuta ilmoituspakon alaista tartuntatautia tai tarttuvaa tautia ja siitä, että voimassa olevia PCB-määrää koskevia normeja ei ole ylitetty ja että tuote ei sisällä mydiakcenea. (6) Poiketen siitä, mitä Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä C 114, 29. 4. 1991 määrätään, I. A3. c kohdan teksti korvataan seuraavalla tekstillä: ”merkintä ’Euroopan yhteisö’”. (7) Toimitettava 20 jalan konteissa. Erät A, C ja D: Sovittuja laivausehtoja pidetään täysinä linjaehtoina vapaasti purkusatamassa, konttivarastossa, ja niiden katsotaan kattavan konttien viivytysmaksuista vapaan 15 päivän pituisen jakson (lauantaita, sunnuntaita ja yleisiä vapaapäiviä lukuun ottamatta) purkusatamassa, laivan satamaantulopäivästä/ hetkestä alkaen. Konttien viivytysmaksuista vapaat viisitoista päivää on merkittävä selvästi rahtikirjaan. Maksut (bona fide), jotka aiheutuvat edellä tarkoitettuja viittätoista päivää kauemmin säilytetyistä konteista, ovat UNRWA:n makset- tavia. UNRWA ei maksa mitään konttien vakuusmaksuja eikä vastaa niistä. Otettuaan tavarat luovutusvaiheessa haltuunsa vastaanottaja on vastuussa kaikista kustannuksista, jotka aiheutuvat konttien siirtämisestä satama-alueen ulkopuolelle niiden purkamiseksi ja konttien palauttamisesta konttivarastoon. Ashdod: toimitettava 20 jalan konteissa, joiden yksikkötilavuus ei ole yli 17 metristä nettotonnia. (8) C erä: Terveystodistuksessa ja alkuperätodistuksessa on oltava Syyrian konsulaatin allekirjoitus ja leima. Siinä on mainittava, että konsulinmaksut on maksettu. (9) Asetuksen (EY) N:o 2519/97 14 artiklan 3 kohdan säännösten lisäksi vuokratut alukset eivät saa esiintyä missään neljästä viimeisimmästä neljännesvuosittaisesta pysäytettyjen alusten luettelosta, jota julkaistaan Pariisissa allekirjoi- tetun satamavaltioiden harjoittamaa tarkastustoimintaa koskevan yhteisymmärryspöytäkirjan mukaisesti (neuvoston direktiivi 95/21/EY (EYVL L 157, 7. 7. 1995, s. 1))


title: Directiva 2000/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 martie 2000 privind vitezometrele pentru autovehiculele cu două sau trei roți, precum și de modificare a Directivei 92/61/CEE a Consiliului privind omologarea autovehiculelor cu două sau trei roți

eurovoc_concepts:
harmonisation of standards
marketing standard
motor vehicle
road safety
speed control
two-wheeled vehicle
vehicle parts

formats: pdf print xhtml

text: 6 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 13/vol. 29 32000L0007 3. 5. 2000 JURNALUL OFICIAL AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE L 106/1 DIRECTIVA 2000/7/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN Ș(cid:13) I A CONSILIULUI din 20 martie 2000 privind vitezometrele pentru autovehiculele cu două sau trei roți, precumș(cid:13)i de modificare a Directivei 92/61/CEE a Consiliului privind omologarea autovehiculelor cu două sau trei roți PARLAMENTUL EUROPEAN Ș(cid:13) I CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, (5) având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene ș(cid:13)i, în special, articolul 95 al acestuia, având în vedere propunerea Comisiei (1), având în vedere avizul Comitetului Economic ș(cid:13)i Social european (2), în conformitate cu procedura stabilită la articolul 251 din tratat (3), întrucât: (1) (2) (3) Siguranța rutieră este un obiectiv comunitar fundamental care impune monitorizarea ș(cid:13)i verificarea vitezei cu ajutorul unui vitezometru, în vederea creș(cid:13)terii conș(cid:13)tientizării nevoii unui comportament corect în materie de circulație rutieră, mai ales în rândul tinerilor. Legislația tehnică privind siguranța rutieră ar trebui adop- tată de manieră structurată, sub forma unor „pachete” de directive, astfel încât să se aducă în atenția populației contribuția Uniunii Europene la dezvoltarea siguranței ruti- ere. În fiecare stat membru, autovehiculele cu două sau trei roți trebuie să prezinte anumite caracteristici tehnice în ceea ce priveș(cid:13)te vitezometrele, prevăzute ca cerințe obligatorii, care variază de la un stat membru la altul; o asemenea variație constituie un obstacol pentru comerțul intracomu- nitar. Prezenta directivă urmează să fie adăugată directivelor indi- viduale care trebuie respectate în conformitate cu articolul 4 din Directiva 92/61/CEE a Consiliului din 30 iunie 1992 privind omologarea autovehiculelor cu două sau trei roți (4). Introducerea cerințelor armonizate pentru vitezometrele autovehiculelor cu două sau trei roți este necesară pentru a permite punerea în aplicare, pentru fiecare tip de autove- hicul, a omologării de tip ș(cid:13)i a procedurilor de omologare stabilite în Directiva 92/61/CEE. În conformitate cu principiile subsidiarității ș(cid:13)i proporțio- nalității prevăzute în articolul 5 din tratat, obiectivul acți- unii avute în vedere, ș(cid:13)i anume omologarea comunitară pe tip de vehicul, nu poate fi atins în mod eficient de către statele membre ș(cid:13)i, prin urmare, având în vedere amploarea ș(cid:13)i impactul acțiunii propuse, poate fi mai bine atins la nivelul Comunității. Prezenta directivă se limitează la minimul necesar pentru atingerea obiectivului în cauză ș(cid:13)i nu depăș(cid:13)eș(cid:13)te ceea ce este necesar în acest scop. Pentru a facilita accesul la piețele țărilor nemembre, este în mod vizibil necesar să se stabilească o echivalență între cerințele prezentei directive ș(cid:13)i cele ale Regulamentului nr. 39 al Comisiei Economice pentru Europa a Organiza- ției Națiunilor Unite (denumit în continuare „Regulamen- tul nr. 39 al CEE-ONU”). Statele membre ale Uniunii Europene trebuie să negocieze cât mai curând posibil o modificare a Regulamentului nr. 39 al CEE-ONU în vederea alinierii acestuia la dispozițiile prezentei directive. (6) (7) (8) (9) (10) Directiva 92/61/CEE ar trebui modificată în consecință, (4) Astfel de obstacole în calea funcționării pieței interne pot fi eliminate prin adoptarea aceloraș(cid:13)i cerințe de către toate statele membre în locul reglementărilor naționale existente. ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ: JO C 212, 8. 7. 1998, p. 7. JO C 40, 15. 2. 1999, p. 1. (1) (2) (3) Avizul Parlamentului European din data de 12 ianuarie 1999 (JO C 104, 14. 4. 1999, p. 19) confirmat la data de 27 octombrie 1999, Poziția comună a Consiliului din data de 20 mai 1999 (JO C 232, 13. 8. 1999, p. 1) ș(cid:13)i Decizia Parlamentului European din data de 27 octombrie 1999 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial). Articolul 1 (1) Prezenta directivă se aplică vitezometrului fiecărui tip de la articolul 1 din Directiva 92/61/CEE. vehicule descris (4) JO L 225, 10. 8. 1992, p. 72, directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Tratatul de aderare din 1994. 13/vol. 29 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 7 (2) Orice vehicul care intră în domeniul de aplicare al Directivei 92/61/CEE trebuie prevăzut cu un vitezometru care să fie conform cu dispozițiile anexei la prezenta directivă. Articolul 2 Procedurile de acordare a omologării de tip pentru componente a vitezometrului unui tip de autovehicul cu două sau trei roți ș(cid:13)i condițiile care reglementează libera circulație a unor astfel de vehicule sunt cele stabilite la capitolele II ș(cid:13)i, respectiv, III din Directiva 92/61/CEE. Articolul 3 În conformitate cu articolul 11 din Directiva 92/61/CEE, se recunoaș(cid:13)te prin prezenta echivalența dintre cerințele stabilite în prezenta directivă ș(cid:13)i cele stabilite în cea mai recentă versiune a Regulamentului nr. 39 al CEE-ONU adoptată de Comunitate. Autoritățile din statele membre care acordă omologarea de tip acceptă omologările ș(cid:13)i mărcile de omologare de tip acordate în conformitate cu cerințele Regulamentului nr. 39 menționat în limitele domeniului de aplicare al regulamentului în cauză în locul omologărilor ș(cid:13)i al mărcilor de omologare de tip acordate în conformitate cu cerințele prezentei directive. Articolul 4 Modificările care sunt necesare pentru a lua în considerare modificările aduse Regulamentului nr. 39 al CEE-ONU ș(cid:13)i pentru a adapta anexa la progresul tehnic se adoptă în conformitate cu procedura menționată la articolul 13 din Directiva 70/156/CEE a Consiliului din 6 februarie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la omologarea de tip a autovehiculelor ș(cid:13)i a remorcilor acestora (1). Articolul 5 Directiva 92/61/CEE se modifică după cum urmează: 1. La rubrica nr. 45 din anexa 1, textul „Vitezometrul ș(cid:13)i kilometrajul pentru motociclete, tricicluri ș(cid:13)i cvadricicluri” se înlocuieș(cid:13)te cu „Vitezometrul”, iar termenul „CONF” se înlocu- ieș(cid:13)te cu „DP”. 2. Anexa II partea A se modifică după cum urmează: (a) punctul 4. 7 „Vitezometrul ș(cid:13)i kilometrajul: da/nu1” se înlo- cuieș(cid:13)te cu „Vitezometrul”; (b) se inserează următoarele puncte: „4. 7. 3. Fotografii ș(cid:13)i/sau desene ale sistemului complet 4. 7. 4. Gamă de viteze afiș(cid:13)ate 4. 7. 5. Toleranța mecanismului de măsurare al vitezometrului 4. 7. 