title: Vihreä kirja - Kasvihuonekaasujen päästökaupasta Euroopan unionissa

eurovoc_concepts:
climate change
energy policy
environmental law
greenhouse gas
single market

formats: html pdf

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel 8. 3. 2000 KOM(2000) 87 lopullinen Vihreä kirja kasvihuonekaasujen päästökaupasta Euroopan unionissa (komission esittämä) SISÄLLYSLUETTELO 1. 2. 3. 4. Johdanto. 6 Vihreää kirjaa koskeva sidosryhmien kuuleminen. 7 Mitä päästökauppa on?. 7 Euroopan yhteisö, päästökauppa ja Kioton pöytäkirja. 9 4. 1. EU ja rasitteiden jakamista koskeva sopimus. 9 4. 2. Yhteisön päästökauppajärjestelmä koskee myös yrityksiä. 9 4. 3. Tekemällä oppimiseen perustuva lähestymistapa. 10 5. Euroopan yhteisön rooli. 11 5. 1. EU: päästökauppajärjestelmän taloudelliset perusteet. 11 5. 2. Sisämarkkinoiden suojelu. 12 5. 3. Yhteisön ja jäsenvaltioiden tehtävien määrittely. 12 6. EY:n päästökauppajärjestelmän soveltamisalaan liittyvät toimintatapavaihtoehdot. 13 6. 1. Järjestelmään sisällytettävät alat. 13 6. 2. Millainen vaihtelevuustaso on mahdollinen yhteisössä?. 15 6. 2. 1. Yhteinen yhteisön laajuinen järjestelmä. 15 6. 2. 2. Koordinoitu yhteisön laajuinen järjestelmä. 15 6. 2. 3. EU:n laajentuminen. 16 6. 3. Kysymyksiä. 16 7. Päästökiintiöiden alustavaan jakamiseen liittyvät toimintatapavaihtoehdot. 17 7. 1. Päästökiintiöiden jakaminen päästökaupan piiriin kuuluvien alojen kesken yhteisössä ja jäsenvaltioissa. 17 7. 2. Jäsenvaltioiden yrityksille jakamat päästökiintiöt. 18 2 7. 2. 1. Yleinen lähestymistapa. 18 7. 2. 2. Avainkysymykset. 19 7. 3. Uudet yritykset. 20 7. 4. Kysymyksiä. 21 Muista 8. liittyvät toimintatapavaihtoehdot. 21 synergiaetuihin toimenpiteistä politiikoista saataviin ja 8. 1. Suhde teknisiin määräyksiin. 21 8. 2. Suhde ympäristösopimuksiin. 22 8. 3. Suhde energiaverotukseen. 24 8. 4. Päästökauppajärjestelmän ja muiden politiikkojen ja toimenpiteiden keskinäisen vastaavuuden turvaaminen. 24 8. 5. Kysymyksiä. 25 9. Järjestelmän noudattamisen valvomiseen liittyvät toimintatapavaihtoehdot. 25 9. 1. Noudattamisen tiukan valvonnan tärkeys. 25 9. 2. Järjestelmän noudattamisen valvonta yritysten osalta. 25 9. 3. Järjestelmän noudattamisen valvonta jäsenvaltioiden osalta. 26 9. 4. Kysymyksiä. 27 Liite 1: Taloudellinen tarkastelu. 29 3 TIIVISTELMÄ TOIMINTATAPAVAIHTOEHDOISTA Tämän vihreän kirjan tarkoituksena on käynnistää keskustelu Euroopan unionissa käytävästä kasvihuonekaasujen päästökaupasta sekä siitä, missä määrin päästökaupalla ja muilla menettelyillä ja toimenpiteillä voidaan vaikuttaa ilmastonmuutokseen. Euroopan yhteisö sitoutui Kioton pöytäkirjan mukaisesti vähentämään kasvihuone- kaasupäästöjään kahdeksan prosenttia velvoitekauden 2008–2012 aikana vuoden 1990 tasoon verrattuna. Käytännössä päästöjä on vähennettävä arviolta 14 prosenttia verrattuna jotka perustuvat siihen, että mihinkään erityistoimiin ei ryhdyttäisi1. Sekä ennusteisiin, yhteisön sisällä että sen ulkopuolella muiden teollistuneiden maiden kanssa käytävä päästökauppa auttaa osaltaan alentamaan tämän sitoumuksen noudattamisesta yhteisölle aiheutuvia kustannuksia. Yhteisön täytäntöönpanostrategiaan otetaan mukaan sen tärkeäksi osaksi päästökauppa, joka yhdistetään muuhun politiikkaan ja menettelyihin. Komission mielestä koko yhteisön on hyödynnettävä kaikkia käytössään olevia välineitä, jotta se voisi täyttää kansainväliset sitoumuksensa; konkreettisia toimenpiteitä on myös toteutettava mahdollisimman pikaisesti. EU toivoo Kioton pöytäkirjan tulevan voimaan vuoteen 2002 mennessä ja valmistelee parhaillaan sen ratifiointia. Sekä maiden sisäisissä että kansainvälisissä päästökauppajärjestelmissä yritysten kaltaisille tuotantoyksiköille määritellään päästökiintiöt. Yritykset, jotka vähentämällä päästöjään pystyvät alittamaan niille myönnetyt kiintiöt, voivat myydä erotuksen niille yrityksille, joille tavoitteen saavuttaminen on vaikeampaa. Tämä toimenpide ei vaaranna ympäristötavoitteiden toteutumista, koska kiintiöiden kokonaismäärä on vakio. Järjestelmä pikemminkin mahdollistaa sen, että yleistavoite saavutetaan kustannustehokkaasti; se myös kannustaa investoimaan ympäristön kannalta kestävään teknologiaan. Koska päästökauppa on uusi väline EU:n ympäristönsuojelupolitiikassa, on tärkeää saada kokemusta sen käytöstä ennen kuin kansainvälinen päästökauppajärjestelmä käynnistyy vuonna 2008. Euroopan yhteisöllä ja sen jäsenvaltioilla on nyt hyvä tilaisuus valmistautua tulevaan ottamalla käyttöön yhteisön sisäinen päästökauppajärjestelmä vuoteen 2005 mennessä. ja kaikki kattavan, jäsenvaltiot yhdenmukaisen koordinoidun Komission mielestä päästökauppajärjestelmän käyttöönotto takaisi parhaiten sisäisten päästömarkkinoiden häiriöttömän toiminnan sen sijaan, että käytössä olisi joukko keskenään yhteensopimattomia kansallisia päästökauppajärjestelmiä. Yhteisön laajuinen päästökauppajärjestelmä johtaisi siihen, että yritysten toisilleen kauppaamille kiintiöille muodostuisi yksi yhtenäinen hinta, kun taas toisistaan erillisiin kansallisiin järjestelmiin muodostuisi kuhunkin oma hintatasonsa. Sisämarkkinoiden toteuttaminen on ollut EU:n viimeaikaisen kehityksen keskeinen tavoite, mikä olisi pidettävä mielessä, kun luodaan uusia markkinoita. Ilmastonmuutos on selkeä esimerkki ilmiöstä, jonka rajat ylittävät vaikutukset edellyttävät yhtenäisiä toimenpiteitä. EU:n tasolla saavutettavat määrälliset edut merkitsevät lisäksi huomattavia kustannussäästöjä, 1 Lisätietoja on komission neuvostolle ja Euroopan parlamentille antaman tiedonannon "Valmistautuminen Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanoon" 2 jaksossa, asiakirja KOM (1999) 230, annettu 19. 5. 1999. 4 ja lainsäädäntöjärjestelyillä saadaan pidettyä hallinnolliset kustannukset mahdollisimman vähäisinä. Kehysjärjestelmää luotaessa on päätettävä keskeisistä toimintatavoista eli siitä, mitkä maat järjestelmään. Mikä taho myöntää sekä mitkä ja minkä alan yritykset osallistuvat päästökiintiöt päästökauppaan osallistuville aloille, yritysryhmille ja yksittäisille yrityksille, ja miten tämä toteutetaan? Miten puolestaan toteutetaan järjestelmän ulkopuolella olevien ja toimenpiteet, yritysten päästökiintiöjärjestelyt? Millaisen perustan nykyiset politiikat tarjoavat esimerkiksi ja miten voidaan varmistaa, että päästökauppaan osallistuvat sekä päästökaupan tueksi, muiden ponnistelevat ja yhdenveroisesti vähennystavoitteen saavuttamiseksi. tekniset määräykset, ympäristösopimukset ja verokannustimet, toimenpiteiden politiikkojen kuuluvat yritykset piiriin Komissio uskoo, että yhteisönäkökulma on tarpeen sen takaamiseksi, ettei kilpailu vääristy sisämarkkinoilla. Toisistaan poikkeavista kansallisista päästökauppajärjestelmistä olisi seurauksena valtiontukiin ja uusien yritysten markkinoille tuloon liittyviä vakavia vaikeuksia, joista aiheutuisi epävarmuutta sekä jäsenvaltioille että yrityksille. Tällaisia ongelmia vielä pahentaisi yhteisön laajeneminen. Minkä tahansa päästökauppajärjestelmän vaikuttavuus ja tarkoituksenmukaisuus ympäristön kannalta ovat paljolti riippuvaisia järjestelmän noudattamista koskevista määräyksistä ja tehokkaasta pakotejärjestelmästä. Tällaisen järjestelmän tehokas toiminta edellyttää seuranta-, raportointi- ja tarkastusjärjestelmien jonkinasteista yhdenmukaistamista. Tämä vihreä kirja käynnistää edellä mainittuja kysymyksiä koskevan keskustelun. Lukijoita pyydetään esittämään sitä koskevat huomautuksensa ja mielipiteensä lyhyesti 15. syyskuuta 2000 mennessä, jotta ne voitaisiin ottaa huomioon, kun yhteisön täytäntöönpanostrategia laaditaan heti Haagissa Hollannissa 13. –24. marraskuuta 2000 järjestettävän sopimuspuolten välisen kuudennen konferenssin jälkeen. Ehdotukset pyydetään toimittamaan Euroopan komission (ympäristöasioiden PO) ilmastomuutoksia käsittelevän yksikön päällikölle J. Delbekelle osoitteeseen 200 rue de la Loi/Wetstraat 200, B-1049 Bryssel, Belgia. Ne voidaan lähettää myös sähköpostitse osoitteeseen ENV-CLIMATE@cec. eu. int 5 1. JOHDANTO (UNFCCC) Kioton pöytäkirja hyväksyttiin joulukuussa 1997 ilmastonmuutosta koskevan YK:n puitesopimuksen konferenssissa. sopimuspuolten Pöytäkirja on merkittävä edistysaskel, koska siinä asetetaan rajat teollisuusmaiden kasvihuonekaasupäästöille. Pöytäkirjan mukaisesti Euroopan yhteisö sitoutui vähentämään prosenttia kasvihuonekaasun velvoitekauden 2008–2012 aikana vuoden 1990 päästötasoon verrattuna2. kolmannessa kahdeksan päästöjä kuuden Pöytäkirjassa otettiin myös käyttöön kolme uutta kansainvälistä mekanismia, niin kutsutut "joustomekanismit" tai "Kioton mekanismit", pöytäkirjan keskeinen osa ja joita ilman pöytäkirjan voimaantulo on epätodennäköistä. kustannustehokasta helpottaa Mekanismien täytäntöönpanoa. Eräs näistä mekanismeista on kansainvälinen kasvihuonekaasujen päästökauppa ("päästökauppa"3), joka käynnistyy vuonna 20084. tarkoituksena pöytäkirjan jotka ovat on Euroopan yhteisö on UNFCCC-sopimuksen täysivaltainen sopimuspuoli ja Kioton pöytäkirjan allekirjoittaja. Yhteisö on myös yksi niistä 39 sopimuspuolesta5, joka on hyväksynyt määrälliset päästörajoitukset siis osallistua pöytäkirjassa tarkoitettuun päästökauppaan. ja voi Komissio antoi toukokuussa 1999 ilmastonmuutosta koskevan tiedonannon6, jossa korostetaan "kestävän poliittisen vastuun" tarvetta. Tiedonannossa todetaan, että havainnoimalla saadut tiedot osoittavat hiilidioksidipäästöjen olevan kasvussa. Siinä todetaan myös, että jos kasvusuuntaukseen ei puututa, Kioton pöytäkirjan 3 artiklan 2 kohdassa esitetty vaatimus siitä, että sopimuspuolten on vuoteen 2005 mennessä osoitettava edistyneensä sitoumustensa täyttämisessä, samoin kuin EU:n kahdeksan prosentin vähentämissitoumus eivät toteudu. Keskeinen haaste on varmistaa, että päästökauppa täydentää muita käytäntöjä ja toimenpiteitä ja soveltuu yhteen niiden kanssa. EU korostaa kansainvälisissä neuvotteluissa sitä, että teollistuneen maailman on otettava kansalliset politiikat ja toimenpiteet keskeisiksi toimintavälineikseen. EU:n alueella on jo käytössä monia tällaisia keinoja, joista mainittakoon energiaverot, lainsäädännölliset määräykset ja yhteisön tekniset päästökauppajärjestelmän olisi lujitettava eikä suinkaan heikennettävä tätä perustaa. ympäristösopimukset. Mahdollisen standardit sekä 2 8 prosentin vähennystavoitteessa olisi otettava huomioon myös hiilidioksidinielujen vaikutus. Nämä "nielut" voivat olla esimerkiksi metsiä, jotka sitovat hiilidioksidia ilmakehästä. Puutkin tietysti lopulta kuolevat ja hajoavat, jolloin niistä vapautuu kasvihuonekaasuja takaisin ilmakehään, tai puu voidaan käyttää polttoaineena, jolloin siitä myös palautuu hiilidioksidia ilmakehään. Nielujen tilapäisen luonteen sekä kaasujen sitomisen ja päästöjen mittaamisen metodologisten epävarmuustekijöiden vuoksi nielut edellyttävät vielä paljon tutkimustyötä. 