title: Komission tulkitseva tiedonanto - Palvelujen tarjoamisen vapaus ja yleinen etu vakuutusalalla

eurovoc_concepts:
freedom to provide services
insurance company
right of establishment

text: 16. 2. 2000 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti C 43/5 KOMISSION TULKITSEVA TIEDONANTO Palvelujen tarjoamisen vapaus ja yleinen etu vakuutusalalla (2000/C 43/03) neuvoston kolmansilla direktiiveill(cid:228) Vakuutusalan sis(cid:228)markkinoiden valmisteluty(cid:246)t saatiin p(cid:228)(cid:228)t(cid:246)k- seen 92/49/ETY ja 92/96/ETY (1). N(cid:228)ill(cid:228) direktiiveill(cid:228) luotiin vakuutusyrityksille ja varainhoidon valvontaj(cid:228)rjestelm(cid:228), yhten(cid:228)inen toimilupa- josta vastaa vain se j(cid:228)senvaltio, jossa vakuutusyrityksen koti- paikka sijaitsee (kotij(cid:228)senvaltio). Kotij(cid:228)senvaltion my(cid:246)nt(cid:228)m(cid:228)n toimiluvan avulla vakuutusyritys voi harjoittaa vakuutustoimin- taa kaikkialla Euroopan yhteis(cid:246)ss(cid:228) joko sijoittautumisj(cid:228)rjestel- m(cid:228)n mukaisesti, eli avaamalla toimistoja tai sivukonttoreita kaikkiin j(cid:228)senvaltioihin, tai palvelujen tarjoamisen vapauden mukaisesti. Harjoittaessaan toimintaa toisessa j(cid:228)senvaltiossa va- kuutusyrityksen on noudatettava niit(cid:228) yleiseen etuun perustuvia ehtoja, joiden mukaisesti vakuutustoimintaa on harjoitettava vastaanottajavaltiossa. Direktiiveill(cid:228) perustetun j(cid:228)rjestelm(cid:228)n mu- kaisesti vakuutusyrityksen toiminnan taloudellinen valvonta, jo- hon sis(cid:228)ltyy sijoittautusmisj(cid:228)rjestelm(cid:228)n ja palvelujen tarjoami- sen vapauden mukaisen toiminnan valvonta, kuuluu aina ky- seisen vakuutusyrityksen kotij(cid:228)senvaltion yksinomaiseen toimi- valtaan. Komissio on monien taloudellisten toimijoiden kanssa keskus- teltuaan tullut siihen tulokseen, ett(cid:228) perustamissopimuksen m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)yksi(cid:228) ja varsinkin vakuutusdirektiiveiss(cid:228) tarkoitettuja pal- velujen tarjoamisen vapauden ja yleisen edun k(cid:228)sitteit(cid:228) tulki- taan eri tavoin. Ne johtavat usein siihen, ett(cid:228) valvontaviran- omaiset soveltavat tiettyj(cid:228) toimenpiteit(cid:228) tai seuraamuksia va- kuutusyrityksiin, jotka haluavat harjoittaa toimintaa sis(cid:228)mark- kinoilla. Viranomaiset saattavat my(cid:246)s asettaa tiettyj(cid:228) vaatimuk- sia tai edellytyksi(cid:228) toiminnan harjoittamiselle alueellaan. Vakuu- tusyritysten asema on siis varsin ep(cid:228)varma. Niill(cid:228) ei ole my(cid:246)s- k(cid:228)(cid:228)n oikeusvarmuutta niiden toimintaan eri j(cid:228)senvaltioissa so- vellettavan j(cid:228)rjestelm(cid:228)n osalta eik(cid:228) niiden tuotteiden osalta, joita ne haluavat tarjota. T(cid:228)llaiset erot haittaavat huomattavasti sis(cid:228)markkinoiden moitteetonta toimintaa ja voivat n(cid:228)in saada er(cid:228)(cid:228)t vakuutusyritykset luopumaan aikeistaan harjoittaa toimin- taa sis(cid:228)markkinoilla. N(cid:228)m(cid:228) erot voivat saada vakuutusyritykset luopumaan perustamissopimuksen mukaisten vapauksien hy(cid:246)- dynt(cid:228)misest(cid:228), joiden edist(cid:228)minen on nimenomaan kolmansien direktiivien tarkoituksena, ja voi siten rajoittaa vakuutuspalve- lujen vapaata est(cid:228)v(cid:228)t n(cid:228)in liikkuvuutta unionissa. Erot vakuutuksenottajia k(cid:228)ytt(cid:228)m(cid:228)st(cid:228) Euroopan yhteis(cid:246)ss(cid:228) toimivia vakuutusyrityksi(cid:228) ja sis(cid:228)markkinoilla tarjottavia eri vakuutus- palveluja ja valitsemasta yrityksen, joka tarjoaa sopivimman vakuutusturvan ja hinnan. Kes(cid:228)kuussa 1998 kokoontuneen Cardiffin Eurooppa-neuvoston pyynn(cid:246)st(cid:228) komissio antoi neuvostolle rahoituspalveluja koske- van tiedonannon 28. lokakuuta 1998 (2). T(cid:228)ss(cid:228) tiedonannossa komissio totesi, ett(cid:228) yhteis(cid:246)n s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)sten tulkintaerot ja t(cid:228)st(cid:228) aiheutuva oikeudellinen ep(cid:228)varmuus ovat yksi niist(cid:228) tekij(cid:246)ist(cid:228), jotka est(cid:228)v(cid:228)t rahoituspalvelujen sis(cid:228)markkinoita toimimasta moitteettomasti. K(cid:246)lniss(cid:228) 3. (cid:150)4. kes(cid:228)kuuta 1999 kokoontunut Eurooppa-neuvosto kannatti toimintaohjelmaa (3), jonka komis- sio esitti niiden keskustelujen perusteella, joita k(cid:228)ytiin sen joh- dolla valtiovarainministerien henkil(cid:246)kohtaisten edustajien ty(cid:246)- ryhm(cid:228)ss(cid:228), sek(cid:228) toimintaohjelmaan sis(cid:228)ltyneit(cid:228) ehdotuksia ja painopistealueita. Toimntaohjelmassa asetetaan ensisijaiseksi ta- voitteeksi sis(cid:228)markkinoiden tehokkaan toiminnan edist(cid:228)minen. T(cid:228)h(cid:228)n tavoitteeseen pyrit(cid:228)(cid:228)n antamalla komission tulkitseva tiedonanto palvelujen tarjoamisen vapaudesta ja yleisest(cid:228) edusta vakuutusalalla. Komissio osallistuu t(cid:228)ll(cid:228) tulkitsevalla tiedonannolla keskuste- luun, jota on k(cid:228)yty palvelujen tarjoamisen vapauteen (ensim- m(cid:228)inen osa) ja yleiseen etuun (toinen osa) liittyvist(cid:228) kysymyk- sist(cid:228) vakuutusalalla erityisesti neuvoston kolmansien vakuutus- direktiivien 92/49/ETY ja 92/96/ETY pohjalta. Keskusteluihin ovat osallistuneet j(cid:228)senvaltiot (etenkin vakuu- tuskomiteassa ja vakuutusdirektiivien tulkitsemiseksi peruste- tussa ty(cid:246)ryhm(cid:228)ss(cid:228)), yksityiset toiminnan harjoittajat, Euroopan parlamentti ja talous- ja sosiaalikomitea. (1) Direktiivi 92/49/ETY (EYVL L 228, 11. 8. 1992, s. 1) ja direktiivi 92/96/ETY (EYVL L 360, 9. 12. 1992, s. 1), sellaisena kuin ne ovat muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivill(cid:228) 95/26/EY (EYVL L 168, 18. 7. 1995, s. 7). (2) Rahoituspalvelujen toimintaohjelma, KOM(98) 625. (3) KOM(1999) 232, 11. 5. 1999. C 43/6 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti 16. 2. 2000 Ennen toimintaohjelman vahvistamista komissio julkaisi Euroo- pan yhteis(cid:246)jen virallisessa lehdess(cid:228) tiedonantoluonnoksen (4), jonka perusteella aloitettiin laaja lausuntokierros. Lukuisat eri tahot (j(cid:228)senvaltiot, vakuutuksenantajien ja v(cid:228)litt(cid:228)jien liitot, vakuutusy- ritykset, kuluttajaj(cid:228)rjest(cid:246)t, asianajotoimistot jne. ) esittiv(cid:228)t ko- missiolle kommentteja asiakirjasta. Komissio on my(cid:246)s j(cid:228)rjest(cid:228)- nyt kuulemistilaisuuksia asianomaisille osapuolille. toimintaa koskevia tilanteita vaan ainoastaan niist(cid:228) yleisimm(cid:228)t ja todenn(cid:228)k(cid:246)isimm(cid:228)t. Jo t(cid:228)ss(cid:228) vaiheessa on t(cid:228)smennett(cid:228)v(cid:228), ett(cid:228) t(cid:228)m(cid:228)n tiedonannon sis(cid:228)lt(cid:228)m(cid:228)t tulkinnat eiv(cid:228)t v(cid:228)ltt(cid:228)m(cid:228)tt(cid:228) edusta j(cid:228)senvaltioiden usein hyvin erilaisia tulkintoja, eiv(cid:228)tk(cid:228) voi sellaisenaan aiheut- taa uusia velvoitteita j(cid:228)senvaltioille. Ne eiv(cid:228)t my(cid:246)sk(cid:228)(cid:228)n vaikuta komission my(cid:246)hemmin esitt(cid:228)miin sijoittautumisoikeuden peri- aatetta ja palvelujen tarjoamisen vapautta koskeviin uusiin tul- kintoihin, jotka liittyv(cid:228)t viestint(cid:228)teknologian kehittymiseen ja sen k(cid:228)ytt(cid:246)(cid:246)n vakuutustoiminnassa. Euroopan yhteis(cid:246)n tieto- yhteiskuntaa ja s(cid:228)hk(cid:246)ist(cid:228) kaupank(cid:228)ynti(cid:228) koskevan politiikan tarkoituksena on edist(cid:228)(cid:228) tietoyhteiskunnan palvelujen synty- mist(cid:228) ja niiden liikkuvuutta j(cid:228)senvaltioiden v(cid:228)lill(cid:228) sek(cid:228) erityi- sesti s(cid:228)hk(cid:246)ist(cid:228) kaupank(cid:228)ynti(cid:228) (8). S(cid:228)hk(cid:246)isen kaupank(cid:228)ynnin o- dotetaan kehittyv(cid:228)n merkitt(cid:228)v(cid:228)sti vakuutus- ja rahoitustoimin- nan alalla ja muuttavan ajan mittaan vakuutustuotteiden jake- luj(cid:228)rjestelmi(cid:228) Euroopan yhteis(cid:246)ss(cid:228). Itse asiassa vakuutusalan yhten(cid:228)ismarkkinoiden nykyinen oikeuskehys perustuu j(cid:228)rjestel- miin, joissa ei ole viel(cid:228) otettu huomioon uuden teknologian k(cid:228)ytt(cid:228)mist(cid:228) vakuutustoiminnan harjoittamiseksi yhten(cid:228)ismark- kinoilla. T(cid:228)st(cid:228) syyst(cid:228) lis(cid:228)toimenpiteet voivat olla tarpeen. Eh- dotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi rahoi- tuspalveluiden et(cid:228)myynnist(cid:228) kuluttajalle (9) muodostaa yhden- mukaiset ja asianmukaiset s(cid:228)(cid:228)ntelypuitteet et(cid:228)myynnille. T(cid:228)m(cid:228)n odotetaankin edist(cid:228)v(cid:228)n Internetin kaltaisten uusien et(cid:228)viestint(cid:228)- keinojen k(cid:228)yt(cid:246)n lis(cid:228)(cid:228)ntymist(cid:228). Komissio haluaa palauttaa mieliin ja koota yhteen yhteis(cid:246)jen tuomioistuimen m(cid:228)(cid:228)rittelem(cid:228)t sijoittautumisoikeutta ja palvelu- jen tarjoamisen vapautta koskevat periaatteet ja pohtia, miten sovelletaan kolmansiin vakuutusdirektiiveihin (5). Tie- niit(cid:228) donannossa esitetty tulkinta nojautuu perustamissopimuksen m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)yksiin, yhteis(cid:246)n vakuutusdirektiiveihin ja tuomioistuimen oikeusk(cid:228)yt(cid:228)nt(cid:246)(cid:246)n, jossa on esitetty monia olennaisen t(cid:228)rkeit(cid:228) periaatteita sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden noudattamiseksi (6). Julkaisemalla t(cid:228)m(cid:228)n tulkitsevan tiedonannon komissio pyrkii yhteis(cid:246)n s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksi(cid:228) koskevaan avoimuuteen ja s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)sten sel- keytt(cid:228)miseen, sill(cid:228) sen teht(cid:228)v(cid:228)n(cid:228) on valvoa niiden noudattamis- ta. Tiedonanto tarjoaa kaikille asianomaisille (cid:150) kansallisille vi- ranomaisille, taloudellisille toimijoille ja kuluttajille (cid:150) viiteasia- kirjan, jossa t(cid:228)smennet(cid:228)(cid:228)n komission kantaa vakuutustoimin- nan harjoittamisen oikeudellisiin puitteisiin. T(cid:228)ss(cid:228) tiedonannossa esitettyjen ja ainoastaan vakuutusalan eri- tyisongelmia koskevien tulkintojen ja ajatusten (7) tarkoituksena ei ole kattaa kaikkia mahdollisia vakuutusten sis(cid:228)markkinoiden (4) EYVL C 365, 3. 12. 1997, s. 7. (5) Ks. komission tulkitseva tiedonanto palvelujen vapaasta liikkuvuu- desta rajojen yli (EYVL C 334, 9. 12. 1993, s. 3). (6) Koska vakuutusdirektiivej(cid:228) voidaan lis(cid:228)ksi tulkita monella eri tavalla, komissio noudattaa t(cid:228)ss(cid:228) asiakirjassa mielest(cid:228)(cid:228)n parhaiten perusta- missopimusta vastaavaa tulkintaa. T(cid:228)ss(cid:228) yhteydess(cid:228) onkin syyt(cid:228) muistuttaa, ett(cid:228) tuomioistuimen oikeusk(cid:228)yt(cid:228)nn(cid:246)n mukaisesti silloin, kun johdetun oikeuden s(cid:228)(cid:228)d(cid:246)st(cid:228) voidaan tulkita useammalla kuin yhdell(cid:228) tavalla, etusija olisi annettava perustamissopimusta my(cid:246)t(cid:228)i- jossa p(cid:228)(cid:228)dytt(cid:228)isiin toteamaan, lev(cid:228)lle tulkinnalle, eik(cid:228) tukinnalle, ett(cid:228) s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)s on perustamissopimuksen vastainen (ks. Asia 205/84, komissio v. Saksa, tuomio 4. 