6. Constanta tehnică a vitezometrului 4. 7. 7. Modul de funcționare ș(cid:13)i descrierea mecanismului de antrenare 4. 7. 8. Raport complet de transmisie al mecanismului de antrenare”. 3. La rubrica nr. 10. 12 din anexa III partea B, textul „Vitezometrul ș(cid:13)i kilometrajul pentru motociclete, tricicluri ș(cid:13)i cvadricicluri” se înlocuieș(cid:13)te cu „Vitezometrul”, iar termenul „CONF” se înlocu- ieș(cid:13)te cu „DP”. Articolul 6 (1) Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege ș(cid:13)i actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive înainte de 1 ianuarie 2001. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta. Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri. (2) Comisiei îi sunt comunicate de statele membre textele princi- palelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă. (3) Începând cu 1 ianuarie 2001, statele membre nu mai pot interzice, din motive legate de vitezometre, prima punere în cir- culație a vehiculelor care îndeplinesc cerințele prezentei directive. (4) Statele membre aplică cerințele stabilite la alineatul (1) primul paragraf începând cu 1 iulie 2001, cu excepția mopedelor, pen- tru care aceste cerințe sunt aplicabile începând cu 1 iulie 2002. Articolul 7 Prezenta directivă intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene. Prezenta directivă se adresează statelor membre. Articolul 8 Adoptată la Bruxelles, 20 martie 2000. Pentru Parlamentul European Pentru Consiliu Preș(cid:13)edintele N. FONTAINE Preș(cid:13)edintele J. GAMA (1) JO L 42, 23. 2. 1970, p. 1, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 98/91/CE (JO L 11, 16. 1. 1999, p. 25). 8 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 13/vol. 29 ANEXĂ 1. Definiții În sensul prezentei directive: 1. 1. Prin „tip de vehicul în ceea ce priveș(cid:13)te vitezometrul” se înțelege vehiculele care nu prezintă diferențe esențiale între ele, eventualele diferențe putând privi următoarele: 1. 1. 1. indicarea dimensiunii pneurilor selectate dintr-o gamă de pneuri originale; 1. 1. 2. raportul global de transmisie, inclusiv orice adaptor sau reductor de antrenare, la vitezometru; 1. 1. 3. tipul de vitezometru caracterizat prin: 1. 1. 3. 1. toleranța mecanismului de măsurare al vitezometrului; 1. 1. 3. 2. constanta tehnică a vitezometrului; 1. 1. 3. 3. gama de viteze afiș(cid:13)ate. 1. 2. 1. 3. 1. 4. 1. 4. 1. 1. 4. 2. Prin „pneuri originale” se înțelege tipul (tipurile) de pneuri prevăzute de constructor pentru tipul de vehicul în cauză ș(cid:13)i consemnate în fiș(cid:13)a de informații menționată în anexa II la Directiva 92/61/CEE. Pneurile de iarnă nu se consideră pneuri originale. Prin „presiune normală de rulare” se înțelege presiunea de umflare la rece specificată de constructorul vehiculului, plus 0,2 bari. Prin „vitezometru” se înțelege acea parte a echipamentului care este destinată să îl informeze pe conducătorul auto cu privire la viteza vehiculului său la un moment dat. Prin „toleranța mecanismului de măsurare al vitezometrului” se înțelege precizia vitezometrului propriu-zis, exprimată prin limitele superioară ș(cid:13)i inferioară de indicare a vitezei pentru o gamă de viteze introduse. Prin „constanta tehnică a vitezometrului” se înțelege relația dintre rotațiile sau impulsurile de intrare pe minut ș(cid:13)i o viteză afiș(cid:13)ată specificată. 1. 5. Prin „masa gata de drum” se înțelege masa definită în nota (d)(2) la anexa II la Directiva 92/61/CEE. 2. Cerințe 2. 1. 2. 2. Cadranul vitezometrului trebuie amplasat în câmpul de vizibilitate direct al conducătorului auto ș(cid:13)i trebuie să fie perfect lizibil atât în timpul zilei, cât ș(cid:13)i în timpul nopții. Gama de viteze afiș(cid:13)ate trebuie să fie suficient de mare încât să includă viteza maximă a vehiculului definită de constructor. În cazul în care vitezometrul este prevăzut cu un cadran în loc de afiș(cid:13)aj numeric, cadranul respectiv trebuie să fie gradat. 2. 2. 1. În cazul vitezometrelor destinate motocicletelor sau triciclurilor, gradațiile cadranului trebuie să fie de 1, 2, 5 sau 10 km/h. Viteza trebuie afiș(cid:13)ată după cum urmează: 2. 2. 1. 1. în cazul în care viteza maximă de pe cadran nu depăș(cid:13)eș(cid:13)te 200 km/h, valorile numerice ale vitezei trebuie să fie indicate pe cadran la intervale care să nu fie mai mari de 20 km/h; 2. 2. 1. 2. în cazul în care viteza maximă de pe cadran depăș(cid:13)eș(cid:13)te 200 km/h, valorile numerice ale vitezei trebuie să fie indicate pe cadran la intervale care să nu fie mai mari de 30 km/h. 2. 2. 2. În cazul vitezometrelor destinate mopedelor, cadranul trebuie să indice o viteză maximă care să nu depăș(cid:13)ească 80 km/h; gradațiile cadranului trebuie să fie de 1, 2, 5 sau 10 km/h, iar valorile vitezei trebuie să fie indicate pe cadran la intervale care să nu depăș(cid:13)ească 10 km/h. De asemenea, cadranul trebuie să indice clar viteza de 45 km/h (sau de 25 km/h în cazul mopedelor cu performanțe scăzute). 13/vol. 29 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 9 2. 2. 3. În cazul în care un vehicul este destinat vânzării într-un stat membru în care se utilizează unitățile de măsură ale sistemului imperial, vitezometrul trebuie să fie gradat în mph (mile pe oră) cu gradații de 1, 2, 5 sau 10 mph. Valorile numerice ale vitezei trebuie indicate la intervale care să nu fie mai mari de 20 mph ș(cid:13)i trebuie să înceapă fie de la 10 mph, fie de la 20 mph; 2. 2. 4. Valorile numerice ale vitezei nu este necesar să fie indicate la intervale regulate. 2. 3. Precizia vitezometrului va fi verificată în conformitate cu următoarea procedură: 2. 3. 1. pneurile vor fi tipurile de pneuri originale care se montează în mod obiș(cid:13)nuit la vehicul astfel cum sunt definite la punctul 1. 2. Va trebui efectuată o încercare pentru fiecare tip de vitezometru destinat a fi montat de către constructor; 2. 3. 2. sarcina pe axa roții care antrenează vitezometrul va trebui să corespundă masei gata de drum; 2. 3. 3. temperatura de referință în punctul în care este amplasat vitezometrul trebuie să fie de 296 K ± 5 K; 2. 3. 4. în timpul fiecărei încercări, presiunea din pneuri trebuie să fie presiunea normală de rulare definită la punctul 1. 3; 2. 3. 5. vehiculul va fi încercat la următoarele viteze: Viteza maximă (Vmax) prevăzută de constructor (km/h) Viteza de încercare (km/h) Vmax ≤ 45 45 < Vmax ≤ 100 100 < Vmax ≤ 150 80 % din Vmax 40 ș(cid:13)i 80 % din Vmax (în cazul în care viteza de încercare rezultată ≥ 55) 40, 80 ș(cid:13)i 80 % din Vmax (în cazul în care viteza de încercare rezul- tată ≥ 100) 150 < Vmax 40, 80 ș(cid:13)i 120 2. 3. 6. dispozitivul de verificare folosit la măsurarea vitezei reale a vehiculului trebuie să aibă o precizie de cel puțin ± 0,5 %; 2. 3. 6. 1. în cazul în care încercările se efectuează pe pistă, suprafața acesteia trebuie să fie plană ș(cid:13)i uscată ș(cid:13)i să asigure o aderență suficientă; 2. 3. 6. 2. în cazul în care în timpul încercării se foloseș(cid:13)te un stand dinamometric cu role, rolele trebuie să aibă un diametru de cel puțin 2 m. În cazul vitezometrelor destinate mopedelor, încercarea poate fi efectuată pe role cu un diametru de cel puțin 400 mm; 2. 3. 7. viteza afiș(cid:13)ată nu trebuie să fie niciodată mai mică decât viteza reală. La valorile de încercare specificate la punctul 2. 3. 5 ș(cid:13)i între aceste valori trebuie să existe următoarea relație între viteza V1 afiș(cid:13)ată pe vitezometru ș(cid:13)i viteza reală V2: 0 ≤ (V1 – V2) ≤ 0,1 ∙ V2 + 4 km/h. 3. Conformitatea producției 3. 1. Conformitatea producției va fi verificată pe baza dispozițiilor anexei VI la Directiva 92/61/CEE. 3. 2. Se va considera că modelele de serie îndeplinesc cerințele prezentei directive atunci când, în condițiile menționate la punctele 2. 3. 1. -2. 3. 6, relația dintre viteza V1 afiș(cid:13)ată pe vitezometru ș(cid:13)i viteza reală V2 este după cum urmează: 0 ≤ (V1 – V2) ≤ 0,1 ∙ V2 + 4 km/h pentru mopede ș(cid:13)i 0 ≤ (V1 – V2) ≤ 0,1 ∙ V2 + 8 km/h pentru motociclete ș(cid:13)i tricicluri. 10 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 13/vol. 29 Apendicele 1 FIȘ(cid:13) A DE INFORMAȚII privind instalarea unui vitezometru la un tip de autovehicul cu două sau trei roți (a se anexa la cererea de omologare, în cazul în care aceasta se înaintează separat de cea de omologare a vehiculului) Număr de ordine (atribuit de solicitant) Cererea de omologare privind instalarea unui vitezometru la un tip de autovehicul cu două sau trei roți trebuie să includă informațiile menționate la punctele următoare din secțiunea A din anexa III la directiva 92/61/CEE: 0. 1 0. 2. 0. 5. 0. 6. 2. 1. 2. 1. 1. 4. 7. -4. 7. 8. 5. 2. 5. 2. 2. 13/vol. 29 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 11 Apendicele 2 CERTIFICAT DE OMOLOGARE privind instalarea unui vitezometru la un tip de autovehicul cu două sau trei roți MODEL


title: KIRJALLINEN KYSYMYS E-0813/00 esittäjä(t): Michl Ebner (PPE-DE) neuvostolle. Sveitsin jäsenyyshakemuksen mahdollinen peruuttaminen.