3 Kioton pöytäkirjan 17 artikla. 4 Muita mekanismeja ovat yhteistoteutus (joint implementaiton) ja puhtaan kehityksen järjestelmä (Clean päästöjen Development Mechanism), vähentämishankkeiden yhteydessä saavutettuja päästöhyvityksiä voidaan siirtää muille sopimuspuolille. perusteella muissa maissa toteutettujen joiden 5 Osapuolet luetellaan Kioton pöytäkirjan liitteessä B. 6 KOM (1999) 230 lopullinen, 19. 5. 1999, "Valmistautuminen Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanoon". 6 Mahdolliset haittavaikutukset kansainväliseen kilpailukykyyn jäävät pieniksi, jos muut teollisuusmaat liittyvät odotusten mukaisesti Kioton pöytäkirjan mukaiseen kasvihuonekaasujen päästökauppaan. Kun kansainvälinen päästökauppa vuonna 2008 alkaa, kaikille yrityksille aiheutuu samanlaisia kustannuksia riippumatta siitä, missä teollisuusmaassa ne sijaitsevat. 2. VIHREÄÄ KIRJAA KOSKEVA SIDOSRYHMIEN KUULEMINEN Tämä vihreä kirja on tarkoitettu lähtökohdaksi kuulemisprosessille, jonka yhteydessä kaikki julkiset ja yksityiset sidosryhmät voivat esittää näkemyksensä siitä, mitkä olisivat kohtuulliset keinot päästökaupan toteuttamiseksi EU:ssa. Päästökaupasta tuli Kioton pöytäkirjan myötä uusi väline ilmastonmuutosta koskevassa EU:n politiikassa. Sekä EU:n sisäinen että sen ja muun teollistuneen maailman välillä käytävä päästökauppa on vastaisuudessa keskeinen osa Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanostrategiaa. Jäsenvaltioiden ja yhteisön on valmisteltava Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanoa koskevia strategioitaan ja pohdittava sitä, miten päästökauppa sopii yhteen niiden ilmastostrategioiden kanssa. Euroopan yhteisössä on tässä yhteydessä käynnistettävä keskustelu päästökaupasta ja sen mahdollisista vaikutuksista sisämarkkinoihin. Lisäksi esiin valtiontukeen ja rehelliseen kilpailuun liittyvät näkökohdat, joiden osalta yhteisö on epäilemättä ratkaisevassa asemassa. Olisi myös varmistettava, että jäsenvaltioiden aloitteista sijoittautumisoikeudelle sisämarkkinoilla7. epäasianmukaista päästökauppaan osallistuminen väistämättä yritysten aiheudu haittaa nostaa ei voidaan Vaikka vihreää kirjaa koskevan kuulemisen painopiste onkin ennen vuotta 2008 tapahtuva päästökaupan aloittaminen EU:ssa, sen yhteydessä saatavaa arvokasta tietoa käytävän hyödyntää Yhdistyneiden Kansakuntien neuvotteluprosessin kuluessa. Perehtyminen avainkysymyksiin sekä kansallisten väliseen vuorovaikutukseen auttaa osaltaan politiikkojen ja suhtautumaan puitesopimuksen ilmastonmuutosta sopimuspuolten kuudennessa konferenssissa (COP6) päästökaupan osalta tehtäviin päätöksiin; konferenssi järjestetään Haagissa 13. –24. marraskuuta 2000. toimenpiteiden realistisesti koskevan kanssa 3. MITÄ PÄÄSTÖKAUPPA ON? Päästökauppajärjestelmässä yrityksille myönnetään hallitusten määrittämien yleisten ympäristötavoitteiden mukaiset kasvihuonekaasupäästöjä koskevat kiintiöt, joita ne voivat sitten myydä toisilleen. Päästökiintiöitä kutsutaan myös "päästörajoiksi". "oikeuksiksi", Kaikkien järjestelmään kuuluvien yritysten päästökiintiöiden kokonaismäärä vastaa "luviksi" tai 7 EY:n perustamissopimuksen 43 ja 48 artiklan (aiempien 52 ja 58 artiklan) mukaisen sijoittautumisvapauden periaatteen tarkoituksena on taata jonkin jäsenvaltion lakien mukaisesti perustetuille yhtiöille ja tytäryhtiöitä toiseen yrityksille oikeus perustaa päätoimipaikkansa tai jäsenvaltioon. Tästä vapaudesta koituva hyöty on sidoksissa niihin lakeihin, jotka koskevat jäsenvaltiossa jo toimivia yhtiöitä ja yrityksiä sillä edellytyksellä, että kyseisiin lakeihin ei sisälly mitään perusteettomia syrjiviä säädöksiä. liikkeitä, sivuliikkeitä tai 7 järjestelmän sallimaa päästöjen ylärajaa. Juuri tämä yläraja takaa sen, että järjestelmästä on hyötyä ympäristölle. Yksi päästökaupan parhaista puolista on se, että sen ympäristövaikutus on taattu. jäte- asema ympäristöpolitiikassa. Sitä käytetään Lupa-käsitteellä on vakiintunut ja vesialaa sekä ilman pilaantumista koskevissa määräyksissä. erityisesti Ympäristöpoliittisista pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi annettu direktiivi (IPPC-direktiivi)8. Toivottua ympäristövaikutusta ei kuitenkaan voida taata sääntelyvälineillä, koska uusien laitosten – ja siis myös kokonaispäästöjen – määrä voi olla ennakoitua suurempi, vaikka kaikki laitokset noudattaisivatkin parhaita teknisiä standardeja. säädöksistä mainittakoon ympäristön Päästökaupan ansiosta yksittäinen yritys voi ylittää sille määritetyn päästökiintiön, jos se voi osoittaa yrityksen, jonka päästöt alittavat sallitun määrän ja joka on halukas luopumaan jäljellä olevasta kiintiöstään. Yleinen ympäristövaikutus on siis sama eli ikään kuin kummatkin yritykset käyttäisivät kiintiönsä täysimääräisesti; erona on kuitenkin se, että yritykset voivat joustavasti hyödyntää päästökaupan tarjoamia osto- ja myyntimahdollisuuksia ilman, että ympäristölle aiheutuu haittoja. Päästörajojen noudattamisesta aiheutuneet kustannukset ovat kummankin yrityksen jos kaupankäyntimahdollisuutta ei olisi osalta pienemmät kuin ne olisivat, (myyjäyritys saa korvauksen siirtämästään kiintiöstä, ja ostajayrityksen kulut ovat pienemmät kuin ne olisivat siinä tapauksessa, että yritys olisi pyrkinyt täyttämään alkuperäiset velvoitteensa). Avoimet hintatiedot antaisivat myös muille yrityksille mahdollisuuden arvioida päästökauppaan liittyviä liiketoimintamahdollisuuksia ja niistä itselleen mahdollisesti tarjoutuvia etuja. Koska päästökauppa edistää yritysten välistä tekniikoiden kehittymistä. vauhdittaa myös ympäristöä säästävien kilpailua, se Päästökaupan taloudellinen toimivuus perustuu siihen, että ennalta sovittujen ympäristötavoitteiden vähennykset toteutuvat markkinamekanismien vaikutuksesta tavoilla, joilla ne tulevat kaikkein halvimmiksi. saavuttamiseksi välttämättömät päästöjen kiintiöiden siirrettävien Vaikka EU:n laajalti aivan tuntematon Euroopan yhteisössä. ympäristöpolitiikassa, käsite Montrealin pöytäkirjan mukaiset otsonikerrosta heikentävien aineiden kiintiöt9, yhteisen yhteiseen kalastuskiintiöt10 kalastuspolitiikkaan järjestelmiä liittyvät käytetä ei ole sekä ei 8 Neuvoston direktiivi 96/61/EY, annettu 24. 9. 1996, ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi. 9 Asiaa koskeva yhteisön lainsäädäntö: Neuvoston asetukset N:o 594/91, N:o 3952/92 ja N:o 3093/94. Kyseisessä täytäntöönpanolainsäädännössä säädetään yksittäisille yrityksille historiallisen tuotantotason perusteella myönnettävistä tuotanto- ja kulutuskiintiöistä. Oikeuksien siirtäminen kansainvälisellä tasolla niiden voimaantulopäivästä rajoitettiin aluksi 10 prosenttiin, myöhemmin 15 prosenttiin. Nämä rajoitukset on kumottu myöhemmin, ja kaikkia yleisesti noudatettavia kansainvälisiä tuotantorajoituksia on voitu soveltaa rajoituksetta. 10 Neuvoston asetus N:o 3760/92 muodostaa kalastuskiintiöitä koskevan peruslainsäädäntökehyksen. Lisäkehyksen muodostavat muut vuotuiset kansalliset täytäntöönpanoasetukset, esimerkiksi neuvoston asetus N:o 48/99. Valvontajärjestelmästä säädetään neuvoston asetuksessa N:o 2847/93. Kiintiö, tai yhteisössä käytetty käsite "suurin sallittu saalis" jaetaan jäsenvaltioiden kesken yhteisön saadessa siitä joissakin tapauksissa määräosuuden. Jäsenvaltioihin rekisteröidyille kalastusaluksille myönnettävistä kiintiöistä ei säädetä yhteisön lainsäädännössä, joten niitä koskevat päätökset tehdään jäsenvaltioissa. Jäsenvaltiot voivat siirtää kiintiöitä toisilleen, vaikka siirtoon liittyykin joitakin rajoituksia. 8 maatalouspolitiikan mukaiset maitokiintiöt11 ovat kaikki käytännön esimerkkejä oikeuksista, joita on mahdollista siirtää jossain määrin. Päästökaupan hyvät puolet toteutuvat käytännössä kuitenkin ainoastaan silloin, kun joka ei kuitenkaan niihin liittyy tehokas seuranta- ja täytäntöönpanojärjestelmä, maksa liikaa. Tehokas seuranta parantaa myös saastumisastetta koskevien tietojen laatua. Jotta käytäntö olisi yhtenäinen Kioton pöytäkirjassa määritetyn päästökaupan kanssa, EY:ssä sallitut hiilidioksidiekvivalenttitonneina. päästökiintiöt ilmoitettava myös olisi 4. EUROOPAN YHTEISÖ, PÄÄSTÖKAUPPA JA KIOTON PÖYTÄKIRJA 4. 1. EU ja rasitteiden jakamista koskeva sopimus Kioton pöytäkirjan 4 artiklan mukaan EU voi jakaa vähentämistavoitteensa jäsenvaltioiden kesken, kunhan kokonaistulos vastaa Euroopan unionin kahdeksan prosentin vähentämistavoitetta. Tavoitteen jakamisesta päästiin kesäkuussa 1998 poliittiseen sopimukseen, jota kutsutaan nimellä rasitteiden jakamista ("burden sharing") koskeva sopimus12. Kun Euroopan yhteisö ja sen jäsenvaltiot ratifioivat tavoitteet pöytäkirjan, ilmastonmuutosta koskevan sopimuksen sihteeristölle. Rasitteiden jakamista koskeva sopimus ei kuitenkaan rajoita Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden mahdollisuutta käyttää Kioton pöytäkirjan joustomekanismeja. uudelleenjaetut ilmoitettava virallisesti niiden on 4. 2. Yhteisön päästökauppajärjestelmä koskee myös yrityksiä Ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen ja Kioton pöytäkirjan sopimuspuolet ovat Euroopan yhteisöä lukuun ottamatta täysivaltaisten valtioiden hallituksia. Yritysten toimia säännellään kansallisella tasolla ja EU:ssa toimivien yritysten osalta myös yhteisön tasolla. Yritysten toimet kuuluvat sen sopimuspuolen vastuualueeseen, jonka alueella päästölähde sijaitsee13. siis sopimuspuolia Vaikka Kioton pöytäkirjassa määrätään sopimuspuolten välisestä kansainvälisestä ei kuitenkaan velvoiteta osallistumaan tähän päästökaupasta, kauppaan. Pöytäkirjan 17 artiklassa, jossa viitataan päästökauppaan, ei käsitellä suoraan tuotantoyksikköjen osuutta14 siihen. Yksiköiden osuus päästökaupassa saattaa olla ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen sopimuspuolten tulevan kuudennen konferenssin erityisaihe. 11 Neuvoston asetukset N:o 856/84 ja 3950/92 sekä komission asetus N:o 536/93 muodostavat maitokiintiöitä koskevan lainsäädäntökehyksen keskeisen osan. Agenda 2000:n yhteydessä annetaan neuvoston asetuksen N:o 3950/92 korvaava uusi asetus. Jäsenvaltioille myönnettävät kiintiöt perustuvat pitkän aikavälin tuotantolukuihin. Jäsenvaltiot jakavat kansalliset kiintiönsä edelleen yksittäisille tuottajille. Kiintiöitä ei voida siirtää jäsenvaltioiden rajojen yli. Myytävän maidon ja muiden myytävien maitotuotteiden seurannasta ja raportoinnista säädetään yhteisön tasolla. Niille jäsenvaltioille, jotka ovat ylittäneet kiintiönsä, voidaan määrätä taloudellisia seuraamuksia. 