12. 1986, Kok. 1986, s. 3755). (7) Komissio on julkaissut pankkialaan liittyen komission tulkitsevan tiedonannon palvelujen tarjoamisen vapaudesta ja yleisest(cid:228) edusta toisessa pankkidirektiiviss(cid:228) (SEC(97) 1193 lopullinen, 20. 6. 1997). On selv(cid:228)(cid:228), ett(cid:228) komission tulkinnat eiv(cid:228)t rajoita sellaista tulkin- taa, jonka perustamissopimuksen ja johdetun oikeuden tulkin- nassa viime k(cid:228)dess(cid:228) toimivaltainen Euroopan yhteis(cid:246)jen tuomi- oistuin voi joutua antamaan k(cid:228)sitellyist(cid:228) kysymyksist(cid:228). (8) Tietoyhteiskunnan uusia tavoitteita koskeva Euroopan unionin neu- voston p(cid:228)(cid:228)t(cid:246)slauselma, annettu 8. 10. 1996. Komission tiedonanto Eurooppa-neuvostolle: Palvelut ty(cid:246)llisyytt(cid:228) parantamaan, CSE(96) 6 lopull. , 27. 11. 1996. Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille ja talous- ja sosiaalikomitealle: Tietoyhteiskunnan pal- veluja koskevien m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)ysten avoimuus sis(cid:228)markkinoilla ja ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi teknisi(cid:228) standardeja ja m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)yksi(cid:228) koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelyst(cid:228) annetun direktiivin 83/189/ETY muuttamisesta kol- mannen kerran, KOM(96) 392 lopull. , 30. 8. 1996. Ehdotus Euroo- pan parlamentin ja neuvostn direktiiviksi s(cid:228)hk(cid:246)ist(cid:228) kaupank(cid:228)ynti(cid:228) sis(cid:228)markkinoilla koskevista tietyist(cid:228) oikeudellisista n(cid:228)k(cid:246)kohdista (KOM(98) 586 lopull. , 18. 11. 1998) ja muutettu ehdotus KOM(1999) 427 lopull. , 17. 8. 1999) ja ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvos- ton direktiiviksi s(cid:228)hk(cid:246)isten allekirjoitusten yhteisest(cid:228) kehyksest(cid:228) (KOM(98) 297 lopull. , 13. 5. 1998) ja muutettu ehdotus (KOM(1999) 195 lopull. , 29. 4. 1999). (9) KOM(98) 468 lopull. , 14. 10. 1998, muutettu direktiiviehdotus ks. KOM(1999) 385 lopull. , 23. 7. 1999. 16. 2. 2000 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti C 43/7 I. PALVELUJEN TARJOAMISEN VAPAUS JA SIJOITTAUTUMIS- OIKEUS VAKUUTUSDIREKTIIVEISS˜ A. EROTTELU SIJOITTAUTUMISOIKEUDEN JA PALVELUJEN TARJOA- MISEN VAPAUDEN V˜LILL˜ (10) 1. Palvelujen tarjoamisen vapaus a) Tilap(cid:228)inen luonne Perustamissopimuksen 49 artiklassa ja sit(cid:228) seuraavissa artik- loissa vahvistetaan palvelujen vapaan liikkuvuuden periaate, jota sovelletaan suoraan ja ehdoitta siirtym(cid:228)kauden p(cid:228)(cid:228)tty- ess(cid:228) (11). Periaate antaa asianomaisille oikeuksia, joita kansal- listen viranomaisten on noudatettava ja suojeltava j(cid:228)tt(cid:228)m(cid:228)ll(cid:228) soveltamatta n(cid:228)iden periaatteiden vastaisia kansallisen lain- s(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nn(cid:246)n s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksi(cid:228) riippumatta siit(cid:228), onko kyse oikeudel- lisista vai hallinnollisista s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksist(cid:228), ja tietty(cid:228) asiaa koske- via hallinnollisia p(cid:228)(cid:228)t(cid:246)ksi(cid:228) (12). (10) T(cid:228)ss(cid:228) tiedonannossa k(cid:228)sitteit(cid:228) (cid:148)j(cid:228)senvaltio, sijaitsee(cid:148) j(cid:228)senvaltio, jossa palveluja tarjotaan: jossa palveluja tarjo- taan(cid:148), (cid:148)palvelujen tarjoamisen vapauteen perustuva toiminta(cid:148), (cid:148)j(cid:228)- senvaltio, jonne riski sijoittuu(cid:148), (cid:148)kotij(cid:228)senvaltio(cid:148), (cid:148)j(cid:228)senvaltio, jossa sivukonttori jne. k(cid:228)ytet(cid:228)(cid:228)n direktiiveiss(cid:228) 88/357/ETY, 90/619/ETY, 92/49/ETY ja 92/96/ETY annettujen m(cid:228)(cid:228)ritelmien mukaan. jonne vakuutettu J(cid:228)senvaltio, riski sijoittuu direktiivin 88/357/ETY 2 artiklan d kohdan mukai- sesti, kun vakuutusyritys tai sivukonttori sijaitsee toisessa j(cid:228)senval- tiossa tai sitoumusj(cid:228)senvaltiossa direktiivin 90/619/ETY 2 artiklan e kohdan mukaisesti, kun sitoumuksen tekee vakuutusyritys tai sivu- konttori, joka sijaitsee toisessa j(cid:228)senvaltiossa (direktiivin 92/49/ETY 1 artiklan e kohta ja direktiivin 92/96/ETY 1 artiklan f kohta). Palvelujen tarjoamisen vapauteen perustuva toiminta: jossakin j(cid:228)senval- tiossa toimiva vakuutusyritys kattaa riskin tai sitoumuksen direktii- vin 88/357/ETY 2 artiklan d kohdan tai direktiivin 90/619/ETY 2 artiklan e kohdan mukaisesti toisessa j(cid:228)senvaltiossa. jossa riskin kattavan tai sitoumuksen Kotij(cid:228)senvaltio: tehneen vakuutusyrityksen p(cid:228)(cid:228)toimipaikka sijaitsee (direktiivin 92/49/ETY 1 artiklan c kohta ja direktiivin 92/96/ETY 1 artiklan d) kohta). J(cid:228)senvaltio, jossa sivukonttori sijaitsee: j(cid:228)senvaltio, jossa riskin kattava tai sitoumuksen tehnyt sivukonttori sijaitsee (direktiivin 92/49/ETY 1 artiklan d kohta ja direktiivin 92/96/ETY 1 artiklan e kohta). Sivukonttori: kaikki vakuutusyrityksen toimistot ja sivukonttorit. Rinnastetaan j(cid:228)senvaltion alueella pysyv(cid:228)sti sijaitsevaan toimistoon tai sivukonttoriin, vaikka t(cid:228)m(cid:228) edustus ei olisikaan saanut sivukont- torin tai toimiston muotoa vaan toimintaa harjoitetaan yrityksen oman henkil(cid:246)kunnan johtaman toimiston kautta tai yksityisen, py- syv(cid:228)n toimiston kaltaiseen toimintaan valtuutetun henkil(cid:246)n toimes- ta. (direktiivin 92/49/ETY 1 artiklan b kohta ja direktiivin 92/96/ETY 1 artiklan b kohta sek(cid:228) direktiivien 88/357/ETY ja 90/619/ETY 3 artikla). j(cid:228)senvaltio, (11) 1. tammikuuta 1970 (asia 205/84, komissio v. Saksa. Kok. 1986, s. 3755) tai uusien j(cid:228)senvaltioiden osalta niiden liittymisp(cid:228)iv(cid:228)st(cid:228) al- kaen (asia C-224/97, Ciola, Kok. 1999, s. I-2517). (12) Asia C-224/97, Ciola, Kok. 1999, s. I-2517. Olisi palautettava mieliin, ett(cid:228) tuomioistuimen oikeusk(cid:228)yt(cid:228)n- n(cid:246)n mukaisesti palvelujen vapaa tarjoaminen voi k(cid:228)sitt(cid:228)(cid:228) palvelun tarjoajan siirtymisen, kuten perustamissopimuksen 50 artiklan kolmannessa alakohdassa m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)t(cid:228)(cid:228)n, tai palvelun vastaanottajan siirtymisen palvelun tarjoajan j(cid:228)senvaltioon. Palvelun tarjoaminen voi my(cid:246)s tapahtua ilman tarjoajan tai vastaanottajan siirtymist(cid:228) (13). Toisin sanoen 49 artiklan ja sit(cid:228) seuraavien artiklojen m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)yksi(cid:228) sovelletaan kaikissa sellaisissa tapauksissa, joissa palvelujen tarjoaja tarjoaa pal- velujaan jonkin muun j(cid:228)senvaltion alueella kuin sen, jonne se on sijoittautunut, riippumatta siit(cid:228), minne n(cid:228)iden palve- lujen vastaanottaja son sijoittautunut. Jos kaikki kyseess(cid:228) olevan toiminnan kannalta merkitykselliset seikat rajoittuvat yhden j(cid:228)senvaltion alueelle, palvelujen tarjoamisen vapautta koskevia m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)yksi(cid:228) ei sovelleta (14). Kun toimintaa harjoitetaan palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella palvelun tarjoajan ollessa kyseisess(cid:228) j(cid:228)senvaltios- sa, palvelujen tarjoamisen k(cid:228)site eroaa sijoittautumisen k(cid:228)- sitteest(cid:228) siten, ett(cid:228) palvelujen tarjoamiselle on ominaista ti- lap(cid:228)isyys, kun taas sijoittautumisoikeus edellytt(cid:228)(cid:228) pysyv(cid:228)(cid:228) asettumista vastaanottajamaahan (15). T(cid:228)m(cid:228) johtuu perusta- missopimuksesta, jonka 50 artiklan kolmannessa kohdassa m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)t(cid:228)(cid:228)n, ett(cid:228) jos palvelun tarjoaja siirtyy toiseen j(cid:228)senval- tioon, se voi harjoittaa toimintaansa (cid:148)tilap(cid:228)isesti(cid:148) valtiossa, jossa palvelu suoritetaan. Yhteis(cid:246)jen tuomioistuimen oikeus- k(cid:228)yt(cid:228)nn(cid:246)n mukaisesti palvelujen tarjoamisen tilap(cid:228)isyytt(cid:228) on arvioitava sen keston lis(cid:228)ksi my(cid:246)s sen m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)n, toistuvuuden ja jatkuvuuden perusteella. Palvelujen tarjoamisen tilap(cid:228)isyys ei v(cid:228)ltt(cid:228)m(cid:228)tt(cid:228) sulje pois perustamissopimuksessa tarkoitetun palvelujen tarjoajan mahdollisuutta luoda itselleen tiettyj(cid:228) toimintaedellytyksi(cid:228) jos vastaanottavaan n(cid:228)m(cid:228) toimintaedellytykset ovat tarpeellisia kyseisten palve- lujen tarjoamiseksi. (16). j(cid:228)senvaltioon, Tuomioistuin on todennut, ett(cid:228) palvelujen tarjoamisen va- pauden j(cid:228)rjestelm(cid:228)(cid:228)n kuuluu my(cid:246)s sellainen toiminta, jossa (13) Asiat 286/82 ja 26/83, Luisi ja Carbone, Kok. 1984, s. 377. Asia C-76/90, S(cid:228)ger, Kok. 1991, s. I-195. Asia C-384/93, Alpine, Kok. 1995, s. I-1141. (14) Asiat C-225/95, 226/95 ja 227/95, (cid:148)Kapasakalis(cid:148), Kok. 1998, I-4239. Matkaoppaita koskevat asiat 198/89, 180/89 ja 154/89, Kok. 1991, s. I-659. (15) Asiat 286/82 ja 26/83, Luisi ja Carbone. Asia C-55/94, Gebhard, Kok. 1995, s. I-4165, 25-27 kohta. Asia 221/89, Factortame, Kok. 1991, s. I-3905: perustamissopimuksen 43 artiklassa ja sit(cid:228) seuraa- vissa artikloissa tarkoitettu sijoittautumisen k(cid:228)site kattaa kestoltaan rajaamattoman todellisen taloudellisen toiminnan harjoittamisen toisessa j(cid:228)senvaltiossa olevan kiinte(cid:228)n toimipisteen kautta. (16) Asia C-55/94, Gebhard, Kok. 1995, s. C-56/96, VT4, Kok. 1997, s. I-3143. I-4165, 27 kohta. Asia C 43/8 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti 16. 2. 2000 palveluja tarjotaan pysyv(cid:228)sti kotij(cid:228)senvaltiosta ilman, ett(cid:228) palvelujen tarjoaja siirtyisi vataanottavaan j(cid:228)senvaltioon (17). sin, sovelletaan perustamissopimuksen sijoittautumisoikeutta koskevan eik(cid:228) palveluja koskevan luvun m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)yksi(cid:228). (cid:148) (20) b) Kansallisen lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nn(cid:246)n kiert(cid:228)misen kielt(cid:228)minen Tuomioistuin totesi asiassa komissio vastaan Saksa 4. joulu- kuuta 1986 antamassaan tuomiossa (21), ett(cid:228): Tuomioistuin on tunnustanut jokaisen vastaanottavan j(cid:228)sen- valtion oikeuden j(cid:228)rjestelyihin, joilla estet(cid:228)(cid:228)n sellaista palve- lun tarjoajaa, jonka toiminta on t(cid:228)ysin tai p(cid:228)(cid:228)asiassa suun- nattu (vastaanottavan) j(cid:228)senvaltion alueelle, k(cid:228)ytt(cid:228)m(cid:228)st(cid:228) v(cid:228)(cid:228)- rin perustamissopimuksen 49 artiklan takaamaa palvelujen tarjoamisen vapautta v(cid:228)ltty(cid:228)kseen ammatillisilta s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ilt(cid:228), jotka koskisivat sit(cid:228), jos se olisi sijoittautunut kyseiseen vas- taanottavaan j(cid:228)senvaltioon (18). Tuomioistuin lis(cid:228)(cid:228), ett(cid:228) t(cid:228)l- lainen tilanne voi kuulua sijoittautumista koskevan, eik(cid:228) pal- velujen tarjoamista koskevan luvun piiriin (19). M(cid:228)(cid:228)r(cid:228)(cid:228) koskeva peruste on t(cid:228)rke(cid:228) m(cid:228)(cid:228)ritett(cid:228)ess(cid:228) sit(cid:228), onko kyse yrityksest(cid:228) kiert(cid:228)(cid:228) kansallista lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nt(cid:246)(cid:228) 49 artiklan takaaman palvelujen vapaan tarjoamisen oikeuden nojalla. Se ei kuitenkaan riit(cid:228) m(cid:228)(cid:228)rittelem(cid:228)(cid:228)n sit(cid:228), ett(cid:228) toimintaa harjoitetaan palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella (my(cid:246)s toimipaikka voi toimia tilap(cid:228)isesti). Komissio katsoo n(cid:228)in ollen, ett(cid:228) s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)sten v(cid:228)(cid:228)rink(cid:228)ytt(cid:246)n(cid:228) (kiert(cid:228)misen(cid:228)) ei pidet(cid:228) sellaista tilannetta, jossa toisessa j(cid:228)- senvaltiossa asuvat kuluttajat ottavat usein yhteytt(cid:228) vakuu- tusyritykseen sen omalla alueella (esim. elektronisten viestin- t(cid:228)v(cid:228)lineiden avulla), ellei voida osoittaa, ett(cid:228) palvelujen tar- joaja pyrkisi tarkoituksellisesti kiert(cid:228)m(cid:228)(cid:228)n lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nt(cid:246)(cid:228). 