text: C 103 E/4 Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti FI 3. 4. 2001 Katsooko neuvosto, ett(cid:228) edell(cid:228) mainittu p(cid:228)(cid:228)t(cid:246)s tukee ehdokasvaltioiden (cid:129) erityisesti pienempien valtioiden (cid:129) arvioita EU-j(cid:228)senyyden my(cid:246)nteisist(cid:228) puolista ja mahdollisuuksista s(cid:228)ilytt(cid:228)(cid:228) kansallinen ominaislaatunsa (mik(cid:228) nimenomaisesti taataan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan 3 kohdassa)? Mik(cid:228) on neuvoston kanta t(cid:228)h(cid:228)n menettelytapaan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 7 artiklan huomioon ottaen? Onko asiassa noudatettu EU:n periaatteiden mahdollisen rikkomisen toteamista koskevia menettelyj(cid:228)? Jos on, voisiko neuvosto siin(cid:228) tapauksessa kertoa, min(cid:228) p(cid:228)iv(cid:228)n(cid:228) It(cid:228)vallan hallitusta on pyydetty esitt(cid:228)m(cid:228)(cid:228)n huomautuksensa? Vastaus (10. marraskuuta 2000) Arvoisan parlamentin j(cid:228)senen mainitsemista toimenpiteist(cid:228) on ilmoitettu Portugalin p(cid:228)(cid:228)ministerin nelj(cid:228)n- toista j(cid:228)senvaltion hallitusten puolesta laatimassa julkilausumassa. Kyseinen julkilausuma ei sido neuvostoa. Neuvosto ei ole antanut asiasta lausuntoa eik(cid:228) n(cid:228)in ollen pysty vastaamaan arvoisan parlamentin j(cid:228)senen esitt(cid:228)miin kysymyksiin. (2001/C 103 E/004) KIRJALLINEN KYSYMYS E-0813/00 esitt(cid:228)j(cid:228)(t): Michl Ebner (PPE-DE) neuvostolle (20. maaliskuuta 2000) Aihe: Sveitsin j(cid:228)senyyshakemuksen mahdollinen peruuttaminen EU:n nelj(cid:228)ntoista j(cid:228)senvaltion k(cid:228)ytt(cid:228)ytyminen It(cid:228)valtaa kohtaan on her(cid:228)tt(cid:228)nyt kritiikki(cid:228) sek(cid:228) unionin sis(cid:228)ll(cid:228) ett(cid:228) sen ulkopuolella. Sveitsiss(cid:228) Sveitsin kansanpuolueen ryhm(cid:228) on kiireellisess(cid:228) v(cid:228)likysymyksess(cid:228) kehotta- nut liittoneuvostoa perumaan EU:n j(cid:228)senyyshakemuksen, jotta kahdenv(cid:228)lisi(cid:228) neuvotteluja koskeva (cid:228)(cid:228)nestys ei vaarantuisi. Sen mukaan lopullinen luopuminen EU:hun liittymisen strategisesta tavoitteesta on v(cid:228)ist(cid:228)- m(cid:228)t(cid:246)n, ja p(cid:246)yristytt(cid:228)v(cid:228) It(cid:228)vallan kohtelu paljastaa viimeisellekin EU-fanaatikolle Brysselin todelliset kasvot. Samalla kun Euroopan unionia ty(cid:246)llist(cid:228)(cid:228) sen laajentuminen, jonka tulisi mahdollistaa vuosisatoja jatkuneen kahtiajaon p(cid:228)(cid:228)ttyminen, EU joutui It(cid:228)valtaan kohdistamansa erist(cid:228)mispolitiikan vuoksi monien Euroopan kansalaisten ja ehdokasvaltioiden ep(cid:228)suosioon. T(cid:228)m(cid:228) It(cid:228)valtaan kohdistunut boikotti osoittaa usein k(cid:228)ytettyjen ilmausten (cid:148)eurooppalainen kumppanuus(cid:148), (cid:148)eurooppalainen yhteisty(cid:246)(cid:148) ja (cid:148)Euroopan yhteenkasvaminen(cid:148) olevan vain sanahelin(cid:228)(cid:228). Viime helmikuussa aloitetulla Euroopasta k(cid:228)yt(cid:228)v(cid:228)(cid:228) vuoropuhelua koskevalla aloitteella Euroopan komissio haluaa yhdess(cid:228) Euroopan parlamentin kanssa edist(cid:228)(cid:228) Eurooppaa koskevan julkisen keskustelun aloittamista. Eurooppa on m(cid:228)(cid:228)r(cid:228) tuoda l(cid:228)hemm(cid:228)s kansalaisia. Samalla n(cid:228)ytt(cid:228)(cid:228) kuitenkin silt(cid:228), ett(cid:228) neuvoston puheen- johtajisto erist(cid:228)m(cid:228)ll(cid:228) Wienin poliittisesti tekee kaikkensa, jotta unioni joutuisi huonoon valoon ja ett(cid:228) sen kansalaiset eiv(cid:228)t en(cid:228)(cid:228) ymm(cid:228)rt(cid:228)isi sit(cid:228). EU:n vastaiset voimat saavat siis valitettavasti j(cid:228)lleen lis(cid:228)(cid:228) kanna- tusta. Lis(cid:228)ksi nelj(cid:228)ntoista j(cid:228)senvaltion p(cid:228)(cid:228)t(cid:246)s ja mm. Belgian ulkoministerin ja Ranskan valtiovarain- ministerin k(cid:228)yt(cid:246)s ovat aiheuttaneet sen, ett(cid:228) Sveitsin integroituminen EU:hun on taantunut useita vuosia taaksep(cid:228)in. Siksi neuvostolta kysyt(cid:228)(cid:228)n, miten ja milloin se aikoo ryhty(cid:228) toimimaan demokratian, suvaitsevaisuuden ja kumppanuuden hengess(cid:228) ja erist(cid:228)misen sijasta k(cid:228)ym(cid:228)(cid:228)n vuoropuhelua, niin ett(cid:228) sen toiminta her(cid:228)tt(cid:228)(cid:228) luottamusta kaikissa EU:n j(cid:228)senvaltioissa ja kansalaisissa? 3. 4. 2001 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti C 103 E/5 Vastaus (10. marraskuuta 2000) Arvoisan parlamentin j(cid:228)senen mainitsemista toimenpiteist(cid:228) on ilmoitettu Portugalin p(cid:228)(cid:228)ministerin nelj(cid:228)n- toista j(cid:228)senvaltion hallitusten puolesta laatimassa julkilausumassa. Kyseinen julkilausuma ei sido neuvostoa. Neuvosto ei ole antanut asiasta lausuntoa eik(cid:228) n(cid:228)in ollen pysty vastaamaan arvoisan parlamentin j(cid:228)senen esitt(cid:228)miin kysymyksiin. (2001/C 103 E/005) KIRJALLINEN KYSYMYS E-0884/00 esitt(cid:228)j(cid:228)(t): Camilo Nogueira RomÆn (Verts/ALE) komissiolle (22. maaliskuuta 2000) Aihe: Yhteis(cid:246)n suorittamat tarkastukset ja Galiciassa sijaitsevan Laxen sataman hyv(cid:228)ksyminen rajatarkas- tusasemaksi Kolmansista maista yhteis(cid:246)(cid:246)n tuotavien tuotteiden el(cid:228)inl(cid:228)(cid:228)kint(cid:228)tarkastusten j(cid:228)rjest(cid:228)mist(cid:228) koskevista perus- teista 10 p(cid:228)iv(cid:228)n(cid:228) joulukuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/675/ETY (1) 9 artiklan 3 kohdassa todetaan, ett(cid:228) j(cid:228)senvaltioiden on annettava komissiolle luettelo rajatarkastusasemista. Espanja antoi oman luettelonsa m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)ajassa, joka p(cid:228)(cid:228)ttyi 31. maaliskuuta 1991. T(cid:228)ss(cid:228) luettelossa ei kuitenkaan mainittu Galiciassa sijaitsevaa Laxen satamaa rajatarkastusasemalle asetetut edellytykset t(cid:228)ytt(cid:228)v(cid:228)n(cid:228) satamana. Tuol- loin kyseisess(cid:228) satamassa, joka on tarkoitettu erityisesti tonnikalasaaliiden purkamiseen, aloitettiin erityinen hanke, jolla pyrittiin t(cid:228)ytt(cid:228)m(cid:228)(cid:228)n direktiiviss(cid:228) s(cid:228)(cid:228)detyt edellytykset ja vaaditut ominaisuudet, jotta satama voitaisiin merkit(cid:228) rajatarkastusasemien luetteloon. Ensimm(cid:228)isen(cid:228) toimenpiteen(cid:228), joilla satama pyrittiin muuttamaan yhteis(cid:246)n normien mukaiseksi, rakennettiin direktiiviss(cid:228) s(cid:228)(cid:228)dettyj(cid:228) toimintoja varten tarkoi- tettu tarkastusasema, joka valmistui syyskuussa 1994. Mainitun direktiivin 9 artiklan 4 kohdasta piittaa- matta komissio ei sen paremmin kuin Espanjan viranomaisetkaan ole ryhtynyt mink(cid:228)(cid:228)nlaisiin toimiin vaatimustenmukaisuuden tarkastamiseksi ja Laxen sataman hyv(cid:228)ksymiseksi rajatarkastusasemaksi. Kyseisten viranomaisten laiminly(cid:246)nnit ja v(cid:228)linpit(cid:228)m(cid:228)tt(cid:246)myys ovat aiheuttaneet huomattavia taloudellisia tappioita j(cid:228)(cid:228)hdytys- ja pakastuslaitteistoilla varustettujen alusten omistajille. Onko komissio tietoinen Espanjan viranomaisten ja omien viranomaistensa viivyttelyst(cid:228)? Onko se suunni- tellut ryhtyv(cid:228)ns(cid:228) mahdollisimman pikaisesti tarvittaviin toimiin yhteis(cid:246)n vaatimusten mukaisuuden tarkas- tamiseksi, jotta Laxen satama voidaan merkit(cid:228) rajatarkastusasemien luetteloon? (1) EYVL L 373, 31. 12. 1990, s. 1. David Byrnen komission puolesta antama vastaus (12. toukokuuta 2000) Rajatarkastusasemat hyv(cid:228)ksyt(cid:228)(cid:228)n nykyisin kolmansista maista yhteis(cid:246)(cid:246)n tuotavien tuotteiden el(cid:228)inl(cid:228)(cid:228)kin- n(cid:228)llisten tarkastusten j(cid:228)rjest(cid:228)mist(cid:228) koskevista periaatteista 18 p(cid:228)iv(cid:228)n(cid:228) joulukuuta 1997 annetun neuvoston direktiivin 97/78/EY (1), jolla kumottiin ja korvattiin direktiivi 90/675/ETY (2), mukaisesti. J(cid:228)senvaltioiden on t(cid:228)ytynyt antaa tarvittavat s(cid:228)(cid:228)d(cid:246)kset direktiivin t(cid:228)yt(cid:228)nt(cid:246)(cid:246)n panemiseksi 1. hein(cid:228)kuuta 1999 menness(cid:228). Direktiivin 97/78/EY 6 artiklassa s(cid:228)(cid:228)det(cid:228)(cid:228)n, ett(cid:228) voidakseen kuulua luetteloon rajatarkastusaseman on oltava j(cid:228)senvaltion ehdottama, sen j(cid:228)lkeen, kun toimivaltainen viranomainen on varmistanut, ett(cid:228) t(cid:228)m(cid:228)n direktiivin liitteess(cid:228) II ja kolmansista maista tuotavien tuotteiden el(cid:228)inl(cid:228)(cid:228)k(cid:228)rintarkastuksista vastaavien yhteis(cid:246)n rajatarkastusasemien hyv(cid:228)ksynt(cid:228)(cid:228) koskevista edellytyksist(cid:228) 3 p(cid:228)iv(cid:228)n(cid:228) marraskuuta 1992 tehdyss(cid:228) komission p(cid:228)(cid:228)t(cid:246)ksess(cid:228) 92/525/ETY (3) esitettyj(cid:228) vaatimuksia noudatetaan. Sen j(cid:228)lkeen komission on tarkastettava se yhdess(cid:228) j(cid:228)senvaltion toimivaltaisen viranomaisen kanssa


title: Директива 2000/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 година за изменение на Директива 70/221/ЕИО на Съвета за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно резервоарите за течно гориво и задно разположената защита срещу вклиняване на моторни превозни средства и техните ремаркета