12 Asiaankuuluvat jäsenvaltiokohtaiset prosenttiluvut esitetään 19. 5. 1999 annetun lopullisen asiakirjan KOM (1999) 230 liitteessä 1. 13 Kaikki yhteisön tasolla järjestettävä päästökauppa olisi (Kioton pöytäkirjan erillisen, liitteessä B mainitun; sopimuspuolen) Euroopan yhteisön sisäistä kauppaa, eikä se sen vuoksi olisi Kioton pöytäkirjan 17 artiklassa tarkoitettua kansainvälistä päästökauppaa. 14 Tämä eroaa yhteistoteutushankkeita sekä puhtaan kehityksen järjestelmää käsittelevistä 6 ja 12 artiklasta, joissa yksiköiden osallistuminen nimenomaan mainitaan. 9 sitoumukset toteuttaa Kioton Komission mielestä yritysten osallistuminen päästökauppaan15 tarjoaa ainutlaatuisen kustannustehokkaasti. Tässä mahdollisuuden yhteydessä on syytä huomata, että osapuolet voivat jo Kioton pöytäkirjan nojalla hyväksyä vastavuoroisesti yritysten toisilleen myymiä kiintiöitä ja sisällyttää ne omiin järjestelmiinsä mukauttamalle ne kullekin sopimuspuolelle määrättyihin jäsenvaltion järjestelmä voidaan liittää EU:hun osuuksiin. Tällöin yhteisön tai kuulumattomien pöytäkirjan noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia voidaan alentaa edelleen. järjestelmiin16. Näin Kioton sopimuspuolten 4. 3. Tekemällä oppimiseen perustava lähestymistapa vuoteen Komissio totesi kesäkuussa 1998, että yhteisö voisi perustaa oman sisäisen kauppajärjestelmänsä "tekemällä oppimiseen" perustuvaa lähestymistapaa yhteisö valmistautuisi Kioton pöytäkirjan mukaisesti päästökauppaan. Lähestymistavan ansiosta yhteisön toimijat saisivat välineestä käytännön kokemusta ja jopa etumatkaa muihin osapuoliin nähden. 2005 mennessä17. Hyödyntämällä kansainväliseen käynnistyvään vuonna 2008 Vuoden 2008 jälkeen kansalliset järjestelmät voivat olla edelleen käytössä, mutta niiden olisi sovittava yhteen kuusi kasvihuonekaasua ja hiilidioksidinielut kattavan Kioton pöytäkirjan mukaisen kansainvälisen päästökauppajärjestelmän kanssa. Tämän vuoksi on hyvin tärkeää suunnitella kansalliset päästökauppajärjestelmät alusta pitäen sellaisiksi, että eri maantieteelliset alueet, talouselämän alat ja kaasut voidaan ottaa niiden soveltamisalan piiriin asteittain. Päästökauppa itsessään ei vähennä päästöjä. Se kannustaa ainoastaan etsimään keinoja, joilla tietyn suuruiset päästövähennykset voitaisiin saavuttaa edullisimmin. Mitä laajempi kauppajärjestelmä on, sitä enemmän sen tavoitteiden noudattamisesta yksittäisille yrityksille aiheutuvat kustannukset voivat vaihdella ja sitä enemmän on myös mahdollisuuksia kokonaiskustannusten alentamiseen. Nämä seikat puoltavat jäsenvaltioiden välisen, kaikki kuusi kasvihuonekaasua ja niiden nielut sekä myöskin kaikki päästölähteet kattavan kauppajärjestelmän luomista. On kuitenkin olemassa joukko vankkoja tieteellisiä ja käytännöllisiä perusteita, joiden vuoksi yhteisö ei ehkä ole tässä vaiheessa halukas perustamaan kattavaa järjestelmää. Fluorattujen kaasujen paljon päästöihin epävarmuustekijöitä. Kiintiöiden myöntämiseen, ja toimenpiteisiin, joilla varmistetaan pienten liikkuvien päästölähteiden, kuten autojen, vaatimustenmukaisuus, liittyy mutkikkaita teknisiä ja hallinnollisia kysymyksiä. liittyy seurantaan hiilidioksidinielujen sitomisprosessiin päästöjen ja 15 Tässä käytetään termiä "yritykset", mutta päästökauppa voidaan ulottaa yksittäisiin päästökohteisiin (tai joita yksittäisellä yrityksellä saattaa olla useampia. Yksittäisistä päästökohteista tai "-lähteisiin"), -lähteistä peräisin olevat päästöt sisällytetään sen jäsenvaltion kasvihuonekaasupäästöihin, jonka alueella kohde sijaitsee, samoin kuin Euroopan yhteisön päästöihin. Kioton pöytäkirjassa termiä "oikeushenkilöt" käytetään yhteisesti toteutettavien toimien yhteydessä, termiä "julkiset ja/tai yksityiset yksiköt" puolestaan puhtaan kehityksen järjestelmän yhteydessä. Tällaisia yksikköjä voivat olla yritykset, muut asiankuuluvan lainsäädäännön mukaiset valtiosta riippumattomat järjestöt sekä julkisyhteisöt, esimerkiksi kunnalliset viranomaiset. 16 Kun otetaan huomioon eri osapuolten omissa kauppajärjestelmissä sovellettavien lupahintojen väliset erot, kahden järjestelmän yhdistämistä voidaan verrata kahden astian odotettavissa olevat yhdistämiseen: kummankin astian veden pinta (tässä: luvan hinta) asettuu yhtä korkealla. 17 Asiakirja KOM (1998) 353 lopullinen, annettu 3. 6. 1998, "Ilmastonmuutos – Euroopan unionin strategia Kioton ympäristökokouksen jälkeisiä toimenpiteitä varten". 10 Jos yhteisö siis haluaa päästökauppaa kehittäessään noudattaa varovaista pienten askelten politiikkaa, sen toiminnan on alusta pitäen kohdistuttava hiilidioksidin suuriin ja kiinteisiin yksittäislähteisiin, joissa järjestelmän seuranta ja valvonta on toteuttaa. Hiilidioksidipäästöjen (CO2) osuus on noin 80 prosenttia18 helpompi yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen määrästä. Vastaavanlaisia lähestymistapoja on sovellettu sekä joissakin jäsenvaltioissa että yksityisellä sektorilla. Esimerkiksi Tanskan parlamentti on jo hyväksynyt säädöksen maan suurimpia sähköntuottajia koskevasta rajoitetusta hiilidioksidikiintiöiden kauppajärjestelmästä, joka otetaan käyttöön ensi vuoden kuluessa19. Useat muut jäsenvaltiot harkitsevat vakavasti oman kansallisen päästöjärjestelmän käyttöönottoa ennen vuotta 2008. Yksittäiset yritykset sekä alakohtaiset ja jopa monialaiset tällaisten yhteenliittymät ovat järjestelmien käyttöönottoa. Komissio pitää tätä aloitteellisuutta ja sen mukanaan tuomaa ymmärryksen syvenemistä tervetulleena. joitakin järjestelmiä tai harkitsevat jo kehittäneet 5. EUROOPAN YHTEISÖN ROOLI 5. 1. EU: päästökauppajärjestelmän taloudelliset perusteet Kuten edellä todettiin, päästökaupasta mahdollisesti saatavat säästöt kasvavat kyseisen järjestelmän soveltamisalueen laajenemisen myötä. Arvioinnit osoittavat, että yhteisön laajuisella energiantuottajien ja energiaintensiivisen teollisuuden välisellä päästökauppajärjestelmällä Kioton pöytäkirjan sitoumusten noudattamisesta aiheutuvia verrattuna alentaa jäsenvaltioiden yksittäisiin järjestelmiin, joiden puitteissa rajat ylittävä kaupankäynti ei ole mahdollista. Ensiksi mainitussa tapauksessa kustannussäästö on arviolta 1,7 miljardia euroa vuodessa. Kustannusten pienetessä yhteisö myös pystyy paremmin täyttämään kansainväliset velvoitteensa. viidenneksellä kustannuksia voidaan lähes Yhteisön laajuisessa päästökauppajärjestelmässä sen piirissä toimivien yritysten myymille ja ostamille päästökiintiöille muodostuisi yksi yhteinen hinta. Tämä takaisi kaikille tasapuoliset riippumatta siitä, missä jäsenvaltiossa yritys sijaitsee. Jos jäsenvaltioissa sen sijaan olisi toisistaan erillään olevat kansalliset päästökauppajärjestelmät, niihin kuhunkin vakiintuisi myös oma hintansa. toimintaedellytykset Kasvihuonekaasujen päästökaupasta ei kuitenkaan ole vielä saatavissa todellisia tämän vihreän kirjan pohdinnat perustuvat ainoastaan hintatietoja. Sen vuoksi hiilidioksidi- arvioihin. kokeellisiin huomattavasti: vaihtelevat Arviot 18 Euroopan ympäristökeskuksen tekninen raportti N:o 19 – toukokuu 1999: "Annual European Community Greenhouse Gas Inventory 1990–1996". 19 Tanskan päästökauppajärjestelmästä säädetään 2. kesäkuuta 1999 annetussa laissa sähköntuotannon kiintiöistä. Järjestelmää on tarkoitus soveltaa 31. 12. 2003 asti. Sen alkamispäivämäärä ei ole vielä varmistunut. Järjestelmä kattaa noin 15 suurimman sähköntuottajan hiilidioksidipäästöt. Oikeuksia on myönnetty tarkasteluaikavälillä) että teknisin korvauksetta sekä historiallisin perustein (tosiasialliset päästöt perustein (jotka suosivat energiatehokasta tuotantoa). Jos tuottaja ylittää sallitun vuotuisen päästötason, jokaiselta ylimääräiseltä hiilidioksipäästötonnilta peritään 40 DKK:n suuruinen sakko. Komissio tutkii parhaillaan, onko järjestelmä valtiontukea koskevien määräysten mukainen. 11 ekvivalenttitonnin hinnaksi teollistuneiden maiden välisessä kaupassa on arvioitu 5– 58 euroa20. Yksityiskohtaisempi taloudellinen tarkastelu esitetään liitteessä 1. 5. 2. Sisämarkkinoiden suojelu Vaikka yhteisön päästökauppajärjestelmän kehittäminen edistää merkittävällä tavalla ympäristön suojelua rajoittamalla päästöjä, sen yhteydessä on kuitenkin vältettävä luomasta sisämarkkinoiden toimintaa vahingoittavia kaupan esteitä ja kilpailun vääristymiä tai rajoittamasta oikeutta perustaa yrityksiä. Päästökauppajärjestelmä tämän vuoksi sisällytettävä osaksi Kioton sitoumusten täytäntöönpanoon olisi ja liittyvien yhteensovitettujen politiikkojen ja toimenpiteiden muodostamaa yhtenäistä kehystä. noudattavan Lisäksi kehittämällä päästökauppajärjestelmän osaltaan auttaa välttämään mahdollisia ristiriitaisuuksia monenvälisten sopimusten kanssa. kasvihuonekaasupäästöjen sääntöjä yhteisö sisämarkkinoille rajoittamiseen rehellisen pyrkivien yhteisten kilpailun yhteisön toimintaa harjoittavia Elinkeinoelämän on voitava olla varma siitä, että toisiinsa verrattavissa olevia yrityksiä kohdellaan tasapuolisesti kaikissa jäsenvaltioissa. Yhtä tärkeää on se, että samanlaista tavoin eri jäsenvaltioissa. On myös toivottavaa, että yrityksiä koko yhteisön alueella koskevat säännöt ovat mahdollisimman yksinkertaiset. Yksinkertaiset säännöt helpottavat toimivan ja tehokkaan hallintokulttuurin luomista sekä päästökauppajärjestelmän täytäntöönpanoa. Pyrittäessä tasapuoliseen kohteluun ja yksinkertaisiin sääntöihin on kuitenkin pidettävä mielessä myös jäsenvaltioiden halu säilyttää mahdollisimman itsenäinen päätöksenteko-oikeus. yrityksiä kohdellaan samalla Jäsenvaltioiden täysin itsenäinen päätöksenteko johtaisi siihen, että kunkin valtion päästökauppajärjestelmää olisi arvioitava erikseen. Käytäntö tuskin olisi yritysten kannalta kovinkaan avoin tai yksinkertainen. Joidenkin saman toimialan yritysten olisi noudatettava kansallista kauppajärjestelmää ja toisten taas ei, ja järjestelmän piiriin kuuluvat alat saattaisivat vaihdella maittain. Myös yksittäiset säännöt ja menettelyt olisivat eri puolilla yhteisöä. Tällainen markkinoiden eriytyminen ei olisi välttämättä sisämarkkinoiden tavoitteiden mukaista, vaikka erot poliittisissa lähestymistavoissa saattaisivat olla perusteltuja erilaisten kansallisten tärkeysnäkökohtien vuoksi. todennäköisesti erilaisia 5. 