2. Sijoittautumisoikeus Jos yritys harjoittaa kestoltaan rajaamatonta liiketoimintaa siten, ett(cid:228) yrityksell(cid:228) on pysyv(cid:228) l(cid:228)sn(cid:228)olo j(cid:228)senvaltiossa, jossa se harjoittaa toimintaansa, siihen on sovellettava sijoittautu- misoikeutta koskevia perustamissopimuksen m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)yksi(cid:228). Tuomioistuin on todennut, ett(cid:228): joka harjoittaa pysy- (cid:148)Sellaiseen j(cid:228)senvaltion kansalaiseen, v(cid:228)sti ja jatkuvasti ammattitoimintaa toisessa j(cid:228)senvaltiossa, jossa h(cid:228)nen toimintansa suuntautuu muun muassa viimeksi mainitun valtion kansalaisiin ammatillisesta kotipaikasta k(cid:228)- I-487. Asia C-23/93, TV 10, (17) Ks. asia C-56/96, VT4, Kok. 1997, s. I-3143. (18) Edell(cid:228) mainittu asia 205/84, komissio v. Saksa, tuomio 4. 12. 1986, Kok. 1986, s. 3755. Asia 33-74, Van Binsbergen, tuomio 3. 12. 1974, Kok. 1974, s. 1299. Asia C-148/91, Veronica, tuomio 3. 2. 1993, Kok. 1993, s. tuomio 5. 10. 1994, Kok. 1994, s. I-4795, julkisasiamies Lenzin p(cid:228)(cid:228)telm(cid:228)t, 56 ja 68 kohta. Asia C-56/96, VT4, Kok. 1997, s. I-3143. Ks. julkisasiamies Lenzin p(cid:228)(cid:228)telm(cid:228)t, asia C-212/97, Centros, Kok. 1999, s. I-1459. Viimeksi mainittu asia koskee v(cid:228)itetty(cid:228) (cid:148)toissijaisen(cid:148) sijoittautumis- oikeuden v(cid:228)(cid:228)rink(cid:228)ytt(cid:246)(cid:228). Tuomioistuin soveltaa t(cid:228)h(cid:228)n asiaan palve- lujen tarjoamisen vapauden yhteydess(cid:228) muotoutunutta oikeusk(cid:228)y- t(cid:228)nt(cid:246)(cid:228). (19) Asia 205/84, 22 kohta. Asia 33/74, van Binsbergen, Kok. 1974, s. 1299, s. 13. (cid:148). toisen j(cid:228)senvaltion vakuutusyrityksen pysyv(cid:228)(cid:228)n l(cid:228)sn(cid:228)o- loon kyseisess(cid:228) j(cid:228)senvaltiossa sovelletaan sijoittautumisoike- utta koskevia perustamissopimuksen m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)yksi(cid:228) my(cid:246)s siin(cid:228) tapauksessa, ett(cid:228) l(cid:228)sn(cid:228)olo ei k(cid:228)sit(cid:228) sivukonttoria tai asioimis- jota hoitaa yrityksen oma toa, vaan ainoastaan toimiston, henkil(cid:246)kunta tai itsen(cid:228)isesti toimiva henkil(cid:246), jolla on pysyv(cid:228) valtuutus toimia yrityksen puolesta asioimiston tapaan. (cid:148) Tuomioistuin on siis my(cid:246)nt(cid:228)nyt, ett(cid:228) vakuutusyritys, jolla on k(cid:228)yt(cid:246)ss(cid:228)(cid:228)n toisen j(cid:228)senvaltion alueelle sijoittautunut edustaja pysyv(cid:228)n ja jatkuvan toiminnan harjoittamista varten, voi kuulua sijoittautumisoikeuden alaan. Tuomioistuin on halun- nut est(cid:228)(cid:228) t(cid:228)ll(cid:228) tuomiolla palvelujen tarjoamisen vapauden v(cid:228)(cid:228)rink(cid:228)yt(cid:246)n, jonka avulla yritys voisi v(cid:228)ltty(cid:228) noudattamasta niit(cid:228) vastaanottajamaan s(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)j(cid:228), joita siihen sovellettaisiin, jos se olisi sijoittautunut sinne (22). T(cid:228)t(cid:228) v(cid:228)(cid:228)rink(cid:228)yt(cid:246)ksen riski(cid:228) on kuitenkin selv(cid:228)sti pienen- netty vakuutusalalla yhteis(cid:246)n direktiivien avulla toteutetun, vakuutustoiminnan aloittamiseen ja harjoittamiseen liittyv(cid:228)n yhdenmukaistamisen my(cid:246)t(cid:228). Vakuutusyritykseen sovelletta- vat vakavaraisuus- ja valvontas(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)t ovat pitk(cid:228)lti yhden- mukaistetut vakuutustoiminnan harjoittamisen muodosta riippumatta eli riippumatta siit(cid:228), onko kyseess(cid:228) sijoittautu- minen vai palvelujen tarjoamisen vapaus. jos ne ovat Tuomioistuin on (cid:228)skett(cid:228)in my(cid:246)nt(cid:228)nyt, ettei palvelujen tar- joamisen vapauden tilap(cid:228)inen luonne merkitse sit(cid:228), ettei palvelujen tarjoaja voisi luoda vastaanottavassa j(cid:228)senvaltiossa tiettyj(cid:228) toimintaedellytyksi(cid:228) (hankkimasta ty(cid:246)huonetta, toi- tarpeellisia kyseisten palvelujen mistoa jne. ), tarjoamiseksi, vaikka t(cid:228)ll(cid:246)in ei sovelletakaan sijoittautumis- oikeutta (23). T(cid:228)llaisessa tapauksessa palvelujen tarjoamisen tilap(cid:228)isyytt(cid:228) on arvioitava sen keston, m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)n, toistuvuuden ja jatkuvuuden kannalta (24). Pelkkien toimintaedellytysten olemassaolo jossakin j(cid:228)senvaltiossa ei suoralta k(cid:228)delt(cid:228) osoita sit(cid:228), ett(cid:228) kyseess(cid:228) on sijoittautumisoikeuden soveltamisalaan kuuluva tapaus. (20) Edell(cid:228) mainittu Gebhard-tuomio. Asia 221/89, Factortame, Kok. 1991, s. I-3905. (21) Asia 205/84, Kok. 1986, s. 3755. (22) Asia 205/84, Kok. s. 3755, 21 ja 22 kohta. Asia C-148/91, Vero- nica, Kok. 1993, s. I-487. Asia C-56/96, VT4, Kok. 1997, s. I-3143. Ks. julkisasiamies Lenzin p(cid:228)(cid:228)telm(cid:228)t. (23) Edell(cid:228) mainittu asia C-55/94, Gebhard. On my(cid:246)s mainittava, ett(cid:228) jo edell(cid:228) mainitun asian 205/84, komissio v. Saksa, p(cid:228)(cid:228)telmiss(cid:228) julkis- asiamies totesi, ettei edustajan nimitt(cid:228)minen (vastaanottavaan j(cid:228)- senvaltioon) sin(cid:228)ns(cid:228) v(cid:228)ltt(cid:228)m(cid:228)tt(cid:228) merkitse sijoittautumista. (24) Edell(cid:228) mainittu asia C-55/94, Gebhard. 16. 2. 2000 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti C 43/9 Yhteis(cid:246)jen tuomioistuimen oikeusk(cid:228)yt(cid:228)nn(cid:246)n perusteella (25) komissio on sit(cid:228) mielt(cid:228), ett(cid:228) j(cid:228)senvaltio, jossa palvelut tar- jotaan, ei voi rinnastaa toimipaikkaan palvelujen tarjoajan kaikentyyppist(cid:228) pysyv(cid:228)(cid:228) l(cid:228)sn(cid:228)oloa alueellaan ja soveltaa sii- sijoittautumisoikeutta koskevia hen kaikissa s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksi(cid:228). tapauksissa 3. Harmaa alue Palvelujen tarjoamisen ja sijoittautumisen k(cid:228)sitteiden v(cid:228)lille ei kuitenkaan ole aina helppoa vet(cid:228)(cid:228) rajaa. Tiettyjen tilan- teiden luokitteleminen on vaikeaa erityisesti silloin, kun va- kuutusyrityksell(cid:228) on vakuutustoimintansa harjoittamista var- ten pysyv(cid:228)t toimintaedellytykset j(cid:228)senvaltiossa, jossa palvelu tarjotaan. Kyse on l(cid:228)hinn(cid:228) seuraavista tapauksista: a) vastaanottavaan j(cid:228)senvaltioon sijoittautuneiden itse- n(cid:228)isten henkil(cid:246)iden k(cid:228)ytt(cid:228)minen b) vakuutustoiminnan harjoittaminen elektronisten laittei- den avulla. Komissio esitt(cid:228)(cid:228) tuomioistuimen oikeusk(cid:228)yt(cid:228)nn(cid:246)n perus- teella seuraavia tulkintoja t(cid:228)st(cid:228) aiheesta. a) Vastaanottavaan j(cid:228)senvaltioon sijoittautuneiden itsen(cid:228)is- ten henkil(cid:246)iden k(cid:228)ytt(cid:228)minen Ongelmana on m(cid:228)(cid:228)ritell(cid:228), miss(cid:228) m(cid:228)(cid:228)rin j(cid:228)senvaltioon A si- joittautuneen vakuutusyrityksen, joka k(cid:228)ytt(cid:228)(cid:228) j(cid:228)senvaltioon B sijoittautunutta itsen(cid:228)ist(cid:228) henkil(cid:246)(cid:228) (26) vakuutustoiminnan harjoittamiseen t(cid:228)ss(cid:228) j(cid:228)senvaltiossa, voidaan katsoa olevan pysyv(cid:228)n vakuutustoiminnan harjoittajana j(cid:228)senvaltiossa B ja rinnastaa se n(cid:228)in ollen vakuutusyrityksen toimipaikkaan vastaanottajavaltiossa sen sijaan, ett(cid:228) sen harjoittaman va- kuutustoiminnan katsottaisiin kuuluvan palvelujen tarjoami- sen vapautta koskevien s(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)jen piiriin. Asiassa De Bloos 6. lokakuuta 1976 antamassaan tuomios- sa (27) tuomioistuin katsoi, ett(cid:228) (25) Ks. erityisesti edell(cid:228) mainittu asia C-55/94, Gebhard. Asia C-56/96, VT4, Kok. 1997, s. I-3143. koskevan vakuutusedustajia (26) K(cid:228)sitteell(cid:228) (cid:148)itsen(cid:228)inen henkil(cid:246)(cid:148) tarkoitetaan t(cid:228)ss(cid:228) rakenteita (luon- nolliset tai oikeushenkil(cid:246)t), jotka eroavat oikeudellisesti vakuutusy- rityksist(cid:228) riippumatta niiden muodosta tai nimityksest(cid:228). Sit(cid:228) ei siis k(cid:228)ytet(cid:228) direktiivin 77/92/ETY (EYVL L 26, 31. 1. 1977) kaikkein rajoittavimmassa mer- kityksess(cid:228) erottamaan vakuutusasiamiehet (henkil(cid:246)t, jotka toimivat yhden tai useamman vakuutusyrityksen nimiss(cid:228) ja lukuun tai yk- sinomaan niiden lukuun) vakuutuksenv(cid:228)litt(cid:228)jist(cid:228) (henkil(cid:246)t, joiden ammatilliseen toimintaan kuuluu yhteys vakuutuksenottajien ja va- kuutusyritysten v(cid:228)lill(cid:228) ilman, ett(cid:228) he vaikuttavat n(cid:228)iden valintoihin, kattaakseen vakuutettavat riskit, valmistellakseen sopimukset ja auttaakseen mahdollisesti sopimusten hoidossa ja t(cid:228)yt(cid:228)nt(cid:246)(cid:246)npanos- sa, erityisesti vahingon sattuessa. neuvoston (27) Asia 14/76, Kok. 1976, s. 3755. Olisi huomattava, ett(cid:228) t(cid:228)m(cid:228) tuomio sek(cid:228) alaviitteiss(cid:228) 27, 28 ja 29 mainitut tuomiot on annettu sivu- liikkeen k(cid:228)sitteen tulkitsemista koskevissa asioissa tuomioistuimen toimivallasta ja tuomioiden t(cid:228)yt(cid:228)nt(cid:246)(cid:246)npanosta yksityisoikeuden alalla tehdyn Brysselin yleissopimuksen perusteella. (cid:148). yksi sivuliikkeen ja agentuurin k(cid:228)sitteit(cid:228) kuvaavista olennaisista seikoista on se, ett(cid:228) ne toimivat emoyrityksen johdon ja valvonnan alaisudessa(cid:148). Tuomioistuin totesi asiassa Somafer 22. marraskuuta 1978 antamassaan tuomiossa (28) viel(cid:228) t(cid:228)sm(cid:228)llisemmin, ett(cid:228) (cid:148). sivuliikkeen, agentuurin tai muun toimipaikan k(cid:228)site edellytt(cid:228)(cid:228) sellaisen pysyv(cid:228)lt(cid:228) vaikuttavan toimintayksik(cid:246)n pe- rustamista emoyrityksen haarautumisen kautta, jolla on it- sen(cid:228)inen johto ja aineelliset edellytykset neuvotella liiketoi- mista kolmansien kanssa siten, ett(cid:228) kolmansien ei tarvitse ottaa