eurovoc_concepts:
EU Member State
approval
approximation of laws
deposit on a polluting product
marketing standard
motor vehicle
protective equipment
vehicle parts

formats: html pdf print xhtml

text: 12 BG Официален вестник на Европейския съюз 13/т. 29 32000L0008 3. 5. 2000 ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ L 106/7 ДИРЕКТИВА 2000/8/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА от 20 март 2000 година за изменение на Директива 70/221/ЕИО на Съвета за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно резервоарите за течно гориво и задно разположената защита срещу вклиняване на моторни превозни средства и техните ремаркета ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 95 от него, като взеха предвид предложението на Комисията (1), като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2), в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (3), като имат предвид, че: (1) (2) и за течно гориво резервоарите Директива 70/221/ЕИО на Съвета от 20 март 1970 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно задно разположената защита срещу вклиняване на моторни пре- возни средства и техните ремаркета (4) е една от специал- ните директиви в рамките на процедурата за типово одоб- рение на ЕО, установена с Директива 70/156/ЕИО на Съвета от 6 февруари 1990 г. за сближаване на законода- телствата на държавите-членки относно типовото одобре- ние на моторни превозни средства и техните ремаркета (5). Поради това постановените в Директива 70/156/ЕИО раз- поредби и определения за превозни средства, системи на превозни средства, компоненти и обособени технически възли се отнасят за Директива 70/221/ЕИО. Необходимо е член 1 от Директива 70/221/ЕИО да се приведе в съответ- ствие с посочените в Директива 70/156/ЕИО определения. С оглед отчитане на техническия прогрес е препоръчително Директива 70/221/ЕИО да се приведе в съответствие с тех- ническите изисквания, приети от Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации в Регла- мент № 34 относно одобрението на превозни средства по отношение на предотвратяването на опасност от пожар, в частност, разпоредбите относно резервоарите за течно гориво, изработени от пластмаса. (1) ОВ С 164, 29. 5. 1998 г. , стр. 16. (2) ОВ С 407, 28. 12. 1998 г. , стр. 58. (3) Становище на Европейския парламент от 10 февруари 1999 г. (ОВ C 150, 28. 5. 1999 г. , стр. 168), Обща позиция на Съвета от 12 юли 1999 г. (ОВ C 249, 1. 9. 1999 г. , стр. 25), Решение на Евро- пейския парламент от 27 октомври 1999 г. (все още непубликувано в Официален вестник). (4) ОВ L 76, 6. 4. 1970 г. , стр. 23. Директива, последно изменена с Дирек- тива 97/19/ЕО на Комисията (ОВ L 125, 16. 5. 1997 г. , стр. 1). (5) ОВ L 42, 23. 2. 1970 г. , стр. 1. Директива, последно измененa c, Директива 98/91/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 11, 16. 1. 1999 г. , стр. 25). (3) (4) (5) (6) (7) Случайното изтичане на гориво (особено на дизелово гориво) на пътя представлява значителна опасност за вода- чите на велосипеди и мотопеди. Газообразните горива за задвижване на моторни превозни средства предизвикват нарастващ интерес, в частност поради екологични съображения. Поради това в бъдеще Директива 70/221/ЕИО следва да съдържа и разпоредби за резервоари за горива, различни от течните горива. За целта следва съответно да се изменят заглавието и приложното поле на Директива 70/221/ЕИО. С последващи изменения и допълнения на споменатата директива ще се въведат тех- нически изисквания за резервоарите за газообразни горива. Освен това, става все по-обичайна практика първоначал- ните резервоари за гориво да се заменят с по-големи или да се монтират допълнителни, неодобрени резервоари за гориво. Поради това при първа възможност следва да се предвиди типово одобрение на Общността за резервоарите за течни и газообразни горива като обособени технически възли, за да се поддържа високо ниво на безопасност на движението на моторни превозни средства. Измененията към разпоредбите за резервоарите за течно гориво трябва да се приемат от Европейския парламент и от Съвета. В бъдеще е целесъобразно измененията, които са необходими за привеждане в съответствие с техническия прогрес на техническите изисквания на Директива 70/221/ЕИО относно резервоарите за течно гориво, да се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 13 от Директива 70/156/ЕИО. Измененията, внесени с настоящата директива, в частност се отнасят за резервоарите за течно гориво, изработени от пластмаса. Поради това не е необходимо нито да се отме- нят съществуващите одобрения, които са издадени съгла- сно Директива 70/221/ЕИО (6), нито да се забраняват про- дажбата, регистрацията и въвеждането в експлоатация на нови превозни средства с метални резервоари за течно гориво, които са обхванати от такива одобрения. (8) Предвид обхвата и въздействието на предлаганото действие във въпросния отрасъл, общностните мерки, които са (6) ОВ L 38, 11. 2. 1974 г. , стр. 2. Директива, последно изменена с Дирек- тива 78/632/ЕИО (ОВ L 206, 29. 7. 1978 г. , стр. 26). 13/т. 29 BG Официален вестник на Европейския съюз 13 предмет на настоящата директива, са необходими, дори наложителни, за постигане на набелязаната цел, а именно типово одобрение на моторни превозни средства на рав- нище на Общността. Тази цел не може да се постигне в дос- татъчна степен от държавите-членки, когато действат само- стоятелно, ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА: Член 1 Директива 70/221/ЕИО се изменя, както следва: 1. Заглавието се заменя със следния текст: „Директива на Съвета от 20 март 1970 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно резервоа- рите за течно гориво и задно разположената защита срещу вклиняване на моторни превозни средства и техните ремар- кета. “ 2. Член 1 се заменя със следния текст: „Член 1 По смисъла на настоящата директива „превозно средство“ е всяко моторно превозно средство и неговите ремаркета по смисъла на Част А от приложение II към Директива 70/156/ЕИО. “ 3. В член 2, параграф 1 се заменя със следния текст: „1. Никоя държава-членка не може да отказва да издава типово одобрение ЕО или национално типово одобрение на дадено превозно средство на основания, свързани с резервоа- рите за течно гориво, ако това превозно средство отговаря на изискванията за резервоарите за течно гориво, посочени в настоящата директива. “ 4. Член 2а, параграф 1 се заменя със следния текст: „1. Никоя държава-членка не може да отказва или да забра- нява продажбата, регистрацията, въвеждането в експлоатация или използването на превозно средство на основания, свързани с резервоарите за течно гориво, ако това превозно средство отговаря на посочените в настоящата директива изисквания относно резервоарите за течно гориво. “ 6. Списъкът на приложенията и приложение I към Директива 70/221/ЕИО се изменя с приложението към настоящата дирек- тива. Член 2 1. Считано от 3 май 2001 г. , държавите-членки признават, че са спазени изискванията на Директива 70/221/ЕИО, изменена с настоящата директива, по смисъла на член 4, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 70/156/ЕИО. 2. Считано от 3 май 2002 г. , държавите-членки: — прекратяват да издават типово одобрение ЕО, предвидено в член 4, параграф 1 от Директива 70/156/ЕИО, и — могат да отказват национално типово одобрение на нов тип превозно средство на основания, свързани с резервоа- рите за гориво, ако това превозно средство не отговаря на разпо- редбите на Директива 70/221/ЕИО, изменена с настоящата дирек- тива. 3. Считано от 3 май 2003 г. държавите-членки: — разглеждат сертификатите за съответствие, с които са снабдени новите превозни средства съгласно разпоредбите на Директива 70/156/ЕИО като невалидни по смисъла на член 7, параграф 1 от същата директива, и — могат да отказват продажбата, регистрацията или въвеждането в експлоатация на нови превозни средства, които не са снаб- дени със сертификат за съответствие, валидно по смисъла на Директива 70/156/ЕИО, с изключение на член 8, параграф 2 от същата директива, на основания, свързани с резервоарите за течно гориво, ако не са спазени изискванията на Директива 70/221/ЕИО, изменена с настоящата директива. 4. Настоящата директива не отменя издадените досега одобрения на превозни средства с метални резервоари за течно гориво и не забранява да се разширяване на такива одобрения при условията на директивата, по силата на която те са били първоначално изда- дени. Член 3 5. Член 3 се заменя със следния текст: „Член 3 1. Държавите-членки въвеждат в действие необходимите зако- нови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива, преди 3 май 2001 г. Те неза- бавно уведомяват Комисията за това. Всяко изменение, което е необходимо за привеждане на изискванията в приложенията в съответствие с техническия прогрес, се приема в съответствие с процедурата, предвидена в член 13 от Директива 70/156/ЕИО. “ Когато държавите-членки приемат такива разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позова- ване се определят от държавите-членки. 