3. Yhteisön ja jäsenvaltioiden tehtävien määrittely voidaan on ainoastaan Käsitteellisesti Euroopan unionin päästökauppajärjestelmä toteuttaa lukuisilla eri tasoilla. Yhtenä tasona voi olla jäsenvaltiojohtoinen järjestelmä, jossa yhteisön yhteisön tehtävänä lainsäädännön kansainvälisten varmistamiseksi sitoumusten täyttämisen turvaamiseksi. Asteikon toisessa päässä voisi olla jossa kaikki olennaisia osa-alueita yhtenäinen yhteisön laajuinen järjestelmä, koskevat suunnitelmat ja määräykset hyväksytään yhteisön tasolla. Jäsenvaltioiden olisi pantava järjestelmä täytäntöön yhdenmukaisesti ja niiden oma päätäntävalta olisi rajoitettu. kansallisia ja noudattamisen järjestelmiä yhteisön valvoa 20 Niin sanotut "liitteen B" maat on lueteltu Kioton pöytäkirjan liitteessä B. 12 Kompromissiratkaisu olisi sellainen yhteisön järjestelmä, jossa jäsenvaltioilla olisi jonkinasteinen mahdollisuus päättää osallistumisestaan ja osallistumisen laajuudesta. Niille keskeisistä voitaisiin täytäntöönpanosäännöistä. antaa myös mahdollisuus joistakin päättää Tässä yhteydessä on otettava huomioon seuraavat seikat: • Miten varmistetaan se, että eri jäsenvaltioissa toimivat samanlaista toimintaa harjoittavat yritykset velvoitetaan samanlaisiin ponnisteluihin riippumatta siitä, ovatko ne mukana päästökauppajärjestelmässä vai kuuluvatko ne muiden politiikkojen tai toimenpiteiden piiriin, ja ehkäistään siten kilpailun vääristyminen sisämarkkinoilla? • Kuinka päästökiintiöt jaetaan niin, että ei aiheuteta epäsuoraa syrjintää ja vääristetään kilpailua mahdollisimman vähän? • Miten varmistetaan se, että järjestelmässä otetaan mahdollisimman tarkoin huomioon voimassa oleva ympäristölainsäädäntö? • Miten turvataan seurannan, raportoinnin, tarkastustoimien ja täytäntöönpanon tehokkuus? • Miten varmistetaan se, että järjestelmä on Kioton pöytäkirjan kansainvälistä päästökauppaa koskevien määräysten mukainen? Tässä ei ole tarkoitus kyseenalaistaa yhteisön roolia sisämarkkinoiden toiminnan turvaajana ja yhteisön tekemien kansainvälisten sitoumusten toteuttajana. Yhteisön roolia koskevissa pohdinnoissa olisi pikemminkin paneuduttava siihen, miten tuon roolin olisi toteuduttava käytännössä. 6. EY:N TOIMINTATAPAVAIHTOEHDOT PÄÄSTÖKAUPPAJÄRJESTELMÄN SOVELTAMISALAAN LIITTYVÄT Suuri haaste on itse päästökauppajärjestelmän käynnistäminen sekä päättäminen siitä, mitkä alat ja päästölähteet järjestelmän olisi alunperin katettava. 6. 1. Järjestelmään sisällytettävät alat Päätettäessä aloista, jotka olisi sisällytettävä järjestelmän piiriin, on tarkasteltava joitakin keskeisiä perusteita, kuten ympäristötehokkuutta, taloudellista tehokkuutta, mahdollisia kilpailuvaikutuksia, hallinnollista toteutettavuutta sekä mahdollisesti jo käytössä olevia vaihtoehtoisia menettelyjä ja toimenpiteitä. Nämä vaatimukset voidaan täyttää olennaisilta osiltaan, kun ensiksi valitaan ainoastaan muutama sellainen toimiala ja päästölähde, jolla on merkittävä vaikutus kokonaispäästömäärään. ja ympäristön Suurista vähentämisen yhtenäistämisestä22 annetut direktiivit näyttävät tarjoavan hyödyllisen pilaantumisen ehkäisemisen polttolaitoksista21 ja 21 Direktiivi 88/609/ETY, 24. 11. 1988, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 94/66/ETY, 15. 12. 1994. 13 lähtökohdan kauppajärjestelmän piiriin kuuluvien alojen määrittelemiseksi. Nämä direktiivit eivät kata kaikkia aloja eivätkä ne myöskään koske monia pieniä päästölähteitä, jotka kuuluvat näiden direktiivien kattamien alojen piiriin. Joidenkin alojen ja järjestelmään kuuluvien alojen pienten päästölähteiden kauppajärjestelmän aiheutuvia kilpailun vääristymiä voidaan rajoittaa ulkopuolelle varmistamalla, edellytetään päästökauppajärjestelmään kuulumattomilta aloilta ja lähteiltä. jättämisestä että toimenpiteitä politiikkoja vastaavia ja Lähes kaikki Taulukko 1 osoittaa, että vain muutamat alat tuottavat noin 45 prosenttia EU:n hiilidioksidipäästöistä23. sekä öljynjalostusteollisuuden, epäorgaanisen kemianteollisuuden ja selluteollisuuden laitokset ovat merkittäviä pistekuormituslähteitä ja ovat sitä vastaisuudessakin. Sementtitehtaita EU:ssa on vähän, joten kaikki tehdaslaitokset voidaan sisällyttää järjestelmään. Lämmön- ja energiantuotannon aloilla toimivista laitoksista järjestelmään on todennäköisesti laitokset, joiden lämpöteho on yli 50 MWh24. järkevää sisällyttää kaikki terästeollisuuden todennäköisesti rauta- ja Taulukko 1: Päästökauppajärjestelmään mahdollisesti sisällytettäviä aloja Ala Sähkön- ja lämmöntuotanto Rauta- ja terästeollisuus Öljynjalostusteollisuus Kemianteollisuus Lasi-, keramiikka- (sementtiteollisuus mukaan lukien) ja rakennustarviketeollisuus Paperi- ja painoteollisuus (selluteollisuus mukaan lukien) Yhteensä Lähde: EUROSTAT 1997. 15 EU:n jäsenvaltion CO2 -päästöt25 29,9 % 5,4 % 3,6 % 2,5 % 2,7 % 1,0 % 45,1 % Suuria polttolaitoksia ja ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämistä koskevat direktiivit kattavat myös joidenkin sellaisten alojen päästölähteitä, jotka eivät sisälly edellä olevaan taulukkoon. Koska päästökaupasta 22 Neuvoston direktiivi 96/61/EY, annettu 24. 9. 1996, ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi, ja erityisesti sen liite I. 23 Arvio on peräisin tutkimuksesta "Design of a practical approach to greenhouse gas emissions trading combined with policies and measures in the EC", Center for Clean Air Policy, Washington DC, (saatavilla pian Internetissä osoitteessa: http://www. ccap. org). Tämä tutkimus toteutettiin osana erikoistuneen FIELD-säätiön kansainväliseen (Foundation toteutettua tutkimussopimusta "Designing Options Implementing an Emissions Trading Regime for Greenhouse Gases in the EC": http://www. field. org. uk/papers/papers. htm. International Environmental Law and Development) ympäristölainsäädäntöön kehitysyhteistyöhön johdolla 24 Radunsky & Ritter (1996) CORINAIR 1990 Summary Report 3: Large Point Sources, teemaraportti 20/96, for for ja Euroopan ympäristökeskus, 1996. 25 Vuoden 1997 energiankulutuksen mukaan. 14 saatava taloudellinen hyöty aiheutuu siitä, että päästökauppajärjestelmän piiriin toisistaan, kuuluvien yritysten päästöjen vähentämiskustannukset mahdollisimman laajan ja monialaisen järjestelmän luominen saattaisi olla paikallaan. On todettava, että päästökaupalla on todennäköisesti erityistä merkitystä aloilla, joilla päästöjen vähentämisestä aiheutuvat keskimääräiset kustannukset ovat korkeat. poikkeavat ja pienten suurten pistekuormituslähteiden Keskeistä sekä päästökauppajärjestelmän piiriin kuuluvien ja siihen kuulumattomien päästölähteiden että kaupan piiriin välisessä kilpailun vääristymien ehkäisemisessä on se, kuulumattomiin ja politiikkoja toimenpiteitä liittyä ja vapaaehtoisesti järjestelmän piiriin. kuormituslähteisiin näiden kohdistetaan alojen yrityksille mahdollisuus välisessä tarjotaan tiukkoja 6. 2. Millainen vaihtelevuustaso on mahdollinen yhteisössä? Tärkeimpiä kysymyksiä Euroopan yhteisön sisäisen päästökauppajärjestelmän suunnittelussa on se, olisiko siihen sisällytettävä EU:n jokaisessa jäsenvaltiossa samat alat. 6. 2. 1. Yhteinen yhteisön laajuinen järjestelmä Päästökauppajärjestelmä, jonka soveltamisaloista on sovittu yhteisön tasolla, tarjoaisi yhdenvertaiset kilpailumahdollisuudet siihen osallistuville jäsenvaltioille. Siinä myös yhdistyisivät yritysten kannalta parhaalla mahdollisella tavalla avoimuus ja oikeusvarmuus. Lisäksi tämä vaihtoehto mahdollistaisi mittavat säästöt sen ansioista, että eri yritysten väliset päästöjen vähennyskustannusten erot olisivat suurempia. Yhteisön tasolla olisi päätettävä selkeästi, mitkä alat kuuluvat kauppajärjestelmän piiriin. 6. 2. 2. Koordinoitu yhteisön laajuinen järjestelmä Tähän mennessä jäsenvaltioiden kiinnostus päästökauppavälineen luomiseen on ollut Joissakin jäsenvaltioissa ollaan vasta käynnistämässä poliittista vaihtelevaa. joissakin toisissa taas on edetty pitkälle konkreettisten keskustelua asiasta, suunnitelmien laatimisessa. On mahdollista, etteivät kaikki jäsenvaltiot ole valmiita liittymään yhteisön järjestelmään yhtä aikaa. tämän vuoksi olla keskeistä se, miten yhteisön Käytävässä keskustelussa voisi järjestelmään ennen vuotta 2008 osallistuvien jäsenvaltioiden järjestelmät saadaan aikaa myöten sovitettua parhaalla mahdollisella tavalla yhteen. Tähän voisi ajatella kahta vaihtoehtoista asteittainen järjestelmään liittyminen tai osittainen sen ulkopuolelle jättäytyminen. toimintatapaa: Asteittainen liittyminen jäsenvaltiot Ensimmäinen vaihtoehto koskisi yhteistä järjestelmää, sopisivat aluksi yhdessä, mutta johon ne voisivat halutessaan liittyä vähitellen. Malli voisi ja jäsenvaltioiden toimialat voisivat liittyä sen kautta yhteiseen järjestelmään asteittain. toimia siirtymävaiheena kohti yhteistä yhteisön laajuista järjestelmää, josta kaikki Koordinoidussakin järjestelmässä on kuitenkin ensiarvoisen tärkeää varmistaa se, jäsenvaltioihin että toimintaedellytykset muihin tasapuoliset yrityksillä on 15 sijoittautuneisiin yrityksiin nähden. Tämän vuoksi asteittaisen toteutusstrategian ja niiden hallinta olisi keskeiset osa-alueet olisi yhteensovitettava huolellisesti erittäin monimutkaista. Tällöin valvottava yhteisön jäsenvaltioiden toimia aktiivisesti. Sen olisi myös arvioitava jatkuvasti, miten järjestelmä vaikuttaa samanlaista toimintaa eri jäsenvaltioissa harjoittavien yritysten väliseen kilpailuun. sisällyttää soveltamaansa järjestelmään eri aloja ja eri päästöjä, erilaisia yhdistelmiä saattaisi syntyä niin paljon, että yhtenäisyyttä ja avoimuutta ei enää pystytä takaamaan. jäsenvaltiot haluaisivat todennäköisesti Jos eri olisi Osittainen ulkopuolelle jättäytyminen Voisi olla myös mahdollista jättäytyä osittain sellaisen järjestelmän ulkopuolelle, jossa kaikista päästökauppajärjestelmän piiriin periaatteessa kuuluvista aloista päätetään yhteisön tasolla. tästä sopimuksesta rajoitetuksi ajaksi joko tiettyjen alojen osalta tai kokonaisuudessaan. Tässä mallissa mahdollisia yhdistelmiä pitäisi syntyä edellistä vähemmän. Sen etuja olisi asteittaisen liittymisen mallia suurempi yksinkertaisuus ja avoimuus. Jäsenvaltio voisi kuitenkin sanoutua irti ulkopuolelle Järjestelmään liittymisen tai sen ulkopuolelle jättäytymisen edellytyksenä olisi, että ja järjestelmän toimenpiteisiin sisältyvien päästövähennystavoitteiden edellyttämät taloudelliset panokset ovat vähintäänkin yhtä suuret kuin varsinaisessa järjestelmässä edellytetyt panokset. koskeviin muihin politiikkoihin jääviä aloja 6. 2. 