yhteytt(cid:228) suoraan emoyritykseen, vaikka ne ovatkin tietoisia tarvittaessa syntyv(cid:228)st(cid:228) oikeussuhteesta emoyrityksen kanssa, jonka kotipaikka on ulkomailla, vaan ne voivat har- joittaa liiketoimintaa t(cid:228)m(cid:228)n haarakonttorina toimivan toi- mintayksik(cid:246)n kanssa. (cid:148) Tuomioistuin on todennut, ett(cid:228) yksinoikeudella toimivan edustajan, joka ei ole yrityksen valvonnan ja johdon alainen, ei voitu katsoa vastaavan sivuliikett(cid:228), agentuuria tai toimi- paikkaa. Tuomioistuin on asiassa Blanckaert ja Willems 18. maalis- kuuta 1981 (29) antamassaan tuomiossa katsonut, ett(cid:228) itsen(cid:228)inen kauppaedustaja, (cid:148). joka on oikeudellisen ase- mansa perusteella vapaa j(cid:228)rjest(cid:228)m(cid:228)(cid:228)n olennaisen osan toi- mintaansa ja m(cid:228)(cid:228)ritt(cid:228)m(cid:228)(cid:228)n edustamansa yrityksen hyv(cid:228)ksi k(cid:228)ytt(cid:228)m(cid:228)ns(cid:228) ty(cid:246)ajan, jota edustettuna oleva yritys ei voi kielt(cid:228)(cid:228) edustamasta useampaa kilpailevaa yrityst(cid:228) saman- aikaisesti samalla tuotanto- tai markkinointialalla ja joka li- s(cid:228)ksi keskittyy v(cid:228)litt(cid:228)m(cid:228)(cid:228)n tilauksia emoyritykselle osallistu- matta niiden j(cid:228)rjestelyyn tai toteuttamiseen, ei t(cid:228)yt(cid:228) sivuliik- ken, agentuurin tai muun toimipaikan tunnusmerkkej(cid:228). (cid:148) lokakuuta 1992 Julkisasiamies Darmon kirjoitti esitt(cid:228)miss(cid:228)(cid:228)n asiaa Shearson Lehman Hutton koskevissa p(cid:228)(cid:228)- telmiss(cid:228) (30) seuraavasti: lis(cid:228)ksi 27. (cid:148)Riippuvuussuhde toiseen sopimuspuolena olevaan valti- oon (31) sijoittautuneeseen yritykseen ei ole t(cid:228)ss(cid:228) m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)(cid:228)v(cid:228)n(cid:228) perusteena. T(cid:228)llainen peruste on mielest(cid:228)mme se seikka, ett(cid:228) toissijaisella toimipaikalla on valtuudet neuvotella sopimuk- sia kolmansien kanssa. (cid:148) (28) Asia 33/78, Kok. 1978, s. 2183. Ks. my(cid:246)s asiassa C-439/93, Lloyd’s Register of Shipping/SociØtØ Campenon Bernard, 6. 4. 1995 annettu tuomio, Kok. 1995, s. I-961. (29) Asia 139/80, Kok. 1981, s. 819. (30) Asia C-89/91, Kok. 1992, s. I-165. (31) Julkisasiamies k(cid:228)ytti k(cid:228)sitett(cid:228) (cid:148)sopimuspuolena oleva valtio(cid:148), koska asia koski tuomioistuimen toimivallasta ja tuomioiden t(cid:228)yt(cid:228)nt(cid:246)(cid:246)n- panosta yksityisoikeuden alalla tehty(cid:228) Brysselin yleissopimusta. C 43/10 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti 16. 2. 2000 Brysselin yleissopimusta koskevassa selvityksess(cid:228)(cid:228)n Jenard toteaa, ett(cid:228) agentuurista tai sivuliikkeest(cid:228) on kyse ainoastaan silloin, (cid:148)kun ulkomaista yrityst(cid:228) edustaa henkil(cid:246), joka voi tehd(cid:228) yrityst(cid:228) velvoittavia sitoumuksia kolmansien kans- sa(cid:148) (32). jos siis t(cid:228)m(cid:228)n yhden vakuutusyrityksen sivukonttoriin, edustaja toimii t(cid:228)m(cid:228)n valtuutuksen perusteella kyseisen vakuutusyrityksen johdon ja valvonnan alaisuudessa. Muihin vakuutuksenantajiin sovellettaisiin sit(cid:228) vastoin edelleen palvelujen tarjoamisen vapautta koskevia s(cid:228)(cid:228)n- n(cid:246)ksi(cid:228). T(cid:228)m(cid:228)n oikeusk(cid:228)yt(cid:228)nn(cid:246)n perusteella komissio katsoo, ett(cid:228) jotta itsen(cid:228)isen henkil(cid:246)n (cid:150) kuten esim. vakuutusedustajan (cid:150) ja vakuutusyrityksen v(cid:228)linen suhde olisi luonteeltaan sel- lainen, ett(cid:228) vakuutusyrityksen voidaan katsoa kuuluvan si- joittautumisj(cid:228)rjestelm(cid:228)(cid:228)n eik(cid:228) palvelujen vapaan tarjoamisen j(cid:228)rjestelm(cid:228)(cid:228)n, t(cid:228)llaisen itsen(cid:228)isen henkil(cid:246)n on t(cid:228)ytett(cid:228)v(cid:228) kaikki kolme seuraavaa edellytyst(cid:228): i) oltava edustamansa vakuutusyrityksen johdon ja valvonnan alainen; ii) saatava valtuudet tehd(cid:228) vakuutusyrityst(cid:228) velvoittavia sitou- muksia; iii) saatava pysyv(cid:228) valtuutus. N(cid:228)in ollen vakuutusyritys kuuluu sivuliikkeen perustamiseen sovellettavien s(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)jen alaan ainoastaan siin(cid:228) tapauksessa, ett(cid:228) itsen(cid:228)inen henkil(cid:246) toimii vakuutusyrityksen tosiasialli- sena haarana. i) Itsen(cid:228)isen henkil(cid:246)n on oltava edustamansa vakuutusyrityksen johdon ja valvonnan alainen Jotta voitaisiin tarkistaa t(cid:228)m(cid:228)n perusteen t(cid:228)yttyminen, tutkittava erityisesti, onko itsen(cid:228)isell(cid:228) henkil(cid:246)ll(cid:228) olisi (esim. vakuutusedustajalla) vakuutusyrityksen ja itsen(cid:228)i- sen henkil(cid:246)n v(cid:228)listen suhteiden perusteella riitt(cid:228)v(cid:228) va- paus j(cid:228)rjest(cid:228)(cid:228) itse toimintansa, p(cid:228)(cid:228)tt(cid:228)(cid:228) t(cid:228)m(cid:228)n vakuutusy- rityksen hyv(cid:228)ksi k(cid:228)ytt(cid:228)m(cid:228)st(cid:228)(cid:228)n ty(cid:246)ajasta ja erityisesti edustaa samanaikaisesti muita kilpailevia vakuutusyrityk- si(cid:228). Itsen(cid:228)isen vakuutusedustajan vakuutusyritykselt(cid:228) yksin- oikeudella saama valtuutus on osoitus siit(cid:228), ett(cid:228) edustaja toimii vakuutusyrityksen johdon ja valvonnan alaisuu- dessa. Vakuutusalalla on kuitenkin yleist(cid:228), ett(cid:228) vakuutus- edustajat edustavat useita kilpailevia vakuutusyrityksi(cid:228) samanaikaisesti. Useimmissa tapauksissa edustus koskee eri vakuutuslajeja eri vakuutusyritysten osalta. T(cid:228)llaisissa tapauksissa useille vakuutusyrityksille ty(cid:246)sken- telev(cid:228) edustaja, jolle ainoastaan yksi yritys on antanut yksinoikeuteen perustuvan valtuutuksen, rinnastettaisiin (32) EYVL C 59, 5. 3. 1979, s. 1. My(cid:246)s kahden muun edell(cid:228) mainitun edellytyksen on t(cid:228)ytytt(cid:228)v(cid:228), jotta edustaja rinnastetaisiin vakuutusyrityk- sen sivukonttoriin vastaanottavassa j(cid:228)senvaltiossa ja jotta t(cid:228)m(cid:228)n vakuutusyrityksen toiminta kuuluisi sijoittautu- misoikeuden eik(cid:228) palvelujen tarjoamisen vapauden pii- riin. ii) Itsen(cid:228)isen henkil(cid:246)n on voitava tehd(cid:228) vakuutusyrityst(cid:228) velvoit- tavia sitoumuksia Jotta voitaisiin m(cid:228)(cid:228)ritell(cid:228) t(cid:228)yttyyk(cid:246) t(cid:228)m(cid:228) peruste, on tuomioistuimen oikeusk(cid:228)yt(cid:228)nn(cid:246)n mukaisesti tutkittava, velvoittavatko itsen(cid:228)isen henkil(cid:246)n toimet tai p(cid:228)(cid:228)t(cid:246)kset vakuutusyrityst(cid:228) kolmansien osalta, joiden ei t(cid:228)ll(cid:246)in tar- vitse k(cid:228)(cid:228)nty(cid:228) vakuutusyrityksen puoleen vaan jotka voi- vat harjoittaa liiketoimia t(cid:228)m(cid:228)n henkil(cid:246)n kanssa. Vakuutusyrityksen sitoumukset vakuutettuihin n(cid:228)hden perustuvat ennen kaikkea itsen(cid:228)iselle henkil(cid:246)lle annettui- hin valtuutuksiin tehd(cid:228) vakuutussopimuksia vakuutuk- senottajien kanssa sellaisen vakuutusyrityksen nimiss(cid:228) ja sen puolesta, joka ei ole sijoittautunut vastaanottavaan j(cid:228)senvaltioon. Asioimiston tai sivukonttorin tavoitteena on tehd(cid:228) vakuutussopimuksia kolmansien kanssa vakuu- tusyrityksen p(cid:228)(cid:228)konttorin nimiss(cid:228), sen lukuun ja sit(cid:228) suoraan sitoen, koska asioimisto muodostaa p(cid:228)(cid:228)kontto- rin haaran. Jos itsen(cid:228)inen henkil(cid:246) voi esimerkiksi tehd(cid:228) vakuutusyrityksen nimiss(cid:228) sis(cid:228)lt(cid:228)(cid:228) kaikki mahdolliseen vakuutussopimukseen sis(cid:228)ltyv(cid:228)t olennaiset seikat, mutta vakuutusyritys voi kuitenkin hy- l(cid:228)t(cid:228) itsen(cid:228)isen henkil(cid:246)n esitt(cid:228)m(cid:228)n ja asiakkaan allekir- joittaman hakemuksen, vakuutusyrityst(cid:228) velvoittavan si- toumuksen antamista koskevan perusteen ei katsota t(cid:228)yt- tyv(cid:228)n. tarjouksen, joka Joissakin tapauksissa my(cid:246)s muut vakuutusyrityksen itse- n(cid:228)iselle henkil(cid:246)lle antamat valtuudet voivat osoittaa va- kuutusyrityksen suoraa sitoumusta vakuutuksenottajaa kohtaan. T(cid:228)llaisesta tilanteesta on kyse esimerkiksi silloin kun vakuutuksenantaja on antanut edustajalle valtuudet p(cid:228)(cid:228)tt(cid:228)(cid:228) sille esitetyn vahingonkorvausvaatimuksen hy- v(cid:228)ksymisest(cid:228) tai korvauksen maksamisesta ja kun edus- tajan tekem(cid:228)t p(cid:228)(cid:228)t(cid:246)kset sitovat vakuutusyrityst(cid:228) kolman- sia kohtaan. T(cid:228)m(cid:228) on kuitenkin erotettava tilanteesta, jossa edustajalle on annettu valtuudet pelk(cid:228)st(cid:228)(cid:228)n k(cid:228)sitell(cid:228) vahingonkorvausvaatimuksia koskevia asiakirjoja. T(cid:228)h(cid:228)n saattaa my(cid:246)s sis(cid:228)lty(cid:228) korvausten maksaminen vakuutuk- senantajan antamien ohjeiden perusteella. 16. 2. 2000 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti C 43/11 iii) Itsen(cid:228)isen henkil(cid:246)n on saatava pysyv(cid:228) valtuutus Vastaanottavaan j(cid:228)senvaltioon sijoittautuneen itsen(cid:228)isen henkil(cid:246)n (esim. edustajan) kyvyn tehd(cid:228) vakuutusyrityst(cid:228) veloittavia sitoumuksia on oltava seurausta kest(cid:228)v(cid:228)st(cid:228) ja jatkuvasta eik(cid:228) m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)aikaisesta tai satunnaisesta valtuu- tuksesta. Valtuutuksen pysyvyys ja jatkuvuus on osoitus vakuutusyrityksen aikomuksesta integroida harjoitta- mansa vakuutustoiminta osaksi vastaanottavan j(cid:228)senval- tion taloutta. Komissio katsoo, ett(cid:228) jos vakuutusyritys k(cid:228)ytt(cid:228)(cid:228) tilap(cid:228)i- sesti ja satunnaisesti toisen j(cid:228)senvaltion alueelle sijoittau- tunutta edustajaa harjoittaakseen vakuutustoimintaa ky- seisen j(cid:228)senvaltion alueella, vakuutusyritys kuuluu palve- lujen tarjoamisen vapautta koskevien s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)sten sovel- tamisalaan (33). Komissio katsoo, ett(cid:228) vakuutusyrityksen, joka p(cid:228)(cid:228)tt(cid:228)(cid:228) harjoittaa vakuutustoimintaa palvelujen tarjoamisen va- pauden perusteella, on voitava k(cid:228)ytt(cid:228)(cid:228) hyv(cid:228)kseen ennen sopimuksen tekemist(cid:228) ja sen j(cid:228)lkeen tiettyj(cid:228) palveluja j(cid:228)senvaltiossa, jossa palvelu tarjotaan. Vakuutusyrityksen olisi siis my(cid:246)s voitava k(cid:228)ytt(cid:228)(cid:228) palvelujen tarjoamisen vapauteen perustuvan toiminnan harjoittamiseen esimer- kiksi: (cid:151) paikallista asiantuntijaa palvelujen tarjoamisen va- pauden perusteella katettavien riskien arvioimiseksi, (cid:151) paikallista asiantuntijaa arvioimaan palvelujen tarjoa- misen vapauden perusteella neuvotellun vakuutusso- pimuksen kattamien riskien perusteella aiheutuneet vahingot, (cid:151) asiamiehi(cid:228), jotka eiv(cid:228)t tee vakuutussopimuksia ja joi- den toiminta rajoittuu siihen, ett(cid:228) ne toimittavat va- kuutusyrityksen hyv(cid:228)ksytt(cid:228)v(cid:228)ksi mahdollisilta vakuu- tuksenottajilta saatuja vakuutushakemuksia, (cid:151) paikallisia oikeudellisia, l(cid:228)(cid:228)ketieteellisi(cid:228) tai vakuutus- matemaattisia palveluja