14 BG Официален вестник на Европейския съюз 13/т. 29 2. Държавите-членки уведомяват Комисията за текста на основ- ните разпоредби от националното законодателство, които прие- мат в областта, регулирана от настоящата директива. Член 5 Адресати на настоящата директива са държавите-членки. Съставено в Брюксел на 20 март 2000 година. Член 4 За Европейския парламент Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ(cid:65) в Официален вестник на Европейските общности. Председател N. FONTAINE За Съвета Председател J. GAMA 13/т. 29 BG Официален вестник на Европейския съюз 15 ИЗМЕНЕНИЯ НА СПИСЪКА С ПРИЛОЖЕНИЯ И НА ПРИЛОЖЕНИЕ I КЪМ ДИРЕКТИВА 70/221/ЕИО ПРИЛОЖЕНИЕ Списък на приложенията Указанието във връзка с приложение I :се заменя със следното „Приложение I: Резервоари за течно гориво Допълнение 1: Изпитание за пожароустойчивост Допълнение 2: Размери и технически данни на огнеупорните тухли Допълнение 3: Информационен документ Допълнение 4: Сертификат за типово одобрение на ЕО“ Приложение I Приложение I се заменя със следното: „ПРИЛОЖЕНИЕ I РЕЗЕРВОАРИ ЗА ТЕЧНО ГОРИВО 1. ПРИЛОЖНО ПОЛЕ 1. 1. Настоящото приложение се прилага за превозните средства, посочени в Директива 70/156/ЕИО. 2. ОПРЕДЕЛЕНИЯ По смисъла на настоящото приложение: 2. 1. 2. 1. 1. 2. 1. 2. 2. 2. 2. 3. 2. 4. „Тип превозно средство по отношение на резервоарите за течно гориво,“означава превозни средства, които не се различават съществено по отношение на такива елементи като: конструкция, форма, размери и материали (метал/пластмаса), от които е/са изработен/и резервоара/ите; за превозните средства от категория M1(1) местоположение на резервоара/ите в превозното средство дотолкова, доколкото то оказва отрицателно въздействие за спазване на изискванията по точка 5. 10 от настоящото приложение. „Пътническо купе“е пространството за настаняване на пътниците, ограничено от покрива, пода, страничните стени, вратите, външното остъкляване, предната преграда и задната преграда. „Маса без товар“е масата на превозното средство в работно състояние по смисъла на точка 2. 6 от приложение I към Директива 70/156/ЕИО. „Резервоар“е резервоарът/ите, който/които е/са проектиран/и да съдържа/т течното гориво по смисъла на точка 2. 6, използван/и преди всичко за задвижване на превозното средство, с изключение на неговите принадлежности (щуцер за пълнене (ако е отделен елемент), отвор за пълнене, капачка, манометър, свръзки към двигателя или за компенсиране на вътрешното свръхналягане и т. н. ). 2. 5. „Вместимост на резервоара“е определената от производителя вместимост на резервоара. 2. 6. „Течно гориво“е гориво което при нормални условия на околната среда е в течно състояние. (1) Съгласно определението в част А от приложение II към Директива 70/156/ЕИО. 16 BG Официален вестник на Европейския съюз 13/т. 29 3. 3. 1. 3. 2. 3. 3. 3. 3. 1. 3. 3. 2. 3. 3. 3. 4. 4. 1. 4. 2. 4. 3. 5. 5. 1. 5. 2. 5. 3. 5. 4. 5. 5. 5. 6. 5. 7. ЗАЯВЛЕНИЕ ЗА ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ НА ЕО Заявлението за типово одобрение на даден тип превозно средство по отношение на резервоарите за течно гориво в съответствие с член 3, параграф 4 от Директива 70/156/ЕИО се подава от производителя на превозното средство. В допълнение 3 е даден образец на информационния документ. На техническата служба, която отговаря за провеждане на изпитванията за типово одобрение, следва да се представи следното: Превозно средство, което е представително за подлежащия на одобрение тип превозно средство, или частите на превозното средство, които техническата служба счете за необходими за изпитванията за типово одобрение; За превозни средства, които са оборудвани с изработен от пластмаса резервоар: седем допълнителни резервоара заедно с техните принадлежности; За превозни средства, които са оборудвани с резервоар, изработен от друг материал: два допълнителни резервоара заедно с техните принадлежности. ИЗДАВАНЕ НА ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ ЕО Ако съответните изисквания са спазени, се издава типово одобрение ЕО съгласно член 4, параграф 3 и, при необходимост, член 4, параграф 4 от Директива 70/156/ЕИО. В допълнение 4 е даден образец на сертификат за типово одобрение ЕО. На всеки одобрен тип превозно средство се дава номер на одобрението в съответствие с приложение VII към Директива 70/156/ЕИО. Една и съща държава-членка не може да дава същия номер на друг тип превозно средство. ТЕХНИЧЕСКИ ИЗИСКВАНИЯ Резервоарите трябва да са изработени от устойчив на корозия материал. Резервоарите трябва успешно да преминат, когато са оборудвани с всички обичайно прикачвани към тях принадлежности, изпитванията за херметичност, които се провеждат съгласно точка 6. 1 при относително вътрешно налягане, равно на два пъти работното свръхналягане, но във всеки случай не по-малко от 0,3 бара. Приема се, че изработените от пластмаса резервоари за превозни средства отговарят на това изискване, ако успешно са преминали изпитването, което е описано в точка 6. 3. 2. Всяко свръхналягане или налягане, което надвишава работното налягане, трябва автоматично да се компенсира от подходящи устройства (вентилационни отвори, предпазни вентили и т. н. ). Вентилационните отвори трябва да са така проектирани, че да предотвратяват каквато и да било опасност от възникване на пожар. В частност, върху изпускателната уредба не трябва да попада никакво гориво, което може да изтича при пълнене на резервоара(ите). То трябва да се извежда до земята по канален път. Резервоарът/ите не трябва да са разположени в или да образуват повърхност (под, стена, преграда) от пътническото купе или друго отделение, което представлява неразделна част от него. Трябва да се осигури преграда, която да отделя пътническото купе от резервоара/ите. Преградата може да съдържа отвори (например, за поместването на кабели), при условие че те са така подредени, че горивото да не може свободно да изтича от резервоара(ите) в пътническото купе или в друго отделение, което при нормални условия на употреба представлява неразделна част от него. Резервоарът трябва да е здраво закрепен и поставен по начин, който при нормални условия на употреба да гарантира отвеждането на горивото, изтичащо от резервоара или от неговите принадлежности, към земята, а не в пътническото купе. 13/т. 29 BG Официален вестник на Европейския съюз 17 5. 8. 5. 9. 5. 9. 1. 5. 9. 1. 1. 5. 10. 5. 11. Отворът за пълнене не трябва да е разположен в пътническото купе, в багажника или в отделението за двигателя. Горивото не трябва да изтича през капачката на резервоара или през устройствата, които са предвидени за компенсиране на свръхналягането по време на предвидимия ход на експлоатация на превозното средство. При преобръщане на превозното средство може да се допуска прокапване при условие че то не надвишава 30 g. /min. ; това изискване трябва да се провери по време на описаното в точка 6. 2 изпитание. Капачката на резервоара трябва да бъде закрепена към щуцера за пълнене: уплътнението трябва стабилно да се задържа на мястото си, при затворено положение капачката трябва плътно да приляга към уплътнението и щуцера за пълнене. Изискванията по точка 5. 9. 1 ще се считат за изпълнени, ако превозното средство отговаря на изискванията по точка 5. 1. 3 от приложение I към Директива 70/220/ЕИО (1) с уговорката, че посочените в трето тире на тази точка примери не се прилагат спрямо превозни средства от категории, различни от M1 или N1. Резервоарите трябва да се монтират по такъв начин, че да бъдат защитени от последствията на удар в предната или задната част на превозното средство; близо до резервоара не трябва да има изпъкнали части, остри ръбове и т. н. Резервоарът за течно гориво и отворът за пълнене трябва да се проектират и монтират в превозните средства по такъв начин, че да се избягва каквото и да било натрупване на електростатични заряди по цялата им повърхност. Ако е необходимо, те трябва да се разреждат в металната конструкция на шасито или в която и да е основна метална маса с помощта на добър проводник. 5. 12. Освен това, изработените от пластмаса резервоари трябва да бъдат изпитани и съгласно специфичната процедура, която е посочена в точка 6. 3. 6. ИЗПИТВАНИЯ 6. 1. Хидравлично изпитание Резервоарът трябва да се подложи на хидравлично изпитание за вътрешно налягане, което трябва да се извърши на окомплектован с всички принадлежности изолиран елемент. Резервоарът трябва да е изцяло напълнен с невъзпламенима течност (например вода). След прекъсване на връзката му с външната част, налягането трябва постепенно да се повишава през тръбната връзка, през която двигателят се захранва с гориво, до относително вътрешно налягане, равно на два пъти използваното работно налягане, но във всички случаи не по-малко от свръхналягане от 0,3 бара, което трябва да се поддържа в рамките на една минута. През това време корпусът на резервоара не трябва да се пропука или да протече; въпреки това, може да претърпи постоянна деформация. 6. 2. Изпитване в преобърнато положение 6. 2. 1. 6. 2. 2. 6. 2. 3. Резервоарът и всички негови принадлежности трябва да се монтират върху приспособление за изпитване по начин, който да отговаря на монтажния режим на превозното средство, за което е предназначен резервоарът; това важи и за системи за компенсиране на вътрешното свръхналягане. Приспособлението за изпитване се върти около ос, разположена успоредно на надлъжната ос на превозното средство. Изпитването се извършва най-напред при напълнен до 90 % от вместимостта си резервоар, след това при 30 % от вместимостта му, с невъзпламенима течност, с плътност и вискозитет, близки до тези на обичайно използваното гориво (допуска се това да бъде вода). 