3. EU:n laajentuminen Tärkeä kysymys on myös järjestelmän asteittainen laajentaminen maantieteellisesti, sillä aivan lähitulevaisuudessa Euroopan unioniin odotetaan liittyvän uusia jäsenvaltioita. Kehitettävän järjestelmän on sen vuoksi oltava myöhemminkin mukautettavissa ja laajennettavissa. Kioton pöytäkirjan 4 artiklan mukaan rasitteiden ensimmäisen jakamista velvoitekauden ajan (2008–2012) EU:n laajentumisesta huolimatta. Kansallisten järjestelmien keskinäistä tunnustamista koskevan järjestelmän avulla EU:n uudet jäsenvaltiot voidaan kuitenkin ottaa mukaan yhteisön järjestelmään. Vuonna 2012 jäsenvaltiot voitaisiin alkavan mahdollisen toisen velvoitekauden kuluessa uudet sisällyttää niin sanottuun "yhteisön kuplaan". säilyy muuttumattoman koskeva EU:n sopimus Lisäksi yhteisön järjestelmän kehittämisessä olisi otettava huomioon sellaisten Euroopan talousalueeseen kuuluvien EU:n ulkopuolisten maiden erityisasema, joilla saattaa olla omat päästökauppajärjestelmänsä tai jotka saattavat toivoa pääsevänsä mukaan yhteisön järjestelmään. Tällöinkin rasitteiden jakamiseen liittyvä sopimus koskisi edelleen 15:ttä EU:n jäsenvaltioita; samalla voitaisiin kuitenkin tarkastella mahdollisuuksia liittää uusia jäseniä yhteisön järjestelmään tai laajentaa kyseistä järjestelmää vastavuoroisen tunnustamisen avulla. 6. 3. Kysymyksiä 1. kysymys: Mitkä alat olisi sisällytettävä yhteisön päästökauppajärjestelmään? Tarjoavatko suuria polttolaitoksia (LCP) ja ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämistä (IPPC) koskevat direktiivit hyödyllisen lähtökohdan yhteisön päästökauppajärjestelmän alakohtaisen kattavuuden määrittelyyn? 16 2. kysymys: Olisiko Euroopan yhteisössä oltava tiettyjen alojen osalta käytössä yhteinen päästökiintiöiden kauppajärjestelmä, kun tavoitteena yritysten välisen rehellisen kilpailun sekä mahdollisimman suuren avoimuuden ja oikeusvarmuuden turvaaminen. 3. kysymys: Olisivatko koordinoitujen järjestelmien, kuten asteittaisen liittymisen tai osittaisen joustomekanismit sopusoinnussa sisämarkkinoita koskevien vaatimusten kanssa, vai kumoaisiko niihin liittyvä monimutkaisuus niistä saatavat edut? jättäytymisen, myötä ulkopuolelle tarjoutuvat 4. kysymys: Voivatko yksittäiset jäsenvaltiot sisällyttää kansalliseen järjestelmään useampia aloja kuin yhteisön järjestelmän mahdollisesti kattamat alat? 7. PÄÄSTÖKIINTIÖIDEN ALUSTAVAAN JAKAMISEEN LIITTYVÄT TOIMINTATAPA- VAIHTOEHDOT Päästökiintiöt on jaettava ennen kuin niillä voidaan käydä kauppaa. Päästökiintiöiden alustavaan jakamiseen liittyvät toimintatapavaihtoehdot koskevat kolmea tasoa: päästökaupan piirissä tai sen ulkopuolella olevia talouselämän osa- alueita, kaupan kohteena olevia aloja sekä yrityksiä. Näihin kaikkiin liittyy yhteisön ulottuvuus, mutta sen asema täytyy turvata eri keinoin. 7. 1. Päästökiintiöiden jakaminen päästökaupan piiriin kuuluvien alojen kesken yhteisössä ja jäsenvaltioissa rasitteet Keskeisimpiä tehtäviä on jakaa päästöjen rajoittamisesta aiheutuvat tasapuolisesti päästökaupan piiriin sisällytettävien ja sen ulkopuolelle jätettävien toimialojen kesken26. Lähtökohta ei ole se, että jokaisen yrityksen olisi vähennettävä päästöjään kahdeksan prosenttia vuosina 2008–2012 Kioton pöytäkirjassa koko yhteisölle asetetun yleisen päästövähennystavoitteen mukaisesti tai kullekin jäsenvaltiolle rasitteiden jakamista koskevassa sopimuksessa asetetun vastaavan prosenttiluvun verran. On selvästi aloja (esimerkiksi liikenne), joilla kahdeksan prosentin vähennystavoitteen saavuttaminen tulee erittäin kalliiksi. Joillakin muilla aloilla tämän tavoitteen saavuttaminen on suhteellisen edullista. Koko talouden kannalta on edullisempaa, että ne alat, joilla kustannukset ovat alhaisimmat, vähentävät päästöjään eniten. Komission yksiköt ovat käynnistämässä kokeellista tutkimusta eri jäsenvaltioissa eri aloilla toteutettujen vähennysten suhteellisista kustannuksista. Tutkimustulokset saattavat auttaa poliittisia päätöksentekijöitä tunnistamaan edullisimmat ratkaisut päästökiintiöiden jakamiseksi kauppajärjestelmän piiriin kuuluville aloille. Tämän tutkimuksen tuloksia tarkastellaan ja niistä keskustellaan asiaa käsittelevässä EY:n seurantakomiteassa27. 26 Rasitteiden tasapuolinen jakotapa on määritettävä myös kaikissa muissa politiikoissa ja toimenpiteissä. 27 Komitea perustetaan neuvoston päätöksellä 93/389/ETY, tehty 25. 6. 1993, yhteisön CO2-päästöjen ja muiden sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä kasvihuonekaasupäästöjen valvontajärjestelmästä, 1999/296/ETY, tehty 26. 4. 1999. 17 Oman kaupankäyntijärjestelmänsä kehittävän jäsenvaltion on viimeistään vuosien 2008–2012 aikana päätettävä siitä, kuinka monta päästötonnia se sisällyttää päästökauppaan ja kuinka monta päästötonnia se yrittää vähentää muiden politiikkojen ja toimenpiteiden avulla. Samoin myös yhteisön sovittuja aloja ennen vuotta 2008 koskevassa päästökauppajärjestelmässä olisi määritettävä kunkin jäsenvaltion kaupankäyntijärjestelmään sisällytettävät kiintiöt. Vuoden 2008 jälkeen jäsenvaltioiden olisi rasitteiden jakamista koskevan sopimuksen mukaisesti päätettävä siitä, kuinka suuret päästökiintiöt päästökaupan piiriin kuuluville aloille myönnetään kussakin jäsenvaltioissa ja kuinka suuri osuus päästövähennyksistä toteutetaan muiden politiikkojen ja toimenpiteiden avulla. Jäsenvaltiot voivat myöntää alueensa yrityksille päästökiintiöitä tämän avoimen toimintakehyksen rajoissa. 7. 2. Jäsenvaltioiden yrityksille jakamat päästökiintiöt 7. 2. 1. Yleinen lähestymistapa Päästökiintiöiden jakotapa ei muuta päästökaupan ympäristövaikutuksia. Jakoa koskevien neuvottelujen ei voida kuitenkaan olettaa olevan helppoja. Jotkut jäsenvaltiot saattavat erilaisten etunäkökohtien puristuksessa suosia joiden alojen (ja/tai yritysten) tuntea houkutusta jättää jotkin tietyt alat yhteisen tavoitteen ulkopuolelle tai asettaa joidenkin alojen tavoitteet alhaisiksi. Nämä seikat johtaa muissa jäsenvaltioissa toimivien kilpailevien yritysten valituksiin. toimintaa muita enemmän. Ne saattavat esimerkiksi saattavat Yhteisön lainsäädännön mukaan nämä kysymykset saattavat kuulua voimassa olevien valtiontuki- ja sisämarkkinasäännösten piiriin, koska ne koskevat tiettyjä aloja tai yrityksiä suosivaa kilpailua mahdollisesti vääristävää tukea. Komissio on velvollinen noudattamaan perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan rehellisen kilpailun ja vapaan sijoittautumisoikeuden turvaamiseksi sisämarkkinoilla. Komissio voisi käsitellä kyseisiä tapauksia tapauskohtaisesti, kuten se tekee parhaillaan Tanskan päästöoikeuksien kauppajärjestelmän osalta, ja/tai julkaista soveltamansa periaatteet ohjelma-asiakirjana. Tällaisten toimien tarve ja luonne määräytyy kuitenkin suurelta osin tehtyjen valintojen perusteella. Jos yhteisö sopii kunkin jäsenvaltion päästökaupan piiriin kuuluvien alojen päästömääristä, päästökiintiöiden jaon mahdolliset kilpailua vääristävät vaikutukset kohdistuisivat hyvin rajoitetusti yksittäisiin aloihin tai suuntaviivat yrityksiin. Tällöin ympäristöalan valtiontukea koskevat nykyiset riittäisivät sen varmistamiseen, että päästökiintiöiden myöntäminen yrityksille tapahtuu EY:n kilpailulainsäädännön mukaisesti. Jos sen sijaan ei sovita siitä, miten päästömäärät eri jäsenvaltioiden päästökaupan piiriin kuuluvien alojen kesken jaetaan, on luotava yksityiskohtaiset ja tiukat suuntaviivat päästökiintiöiden jakamiseksi yksittäisten alojen ja yritysten kesken ja ja alat yksittäisissä punnittava kukin yksittäinen tapaus huolellisesti. Yritykset jäsenvaltioissa pyrkivät todennäköisesti varmistamaan, että kunkin maan hallitus jakaa päästökiintiöt tasapuolisesti päästökaupan kohteena olevien alojen kesken. 18 7. 2. 2. Avainkysymykset Komission selvitysten tärkeimpiä aiheita sekä tapauskohtaisissa analyyseissa että osana uusia suuntaviivoja ovat ulkomaisessa omistuksessa olevien yritysten mahdolliseen syrjintään liittyvät kysymykset. Jäsenvaltioiden olisi periaatteessa sovellettava samaa päästökiintiöiden myöntämisjärjestelmää kaikkiin alueellaan toimiviin yrityksiin. on kaksi: periaatteessa Komission arvioinnin toinen pääaihe koskee päästökiintiöiden myöntämistapaa. Myöntämistapoja kiintiön myöntäminen vastikkeetta. Jäljempänä viitataan päästökaupassa usein termillä "peritty oikeus"28. Nämä kaksi myöntämistapaa voidaan yhdistää ja kumpikin voidaan toteuttaa monella tavalla. Kuitenkin sen jälkeen, kun kiintiöt on jaettu eri alojen kesken, kiintiöiden myöntämistapa kunkin alan sisällä ei enää muuta ympäristövaikutuksia, jotka määräytyvät kiintiöiden yleisjaon sekä seuranta- ja pakotemenettelyiden tehokkuuden perusteella. huutokauppaaminen ja edistäviin investointeihin sekä Määräajoin tapahtuva huutokauppaaminen on teknisesti suotavampi vaihtoehto, koska se antaa kaikille yrityksille tasapuoliset ja oikeudenmukaiset mahdollisuudet hankkia haluamansa päästökiintiön avoimesti. Huutokauppaamisessa noudatetaan "saastuttaja maksaa" -periaatetta. Vaikka yleinen tulovaikutus säilyisikin ennallaan, tulot voidaan käyttää lukuisilla tavoilla esimerkiksi hallitusten näin saamat energiatehokkuutta teknologian kehittämistä edistäviin julkisiin investointeihin muiden kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi. Kun kiintiöt huutokaupataan, ei tarvitse tehdä vaikeita ja poliittisesti arkaluonteisia piiriin kuuluvalle yksittäiselle yritykselle voidaan myöntää kiintiöitä. Edellä mainittuja valtiontukeen ja kilpailuun liittyviä mutkikkaita kysymyksiä ei tällöin juurikaan syntyisi. Lisäksi huutokauppaaminen takaisi uusille tasapuoliset mahdollisuudet liittyä järjestelmään, koska ne pystyisivät ostamaan päästökiintiöitä samoin ehdoin kuin markkinoilla jo toimivat päästöjen aiheuttajat. kauppajärjestelmän tutkimusta yrityksille päätöksiä paljonko kullekin siitä, ja ne että voivat väittää, joutuvat kuitenkin Yritykset maksamaan huutokauppajärjestelmässä etukäteen sellaisesta, mistä ei ole aiemmin maksettu mitään. Peritty oikeus tarkoittaa sitä, että yritys saa rahan arvoisia etuja vastikkeetta. Perusteet päästökiintiöiden vastikkeettomalle myöntämiselle voivat vaihdella. Yksinkertainen historiallinen lähtökohta (esimerkiksi vuoden 1990 päästömäärät, jotka saastuttivat eniten kyseisenä kuten Kioton pöytäkirjassa) suosisi yrityksiä, ajankohtana ja rankaisisi puolestaan niitä, ryhtyneet vähentämään päästöjään. Perittyyn oikeuteen perustuvan järjestelmän kehittyneemmässä muodossa päästökiintiöt jaettaisiin korvauksetta suorituskykyä koskevien vaatimusten ja esikuva-analyysien perusteella (esimerkiksi päästöt hiilidioksidiekvivalenttitonneina tuotettua terästonnia kohti vuodessa). Olipa ilmaisten kiintiöiden jakotapa mikä tahansa, sitä ei tulisi välttämättä mieltää helpoksi vaihtoehdoksi. jotka olivat tapa vai annettava Nyt on pohdittava, olisiko yhteisön valittava jompikumpi jäsenvaltioiden itse päättää, kumpaa ne haluavat käyttää. Sellaisessa jäsenvaltiossa 28 Tarkasti ottaen termillä "peritty oikeus" ei tarkoitetaan niinkään realisoitavan omaisuuden jakamista korvauksetta, vaan pikemminkin oikeutta jonkin tekemiseen, esimerkiksi äänestämiseen. Tämä oikeus voidaan siirtää jälkeläisille, tai oikeushenkilö voi pidättää sen itsellään sen voimassaoloaikana; sitä ei kuitenkaan voida siirtää ennalta määriteltyjen rajojen ulkopuolelle. 