j(cid:228)senvaltiossa, jossa palveluja tarjotaan, (cid:151) pysyvi(cid:228) toimintaj(cid:228)rjestelyj(cid:228) palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella tehtyihin vakuutussopimuksiin liittyvien maksujen perimiseksi luottolaitos, factoring-yritys jne. ), (esim. (cid:151) pysyvi(cid:228) toimintaj(cid:228)rjestelyj(cid:228) vahinkoilmoitusten vas- taanottamiseksi, jotka liittyv(cid:228)t palvelujen tarjoamisen (33) Ks. direktiivin 88/357/ETY 14, 16 ja 17 artikla, sellaisina kuin ne ovat muutettuina vahinkovakuutusdirektiivin 92/49/ETY 34, 35 ja 36 artiklalla ja direktiivin 88/357/ETY 11, 14 ja 17 artikla, sellai- sina henkivakuutuskdirektiivin 92/96/ETY 34, 35 ja 36 artiklalla. Muutokset liittyv(cid:228)t menettelyyn, joka koskee palvelujen tarjoamisen vapauden mukaisesti harjoitet- tua n(cid:228)iden direktiivien soveltamisalaan kuuluvaa toimintaa. ovat muutettuina kuin ne vapauden perusteella tehtyihin vakuutussopimuksiin, ja toimittamiseksi vakuutusyritykselle, joka joko hy- v(cid:228)ksyy tai hylk(cid:228)(cid:228) vahinkoilmoituksen, (cid:151) pysyvi(cid:228) toimintaj(cid:228)rjestelyj(cid:228) korvausvaatimusten k(cid:228)sit- telemiseksi, mihin voi tarvittaessa sis(cid:228)lty(cid:228) korvausten maksaminen vakuutuksenantajan antamien ohjeiden perusteella. On kuitenkin tarkennettava, ett(cid:228) vakuutusyrityksen py- syv(cid:228) l(cid:228)sn(cid:228)olo voidaan rinnastaa siin(cid:228) j(cid:228)senvaltiossa, jossa toimivaan sivukonttoriin ainoastaan palvelu tarjotaan, siin(cid:228) tapauksessa, ett(cid:228) valtuutus kattaa vakuutusyrityksen liiketoiminnan kohteena olevan toiminnan eli vakuutus- toiminnan. Toiseen j(cid:228)senvaltioon sijoittautuneille henki- l(cid:246)ille annettua valtuutusta muun kuin vakuutustoimin- nan harjoittamiseen ei voida ottaa huomioon arvioita- essa vakuutustoiminnan harjoittamista koskevia j(cid:228)rjeste- lyj(cid:228) vastaanottavassa j(cid:228)senvaltiossa. Esimerkkin(cid:228) t(cid:228)llai- sesta tilaneesta voisi olla sijoitusyhti(cid:246)lle annettu valtuu- tus hoitaa vakuutusyrityksen arvopaperisalkkua tai jolle- kin yritykselle annettu valtuutus hoitaa vakuutusyrityk- sen j(cid:228)senvaltiossa omistamia ja vakuutusteknisen vastuu- velan kattamiseen tarkoitettuja kiinteist(cid:246)j(cid:228). P(cid:228)(cid:228)telm(cid:228): Komissio katsoo, ett(cid:228) ainoastaan silloin, kun kolme edell(cid:228) mainittua edellytyst(cid:228) t(cid:228)yttyv(cid:228)t (vakuutusyrityksen johdon ja valvonnan alainen, valtuutettu tekem(cid:228)(cid:228)n suoraan vakuutus- yrityst(cid:228) velvoittavia sitoumuksia ja pysyv(cid:228) valtuutus), pysy- v(cid:228)sti vastaanottavaan j(cid:228)senvaltioon sijoittautuneita itsen(cid:228)isi(cid:228) henkil(cid:246)it(cid:228) (cid:150) esim. edustajia (cid:150) k(cid:228)ytt(cid:228)v(cid:228)(cid:228) vakuutusyrityst(cid:228) on kohdeltava niin kuin sill(cid:228) olisi sivukonttori vastaanottavassa j(cid:228)senvaltiossa t(cid:228)st(cid:228) johtuvine oikeudellisine seurauksineen. Vakuutusyrityksen on siten noudatettava sivukonttorin avaa- mista koskevaa menettely(cid:228), josta s(cid:228)(cid:228)det(cid:228)(cid:228)n ensimm(cid:228)isten direktiivien 73/239/ETY ja 79/267/ETY 10 artiklassa, sellai- sina kuin ne ovat muutettuina kolmansien direktiivien 92/49/ETY ja 92/96/ETY 32 artiklalla (t(cid:228)smennet(cid:228)(cid:228)n, ett(cid:228) suunniteltua toimintaa harjoitetaan itsen(cid:228)isen vakuutusedus- tajan v(cid:228)lityksell(cid:228)). Lis(cid:228)ksi t(cid:228)llaisen itsen(cid:228)isen henkil(cid:246)n on noudatettava sivukonttoreihin sovellettavia vastaanottajaval- tion yleisen edun mukaisia s(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)j(cid:228). Vaikka n(cid:228)m(cid:228) edellytykset voivat saattaa vakuutusyrityksen sijoittautumisoikeuden alaiseksi, se ei kuitenkaan merkitse, ett(cid:228) itsen(cid:228)isen henkil(cid:246)n katsottaisiin olevan kyseisen vakuu- tusyrityksen sivukonttori. Sivukonttori on (cid:148)liiketoimipaikka, joka on vakuutusyrityksen osa, joka ei ole oikeushenkil(cid:246) (. )(cid:148) (34). Koska henkil(cid:246)n oletetaan olevan itsen(cid:228)inen, h(cid:228)n ei voi muodostaa vakuutusyrityksen (cid:148)osaa(cid:148). T(cid:228)m(cid:228) ei kuiten- kaan vaikuta siihen, ett(cid:228) itsen(cid:228)isen henkil(cid:246)n on noudatettava sijoittautumisj(cid:228)senvaltiossaan voimassa olevia edellytyksi(cid:228), jotka koskevat kyseiseen ammattiin p(cid:228)(cid:228)sy(cid:228) ja sen harjoitta- mista. (34) Ks. t(cid:228)ss(cid:228) yhteydess(cid:228) toisen pankkidirektiivin 89/646/ETY (EYVL L 386, 30. 12. 1989) 1 artiklan 3 kohdassa esitetty sivukonttorin k(cid:228)- site sek(cid:228) sijoituspalveluista arvopaperimarkkinoilla annetun direk- tiivin 93/22/ETY (EYVL L 141, 11. 6. 1993) 1 artiklan 8 kohta. C 43/12 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti 16. 2. 2000 b) Elektroniset laitteet T(cid:228)ss(cid:228) tarkoitetaan kiinteit(cid:228), pankkiautomaatteja vastaavia elektronisia laitteita, joilla voidaan harjoittaa ensimm(cid:228)isten vakuutusdirektiivien liitteess(cid:228) tarkoitettua vakuutustoimin- taa (35). T(cid:228)llaiset laitteet voivat kuulua sijoittautumisoikeuden alaan, jos ne t(cid:228)ytt(cid:228)v(cid:228)t yhteis(cid:246)jen tuomioistuimen m(cid:228)(cid:228)rittelem(cid:228)t edellytykset (ks. edell(cid:228), a jakso). Jotta t(cid:228)llainen laite voitaisiin rinnastaa toimipaikkaan, sill(cid:228) olisi ennen kaikkea oltava johtoelin, mik(cid:228) vaikuttaa mahdot- tomalta, ellei tuomioistuin my(cid:246)nn(cid:228), ett(cid:228) t(cid:228)m(cid:228) k(cid:228)site voisi kattaa inhimillisen johtamisen lis(cid:228)ksi elektronisen johtami- sen. Vaikuttaa joka tapauksessa viel(cid:228) ep(cid:228)todenn(cid:228)k(cid:246)iselt(cid:228), ett(cid:228) t(cid:228)l- lainen laite olisi vakuutusyrityksen ainoa toimipiste j(cid:228)senval- tiossa. Se liittyy todenn(cid:228)k(cid:246)isesti samassa valtiossa olevaan sivukonttoriin tai asioimistoon. Se ei siis kyseess(cid:228) olevassa tapauksessa ole oma itsen(cid:228)inen yksikk(cid:246)ns(cid:228), koska se on yhteydess(cid:228) vakuutusyrityksen toimipaikkaa koskevaan j(cid:228)rjes- telm(cid:228)(cid:228)n. Jos elektroninen laite kuitenkin on vakuutusyrityksen ainoa toimintamuoto j(cid:228)senvaltiossa kyseess(cid:228) olevan vakuutustoi- minnan tyypin osalta, komissio katsoo, ett(cid:228) se voidaan rin- nastaa palvelujen tarjoamiseen kyseisen j(cid:228)senvaltion alueella. Yksinomaan laitteen yll(cid:228)pidosta, huollosta ja mahdollisten teknisten k(cid:228)ytt(cid:246)ongelmien selvitt(cid:228)misest(cid:228) vastaavan henki- l(cid:246)n tai yrityksen toimintaa vastaanottajamaassa ei voida rin- nastaa vakuutusyrityksen toimipaikkaan eik(cid:228) se est(cid:228) katso- masta t(cid:228)t(cid:228) toimintaa harjoitettavaksi palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella. Kommissio pit(cid:228)(cid:228) kuitenkin mahdollisena, ett(cid:228) se voi joutua tarkistamaan k(cid:228)sityst(cid:228)(cid:228)n tulevaisuudessa teknisen kehityksen vuoksi. Jos t(cid:228)m(cid:228) kehitys mahdollistaa sen, ett(cid:228) vakuutusyri- tyksell(cid:228) on tietyll(cid:228) alueella ainoastaan laite, joka voi (cid:148)toimia(cid:148) sivukonttorin tavoin tehden todellisia p(cid:228)(cid:228)t(cid:246)ksi(cid:228), jolloin asi- akkaan ei tarvitsisi ottaa lainkaan yhteytt(cid:228) emoyhti(cid:246)(cid:246)n, ko- mission on pohdittava tarkoituksenmukaista yhteis(cid:246)n lain- s(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nt(cid:246)(cid:228). Nykyinen lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nt(cid:246) perustuu sivukonttorin k(cid:228)sitteen hahmottamiseen sellaisena, ett(cid:228) siihen kuuluu ih- misten l(cid:228)sn(cid:228)olo (esim. liiketoimintasuunnitelmassa on oltava sivukonttorin johdosta vastuussa olevien henkil(cid:246)iden nimet). Nykyisen lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nn(cid:246)n perusteella ei siis ole mahdollista ajatella, ett(cid:228) t(cid:228)llaiset laitteet muodostaisivat sivukonttorin. (35) T(cid:228)ll(cid:228) ei tarkoiteta kannettavia henkil(cid:246)kohtaisia tietokoneita, joilla voidaan tarjota tai vastaanottaa et(cid:228)vakuutuspalveluja esim. Interne- tin kautta. Niit(cid:228) tarkastellaan j(cid:228)ljemp(cid:228)n(cid:228) 6 kohdassa. 4. Palvelujen tarjoamisen vapauden ja sijoittautumisoike- uden samanaikainen hy(cid:246)dynt(cid:228)minen Sen j(cid:228)lkeen kun kolmannet direktiivit 92/49/ETY ja 92/96/ETY tulivat voimaan 1. hein(cid:228)kuuta 1994, kaikki va- kuutusyritykset ovat voineet harjoittaa toimintaa saman val- tion alueella samanaikaisesti palvelujen tarjoamisen vapau- den perusteella ja sijoittautumisoikeuden perusteella (sivu- konttori), vaikka kyse olisi samanlaisesta toiminnasta. N(cid:228)iss(cid:228) direktiiveiss(cid:228) kumottiin toisten direktiivien s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)kset, joissa annettiin j(cid:228)senvaltiolle lupa kielt(cid:228)(cid:228) er(cid:228)iss(cid:228) tapauksissa palve- lujen tarjoamisen vapauden ja sijoittautumisoikeuden sa- manaikainen hy(cid:246)dynt(cid:228)minen (36). Harjoittaakseen vakuutustoimintaa palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella vakuutusyritys voi k(cid:228)ytt(cid:228)(cid:228) siin(cid:228) j(cid:228)sen- jossa palvelu tarjotaan, valtiossa avattuja toimipaikkoja, hankkiakseen vakuutussopimuksen tekemist(cid:228) edelt(cid:228)vi(cid:228) tai sen j(cid:228)lkeisi(cid:228) lis(cid:228)palveluja (esim. oikeudellisia tai l(cid:228)(cid:228)ketieteel- lisi(cid:228) palveluja, paikallisia palveluja riskien arvioimiseksi, pal- velujen tarjoamisen vapauden perusteella tehtyihin vakuu- tussopimuksiin liittyvien vahinkoilmoitusten vastaanottami- seksi, sopimuksiin liittyvien vahinkojen arvioimiseksi, tiedo- tuspalvelujen tarjoamiseksi vakuutuksenottajille). Yrityksen on kuitenkin voitava kytke(cid:228) kyseinen toiminta selke(cid:228)sti joko sijoittautumisoikeuteen tai palvelujen tarjoamisen va- pauteen. 5. Yhden toimiluvan my(cid:246)nt(cid:228)misehtojen valvonta vastaan- ottajavaltiossa Komissio katsoo, ett(cid:228) vakuutusdirektiivien s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)kset (37) ei- v(cid:228)t anna vastaanottavalle j(cid:228)senvaltiolle lupaa harjoittaa val- vontaa, jolla pyrit(cid:228)(cid:228)n selvitt(cid:228)m(cid:228)(cid:228)n, noudattaako vakuutus- yritys, joka aikoo harjoittaa toimintaa kyseisen valtion alu- eella palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella tai sivu- konttorin kautta, yhdenmukaistettuja ehtoja, joiden mukai- sesti yritykselle on sen kotij(cid:228)senvaltiossa my(cid:246)nnetty toimi- lupa. T(cid:228)m(cid:228) valvonta kuuluu yksinomaan kotij(cid:228)senvaltiolle. Toimilupa on my(cid:246)nnetty t(cid:228)m(cid:228)n j(cid:228)senvaltion vastuulla, eik(cid:228) vastaanottajavaltio voi kyseenalaistaa luvan my(cid:246)nt(cid:228)mist(cid:228) (38). Jos vastaanottajavaltiolla on syyt(cid:228) ep(cid:228)ill(cid:228), ettei luvan my(cid:246)n- t(cid:228)misedellytyksi(cid:228) pe- rustamissopimuksen 227 artiklaan tai pyyt(cid:228)(cid:228) komissiota to- noudateta, vedota voi se (36) Direktiivin 92/49/ETY 37 artikla ja johdanto-osan 28 kappale ja direktiivin 92/96/ETY 17 artikla ja johdanto-osan 25 kappale. (37) Vahinkovakuutus: ensimm(cid:228)isen direktiivin 73/239/ETY 6, 7, 8 ja 9 artikla, sellaisina kuin ne ovat muutettuna direktiivin 92/49/ETY 4, 5, 6, 7 ja 8 artiklalla ja direktiivill(cid:228) 95/26/EY (3 artikla). Henkiva- kuutus: ensimm(cid:228)isen direktiivin 79/267/ETY 6, 7, 8 ja 9 artikla, sellaisina kuin ne ovat muuttetttuina direktiivin 92/96/ETY 3, 4, 5, 6 ja 7 artiklalla sek(cid:228) direktiivill(cid:228) 95/26/EY (3 artikla). (38) Ks. tuomioistuimen samankaltaisessa asiassa C-11/95, komissio v. Belgia, 10. 