6. 2. 4. Резервоарът трябва да се завърти на 90 вдясно от монтажното си положение. Резервоарът трябва да остане в това положение най-малко пет минути. След това резервоарът трябва да се завърти на още 90о в същата посока. Резервоарът трябва да се задържи в това положение, при което е напълно преобърнат, в продължение на още най-малко пет минути. След това резервоарът трябва да се завърти в нормалното си положение. Изпитателната течност, която не се е върнала в резервоара от вентилационната система, трябва да се източи и, ако е необходимо, отново да се напълни. След това резервоарът трябва да се завърти на 90о в обратна посока и да се задържи в това положение най-малко пет минути. (1) ОВ L 76, 6. 4. 1970 г. , стр. 1. 18 BG Официален вестник на Европейския съюз 13/т. 29 След това резервоарът трябва да се завърти на 90° в същата посока. Това напълно обърнато в противоположна посока положение трябва да се поддържа в продължение на най-малко пет минути. След това резервоарът трябва да се завърти обратно и да се върне в нормалното му положение. 6. 3. Допълнителни изпитвания на изработен/и от пластмасов материал резервоар/и за превозни средства 6. 3. 1. Устойчивост на удар 6. 3. 1. 1. Резервоарът трябва да се напълни до пълната му вместимост със смес от вода и гликол или друга течност с ниска точка на замръзване, която не променя свойствата на материала, от който е изработен резервоарът и след това трябва да се подложи на изпитание за перфорация. 6. 3. 1. 2. По време на това изпитание температурата на резервоара трябва да е 233K ± 2K (– 40 °C ± 2 °C). 6. 3. 1. 3. За изпитанието трябва да се използва приспособление за изпитване на удар с махало. Корпусът на ударното тяло трябва да е от стомана и да е с форма на пирамида с равностранни триъгълници като лицеви страни и квадратна основа, като горната част и ръбовете трябва да са закръглени до радиус от 3 mm. Центърът на удара на махалото трябва да съвпадне с центъра на силата на тежестта на пирамидата; разстоянието от оста на въртене на махалото трябва да е 1 m. Общата маса на махалото трябва да е 15 kg. Енергията на махалото в момента на удара трябва да е не по-малко от 30 Nm и възможно най-близо до тази стойност. 6. 3. 1. 4. Изпитванията трябва да се извършат на точките на резервоара, за които се счита, че са уязвими по отношение на преден или заден сблъсък. За уязвими се приемат точките, които са най-много изложени или най-слаби по отношение на формата на резервоара или по отношение на начина, по който е монтиран резервоарът върху превозното средство. Избраните от лабораториите точки трябва да се посочат в протокола от изпитанието. 6. 3. 1. 5. По време на изпитанието резервоарът трябва да се държи в необходимото положение от арматурата, която се намира на противоположната на удара страна или страни. Не трябва да има изтичане в резултат на изпитанието. 6. 3. 1. 6. По желание на производителя, всички изпитвания за устойчивост на удар могат да се извършват на един резервоар или всяко изпитание може да се извършва на различен резервоар. 6. 3. 2. Механична якост Резервоарът трябва да бъде изпитан при посочените в точка 6. 1 условия за изтичане и за устойчивост на формата. Резервоарът и всички негови принадлежности трябва да се монтират на приспособление за изпитване по начин, който отговаря на монтажния режим на превозното средство, за което е предназначен резервоарът. Като изпитателна течност трябва да се използва вода при 326K (53 °C) и резервоарът трябва да се напълни до пълната му вместимост. Резервоарът трябва да се подложи на относително вътрешно налягане, равно на два пъти работното налягане, но във всички случаи не по-малко от 0,3 бара при температура 326K ± 2K (53 °C ± 2 °C) за период от пет часа. По време на изпитанието резервоарът и неговите принадлежности не трябва да се пропукат или да протекат; въпреки това, той може са претърпи постоянна деформация. 6. 3. 3. Горивна пропускливост 6. 3. 3. 1. Горивото, използвано за провеждане на изпитанието за пропускливост, трябва да е или еталонното гориво, посочено в приложение VIII към Директива 70/220/ЕИО, или първокласно гориво, предлагано на пазара. Ако резервоарът е предназначен единствено за монтаж на превозни средства с двигател с компресионно запалване, той трябва да се напълни с дизелово гориво. 6. 3. 3. 2. Преди изпитанието резервоарът трябва да се напълни до 50 % от вместимостта му с изпитателно гориво и то да се съхранява, без да е херметично изолирано, при температура на околната среда 313K ± 2K (40 °C ± 2 °C), докато не се получи постоянна загуба на тегло за единица време. 6. 3. 3. 3. След това резервоарът трябва да се изпразни и повторно да се напълни с изпитателно гориво до 50 % от вместимостта му, след което херметично да се изолира и да се съхранява при температура 313K ± 2K (40 °C ± 2 °C). Когато съдържанието на резервоара достигне изпитателната температура, налягането трябва да се регулира. По време на изпитателния период от осем последователни седмици, трябва да се определи загубата на тегло поради дифузия. Максимално допустимата средна загуба на гориво е 20 г. за 24 часа изпитателно време. 6. 3. 3. 4. Ако загубата поради дифузия надвишава посочената в точка 6. 3. 3. 3 стойност, описаното в тази точка изпитание трябва повторно да се извърши върху същия резервоар, за да се определи загубата от дифузия при 296K ± 2K (23 °C ± 2 °C), но при непроменени други условия. Измерената по този начин загуба не трябва да надвишава 10 g за 24 часа. 13/т. 29 BG Официален вестник на Европейския съюз 19 6. 3. 4. Устойчивост на гориво След провеждане на посоченото в точка 6. 3. 3 изпитание, резервоарът трябва да продължава да отговаря на изискванията, посочени в точки 6. 3. 1 и 6. 3. 2. 6. 3. 5. Пожароустойчивост Резервоарът трябва да бъде подложен на следните изпитвания: 6. 3. 5. 1. Резервоарът, монтиран така, както се монтира върху превозното средство, трябва да се изложи на пламък в продължение на две минути. Не трябва да има изтичане на гориво от резервоара. 6. 3. 5. 2. Трябва да се извършат три изпитвания на различни резервоари, напълнени с гориво, както следва: 6. 3. 5. 2. 1. Ако резервоарът е проектиран за монтаж на превозни средства, които са оборудвани с двигател с положително електрическо запалване или с компресионно запалване, трябва да се извършат три изпитвания с резервоари, напълнени с първокласен бензин; 6. 3. 5. 2. 2. Ако резервоарът е проектиран единствено за монтаж на превозни средства с двигател с компресионно запалване, трябва да се извършат три изпитвания с резервоари, напълнени с дизелово гориво; 6. 3. 5. 2. 3. За всяко изпитание резервоарът трябва да се монтира на изпитателно приспособление, което в максимална степен симулира действителните монтажни условия. Методът, по който резервоарът се закрепва на приспособлението, трябва да отговаря на съответните спецификации за превозното средство. Трябва да се вземат под внимание частите на превозното средство, които предпазват резервоара и неговите принадлежности от излагане на пламък, или които по някакъв начин оказват въздействие върху хода на пожара, както и всички монтирани върху резервоара компоненти и пробки. По време на изпитанието трябва да се затворят всички отвори, но вентилационните системи трябва да продължат да функционират. Непосредствено преди изпитанието резервоарът трябва да се напълни с определеното гориво до 50 % от неговата вместимост. 6. 3. 5. 3. 6. 3. 5. 4. 6. 3. 5. 5. 6. 3. 5. 6. Пламъкът, на който е изложен резервоарът, трябва да се получи от изгарянето в корито на гориво за двигатели с положително електрическо запалване (наричано по-долу „гориво“), което се предлага в търговската мрежа. Количеството гориво в коритото трябва да е достатъчно, за да позволи на пламъка, при условия на свободно изгаряне, да гори по време на цялата процедура на изпитанието. Размерите на коритото трябва да бъдат подбрани така че да осигурят излагането на пламък на страните на резервоара за течно гориво. Следователно, коритото трябва да надвишава хоризонталната проекция на резервоара с най-малко 20 cm, но не повече от 50 cm. Страничните стени на коритото не трябва да изпъкват с повече от 8 cm над нивото на горивото в началото на изпитанието. Напълненото с гориво корито трябва да се постави под резервоара по такъв начин, че разстоянието между нивото на горивото в коритото и дъното на резервоара да отговаря на проектната височина на резервоара над пътната повърхност при маса без товар (виж точка 2. 3). Или коритото, или приспособлението за изпитание, или и двете, трябва да могат да се движат свободно. По време на етап В на изпитанието коритото трябва да се покрие с решетка, поставена на 3 cm ± 1 cm над нивото на горивото. Решетката трябва да е изработена от огнеупорен материал, съгласно предписанието в допълнение 2. Не трябва да има междина между тухлите и те трябва да са закрепени над горивното корито по такъв начин, че да се осигурява достъп на въздух в отворите на тухлите. Дължината и ширината на рамката трябва да е с 2 cm до 4 cm по-малка от вътрешните размери на коритото, така че да има междина от 1 cm до 2 cm между рамката и стената на коритото, която да позволява вентилиране. 6. 3. 5. 