19 toimiva yritys, jossa päästökiintiöt on ostettava huutokaupalla, saattaa tuntea olevansa heikommassa asemassa kuin sellaisessa jäsenvaltiossa toimiva kilpaileva yritys, jossa kiintiöt saadaan ilmaisena perintönä. Yritykset saattavat pitää myös eri jäsenvaltioiden erilaisia perittyjen oikeuksien myöntämiskäytäntöjä kilpailijoitaan suosivina, mistä saattaisi aiheutua kilpailun vääristymiä Vaikka yritykset mahdollisesti tuntisivatkin joutuvansa kilpailijoitaan huonompaan asemaan, on todettava, ettei yhteisön lainsäädäntö estä jäsenvaltioita syrjimästä oman maansa yrityksiä tai alueelleen sijoittuneita yrityksiä paitsi siinä tapauksessa, että ulkomaalaisessa syrjivän jäsenvaltion omistuksessa ulkomaalaisyritysten tai markkinoilleen pääsyn. Jälkimmäisessä tapauksessa tällaista syrjintää tietysti tutkittaisiin valtiontuen kannalta. osoittaa päästölähteitä epätasapuolisesti voidaan olevia estävän uusien 7. 3. Uudet yritykset Uusia markkinoille tulevia yrityksiä on syytä tarkastella lähemmin. Jos niille nimittäin ei ole myönnetty päästökiintiötä alun perin ilmaiseksi, perittyyn oikeuteen perustuvassa järjestelmässä kiintiöiden pitäisi olla kuitenkin vaivattomasti niidenkin jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että kiintiöt ovat saatavilla. Tämän vuoksi tasapuolisesti myös markkinoille ulkomaalaisessa omistuksessa olevien yritysten saatavilla29. Tämä on yksinkertaisinta toteuttaa siten, että jäsenvaltiot myöntävät kiintiöt uusille yrityksille samoin ehdoin kuin jo toimiville yrityksille. tulevien mahdollisesti Ei ole kuitenkaan itsestään selvää, että uusia markkinoille tulijoita kohdellaan perittyyn oikeuteen perustuvassa järjestelmässä aina huonosti. Ympäristön kannalta on samantekevää, lisääntyvätkö päästöt siksi, että jo markkinoilla toimiva yritys kasvattaa tuotantoaan vaiko siksi, että uusi yritys aloittaa tuotannon. Kummassakin tapauksessa päästöt lisääntyvät. Uudet yritykset eivät ole tehneet vanhojen yritysten joten niiden tavoin investointeja ennen päästökauppajärjestelmän käyttöönottoa, rasitteena ei ole hukkainvestointeja (investointeja, jotka on tehty ilman tietoa tulevista poliittisista päätöksistä). Eräs uusien yritysten yhteydessä mainittava seikka on vaihtoehtoiskustannukset. Vaikka jo toimivilla yrityksillä voi olla perittynä oikeutena saatuja päästökiintiöitä, ne eivät voi käyttää niitä vapaasti. Jos yritys käyttää kiintiönsä itse, se luopuu tuloista, jotka se saisi myymällä ne. Niinpä sen olisikin sisällytettävä tämä tulonmenetys tuotantokuluihinsa. Tästä näkökulmasta tarkasteltuna perityt oikeudet eivät välttämättä suo vanhoille yrityksille kilpailuetua uusiin nähden. Vaikka vanhat yritykset ovat saaneet omaisuutta, josta uusien on maksettava, tästä ei seuraa, että ne olisivat parempia tai tehokkaampia tuottajia kuin ennen. Toisaalta uusilla yrityksillä saattaa olla käytettävissään vähemmän pääomaa kuin markkinoilla jo toimivilla yrityksillä, jotka ovat saaneet vastikkeetta realisoitavissa olevaa omaisuutta, ja tässä mielessä edelliset saattavat olla jälkimmäisiä huonommassa asemassa. Lisäksi päästökauppajärjestelmässä, johon kuuluu vain muutama saman alan yritys, saattaa syntyä tilanne, jossa ne voivat käyttää hyväkseen määräävää asemaansa. On 29 Perustamissopimus ei kiellä ainoastaan syrjiviä toimenpiteitä vaan kaikki toimenpiteet, jotka saattavat estää ei- kansallisten taloudellisten toimijoiden toiminnan tai muulla tavoin haitata sitä silloinkin, kun kyseisiä sääntöjä sovelletaan erotuksetta sekä kansallisiin että ei-kansallisessa omistuksessa oleviin yrityksiin. 20 ajateltavissa, että alalla jo toimivat yritykset pitävät päästökiintiöitä tiukasti tuloa. Nämä hallussaan huolenaiheet kuitenkin vähenevät, kun kauppajärjestelmän piiriin otetaan riittävästi yrityksiä. kilpailijoiden markkinoille vaikeuttaakseen uusien 7. 4. Kysymyksiä kysymys: Olisiko 5. kokonaispäästökiintiöistä sovittava yhteisön tasolla? jäsenvaltion kunkin elinkeinoelämälle varattavista 6. kysymys: Olisiko yksittäisille yrityksille myönnettävien kiintiöiden jakotavasta sovittava yhteisön tasolla? Vai ovatko perustamissopimuksen valtiontukea koskevat ja muut määräykset mielestänne riittäviä tasapuolisen kohtelun määräykset turvaamiseksi? 8. MUISTA POLITIIKOISTA JA TOIMENPITEISTÄ SAATAVIIN SYNERGIAETUIHIN LIITTYVÄT TOIMINTATAPAVAIHTOEHDOT syytä selvittää, missä määrin On ja ympäristösopimukset kukin korvaavat uuden päästökauppaa koskevan välineen tai täydentävät sitä. tekniset määräykset, verotus 8. 1. Suhde teknisiin määräyksiin Tekniset määräykset ovat Euroopan unionin ympäristöpolitiikan laajimmin käytetty väline. Vaikka ne ovat osoittautuneet tehokkaiksi ympäristön pilaantumisen vähentämiseen tähtäävien toimien yhteydessä, on keskusteltu paljon siitä, miten voimassa olevan ympäristölainsäädännön kustannustehokkuutta voitaisiin lisätä erityisesti taloudellisten välineiden avulla. Voimassa olevat tekniset määräykset kattavat käytännössä pääosin muut epäpuhtauspäästöt kuin hiilidioksidipäästöt, ja ei näin ollen olisi mitään vaikutusta muita hiilidioksidin päästökaupalla epäpuhtauksia koskeviin teknisiin määräyksiin. Jos päästökauppajärjestelmää ei oteta käyttöön, teknisissä määräyksissä voitaisiin ottaa vaihtoehtoisesti entistä enemmän huomioon kasvihuonekaasuihin ja ilmastonmuutokseen liittyvät näkökohdat. Laitoksista ("pistekuormituslähteistä") peräisin olevia epäpuhtauspäästöjä koskevat säännökset Laitoksia koskevien teknisten säännösten ytimen muodostavat suuria polttolaitoksia (LCP)30 ja ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämistä (IPPC)31 koskevat direktiivit. Tekniset standardit perustuvat niin kutsuttuun "parhaaseen käytettävissä olevaan tekniikkaan". Vaikka IPPC direktiivin kohteena ovat nimenomaan terveydelle ja ympäristölle haitalliset epäpuhtaudet, se kattaa myös kasvihuonekaasupäästöt, jos niitä "voi päästä kyseisestä laitoksesta merkittäviä määriä". Asiantuntijaviranomaiset myöntävät päästölupia muun muassa "prosessissa käytettävien raaka-aineiden (vesi mukaan luettuna) kulutuksen ja ominaisuuksien 30 Direktiivi 88/609/ETY, annettu 24. 11. 1988, sellaisena kuin se muutettuna 15. 12. 1994 annetulla direktiivillä 94/66/ETY. 31Neuvoston direktiivi 96/61/EY, annettu 24. 9. 1996, ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi. 21 tehokkuuden" energiankäytön sekä Päästökauppajärjestelmän käyttöönotto edellyttää sen aseman selkeyttämistä IPPC-direktiiviin sisältyvien standardeihin ja menettelyihin nähden. Lupien siirto ei ole tällä hetkellä mahdollista IPPC-direktiivin käyttöön otettavassa päästökauppajärjestelmässä asiaankuuluvat kasvihuonekaasut kattavista luvista olisi tehtävä myyntikelpoisia. nojalla, mutta direktiivin perusteella. yhteydessä olevista Toinen vaihtoehto on pitää päästökauppa täydellisesti erillään edellä mainituista kuin teknisistä määräyksistä. Muita voimassa epäpuhtauksia kasvihuonekaasuja käytössä. koskevat edelleen Kasvihuonekaasuja koskevat toimisivat niihin sovellettavina vähimmäisvaatimuksina. Lisäksi parhaita käytettävissä olevia tekniikoita voitaisiin hyödyntää kiintiöiden alustavassa jakamisessa erityisesti silloin, kun sovelletaan perittyjen oikeuksien periaatetta. Eri alojen parhaita käytettävissä olevia tekniikoita koskeva tieto muodostaisi yhdessä esikuva-analyysien ja historiallisia päästötietoja koskevan aineiston kanssa tarvittavan teknisen vertailulähtökohdan. tekniset tekniset standardit standardit olisivat Tuotestandardit ("hajakuormituslähteet") on keskeinen jatkossakin teknisillä määräyksillä asema Tuotekohtaisilla ilmastopolitiikassa riippumatta siitä, otetaanko päästökauppajärjestelmä käyttöön vai ei. Tämä pätee erityisesti kotitalouksista ja liikenteestä peräisin oleviin päästöihin, joita päästökauppajärjestelmä ei kata ainakaan alkuvaiheessa. Huomiota on kiinnitettävä etenkin energiatehokkaiden tuotteiden käytön lisäämiseen esimerkiksi teknisten standardien sekä taloudellisten ja verotuksellisten kannustimien avulla. Muita kannustimia voivat olla teollisuuden vapaaehtoiset hankkeet ja teollisuuden lisääminen kanssa esimerkiksi ympäristömerkkien avulla. ympäristösopimukset kuluttajavalistuksen tehtävät sekä 8. 2. Suhde ympäristösopimuksiin Teollisuuden kanssa tehtävät ympäristösopimukset on otettu käyttöön kansallisella tasolla ja jopa yhteisön tasolla32. Ne ovat herättäneet paljon kiinnostusta, koska ne ovat teollisuudelle teknisiä määräyksiä paljon joustavampi vaihtoehto samalla kun niiden avulla voidaan välttää korkeista yksipuolisista energiaveroista aiheutuvat kilpailukykyongelmat. Erityisen houkutteleviksi nämä sopimukset on koettu energiatehokkuuden kannalta. Ympäristösopimusten tekemistä harkittaessa on syytä pitää mielessä myös niiden merkitys Kioton pöytäkirjan mukaisesti jo asetetun kahdeksan prosentin vähentämistavoitteen toteutumisessa. Komissio suhtautuu myönteisesti ympäristösopimusten käyttöön teollisuudessa33. tukensa Euroopan autonvalmistajien liiton Euroopan komissio on ilmaissut (ACEA)34 tekemälle sopimukselle. Äskettäin tehtiin vastaavanlaiset sopimukset myös Japanin autonvalmistajien liiton (JAMA) ja Korean autonvalmistajien liiton (KAMA)35 kanssa. Tällaisilla sopimuksilla uusien ajoneuvojen energiatehokkuutta 32 Nimitystä "ympäristösopimukset" käytetään yksinkertaisuuden vuoksi. Yhteisön tasolla ei todellisuudessa ole tehty varsinaisia oikeudellisia sopimuksia, vaan teollisuus on antanut yksipuolisen sitoumuksen, jonka komissio on huomioinut ja jonka se "kattaa" osoittamalla teollisuudelle vastaavansisältöisiä suosituksia. 33 KOM(96)561 Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille ympäristösopimuksista. 34 KOM(96)495 lopullinen. 35 KOM(96)446 lopullinen. 