9. 1996 antama tuomio, Kok. 1996, s. I-4115. Tuomiois- tuin totesi, ett(cid:228) vastaanottava j(cid:228)senvaltio ei ole oikeutettu valvo- maan kotij(cid:228)senvaltion televisiol(cid:228)hetyksiin sovellettavan lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)n- n(cid:246)n soveltamista eik(cid:228) neuvoston direktiivin 89/552/ETY (EYVL L 298, 17. 10. 1989, s. 23) s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)sten noudattamista. 16. 2. 2000 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti C 43/13 teuttamaan toimia perustamissopimuksen 226 artiklan no- jalla. 6. Vakuutuspalvelujen et(cid:228)myynti ja erityisesti s(cid:228)hk(cid:246)inen kaupank(cid:228)ynti a) Et(cid:228)viestint(cid:228)menetelmien k(cid:228)ytt(cid:228)mist(cid:228) (puhelin, faksi, lehdet jne. ) ja varsinkin s(cid:228)hk(cid:246)isen kaupank(cid:228)ynnin hy(cid:246)dynt(cid:228)mist(cid:228) Internet) sellaisten vakuutussopimusten tekemiseen, (esim. jotka kattavat muuhun j(cid:228)senvaltioon kuin sopimuksen alle- kirjoittaneen vakuutuksenantajan sijoittautumisj(cid:228)senvaltioon sijoittuvan riskin (tai sitoumuksen), on pidett(cid:228)v(cid:228) palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella harjoitettuna vakuutustoi- jossa sopimuspuolet eiv(cid:228)t siirry (39). Lis(cid:228)ksi kyse mintana, on useimmiten pysyv(cid:228)st(cid:228) palvelujen tarjoamisesta (40). T(cid:228)l- l(cid:246)in vakuutussopimuksen tehneen vakuutusyrityksen sijoit- tautumisj(cid:228)senvaltioksi katsotaan j(cid:228)senvaltio, jonne vakuut- taja on sijoittautunut harjoittamaan todellista vakuutustoi- mintaa (jossa on p(cid:228)(cid:228)konttori tai sivukonttori) eik(cid:228) valtio, jossa palvelujen tarjoamiseen k(cid:228)ytetyt tekniset laitteet sijait- sevat (esim. maa, jossa Internet-palvelin sijaitsee (41). Internetin v(cid:228)lityksell(cid:228) tehd(cid:228)(cid:228)n vakuutussopimuksia p(cid:228)(cid:228)asi- assa vakuutuksenottajan aloitteesta ja t(cid:228)m(cid:228)n k(cid:228)yt(cid:246)ss(cid:228) olevan laitteen avulla. Vakuutuksenottaja p(cid:228)(cid:228)tt(cid:228)(cid:228) yhteydenotosta ja vakuutussopimuksen tekemisest(cid:228) sellaisen vakuutusyrityksen kanssa, joka on valmis tekem(cid:228)(cid:228)n vakuutussopimuksia elekt- ronisten viestint(cid:228)v(cid:228)lineiden avulla. Vakuutusdirektiivien mukaisesti vakuutussopimuksen katta- man riskin (tai sitoumuksen) sijainti on t(cid:228)rkein tekij(cid:228) m(cid:228)(cid:228)- ritelt(cid:228)ess(cid:228) vakuutustoimenpiteeseen sovellettavia s(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)j(cid:228). Riskin tai sitoumuksen sijainnin m(cid:228)(cid:228)ritt(cid:228)minen tapahtuu kyseisiss(cid:228) vakuutusdirektiiveiss(cid:228) vahvistettujen t(cid:228)sm(cid:228)llisten perusteiden mukaisesti (42). N(cid:228)in ollen jos vakuutustoimintaa aiotaan harjoittaa palvelujen tarjoamisen vapauden perus- teella, vakuutussopimuksen kohteena olevan riskin tai sitou- muksen on sijaittava muussa j(cid:228)senvaltiossa kuin riskin kat- tavan vakuutusyrityksen sijoittautumisj(cid:228)senvaltiossa. (39) Ks. edell(cid:228) mainitut asiat 286/82 ja 26/83, Luisi ja Carbone, sek(cid:228) C-23/93, TV10. (40) Ks. edell(cid:228) alaviite 17. (41) Ks. t(cid:228)st(cid:228) edell(cid:228) mainittu muutettu ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi s(cid:228)hk(cid:246)ist(cid:228) kaupank(cid:228)ynti(cid:228) sis(cid:228)markkinoilla koskevista tietyist(cid:228) oikeudellisista n(cid:228)k(cid:246)kohdista, 1 artiklan c kohta. (42) Vahinkovakuutus: toisen direktiivin 88/357/ETY 2 artiklan d kohta. Henkivakuutus: direktiivin 90/619/ETY 2 artiklan e kohta. Sit(cid:228) vastoin pankkialan osalta toisessa direktiiviss(cid:228) 89/646/ETY ei vah- visteta perusteita, joiden mukaan m(cid:228)(cid:228)ritet(cid:228)(cid:228)n sis(cid:228)markkinoilla har- joitetun pankkitoiminnan sijainti. Ks. pankkialaa koskeva tiedon- anto, jossa vahvistetaan perusteet palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella tarjottujen pankkipalvelujen sijainnin m(cid:228)(cid:228)ritt(cid:228)miselle, jotta voidaan m(cid:228)(cid:228)ritell(cid:228) kyseiseen toimintaan sovellettava j(cid:228)rjes- telm(cid:228) (SE(97) 1193 lopull. , 20. 6. 1997). Komissio katsoo, ett(cid:228) voimassa olevien s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)sten mukai- sesti s(cid:228)hk(cid:246)isen kaupank(cid:228)ynnin v(cid:228)lityksell(cid:228) (esim. Internetin kautta) harjoitettu vakuutustoiminta, jonka perusteella kate- taan muuhun j(cid:228)senvaltioon kuin kyseisen riskin kattavan vakuutusyrityksen sijoittautumisj(cid:228)senvaltioon sijoittuva riski, kuuluu palvelujen tarjoamisen vapautta koskevien direktii- vien mukaisen j(cid:228)rjestelm(cid:228)n soveltamisalaan. Vakuutusyrityk- sen, joka tekee vakuutussopimuksia jostakin j(cid:228)senvaltiosta k(cid:228)sin Internetin v(cid:228)lityksell(cid:228) kattaakseen riskej(cid:228) tai sitoumuk- sia, jotka sijaitsevat toisissa j(cid:228)senvaltioissa, pit(cid:228)isi siis nou- dattaa palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella harjoitet- tuun toimintaan sovellettavaa ilmoitusmenetely(cid:228) (43). Vakuutusten yhten(cid:228)ismarkkinoiden nykyisiss(cid:228) s(cid:228)(cid:228)ntelypuit- teissa ei ole otettu huomioon tietoyhteiskunnan mahdollista- maa uutta tekniikkaa, jonka avulla vakuutustoimintaa voi- daan harjoittaa yhten(cid:228)ismarkkinoilla. T(cid:228)st(cid:228) syyst(cid:228) komissio ilmoitti jo neuvostolle osoittamassaan rahoituspalvelujen toi- mintaohjelmaa koskevassa tiedonannossa (44) aikomukses- taan julkaista vihre(cid:228) kirja, jossa tarkastellaan, tarjoavatko rahoituspalvelujen alalla voimassa olevat direktiivit sellaiset s(cid:228)(cid:228)ntelypuitteet, jotka ovat omiaan edist(cid:228)m(cid:228)(cid:228)n s(cid:228)hk(cid:246)isen kaupank(cid:228)ynnin kehityst(cid:228) t(cid:228)ll(cid:228) alalla ja takaavatko ne samalla kattavan kuluttajansuojan. b) Sit(cid:228) vastoin s(cid:228)hk(cid:246)isen kaupank(cid:228)ynnin keinojen k(cid:228)ytt(cid:228)mist(cid:228) pelkk(cid:228)(cid:228)n mainontaan, kaupalliseen tiedottamiseen tai va- tekemiseen ei voida luokitella kuutusyrityksen tunnetuksi vakuutustoiminnaksi. Kuten t(cid:228)m(cid:228)n tiedonannon III luvussa esitet(cid:228)(cid:228)n, mainontaan ei sovelleta vakuutusdirektiivin mu- kaista ilmoitusmenettely(cid:228). Ilmoitusmenettely koskee vain ai- komusta harjoittaa vakuutustoimintaa toisen j(cid:228)senvaltion alueella palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella (45). Komissio katsoo, ett(cid:228) mainontaa tai tiedotustoimintaa ei voida asettaa kolmansissa direktiiveiss(cid:228) (34 artikla ja sit(cid:228) tarkoitetun ilmoitusmenettelyn piiriin, seuraavat artiklat) (43) Ks. vahinkovakuutuksen osalta direktiivin 88/357/ETY 14, 16 ja 17 artikla, sellaisina kuin ne ovat muutettuina direktiivin 92/49/ETY 34, 35 ja 36 artiklalla sek(cid:228) henkivakuutuksen osalta direktiivin 88/357/ETY 11, 14 ja 17 artikla, sellaisina kuin ne ovat muutet- tuina direktiivin 92/96/ETY 34, 35 ja 36 artiklalla n(cid:228)iden direktii- vien soveltamisalaan kuuluvien palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella harjoitettua toimintaa koskevasta menettelyst(cid:228). (44) KOM(1999) 232, 11. 5. 1999. (45) Ks. komission tiedonanto (cid:148)Eurooppalainen elektronisen kaupan- k(cid:228)ynnin aloite(cid:148) (KOM(97) 15), ehdouts Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi s(cid:228)hk(cid:246)ist(cid:228) kaupank(cid:228)ynti(cid:228) sis(cid:228)markkinoilla koskevista tietyist(cid:228) oikeudellisista n(cid:228)k(cid:246)kohdista (KOM(98) 586 lo- pull. , 18. 11. 1998) ja muutettu ehdotus (KOM(1999) 427 lopull. , 17. 8. 1999). C 43/14 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti 16. 2. 2000 joka koskee palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella harjoitettua vakuutustoimintaa. 7. Muuta Komissio katsoo, ett(cid:228) varsin todenn(cid:228)k(cid:246)isesti olisi yhteis(cid:246)n oikeuden vastaista, jos j(cid:228)senvaltio velvoittaisi sellaisen va- joka on palvelujen tarjoamisen vapauden kuutusyrityksen, perusteella harjoittanut toimintaansa kyseisen j(cid:228)senvaltion alueella tietyn ajan, sijoitautumaan kyseisen j(cid:228)senvaltion alu- eelle, jotta se saisi jatkaa toimintaansa. B. ILMOITUSMENETTELY SIVUKONTTORIA AVATTAESSA TAI AIOT- TAESSA HARJOITTAA TOIMINTAA PALVELUJEN TARJOAMISEN VA- PAUDEN PERUSTEELLA Komissio katsoo, ett(cid:228) kolmansissa vakuutusdirektiiveiss(cid:228) (sek(cid:228) sivukonttoreiden ett(cid:228) palvelujen tarjoamisen osalta) vahvistetun ilmoitusmenettelyn (46) tavoitteena on yksinkertaisesti valvonta- viranomaisten v(cid:228)linen tietojenvaihto eik(cid:228) se ole kuluttajansuo- jatoimenpide. Sit(cid:228) ei komission mukaan saisi pit(cid:228)(cid:228) edellytykse- n(cid:228), joka vaikuttaa sellaisten vakuutussopimusten p(cid:228)tevyyteen, jotka on tehty noudattamatta t(cid:228)t(cid:228) menettely(cid:228). T(cid:228)ss(cid:228) yhteydess(cid:228) voidaan mainita, ett(cid:228) osana SLIM-projektin kolmatta vaihetta asiantuntijaryhm(cid:228) analysoi mahdollisuuksia yhteis(cid:246)n vakuutuslains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nn(cid:246)n yksinkertaistamiseen. Asian- tuntijaryhm(cid:228) suositteli nykyisen palvelujen tarjoamisen vapau- den perusteella harjoitettua toimintaa koskevan ilmoitusmenet- telyn muuttamista siten, ett(cid:228) jokainen yhteis(cid:246)ss(cid:228) toimiva va- kuuttaja voisi k(cid:228)sitell(cid:228) riitt(cid:228)v(cid:228)n nopeasti palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella katettavia riskej(cid:228) koskevat vakuutushake- mukset ilman, ett(cid:228) ilmoitusvelvollisuutta kuitenkaan poistettai- siin (47). t(cid:228)h(cid:228)n suositukseen. Se on Komissio suhtautuu my(cid:246)nteisesti sitoutunut tutkimaan voimassa olevia s(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)j(cid:228), jotta niit(cid:228) voi- taisiin muuttaa tarpeelliseksi katsotulla tavalla. Tavoitteena on, ett(cid:228) jokainen yhteis(cid:246)ss(cid:228) toimiva vakuuttaja voisi k(cid:228)sitell(cid:228) nope- asti palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella katettavia ris- kej(cid:228) koskevat vakuutushakemukset. T(cid:228)m(cid:228) koskee varsinkin sel- laisia tapauksia, joissa etuk(cid:228)teisilmoitusta ei ole tehty ja vakuut- tajan edellytet(cid:228)(cid:228)n n(cid:228)in ollen tekev(cid:228)n vakuutussopimus omalla alueellaan palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella (48) Ko- missio esitt(cid:228)(cid:228) tarvittavat ehdotukset. (46) Ks. ensimm(cid:228)isen direktiivin 73/239/ETY 10 artikla, sellaisena kuin se on muutettuna vahinkovakuutusdirektiivin 92/49/ETY 32 artik- lalla ja ensimm(cid:228)isen direktiivin 79/267/ETY 10 artikla, sellaisena kuin se on muutettuna henkivakuutusdirektiivin 92/96/ETY 32 liittyv(cid:228)t sivukonttorin avaamista koskevaan artiklalla. Muutokset menettelyyn. Ks. direktiivin 88/357/ETY 14, 16 ja 17 artikla, sellaisina kuin ne ovat muutettuina vahinkovakuutusdirektiivin 92/49/ETY 34, 35 ja 36 artiklalla ja direktiivin 88/357/ETY 11, 14 ja 17 artikla, sellai- sina kuin ne ovat muutettuina henkivakuutusdirektiivin 92/96/ETY 34, 35 ja 36 artiklalla. Muutokset liittyv(cid:228)t menettelyyn, joka koskee palvelujen tarioamisen vapauden mukaisesti harjoitettua n(cid:228)iden di- rektiivien soveltamisalaan kuuluvaa toimintaa. (47) Asiakiirja KOM(1999) 88 lopull. , 25. 