7. Когато изпитванията се извършват на открито, трябва да се осигури достатъчна защита от вятър, а скоростта на вятъра на нивото на горивното корито не трябва да надвишава 2,5 km/h. Преди изпитанието решетката трябва да се загрее до 308K ± 5K (35 °C ± 5 °C). Огнеупорните тухли могат да се навлажнят, за да се гарантират еднакви изпитателни условия за всяко следващо изпитание. 6. 3. 5. 8. Изпитанието трябва да включва четири фази (виж допълнение 1). 6. 3. 5. 8. 1. Ф а з а A : П р е д в а р и т е л н о н а г р я в а н е ( ф и г у р а 1 ) Горивото в коритото трябва да се запали на разстояние най-малко 3 m от резервоара, който се изпитва. След предварително нагряване в продължение на 60 секунди, коритото трябва да се постави под резервоара. 20 BG Официален вестник на Европейския съюз 13/т. 29 6. 3. 5. 8. 2. Ф а з а Б : П р я к о и з л а г а н е н а п л а м ъ к ( ф и г у р а 2 ) Резервоарът трябва да се изложи на пламъка от свободно горящото гориво в продължение на 60 секунди. 6. 3. 5. 8. 3. Ф а з а В : Н е п р я к о и з л а г а н е н а п л а м ъ к ( ф и г у р а 3 ) Веднага след приключване на фаза Б, решетката трябва да се постави между горящото корито и резервоара. Резервоарът трябва да се изложи на така намаления пламък в продължение на още 60 секунди. 6. 3. 5. 8. 4. Ф а з а Г : К р а й н а и з п и т а н и е т о ( ф и г у р а 4 ) Горящото покрито с решетка корито трябва да се върне в първоначалното си положение (фаза A). Ако при приключване на изпитанието резервоарът продължава да гори, огънят трябва незабавно да се изгаси. 6. 3. 5. 9. Резултатите от изпитанието се приемат за удовлетворителни, ако от резервоара не изтича никакво течно гориво. 6. 3. 6. Устойчивост на високи температури 6. 3. 6. 1. 6. 3. 6. 2. 6. 3. 6. 3. Приспособлението, използвано за изпитанието, трябва да подхожда на начина на монтиране на резервоара върху превозното средство, в това число начина на функциониране на отдушника на резервоара. Резервоарът, напълнен с вода до 50 % от вместимостта си при 293K (20 °C) трябва да се подложи на температура на околната среда от 368K ± 2K (95 °C ± 2 °C) в продължение на един час. Резултатите от изпитанието се приемат за удовлетворителни, ако след изпитанието от резервоара не изтича гориво или, ако той не е сериозно деформиран. 6. 3. 7. Маркировка на горивния резервоар 6. 3. 7. 1. Търговското наименование или марка трябва да са обозначени върху резервоара;, тя трябва да е неизтриваема и ясно четлива върху резервоара, когато последният се монтира върху превозното средство. 7. 7. 1. 8. 8. 1. ИЗМЕНЕНИЯ НА ОДОБРЕНИЯ В случай на изменения и допълнения на одобрения, издадени в съответствие с настоящата директива, се прилагат разпоредбите на член 5 от Директива 70/156/ЕИО. СЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО Мерките за осигуряване съответствие на производството се приемат в съответствие с разпоредбите, посочени в член 10 от Директива 70/156/ЕИО. 13/т. 29 BG Официален вестник на Европейския съюз 21 Допълнение 1 ИЗПИТАНИЕ ЗА ПОЖАРОУСТОЙЧИВОСТ Фигура 1 Фигура 2 Фигура 3 Фигура 4 22 BG Официален вестник на Европейския съюз 13/т. 29 Допълнение 2 РАЗМЕРИ И ТЕХНИЧЕСКИ ДАННИ НА ОГНЕУПОРНИТЕ ТУХЛИ Огнеустойчивост (Зегер-Кегел) Съдържание на Al2O3 Открита порестост (Po) Плътност SK 30 30—33 % 20—22 % об 1900—2000 kg/m3 Ефективна площ с отвори 44,18 % 13/т. 29 BG Официален вестник на Европейския съюз 23 Допълнение 3 24 BG Официален вестник на Европейския съюз 13/т. 29 Допълнение 4 13/т. 29 BG Официален вестник на Европейския съюз 25


title: Az Európai Parlament és a Tanács 2000/7/EK irányelve (2000. március 20.) a motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok sebességmérőjéről és a motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok típusjóváhagyásáról szóló 92/61/EGK tanácsi irányelv módosításáról

text: 13/25. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 123 32000L0007 L 106/1 AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA 2000. 5. 3. AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2000/7/EK IRÁNYELVE (2000. március 20. ) a motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok sebességmérőjéről és a motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok típusjóváhagyásáról szóló 92/61/EGK tanácsi irányelv módosításáról AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és külö- nösen annak 95. cikkére, tekintettel a Bizottság javaslatára (1), tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (2), a Szerződés 251. cikkében (3) szabályozott eljárásnak megfele- lően, mivel: (1) (2) (3) (4) A közúti közlekedésbiztonság alapvető közösségi cél, amelynek érdekében szükséges a sebesség sebességmérővel történő mérése és ellenőrzése azzal a céllal is, hogy növe- kedjen a helyes közlekedés fontosságának a tudata, külö- nösen a fiatalok körében. A közúti közlekedésbiztonságra vonatkozó műszaki jog- szabályoknak egymással összefüggő egységet kell alkot- niuk irányelv-„csomagok” formájában, annak érdekében, hogy az Európai Unióban erősödjön annak tudata, hogy a közúti közbiztonsághoz mindenkinek hozzá kell járulnia. A motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok a sebes- ségmérő tekintetében valamennyi tagállamban megfelelnek bizonyos műszaki jellemzőknek, amelyek tagállamról tag- államra változóan megállapított kötelező követelményeket jelentenek; ez a változatosság pedig akadályt képez a Közösségen belüli kereskedelemben. A belső piac működésének ezeket az akadályait el lehet távolítani, ha a hatályos szabályozások és rendelkezések helyett valamennyi tagállam egységes követelményeket fogad el. (5) Ezen irányelvvel egészül ki azon külön irányelvek listája, amelyek betartása kötelező érvényű a motorkerékpárok és (1) HL C 212. , 1998. 7. 8. , 7. o. (2) HL C 40. , 1999. 2. 15. , 1. o. (3) Az Európai Parlament 1999. január 12-i ülésének 1999. október 27-én megerősített véleménye (HL C 104. , 1999. 4. 14, 19. o. ), a Tanács 1999. május 20-i közös álláspontja (HL C 232. , 1999. 8. 13. , 1. o. ), valamint az Európai Parlament 1999. október 27-i határozata (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé) (6) (7) (8) segédmotoros kerékpárok típusjóváhagyásáról szóló, 1992. június 30-i 92/61/EGK tanácsi irányelv 4. cikke alapján (4). A motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok sebesség- mérőire vonatkozó harmonizált követelmények bevezetése annak érdekében szükséges, hogy végre lehessen hajtani e járművek minden típusára a 92/61/EGK irányelvben megállapított típusvizsgálati és típus-jóváhagyási eljáráso- kat. A szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás és arányos- ság elvével összhangban a tervezett cselekvés célkitűzést, azaz a járműtípusok közösségi típusjóváhagyását nem lehet kielégítő módon megvalósítani a tagállamok szintjén, ezért a javasolt cselekvés hatásainak és terjedelmének isme- retében célszerűbb azt közösségi szinten megvalósítani. Ez az irányelv a célkitűzés eléréséhez minimálisan szükséges teendőket rendeli el, és nem megy túl a legszükségesebb intézkedések körén. A tagsággal nem rendelkező államok piacaira való bejutás megkönnyítése érdekében, nyilvánvalóan szükséges, hogy egyenértékűség jöjjön létre ezen irányelv, valamint az Egye- sült Nemzetek Szervezete Gazdasági Bizottságának 39. rendelete (a továbbiakban: „2ENSZ-EGB 39. rendelet”) követelményei között. (9) Az Európai Unió tagállamainak a lehető legrövidebb időn belül el kell érniük az ENSZ-EGB 39. rendelet olyan módo- sítását, hogy az összhangba kerüljön ezen irányelvvel. (10) Ennélfogva a 92/61/EGK irányelv alábbi módosítása szük- séges, ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET: 1. cikk (1) Ezen irányelv a 92/61/EGK irányelv 1. cikkében meghatáro- zott minden jármű sebességmérőjére vonatkozik. (4) HL L 225. , 1992. 8. 10. , 72. o. Az irányelvet az 1994. évi csatlakozási okmány módosította. 124 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/25. kötet (2) A 92/61/EGK irányelv hatálya alá tartozó minden járművet az ezen irányelv mellékletében foglaltaknak megfelelő sebességmé- rővel kell felszerelni. „4. 7. 3. Fényképek és/vagy rajzok a teljes rendszerről 4. 7. 4. A sebességtartományok kijelzése 2. cikk A 92/61/EGK irányelv II. és III. fejezete állapítja meg azokat az alkatrésztípus-jóváhagyáshoz szükséges eljárásokat, amelyeket a segédmotoroskerékpár-típusok motorkerékpár- sebességmérőinek típusjóváhagyása alkalmazni, valamint tartalmazza e járművek szabad mozgásának feltételeit. során kell és 3. cikk A 92/61/EGK irányelv 11. cikkének megfelelően elismerhető, hogy egyenértékűség áll fenn az ezen irányelvben foglalt követelmények és az ENSZ-EGB 39. rendeletében, annak is a Közösség által legutóbb elfogadott változatában megállapított követelmények között. A tagállamok típusjóváhagyásokat kiállító hatóságai az ezen irányelv követelményeinek megfelelően kiadott vonatkozó jóváhagyások és típus-jóváhagyási jelek helyett el kell hogy fogadják azokat a típusjóváhagyásokat és típus-jóváhagyási jeleket, amelyeket a fent említett 39. rendelet követelményeinek megfelelően adtak ki a rendelet alkalmazási körén belül. 4. cikk figyelembevételéhez, Azokat a módosításokat, amelyek az ENSZ-EGB 39. rendelet ahhoz módosításainak szükségesek, hogy a mellékletet a műszaki fejlődéshez lehessen igazítani, a gépjárművek és pótkocsijaik típusjóváhagyására vonatkozó szóló, jogszabályok 1970. február 6-i 70/156/EGK tanácsi irányelv (1) 13. cikkében említett eljárásnak megfelelően kell elfogadni. közelítéséről tagállami valamint 4. 