22 voidaan parantaa huomattavasti ja edistää samalla merkittävästi Kioton pöytäkirjan mukaisten EU:n sitoumusten täyttymistä. Yhteisön tasolla tehtäviä ympäristö- sopimuksia varten tarvitaan kuitenkin kunnollinen avoin kehys. on useita pohdittava kysymystä, näkökohtia. Erikseen Ympäristösopimusten ja päästökaupan välisen suhteen tarkastelussa on otettava huomioon olisiko päästökauppa sallittava – ja millaisin edellytyksin se voitaisiin sallia – ympäristösopimusten puitteissa. Tämä kysymys saattaa olla aiheellinen sellaisen sopimuksen yhteydessä, joka on tehty asianmukaisesti, mutta jota ei siitä huolimatta ole voitu myöhemmin noudattaa. Päästökiintiöiden ostaminen voisi tällöin auttaa taas aiemmin tehdyn ympäristösopimuksen noudattamaan sopimusehtoja. tavoitteet ylimääräiset tällöin ylitetään, päästövähennykset myydä markkinoilla. Mahdollisia ovat myös muut sellaiset tietyn alan yritykset käyvät keskenään innovatiiviset ratkaisut, päästökauppaa koskevan täyttää ympäristösopimuksen ehdot. Jos olisi pohdittava sen varmistamiseksi, joissa yksittäiset voitaisiinko että koko sitä, sitä ala Tässä yhteydessä on otettava huomioon kaksi keskeistä näkökohtaa: yksittäisen yrityksen vastuu sopimuksen tehneeseen alaan nähden ja ympäristötavoitteen luonne. Alan ja yrityksen vastuu sopimuksiin sisältyvien määräysten Kaikkien kaupankäyntijärjestelmiin tai toimijoiden vastuualueet toimivuuden kannalta on ratkaisevan tärkeää, että eri määritellään selkeästi ja avoimesti. Päästökaupan ja ympäristösopimusten yhdistelmä voidaan toteuttaa kahdella tavalla. Joko alan ympäristösopimuksessa määritellään täsmällisesti, mihin kukin yksittäinen yritys sitoutuu (jolloin yritykset tietävät tarkasti, millä edellytyksillä ne voivat osallistua päästökauppaan), tai koko alaa edustavalle taholle annetaan oikeushenkilön asema, jolloin se voi osallistua päästökauppaan koko alan puolesta. Yhtä tärkeä tekijä näiden välineiden yhteentoimivuuden kehittämisen kannalta on riippumattoman seurannan ja tarkastuksen järjestäminen. Kun vakaa ja luotettava yksittäinen ympäristösopimus edellyttää kyseisen alakohtaisen arviointijärjestelmän ympäristösopimukset käyttöönottoa, edellyttävät riippumatonta arviointia myös yritystasolla ja yksittäisistä päästölähteistä peräisin olevien päästömäärien tarkastamista. päästökauppajärjestelmän sallivat kaikki Energiatehokkuuteen ja hiilipäästöihin liittyvät tavoitteet tähänastiset Useimmat perustuvat tuotantoyksikkökohtaisten ympäristötoimien tehokkuuteen. Kyseisillä sopimuksilla ympäristötavoitteiden ei toteutumista, jos tuotanto kasvaa ennakoitua enemmän. ennalta määriteltyjen ympäristösopimusten tehokkuustavoitteet kädessä viime voida taata Päästökauppa edellyttää, että kullekin toimijalle määritellään Kioton pöytäkirjan sopimuspuolten tavoitteiden kaltainen "hiilitavoite": kiintiö, ilmaistaan hiilidioksidiekvivalenttitonneina. Tällaiset ympäristösopimukset voisivat kannustaa liittymään päästökauppajärjestelmään. Alalle neuvoteltava hiilitavoite voisi olla hyödyllinen väline pohdittaessa kohdassa 7. 2 käsiteltyä kiintiöiden alustavaa jakamista. joka 23 Eräät jäsenvaltiot pohtivat kuitenkin mahdollisuutta liittää energiatehokkuus- tavoitteisiin perustuvat ympäristösopimukset osaksi päästökauppaa. Koska kyseisiä ilmaista hiilidioksidiekvivalenttitonneina, on vaikea nähdä, miltä tavoitteita ei voisivat olevat perustalta tehdä kohteena sopimuksen selkeyttämistä. edellyttää päästökauppoja. Tämä kysymys Ympäristösopimusten ja päästökaupan yhdistäminen kuitenkin todennäköisesti mutkistaa päästökauppaa, joten sitä on vielä tutkittava. yritykset ja lisätarkastelua alat tai 8. 3. Suhde energiaverotukseen Energiaverotusta koskevissa kysymyksissä yhteisössä on tapahtunut hyvin vähän edistystä viime vuosina. Yhä useammat jäsenvaltiot ovat kuitenkin laajentaneet kansallisten energiaverojen soveltamisalan kattamaan maaöljyn lisäksi myös kilpailevat energialähteet, kuten sähkön, ja korottaneet maaöljyn verotusta. Energiaverotus ja päästökauppa olisi suunniteltava siten, että ne kattavat toisiaan täydentävinä välineinä kaikki päästöt. energiaverot36 voitaisiin Uudet liikkuvia rajata kuormituslähteitä, joiden päästöjen valvominen on vaikeaa ja kallista. Energiaverotus voitaisiin kohdistaa myös muihin kuin varsinaisesta tuotantoprosessista syntyviin päästöihin, esimerkiksi sellaisten teollisessa tai kaupallisessa käytössä olevien tilojen lämmitykseen, joihin kansainväliset kilpailupaineet eivät juuri ulotu. koskemaan pieniä tai Päästökauppa voisi sen sijaan kattaa ennemminkin ankaran kansainvälisen kilpailun kohteena olevien alojen (prosessiteollisuuden) tuotannosta aiheutuvat päästöt. Tässä yhteydessä on todettava, että kasvihuonekaasujen päästökauppajärjestelmää – toisin kuin verotusta – sovelletaan yksityisiin yrityksiin todennäköisesti laajalti samalla tavoin koko teollistuneessa maailmassa, mikä osaltaan vähentää kansainväliseen kilpailukykyyn mahdollisesti kohdistuvia haittatekijöitä. Näiden kahden välineen yhteiskäyttöä on aiheellista tutkia vielä tarkemmin. Veronäkökohtia olisi tarkasteltava myös silloin, kun pohditaan, miten kiintiöitä myönnetään yrityksille ja miten erityisesti kohdassa 7. 2 esitetty kiintiöiden huutokauppa toteutetaan. 8. 4. Päästökauppajärjestelmän keskinäisen vastaavuuden turvaaminen ja muiden politiikkojen ja toimenpiteiden Teollisuusyritysten on voitava luottaa siihen, että niitä kohdellaan tasapuolisesti kilpailijoihinsa nähden. Erityisesti tämä koskee koordinoitua yhteisön laajuista päästökauppajärjestelmää. Tässä yhteydessä valvontamekanismi37 on ulotettava koskemaan politiikkojen ja toimenpiteiden toteuttamisesta aiheutuneita kuluja, jotta vertailu päästökauppamarkkinoiden hintakehitykseen olisi mielekkäämpää. Kohdassa 7. 1 mainitun kokeellisen lisätutkimuksen tulokset auttavat osaltaan varmistamaan päästökauppajärjestelmän ja muiden politiikkojen ja toimenpiteiden keskinäisen vastaavuuden. 36 Yhteisön kannalta nämä verot täydentävät voimassa olevia kivennäisöljyjen verotukseen liittyviä yhteisön säännöksiä, joista mainittakoon esimerkiksi ehdotus neuvoston direktiiviksi energiatuotteiden verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta. KOM(97)30 lopullinen, 12. 3. 1997. 37 Neuvoston päätös 93/389/ETY, tehty 24. 6. 1993, yhteisön CO2-päästöjen ja muiden kasvihuonepäästöjen valvontajärjestelmästä, sellaisena kuin se on muutettuna 26. 4. 1999 tehdyllä neuvoston päätöksellä. 24 8. 5. Kysymyksiä 7. kysymys: Olisiko yhteisön päästökauppajärjestelmään osallistuvien alojen ja muiden kuin päästökauppaan perustuvien politiikkojen ja toimenpiteiden kohteena olevien alojen välisen suhteen oltava tasapainossa? kysymys: Kuinka 8. sitoumusten noudattamisen kannalta) ja avoimuus voidaan varmistaa käyttämällä päästökaupan, energiaverotuksen ja ympäristösopimusten yhdistelmää, kun tavoitteet määritellään energiatehokkuutena tuotantoyksikköä kohden? ympäristötehokkuus pöytäkirjan (Kioton 9. JÄRJESTELMÄN TOIMINTATAPAVAIHTOEHDOT NOUDATTAMISEN VALVOMISEEN LIITTYVÄT 9. 1. Noudattamisen tiukan valvonnan tärkeys ja Oli päästökauppajärjestelmä millainen tahansa, ympäristöllinen tarkoituksenmukaisuus määräytyy pitkälti sen noudattamisesta annettujen määräysten ja niiden täytäntöönpanon tehokkuuden perusteella. Sääntöjen luottamusta noudattamisen kauppajärjestelmään, saada järjestelmä toimimaan tehokkaasti ja sopusoinnussa sisämarkkinoiden sääntöjen kanssa sekä kasvattaa todennäköisyyttä, että halutut ympäristövaikutukset saavutetaan. järjestelmän vaikuttavuus tarkoituksena valvonnan vahvistaa tiukan on ja seuranta tarkkailu, raportointi ovat Riittävä yhteisön päästökauppajärjestelmän kunnolliselle toiminnalle. Kertyvien tietojen perusteella olisi pystyttävä tunnistamaan järjestelmän vastaiset tapaukset ja kohdistettava niihin asianmukaiset pakotteet. Jälkikäteen tehtävien tarkastusten ja noudattamisen valvonnan lisäksi tuntuvien rangaistusten uhalla olisi ennaltaehkäisevä vaikutus, joka kannustaisi yrityksiä noudattamaan järjestelmää. perusedellytyksiä varsinaisia Rangaistusten olisi oltava ennakoitavissa ja niiden olisi tultava selvästi kalliimmiksi kuin järjestelmän noudattaminen. Päästökaupan sääntöjen rikkomisen varalta saatetaan myöskin tarvita nopeampia, tilanteen mukaan sovitettavia keinoja, jotka mukautuvat toimintaan. Erikoisrangaistuksiin voisi sisältyä myös päästökauppajärjestelmästä poissulkeminen esimerkiksi silloin, kun järjestelmän sääntöjen noudattamatta jättäminen on ollut toistuvaa. Yhdysvaltojen rikkikauppajärjestelmän noudattamismääräysten teho perustuu järjestelmän noudattamatta jättämisestä seuraavat ankarat rangaistukset. paremmin markkinoiden pakotejärjestelmään, rangaistuksia tiukkaan suurelta jossa osin 9. 2. Järjestelmän noudattamisen valvonta yritysten osalta EU:n yleiskäytännön mukaan pääasiassa jäsenvaltiot valvovat sitä, että yritykset noudattavat yhteisön ympäristölainsäädäntöä. Jäsenvaltioiden tulisi ensisijaisesti huolehtia myös siitä, että päästökauppajärjestelmää noudatetaan. Yritysten tehtävänä olisi seurata päästöjään ja raportoida niiden toteutuneet määrät kansallisille viranomaisille. Niiden olisi myös pidettävä kirjaa päästökiintiöillä käymästään kaupasta. Jäsenvaltiot puolestaan lähettäisivät yhteenvetoraportit komissiolle. Näitä tehtäviä voi helpottaa ja niiden tuloksia parantaa usein eri tavoin. Jäsenvaltiot voivat vähentää päästökauppajärjestelmän aiheuttamaa hallintotyötä teettämällä 25 yksityisillä tarkastajilla. Ne käyttää valvontatehtäviä joiden valtuuttaminen tapahtuisi yhteisten periaatteiden ympäristötarkastajia, mukaisesti ja auditointijärjestelmässä (EMAS-järjestelmässä)38. Toinen tapa parantaa järjestelmän uskottavuutta olisi yhteisön tasolla toteutettu eri jäsenmaiden päästökaupan piiriin kuuluvien alojen päästömäärien lisätarkastus. ympäristöasioita koskevassa yhteisön hallinta- samoin kuin esimerkiksi voivat Päästökauppajärjestelmän toimimisen kannalta ensisijaisia seikkoja on siihen osallistuvien yritysten sitominen sen sääntöihin asianmukaisten pakotteiden avulla. Jäsenvaltioilla on selvästi parhaimmat edellytykset kohdistaa pakotteet järjestelmän piiriin kuuluviin yrityksiin. Yhteisön päästökauppajärjestelmässä olisi määrättävä vähimmäisrangaistukset, joita jäsenvaltioiden olisi sovellettava järjestelmän sääntöjä rikkoviin yrityksiin. On tärkeää välttää tilanne, jossa useassa jäsenvaltiossa toimivat yritykset voisivat "pelata" siten, että ne myisivät heikkoja pakotteita soveltavassa jäsenvaltiossa toimivan laitoksensa kiintiöitä ankaria rangaistuksia määräävässä jäsenvaltiossa toimivalle ja varmistaisivat siten järjestelmän noudattamisen vain jälkimmäisessä. Tällaiset pysyä jopa vaarantaa jonkin kokonaispäästökiintiössään. Viime kädessä ne saattaisivat osapuolen mahdollisuudet täyttää Kioton pöytäkirjan mukaiset kansainväliset kokonaissitoumuksensa. jäsenvaltion mahdollisuudet saattaisivat vaarantaa siirrot 9. 