2. 1999. (48) Asiakirja KOM(1999) 88 lopull. , 25. 2. 1999. C. VAKUUTUSPALVELUJEN MAINOSTAMINEN Kolmansissa vakuutusdirektiiveiss(cid:228) s(cid:228)(cid:228)det(cid:228)(cid:228)n, ett(cid:228) vakuutusyri- tykset, joilla on kotipaikka j(cid:228)senvaltioissa, voivat mainostaa palvelujaan kaikin mahdollisin viestinn(cid:228)n keinoin siin(cid:228) j(cid:228)sen- valtiossa, jossa sivukonttori sijaitsee tai jossa palveluja tarjotaan, jos ne noudattavat t(cid:228)m(cid:228)n mainonnan muotoa ja sis(cid:228)lt(cid:246)(cid:228) kos- kevia yleisen edun perusteella annettuja s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksi(cid:228) (49). Komissio katsoo, ettei ole mahdollista asettaa kolmansissa di- rektiiveiss(cid:228) (34 artikla ja sit(cid:228) seuraavat artiklat) m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)tyn ilmoi- tusmenettelyn noudattamista mainostamisoikeuden (50) edelly- tykseksi, jotta vakuutustoimintaa voitaisiin harjoittaa palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella. T(cid:228)m(cid:228) edellytys olisi keinotekoinen, sill(cid:228) siit(cid:228) ei ole nimenomai- sesti m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)tty kolmansissa direktiiveiss(cid:228). Kolmansien vakuutus- direktiivien 34 artiklassa ja sit(cid:228) seuraavissa artikloissa mainon- taa ei lueta ilmoitusmenettely(cid:228) edellytt(cid:228)v(cid:228)(cid:228)n toimintaan vas- taanottavassa j(cid:228)senvaltiossa. Sen sijaan aikomus harjoittaa va- kuutustoimintaa palvelujen tarjoamisen vapauden perusteela luetaan ilmoitusmenettely(cid:228) edellytt(cid:228)v(cid:228)(cid:228)n toimintaan. Mainonnan ja palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella har- joitettavaa toimintaa koskevan ilmoitusmenettelyn yhdist(cid:228)mi- johtaa ristiriitaisiin tilanteisiin, kun vakuutusyritys nen voisi laatimaan ilmoituksen kaikkien j(cid:228)senvaltioiden viran- joutuisi omaisille, joissa sen mainoksia on teoreettisesti mahdollista vastaanottaa, vaikka voikin olla, ettei vakuutusyritys aio harjoit- taa toimintaa kaikissa j(cid:228)senvaltioissa, joissa mainos vastaanote- taan. N(cid:228)in ollen komissio katsoo, ett(cid:228) kolmansien dirktiivien mukai- sesti mik(cid:228)(cid:228)n mainonnan muoto k(cid:228)ytetyst(cid:228) kanavasta riippu- matta (posti, faksi, s(cid:228)hk(cid:246)posti jne. ) ei kuulu kolmansien direk- tiivien 34 artiklassa ja sit(cid:228) seuraavissa artikloissa tarkoitetun ilmoitusmenettelyn piiriin. Vakuutusyrityksen on noudatettava ilmoitusmenettely(cid:228) ainoastaan silloin, kun se aikoo harjoittaa vakuutustoimintaa palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella ja tarjoaa vakuutustuotteita toiseen j(cid:228)senvaltioon sijoittautu- neille mahdollisille asiakkaille. Edell(cid:228) esitetyt huomiot koskevat ainoastaan muodollisesti m(cid:228)(cid:228)- ritellyn mainonnan ongelmaa eiv(cid:228)tk(cid:228) vaikuta j(cid:228)senvaltion oike- uteen velvoittaa vakuutusyritys noudattamaan alueellaan yleist(cid:228) etua koskevia voimassa olevan yhteis(cid:246)n lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nn(cid:246)n mukai- sia s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksi(cid:228), jotka koskevat mainoksen sis(cid:228)lt(cid:246)(cid:228) kolmansien direktiivien 41 artiklan mukaisesti. (49) Kolmannen vahinkovakuutusdirektiivin 92/49/ETY 41 artikla ja kolmannen henkivakuutusdirektiivin 92/96/ETY 41 artikla (50) Mainostamisella tarkoitetaan (cid:148)miss(cid:228) tahansa muodossa olevaa tie- toa tai esityst(cid:228), joka annetaan kaupan, liiketoiminnan, k(cid:228)sity(cid:246)n tai ammatin harjoittamisen yhteydess(cid:228) tavaroiden tai palvelujen, mu- kaan lukien kiinte(cid:228) omaisuus, oikeudet ja velvollisuudet, menekin edist(cid:228)miseksi(cid:148) (harhaanjohtavaa mainontaa koskevien j(cid:228)senvaltioi- den lakien, asetusten ja hallinnollisten m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)ysten l(cid:228)hent(cid:228)misest(cid:228) 10 p(cid:228)iv(cid:228)n(cid:228) direktiivi 84/450/ETY (EYVL L 250, 19. 9. 1984, s. 17). Ks. my(cid:246)s muutettu ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi s(cid:228)hk(cid:246)ist(cid:228) kaupank(cid:228)ynti(cid:228) sis(cid:228)markkinoilla koskevista tietyist(cid:228) oikeudellisista n(cid:228)k(cid:246)kohdista, 2 artiklan e kohta (kaupallinen viestint(cid:228)) syyskuuta 1984 annettu neuvoston 16. 2. 2000 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti C 43/15 II YLEINEN ETU KOLMANSISSA VAKUUTUSDIREKTIIVEISS˜ (cid:150) YLEIST˜ ETUA KOSKEVIEN S˜˜NT(cid:214)JEN SOVELLETTAVUUS s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)sten mukaisia. Valtio voi my(cid:246)s vaatia vakuutusehtojen ilmoittamista ennen sopimusten markkinointia (51). Kolmannet vakuutusdirektiivit pohjautuvat tuomioistuimen oi- keusk(cid:228)yt(cid:228)nt(cid:246)(cid:246)n ja niiss(cid:228) viitataan usein yleisen edun k(cid:228)sittee- seen. Niiss(cid:228) s(cid:228)(cid:228)det(cid:228)(cid:228)n erityisesti, ett(cid:228) jos vakuutusyritys toimii yhden toimiluvan nojalla, sen velvollisuutena on noudattaa vas- taanottavassa j(cid:228)senvaltiossa yleisen edun perusteella annettua lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nt(cid:246)(cid:228). Lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nn(cid:246)n noudattamisesta s(cid:228)(cid:228)det(cid:228)(cid:228)n joko erityisesti sijoit- tautumisvapauden yhteydess(cid:228) (direktiivin 92/49/ETY 32 artik- lan 4 kohta ja direktiivin 92/96/ETY 32 artiklan 4 kohta) tai yleisesti sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen va- pauden yhteydess(cid:228) (direktiivin 92/49/ETY 28 ja 41 artikla sek(cid:228) direktiivin 92/96/ETY 28 ja 1 artikla). 1. Yleisen edun k(cid:228)site kolmansissa vakuutusdirektiiveiss(cid:228) Kolmansissa vakuutusdirektiiveiss(cid:228) viitataan usein yleisen edun k(cid:228)sitteeseen: a) Sivukonttorin perustamismenettelyn yhteydess(cid:228) vastaanotta- valla j(cid:228)senvaltiolla on kaksi kuukautta aikaa alkaen siit(cid:228) p(cid:228)i- v(cid:228)st(cid:228), kun se on vastaanottanut kotij(cid:228)senvaltion sille l(cid:228)het- t(cid:228)m(cid:228)t asiapaperit, selvitt(cid:228)(cid:228) vakuutuyritykselle ne edellytyk- set, joiden mukaisesti sen on yleist(cid:228) etua koskevista syist(cid:228) harjoitettava toimintaansa j(cid:228)senvaltiossa, jonne sivukonttori perustetaan (direktiivien 73/239/ETY ja 79/267/ETY 10 ar- tikla, sellaisina kuin ne ovat muutettuina direktiivien 92/49/ETY ja 94/96/ETY 32 artiklalla). (henkivakuutus b) Vakuutussopimusten markkinoinnin yhteydess(cid:228) j(cid:228)senvaltio, jossa sitoumus tai riski sijaitsee, ei saa est(cid:228)(cid:228) vakuutussopi- tai vahinkovakuutus) musten tekemist(cid:228) muissa j(cid:228)senvaltiossa toimiluvan saaneiden vakuutusyritys- ten kanssa riippumatta siit(cid:228), onko kyseess(cid:228) sivukonttorij(cid:228)r- jestely tai palvelujen tarjoamisen vapaus, sik(cid:228)li kuin n(cid:228)m(cid:228) vakuutussopimukset eiv(cid:228)t ole ristiriidassa j(cid:228)senvaltiossa, jossa sitoumus tai riski sijaitsee, voimassa olevan yleist(cid:228) etua koskevan lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nn(cid:246)n kanssa (direktiiviin 92/49/ETY 28 artikla ja direktiivin 92/96/ETY 28 artikla). c) Kun vaihtoehtoinen sairausvakuutus korvaa lakis(cid:228)(cid:228)teisen so- siaaliturvaj(cid:228)rjestelm(cid:228)n mukaisen korvauksen, kolmannen va- s(cid:228)(cid:228)- hinkovakuutusdirektiivin 54 artiklassa (92/49/ETY) det(cid:228)(cid:228)n, ett(cid:228) j(cid:228)senvaltio, jossa sairausvakuutussopimukset voivat korvata osittain tai kokonaan lakis(cid:228)(cid:228)teiseen sosiaa- liturvaj(cid:228)rjestelm(cid:228)(cid:228)n sis(cid:228)ltyv(cid:228)n sairausvakuutuksen, voi vaa- tia, ett(cid:228) n(cid:228)m(cid:228) vakuutussopimukset ovat kyseisen j(cid:228)senval- tion antamien, yleisen edun suojaamista koskevien erityis- d) Kotij(cid:228)senvaltiossaan toimiluvan saanut vakuutusyritys voi mainostaa palvelujaan kaikin mahdollisin viestinn(cid:228)n keinoin siin(cid:228) j(cid:228)senvaltiossa, jossa sivukonttori sijaitsee tai jossa pal- veluja tarjotaan, jos se noudattaa t(cid:228)m(cid:228)n mainonnan muotoa ja sis(cid:228)lt(cid:246)(cid:228) koskevia, yleiseen etuun perustuvia s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksi(cid:228) (direktiivin 92/49/ETY 41 artikla ja direktiivin 92/96/ETY 4 artikla). Vakuutusdirektiivien p(cid:228)(cid:228)tavoite on antaa j(cid:228)senvaltiossa hy- v(cid:228)ksytylle vakuutusyritykselle mahdollisuus harjoittaa va- kuutustoimintaa koko Euroopan unionin alueella joko sijoit- tautumisvapauden tai palvelujen tarjoamisen vapauden j(cid:228)r- jestelm(cid:228)n perusteella. Direktiivien s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksi(cid:228) sovelletaan kaikkiin vakuutusyrityksiin, jotka harjoittavat vakuutustoi- mintaa kotij(cid:228)senvaltion my(cid:246)nt(cid:228)m(cid:228)n yhden toimiluvan no- jalla muussa j(cid:228)senvaltiossa kuin kotivaltiossaan. Yhteis(cid:246)n lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nn(cid:246)ss(cid:228) ei ole pyritty tekem(cid:228)(cid:228)n eroa sivukonttorin ja palvelujen tarjoamisen v(cid:228)lill(cid:228) (52). Ainoat erot liittyv(cid:228)t il- moitusmenettelyyn, joka on yksityiskohtaisempi perustetta- essa sivukonttori (direktiivin 92/49/ETY 32 artikla ja direk- tiivin 92/96/ETY 32 artikla) kuin harjoitettaessa vakuutus- toimintaa palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella (di- rektiivien 92/49/ETY ja 92/96/ETY 34 artikla ja sit(cid:228) seu- raavat artiklat (53). Direktiivin 92/49/ETY johdanto-osan 19 kappaleessa ja direktiivin 92/96/ETY johdanto-osan 20 kap- paleessa t(cid:228)smennet(cid:228)(cid:228)nkin, ett(cid:228) (51) Sairausvakuutuksen ollessa teknisesti samanlainen kuin henkiva- kuutuksen, kolmannnen direktiivin 92/49/ETY 54 artiklan 2 koh- dassa on jo s(cid:228)(cid:228)detty ehdoista, joita vakuuttajalta voidaan vaatia t(cid:228)t(cid:228) toimintaa harjoitettaessa. Pakollisten ty(cid:246)tapaturmavakuutusten osalta asianomaiset j(cid:228)senval- tiot voivat vaatia kaikkia vakuutusyrityksi(cid:228) noudattamaan niiden kansallisessa lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nn(cid:246)ss(cid:228) s(cid:228)(cid:228)dettyj(cid:228) t(cid:228)t(cid:228) vakuutusta koskevia erityism(cid:228)(cid:228)r(cid:228)yksi(cid:228), lukuun ottamatta talouden vakauden valvontaa koskevia m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)yksi(cid:228), jotka ovat yksinomaan kotij(cid:228)senvaltion toimi- valtaan kuuluvia (direktiivin 92/49/ETY 55 artikla). (52) Vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta yhdenmu- kaisesti sivukonttoreihin ja palvelujen tarjoajiin s(cid:228)(cid:228)det(cid:228)(cid:228)n kolman- sien vakuutusdirektiivien lis(cid:228)ksi my(cid:246)s muissa rahoituspalveluja kos- kevissa direktiiveiss(cid:228): toinen pankkidirektiivi 89/646/ETY (EYVL L 386, 30. 