7. 5. A sebességmérő mérési mechanizmusának tűrés- határa 4. 7. 6. A sebességmérő műszaki állandója 4. 7. 7. A meghajtási mechanizmus működési módja és leírása 4. 7. 8. A meghajtási mechanizmus teljes áttételi viszony- száma. ” 3. A IIIB. melléklet 10. 12. részében a „Sebességmérő és kilométer-számláló motorkerékpárokhoz, motoros triciklik- hez és négykerekű motorkerékpárokhoz” szöveg helyébe a „Sebességmérő” lép, valamint az „M” jelzés helyébe „EI” jelzés lép. 6. cikk (1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 2001. január 1-je előtt megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot. Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azok- ban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg. (2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályo- zott területen fogadnak el. (3) 2001. január 1-jétől kezdődő hatállyal a tagállamok nem tilt- hatják meg sebességmérőre hivatkozva azoknak a járműveknek az első forgalomba helyezését, amelyek megfelelnek az ebben az irányelvben foglalt követelményeknek. (4) A tagállamoknak az (1) bekezdés első albekezdésében foglalt követelményeket 2001. július 1-jétől kell alkalmazniuk, kivéve a segédmotoros kerékpárokra vonatkozó követelményeket, amelye- ket 2002. július 1-jei hatállyal kell alkalmazni. 7. cikk 5. cikk Ez az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetése napján lép hatályba. A 92/61/EGK irányelv a következőképpen módosul: 1. Az I. melléklet 45. rovatában a „Sebességsmérő és kilométer- számláló motorkerékpárokhoz, valamint motoros tricilikhez és négykerekű motorkerékpárokhoz” szöveg helyébe „Sebes- ségmérő” lép, valamint az „M” jelzés helyébe „EI” jelzés lép. 2. A IIA. melléklet a következőképpen módosul: a) 4. 7. pont: „Sebességmérő és kilométer-számláló: van/nincs (1)” helyébe „Sebességmérő” lép; b) a következő pontokkal egészül ki: Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei. 8. cikk Kelt Brüsszelben, 2000. március 20-án. az Európai Parlament részéről a Tanács részéről az elnök N. FONTAINE az elnök J. GAMA (1) HL L 42. , 1970. 2. 23, 1. o. A legutóbb a 98/91/EK irányelvvel (HL L 11. , 1999. 1. 16, 25. o. ) módosított irányelv. 13/25. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 125 MELLÉKLET 1. Fogalommeghatározások Ezen irányelv alkalmazásában: 1. 1. „A jármű típusa a sebességmérő tekintetében” olyan járművek, amelyek lényegesen nem különböznek főleg az alább felsoroltakban: 1. 1. 1. a szokásosan használt gumiabroncsok mérete; 1. 1. 2. az erőátvitel teljes áttételi viszonyszáma, ideértve a sebességmérőhöz vezető mindenfajta áttételt megva- lósító eszköz viszonyszámát is; 1. 1. 3. a sebességmérő típusa, a következő tulajdonságok szerint: 1. 1. 3. 1. a sebességmérő mérő mechanizmusának tűréshatára; 1. 1. 3. 2. a sebességmérő műszaki állandója; 1. 1. 3. 3. a kijelzett sebességértékek tartománya. 1. 2. 1. 3. 1. 4. „Szokásosan használt gumiabroncsok” az a gumiabroncstípus vagy -típusok, amelyeket a vizsgált jármű- típus gyártója a járműhöz ajánl, és a 92/61/EGK irányelv II. mellékletében említett adatközlő lapon feltün- tetett; A téli gumiabroncsokat nem kell szokásosan használt gumiabroncsoknak tekinteni. „Normál üzemi nyomás” a gépjármű gyártója által meghatározott, hideg állapotban mért belső nyomás 0,2 bar-ral megnövelt értéke. „Sebességmérő” a jármű felszerelésének az a része, amelynek rendeltetése a jármű vezetőjének folyamatos tájékoztatása a jármű sebességéről. 1. 4. 1. „Sebességmérő mérési mechanizmusának tűréshatára” magának a sebességmérőnek a pontossága, amelyet a sebességre vonatkozóan egy meghatározott tartományban a bevitt sebességérték lehetséges legkisebb és legnagyobb mutatott értéke jellemez. 1. 4. 2. „Sebességmérő műszaki állandója” az a kapcsolat, ami a percenkénti bevitt fordulatszám- vagy impulzu- sértékek és a konkrét kijelzett sebességértékek között áll fenn. 1. 5. 2. 2. 1. 2. 2. „menetkész tömeg” azt a tömeg, amelyet a 92/61/EGK irányelv II. melléklete (2) cikkének d) megjegyzése határoz meg. Követelmények A sebességmérő számlapjának a vezető közvetlen látóterében kell lennie, valamint nappal és éjszaka egy- aránt jól olvashatónak kell lennie. A kijelzett sebességtartomány kellő szélességű legyen, hogy a járműtípus gyártó által megadott legnagyobb sebességének értékét is tartalmazza. Amennyiben a sebességmérő digitális számkijelzés helyett számlapot tartalmaz, a számlapnak egyértelmű beosztásúnak kell lennie. 2. 2. 1. Kétkerekű motorkerékpárokhoz és háromkerekű triciklikhez tervezett sebességmérőknél az osztásközök értékének 1, 2, 5, vagy 10 km/h-nak kell lenniük. A sebesség értékét a következőképpen kell kijelezni: 2. 2. 1. 1. amennyiben a számlapon a legnagyobb sebesség értéke nem haladja meg a 200 km/h értéket, a jelölt szám- szerű sebességértékek osztásközei nem haladhatják meg a 20 km/h értéket; 2. 2. 1. 2. amennyiben a számlapon a legnagyobb sebesség értéke meghaladja a 200 km/h értéket, a jelölt számszerű sebességértékek osztásközei nem haladhatják meg a 30 km/h értéket; 2. 2. 2. robogókhoz szánt sebességmérő esetében a számlapon jelzett legnagyobb sebességhatár nem haladhatja meg a 80 km/h értéket; az osztásközök értékének 1, 2, 5 vagy 10 km/h-nak kell lenniük, és a számlapon megjelölt sebességosztásközök értéke nem haladhatja meg a 10 km/h-t. Ezen túlmenően a számlapnak világosan mutatnia kell a 45 km/h értéket (illetve a 25 km/h-t a kisteljesít- ményű robogók esetében). 126 HU 2. 2. 3. Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/25. kötet amennyiben valamely járművet olyan tagállamban szándékoznak eladni, ahol az angol típusú mértékrend- szert használják, a sebességmutató műszert mph (mérföld per h) egységekben is be kell skálázni 1, 2, 5, vagy 10 mph-s osztásközökkel. A bejelölt számszerű sebességérték-intervallumok nem haladhatják meg a 20 mph értéket, és vagy 10 mph, vagy 20 mph értéknél kell kezdődniük; 2. 2. 4. a bejelölt számszerű sebességértékeknek nem szükséges azonos nagyságú osztásközűnek lenniük. 2. 3. A sebességmérő pontosságát a következő eljárásnak megfelelően kell ellenőrizni: 2. 3. 1. a gumiabroncsoknak a gépjárműre szokásosan használt típusúak közül valónak kell lenniük az 1. 2. pont- ban meghatározottnak megfelelően. A gyártó által beszerelni kívánt minden egyes sebességmérő-típusra külön vizsgálatot kell végezni; 2. 3. 2. a sebességmérőt meghajtó keréktengely terhelése megfelel a gépjármű menetkész tömegének; 2. 3. 3. a sebességmérő környezetében a referencia-hőmérséklet 296 K ± 5 K legyen; 2. 3. 4. minden vizsgálatnál a gumiabroncs nyomása a szokásos üzemi nyomás legyen az 1. 3. pontban foglaltak- nak megfelelően; 2. 3. 5. a járművet a következő sebességeknél kell vizsgálni: A gyártó által megadott legnagyobb sebesség (Vmax) (km/h) Vizsgálati sebesség (km/h) Vmax ≤ 45 45 < Vmax ≤ 100 100 < Vmax≤ 150 Vmax 80 %-a Vmax 40 és 80 %-a (amennyiben a vonatkozó vizsgálati sebesség ≥ 55) 40, 80 és a Vmax 80 %-a (amennyiben a vonatkozó vizsgálati sebes- ség ≥ 100) 150 < Vmax 40, 80 és 120 2. 3. 6. a jármű tényleges sebességének mérésére használt ellenőrző berendezés pontossága legalább ± 0,5 % legyen; 2. 3. 6. 1. amennyiben a vizsgálatokat próbapályán végzik el, a próbapálya felülete sík és száraz legyen, és elegendő tapadást biztosítson; 2. 3. 6. 2. amennyiben görgős próbapadot használnak a vizsgálathoz, a görgők átmérője legalább 2 méter legyen. A robogóhoz tervezett sebességmérők esetében a vizsgálatot olyan görgőkön is el szabad végezni, amelyek átmérője legalább 400 mm; 2. 3. 7. a kijelzett sebesség semmilyen körülmények között nem lehet kisebb, mint a tényleges sebesség. A sebes- ségmérőn leolvasott V1 sebesség és a tényleges V2 sebesség között a következő összefüggésnek kell fen- nállnia a 2. 3. 5. pontban meghatározott vizsgálati értékek és a következő értékek között: 3. 3. 1. 3. 2. 0 ≤ (V1 – V2) ≤ 0,1. V2 + 4 km/h. A gyártás megfelelősége A gyártás a jóváhagyottnak való megfelelőségének ellenőrzése a 92/61/EGK irányelv VI. mellékletében fog- lalt rendelkezések alapján történjen. A gyártási modellek akkor teljesítik ezen irányelv követelményeit, ha a 2. 3. 1–2. 3. 6. pontban meghatáro- zott feltételek esetén a sebességmérőn leolvasott V1 sebességérték és a tényleges V2 sebességérték között teljesül az alábbi összefüggés: 0 ≤ (V1 – V2) ≤ 0,1. V2 + 4 km/h robogók esetében, valamint 0 ≤ (V1 – V2) ≤ 0,1. V2 + 8 km/h kétkerekű motorkerékpárok és motoros triciklik esetében. 13/25. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 127 1. függelék ADATKÖZLŐ LAP a motorkerékpár- és segédmotoroskerékpár-típusokhoz alkalmas sebességmérőhöz (csatolandó a jóváhagyási kérelemhez, amennyiben azt nem a gépjármű jóváhagyási kérelmével együtt adják be) Megrendelés száma (kérelmező adja) Motorkerékpárokhoz és segédmotoros kerékpárokhoz alkalmas sebességmérő jóváhagyási kérelmének tartalmaznia kell a 92/61/EGK irányelv II. melléklete A. szakaszának következő pontjaiban említett adatokat: 0. 1. 0. 2. 0. 5. 0. 6. 2. 1. 2. 1. 1. 4. 7–4. 7. 8. 5. 2. 5. 2. 2. 128 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/25. kötet 2. függelék TÍPUS-JÓVÁHAGYÁSI TANÚSÍTVÁNY Motorkerékpár- és segédmotoroskerékpár-típusokhoz alkalmas sebességmérőhöz MINTA