3. Järjestelmän noudattamisen valvonta jäsenvaltioiden osalta tehtävät arvioitaessa Yhteisön nykyiset sitä, miten jäsenvaltiot noudattavat ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen ja Kioton pöytäkirjan mukaisia sitoumuksiaan, määritellään valvontapäätöksessä39, jonka mukaan jäsenvaltioiden kasvihuonekaasupäästöjä valvotaan yhteisön tasolla jäsenvaltioista kerättyjen yhteenvetotietojen perusteella. Yhteisön laajuista päästökauppajärjestelmää ajatellen jäsenvaltioille pakotteita vahvistaisi yhteisön asemaa mahdollisuus määrätä velvoitteiden täyttämisen takaajana. EY:n perustamissopimuksen40 mukaan yhteisöllä on oikeus ja jopa velvollisuus ryhtyä toimiin jäsenvaltiota vastaan silloin, kun sääntöjen rikkominen havaitaan ja toimiin on asianmukainen oikeusperusta (esimerkiksi EY:n asetus, direktiivi tai päätös). Tällaisessa tapauksessa komissio voi käynnistää omasta aloitteestaan tai luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön valituksen perusteella rikkomisesta johtuvan menettelyn jäsenvaltiota vastaan. Jäsenvaltio voi myös nostaa toista jäsenvaltiota koskevan kanteen. Jos menettely ei johda tyydyttävään tulokseen, tapaus alistetaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ratkaistavaksi. Tämän lisäksi Euroopan yhteisöjen tuomioistuimella on ollut vuodesta 1993 lähtien mahdollisuus määrätä uhkasakko tai sakko jäsenvaltiolle, joka ei noudata saamaansa 38 Neuvoston asetus (ETY) N:o 1836/93, tehty 29. 6. 1993, teollisuuden alan yritysten vapaaehtoisesta osallistumisesta ympäristöasioita koskevaan yhteisön hallinta- ja auditointijärjestelmään. 39 Neuvoston päätös 93/389/ETY, tehty 25. 6. 1993, yhteisön CO2-päästöjen ja muiden kasvihuonekaasupäästöjen valvontajärjestelmästä, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 1999/296/ETY, tehty 26. 4. 1999. 40 EY:n perustamissopimus, 226 ja 227 artikla (aiemmin 169 ja 170 artikla). 26 tuomiota41. Tämä tosin edellyttää aikaa vieviä lisämenettelyitä. Jo mahdollisuus joka on tuomita käytännössä toiminut erityisen hyvänä kannustimena juuri ympäristömääräysten noudattamiseen. sakkorangaistuksia on kuitenkin tehokas ennaltaehkäisijä, 9. 4. Kysymyksiä 9. kysymys: Pystyykö yhteisö valvomaan päästökauppaan liittyvien säännösten noudattamista yhteisön sisällä nykyisin välinein (valvontajärjestelmä ja rikkomisesta johtuvat menettelyt) vai olisiko kehitettävä myös muita? 10. kysymys: Takaavatko edellä esitellyt järjestelmän noudattamisen valvontakeinot ja järjestelmän koordinoinnin tai yhtenäistämisen onnistumisen yhteisön tasolla, mitkä tehtävät sopivat parhaiten jäsenvaltioiden huolehdittaviksi? 41 EY:n perustamissopimus, 228 artikla sellaisena kuin se on muutettuna Maastrichtin sopimuksella (entinen 171 artikla). 27 Liite 1: Taloudellinen tarkastelu Kokeelliset arviot Kioton pöytäkirjan noudattamisesta aiheutuvien kustannusten pienentämismahdollisuuksista tutkineet42, millainen taloudellinen merkitys EU:n laajuisella Komission yksiköt ovat kaupankäynnillä olisi, jos se toteutettaisiin jäsenvaltioiden tasolla käytävän päästökaupan lisäksi43. Jos jokainen jäsenvaltio toteuttaisi rasitteiden jakamista koskevan sopimuksen mukaiset tavoitteensa yksin, Kioton tavoitteiden saavuttamisesta aiheutuisi EU:lle vuosittain 9,0 miljardin euron kustannukset44 (kaavion vasemmanpuoleisin pylväs). 1. Energiaintensiivisten alojen välinen päästökauppa EU:ssa pienentää Kioton sopimuksen noudattamiskustannuksia 10 9 8 7 6 5 4 3 2 1 0 Graph: Cost of reaching Kyoto target € 99 bn to EU Member States in 2010, No trading among EU Member States EU-wide trading among energy producers EU-wide trading among all sectors EU-wide trading among energy producers and energy intensive industries vuosittain vasemmalta), Kioton Jos energian tuottajat ja energiaintensiivinen teollisuus45 osallistuisivat EU:n laajuiseen päästökauppajärjestelmään (kaavio, kolmas tavoitteen pylväs täyttämi-sestä aiheutuvat 2010 kustannukset 6,9 miljardia euroa. Jos ainoastaan energian osallistuisivat tuottajat toinen päästökauppajärjestelmään (kaavio, vastaavat pylväs vuosikustannukset hiukan suuremmat eli 7,2 miljardia euroa. vasemmalta), olisivat olisivat vuonna olisi hinta kummassakin Päästökiintiön tapauksessa 33 euroa hiilidioksiditonnilta46, mikä vastaa hyvin muissa päästökaupan laskentamalleissa arvioksi saatua 5–58 euroa tonnilta47. 42 Analyysi on tehty Primes-nimisellä EU:n laajuisella energiajärjestelmämallilla. Lähde: E3M Lab, NTUA Industry-Level Emission Trading to Reduce (toistaiseksi Greenhouse Gases (http://europa. eu. int/comm/environment/enveco/studies2. htm). julkaisematon): The Economic Effects of 43 Tutkimus on yhtenevä energian pääosaston aloitteesta tehdyn tutkimuksen "Shared Analysis Project" kanssa (lisätietoja on osoitteessa http://www. shared-analysis. fhg. de/). Tässä tutkimuksessa on kuitenkin otettu huomioon Euroopan, Japanin ja Korean autoteollisuuden kanssa tehtyjen sopimusten vaikutukset. Niiden tavoitteena on vähentää CO2-päästöjä 80 miljoonalla tonnilla, mikä vastaa 2,6 prosenttia EU:n vuoden 1990 päästöistä. 44 Kaikki tässä liitteessä annetut hinnat ovat vuoden 1999 tasoa. 45 Energian tuotanto käsittää sähkön tuotannon, sivutuotannon, öljynjalostuksen ja teollisuuden suuret ja terästeollisuus, muu metalliteollisuus, polttolaitokset. Energiaintensiivistä teollisuutta on rauta- rakennustarviketeollisuus, kemianteollisuus sekä paperi- ja selluteollisuus. 46 On huomattava, että hiilidioksidipäästöjen vähentäminen olisi kalliimpaa muilla aloilla (maanviljely, liikenne, kotitaloudet, palvelut ja niin edelleen) € 47 Arvio, jonka mukaan päästökiintiön hinta liitteen B maissa olisi 5–58 CO2-tonnia kohden, perustuu seuraaviin laskentamalleihin: 1) AIM, EPPA, G-Cubed, GTEM, MS-MRT, Oxford ja SGM: Energy Journal (1999). The costs of the Kyoto Protocol: A Multi-Model Evaluation. Erikoisnumero. 2) Green ja WorldScan: OECD (1998) Economic Modelling of Climate Change. OECD-työryhmän raportti. OECD:n päämaja, 17. -18. 28 On syytä korostaa, että analyysissä on oletettu energian tuottajien ja energiaintensiivisen teollisuuden jo kuuluvan kansallisten kaikki alat kattavien päästökauppajärjestelmien piiriin. Tällöin päästökaupasta teollisuudelle koituvat edut olisi jo suurimmaksi osaksi hyödynnetty jäsenvaltioiden tasolla. Tätä optimistista oletusta käsitellään myös kohdassa 3. Kaiken kaikkiaan EU:n laajuinen hiilidioksidipäästöjen kauppa energiatuotannon ja energiaintensiivisen teollisuuden alalla merkitsisi EU:lle lähes 2 miljardin euron vuosittaisia säästöjä vuonna 2010. Nämä säästöt vastaisivat viidenneksen kustannusvähennystä verrattuna siihen, että päästökauppaa ei toteutettaisi EU:n laajuisena. 2. Kaikkien alojen välinen päästökauppa EU:ssa pienentää Kioton sopimuksen noudattamiskustannuksia edelleen (kuten maanviljely, liikenne, kotitaloudet, palvelut ja niin edelleen) Jos kaikki alat osallistuisivat EU:ssa päästökauppaan, Kioton tavoitteen täyttämisestä vuosittain aiheutuvat kustannukset pienenisivät vuonna 2010 6,0 miljardiin euroon (kaavion oikeanpuoleisin pylväs). Jos siis jäsenvaltioiden sallittaisiin käydä päästökauppaa kaikilla aloilla, edellä mainitut vuosikustannukset pienenisivät 3,0 miljardia euroa, mikä on 34 prosenttia EU:lle aiheutuvista Kioton pöytäkirjan noudattamiskustannuksista. Päästökiintiön hinta olisi lisätutkimukset48 vahvistavat nämä 32,5 euroa hiilidioksiditonnilta. Komission teettämät tulokset. 3. Todellisuudessa EU:n laajuisen päästökaupan tuottamat säästöt saattavat olla vielä suuremmat Tutkimuksessa käytetyt luvut todennäköisesti aliarvioivat EU:n laajuisen kaupan todellisen vaikutuksen, sillä laskentamallissa oletetaan, että jäsenvaltiot onnistuvat yksin toimiessaan toimialojen kesken edullisimmalla mahdollisella tavalla. Toisin jakamaan päästökiintiöt päästöjään pystyy jäsenvaltio sanoen kustannustehokkaimmalla tavalla esimerkiksi säätämällä optimaalisen hiilidioksidiveron tai käymällä täysimittaista päästökauppaa rajojensa sisällä. Nämä oletukset tuskin toteutuvat käytännössä. vähentämään oletetaan, kukin että 48 for (IPTS) -laitoksen maailmanlaajuiseen Prospective Technological Studies syyskuuta 1998 (http://www. oecd. org/dev/news/environment/modelling. htm). 3) Poles: Coherence (1999) "Kyoto protocol and emissions trading: potential cost savings and emission reductions", Economic Evaluation of Quantitative Objectives for Climate Change (http://europa. eu. int/comm/environment/enveco/studies2. htm). 4) GEM-E3 World: Capros (1999) GEM-E3 Elite -tutkimushanke. Euroopan komissiolle luovutettu loppuraportti, tutkimuksen pääosasto. Primes-, GEM-E3- ja Poles-mallit on kehitetty tutkimuksen pääosaston muun kuin ydinenergian kehitysohjelman tuella. Institute Poles- energialaskentamalliin ja Oxford Economic Forecasting -tutkimuslaitoksen makrotalousmalliin perustuvat analyysit. Poles-mallin mukaan kaikkien alojen välinen päästökauppa EU:ssa pienentäisi Kioton pöytäkirjan noudattamiskustannuksia 25 prosenttia verrattuna tilanteeseen, jossa jäsenvaltioiden välistä päästökauppaa ei käytäisi. Päästökiintiön yksikköhinnaksi muodostuisi 49 euroa/CO2-tonni. Nämä tulokset varmistavat kustannusvähennysarvion ja päästökiintiöiden yksikköhinta-arvion, kun otetaan huomioon Poles- ja Primes- mallin väliset erot. Poles-mallissa tarkastellaan esimerkiksi vain neljää jäsenvaltiota (muut on yhdistetty kahdeksi ryhmäksi), ja siinä käytetty toimialajako on karkeampi kuin Primes-mallissa. Lähde: IPTS, yhteinen tutkimuskeskus, "Preliminary Analysis of the Implementation of an EU-Wide Permit System on CO2 Emissions julkaisematon). Oxfordin makrotalousmalli vahvistaa Primes- ja Poles-energiamalleista saadut tulokset. Kaikkien alojen välinen päästökauppa EU:ssa pienentäisi Oxfordin mallilla saadun arvion mukaan bruttokansantuotteen laskua jopa 30 prosentilla. Lähde: Oxford Economic Forecasting, "Macro-economic analysis of EU-wide emissions osoitteessa http://europa. eu. int/comm/environment/enveco/studies2. htm). from Poles model" julkaisematon). (Tutkimukset (toistaiseksi (toistaiseksi Abatement julkaistaan trading" Results Costs 29 Komission yksiköt ovat arvioineet, millaiset Kioton pöytäkirjan noudattamiskustannukset olisivat, jos jäsenvaltiot kohdistaisivat omat rasitteiden jakamistavoitteensa tasaisesti kaikille ei käytäisi49. Tällöin EU:n aloille mutta varsinaista jäsenvaltioille Kioton pöytäkirjan noudattamisesta vuosittain aiheutuvat kustannukset olisivat jopa 20 miljardia euroa. alojen välistä päästökauppaa 49 Tässä mallissa jäsenvaltion rasitteiden jakamistavoite on siirretty suoraan jokaiselle alalle (jos tavoite on esimerkiksi -4 prosenttia, sen on oletettu koskevan kaikkia aloja). Tämä antaa arvion siitä, kuinka suuret kustannukset tehokkaimpia mahdollisia ilmastonmuutospolitiikkoja. Se antaa käsityksen tehottomien politiikkojen aiheuttamien kustannusten suuruusluokasta. enimmillään jäsenvaltiot toteuttaisi olisivat, eivät jos 30