12. 1989), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direk- tiivill(cid:228) 92/30/ETY (EYVL L 110, 28. 4. 1992, s. 52); sijoituspalve- luista arvopaperimarkkinoilla annettu direktiivi 93/22/ETY (EYVL L 141, 11. 6. 1993, s. 27). (53) Yksinomaisen toimiluvan ja kotij(cid:228)senvaltion valvonnan periaatteet eiv(cid:228)t est(cid:228) vastaanottavan j(cid:228)senvaltion muiden alojen kansallisen lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nn(cid:246)n, kuten esimerkiksi verotusoikeuden, sosiaaliturva- oikeuden ja ty(cid:246)oikeuden soveltamista; n(cid:228)iss(cid:228) voidaan kohdella yh- teis(cid:246)n yrityksi(cid:228) eri tavoin riippuen niiden toimintansa harjoittami- seksi valitsemista yksityiskohtaisista s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ist(cid:228) eli siit(cid:228), onko ky- seess(cid:228) palvelujen vapaa tarjoaminen vai sivukonttori. Joka tapauk- sessa n(cid:228)iden s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)sten yhdenmukaisuutta yhteis(cid:246)n oikeuden kanssa on arvioitava aina yleist(cid:228) etua koskevissa kysymyksiss(cid:228) omaksutun oikeusk(cid:228)yt(cid:228)nn(cid:246)n perusteisiin nojautuen eli syrjim(cid:228)tt(cid:246)- myyden, p(cid:228)(cid:228)llekk(cid:228)isyyksien est(cid:228)misen, tarpeellisuuden, suhteelli- suuden ja muiden perusteiden perusteella. C 43/16 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti 16. 2. 2000 (cid:148). j(cid:228)senvaltion, jonka alueella riski sijaitsee, teht(cid:228)v(cid:228)n(cid:228) on huolehtia, ettei sen alueella ole mit(cid:228)(cid:228)n estett(cid:228) pit(cid:228)(cid:228) kaupan yhteis(cid:246)ss(cid:228) tarjottavia vakuutushy(cid:246)dykkeit(cid:228) sik(cid:228)li kuin ne ei- v(cid:228)t ole ristiriidassa sen j(cid:228)senvaltion, jonka alueella riski si- jaitsee, voimassa olevan yleist(cid:228) etua koskevan lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nn(cid:246)n kanssa, ja sik(cid:228)li kuin kotij(cid:228)senvaltion s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)kset eiv(cid:228)t suojaa yleist(cid:228) etua edellytt(cid:228)en, ett(cid:228) s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksi(cid:228) on sovellettava rajoi- tuksitta kaikkiin t(cid:228)ss(cid:228) j(cid:228)senvaltiossa toimiviin yrityksiin ja ett(cid:228) ne ovat objektiivisesti tarpeellisia ja tavoitteeseen suh- teutettuja. (cid:148) 2. Yleisen edun k(cid:228)site a) Oikeusk(cid:228)yt(cid:228)nn(cid:246)n periaatteita (57) Yleisen edun k(cid:228)site perustuu Euroopan yhteis(cid:246)jen tuomi- oistuimen oikeusk(cid:228)yt(cid:228)nt(cid:246)(cid:246)n. Se kehitettiin ensiksi palvelu- jen ja tavaroiden vapaan liikkuvuuden yhteydess(cid:228), mutta sit(cid:228) on sittemmin sovellettu my(cid:246)s sijoittautumisoike- uteen (58). Direktiivin johdanto-osan kappaleet, joilla on oikeudellista arvoa s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)sten tulkinnassa, auttavat lukijaa ymm(cid:228)rt(cid:228)m(cid:228)(cid:228)n paremmin yhteis(cid:246)n lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nn(cid:246)n tavoitteita (54). Komissio on sit(cid:228) mielt(cid:228), ett(cid:228) vakuutusdirektiiveiss(cid:228) s(cid:228)(cid:228)detyn j(cid:228)rjestelm(cid:228)n mukaisesti toimiva vakuutusyritys voidaan kui- tenkin velvoittaa mukauttamaan palvelunsa vastaanottavan j(cid:228)senvaltion s(cid:228)(cid:228)ntelyn mukaiseksi ainoastaan silloin kun silt(cid:228) vaaditut toimenpiteet johtuvat yleisest(cid:228) edusta riippumatta siit(cid:228), toimiiko kyseinen vakuutusyritys sivukonttorin kautta vai hy(cid:246)dynt(cid:228)(cid:228)k(cid:246) se palvelujen tarjoamisen vapautta. My(cid:246)s yhteis(cid:246)jen tuomioistuimen viimeaikainen oikeusk(cid:228)y- t(cid:228)nt(cid:246) vahvistaa t(cid:228)t(cid:228) k(cid:228)sityst(cid:228). Tuomioistuin on katsonut, ett(cid:228) ainoastaan yleist(cid:228) etua koskevat s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)t saavat rajoittaa tai haitata kahden perusvapauden eli palvelujen tarjoamisen vapauden (55) ja sijoittautumisoikeuden (56) hy(cid:246)dynt(cid:228)mist(cid:228). Vakuutusdirektiiveiss(cid:228) ei kuitenkaan esitet(cid:228) yleisen edun m(cid:228)(cid:228)ritelm(cid:228)(cid:228). Niiden johdanto-osan kappaleissa muistutetaan vain vaatimuksista, joita yhteis(cid:246)jen tuomioistuin on liitt(cid:228)nyt yleisen edun k(cid:228)sitteeseen. Syyn(cid:228) t(cid:228)h(cid:228)n on se, ett(cid:228) kyseess(cid:228) on tuomioistuimen oikeusk(cid:228)yt(cid:228)nt(cid:246)(cid:246)n perustuva kehittyv(cid:228) k(cid:228)site, jota ei ole t(cid:228)sm(cid:228)llisesti m(cid:228)(cid:228)ritelty. Sen avulla voidaan arvioida sellaisen kansallisen toimenpiteen yhdenmukai- suutta yhteis(cid:246)n oikeuden kanssa, joka ei kuulu yhteis(cid:246)n tasolla yhdenmukaistetulle alalle ja joka haittaa sijoittautu- misvapauden tai palvelujen tarjoamisen vapauden k(cid:228)ytt(cid:228)mis- t(cid:228). Yhdenmukaistamattomilla aloilla yleisen edun taso riip- puu j(cid:228)senvaltioiden arviosta ja se saattaa vaihdella huomat- tavasti eri j(cid:228)senvaltioissa niiden kansallisten perinteiden ja tavoitteiden mukaisesti. T(cid:228)st(cid:228) syyst(cid:228) on tarpeen tarkastella asiaa koskevaa yhteis(cid:246)jen tuomioistuimen oikeusk(cid:228)yt(cid:228)nt(cid:246)(cid:228). (54) Ks. erityisesti asia 76/72, Michel, tuomio 11. 4. 1973, Kok. s. 457. Asia C-238/94, Garc(cid:237)a, Kok. 1996, s. I-1673. (55) Asia C-76/90, S(cid:228)ger, tuomio 25. 7. 1991, Kok. 1991, s. I-4221. Ks. komission tulkitseva tiedonanto palvelujen vapaasta liikkuvuudesta rajojen yli (EYVL C 334, 9. 12. 1993, s. 3) ja komission tulkitseva tiedonanto palvelujen tarjoamisen vapaudesta ja yleisest(cid:228) edusta toisessa pankkidirektiiviss(cid:228) (SEC(97) 1193, 26. 6. 1997). (56) Asiassa Gebhard 30. 11. 1995 annettu tuomio, ks. alaviite 6. Ks. my(cid:246)s asiassa C-19/92, Kraus, 31. 3. 1993 annettu tuomio, Kok. 1993, s. I-1663. Asia C-212/97, Centros, Kok. 1999, s. I-1459. Tuomioistuin ei kuitenkaan ole koskaan esitt(cid:228)nyt yleisen edun m(cid:228)(cid:228)ritelm(cid:228)(cid:228), koska se on halunnut s(cid:228)ilytt(cid:228)(cid:228) mahdol- lisuuden k(cid:228)sitteen kehitt(cid:228)miselle. Se on ilmaissut tapa- uskohtaisesti k(cid:228)sityksens(cid:228) siit(cid:228), voidaanko tietty(cid:228) kansallista toimenpidett(cid:228) pit(cid:228)(cid:228) sellaisena, ett(cid:228) sill(cid:228) pyrit(cid:228)(cid:228)n saavutta- maan yleisen edun tavoite, ja t(cid:228)sment(cid:228)nyt ajattelutapaa, jota noudatetaan sen selvitt(cid:228)miseksi, voiko j(cid:228)senvaltio asettaa t(cid:228)llaisen toimenpiteen toisesta j(cid:228)senvaltiosta per(cid:228)isin ole- valle taloudelliselle toimijalle, joka ty(cid:246)skentelee sen alueella. Tuomioistuin on kuitenkin vahvistanut tiukat edellytykset, jotka yhteist(cid:228) etua koskevien j(cid:228)senvaltioiden kansallisten toimenpiteiden on t(cid:228)ytett(cid:228)v(cid:228), jotta niit(cid:228) voidaan p(cid:228)tev(cid:228)sti vaatia taloudelliselta toimijalta (59). Yhteis(cid:246)jen tuomioistuin edellytt(cid:228)(cid:228), ett(cid:228) kansallisten s(cid:228)(cid:228)n- n(cid:246)sten on t(cid:228)ytett(cid:228)v(cid:228) seuraavat vaatimukset, jotta ne saavat yleist(cid:228) etua koskevien syiden perusteella rajoittaa tai haitata palvelujen tarjoamisen vapauden ja sijoittautumisoikeuden hy(cid:246)dynt(cid:228)mist(cid:228): (cid:151) liitytt(cid:228)v(cid:228) alaan, jota ei ole yhdenmukaistettu, (cid:151) pyritt(cid:228)v(cid:228) saavuttamaan yleisen edun tavoite, (57) Komission tulkinta voi luonnollisesti muuttua yhteis(cid:246)jen tuomiois- tuimen asiaa koskevan oikeusk(cid:228)yt(cid:228)nn(cid:246)n kehittyess(cid:228). (58) Edell(cid:228) mainitussa asiassa C-55/94, Gebhard, annettu tuomio. On mielenkiintoista huomata, ett(cid:228) kyseinen tuomio koskee alaa (asian- ajajan ammatilliseen toimintaan p(cid:228)(cid:228)sy(cid:228)), jossa ammattiin p(cid:228)(cid:228)syn edellytysten ja ammatin harjoittamisen yhdenmukaistaminen on hyvin v(cid:228)h(cid:228)ist(cid:228) verrattuna vakuutustoiminnan harjoittamiseen. Va- kuutusalalla n(cid:228)it(cid:228) edellytyksi(cid:228) on todellakin kiivaasti yhdenmukais- tettu ja t(cid:228)m(cid:228)n vuoksi yleist(cid:228) etua koskeviin s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksiin turvautu- minen on paljon harvinaisempaa. Sen sijaan vakuutussopimusoikeudessa, jota ei ole yhdenmukais- tettu yhteis(cid:246)n johdetulla oikeudella, j(cid:228)senvaltioilla on paljon enem- m(cid:228)n harkinnan varaa. Erityisesti t(cid:228)ll(cid:228) alalla voidaan tutkia (cid:148)yleisen edun(cid:148) vaatimusten t(cid:228)yttymist(cid:228). (59) Ks. edell(cid:228) mainittu Gebhard-tuomio, jossa tuomioistuin totesi seu- raavaa: (cid:148)N(cid:228)iden ehtojen. on t(cid:228)ytett(cid:228)v(cid:228) tietyt edellytykset silloin, kun ne voivat haitata jonkun perustamissopimuksessa taatun pe- rusvapauden k(cid:228)ytt(cid:228)mist(cid:228), kuten esimerkiksi sijoittautumisvapauden k(cid:228)ytt(cid:228)mist(cid:228), tai tehd(cid:228) t(cid:228)m(cid:228)n vapauden k(cid:228)ytt(cid:228)misest(cid:228) v(cid:228)hemm(cid:228)n houkuttelevaa. N(cid:228)it(cid:228) edellytyksi(cid:228) on nelj(cid:228): ehtojen soveltaminen ilman syrjint(cid:228)(cid:228), perusteltavauus yleiseen etuun liittyvill(cid:228) pakotta- villa syill(cid:228), soveltuvuus tavoiteltavan p(cid:228)(cid:228)m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)n saavuttamiseksi ja rajoittuminen siihen, mik(cid:228) on tarpeen t(cid:228)m(cid:228)n p(cid:228)(cid:228)m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)n saavutta- miseksi(cid:148). T(cid:228)m(cid:228) oikeusk(cid:228)yt(cid:228)nt(cid:246) vahvistettiin my(cid:246)hemmin tuomiois- tuimen tuomioissa asioissa C-415/93, Bosman, Kok. 1995, s. I-4921 ja C-250/95, Futura, Kok. 1997, s. I-2471. 16. 2. 2000 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti C 43/17 (cid:151) oltava syrjim(cid:228)tt(cid:246)mi(cid:228), (cid:151) oltava objektiivisesti tarkasteltuna v(cid:228)ltt(cid:228)m(cid:228)tt(cid:246)mi(cid:228), Jotta j(cid:228)senvaltion yleisen edun vuoksi maansa alueella vakuutustoimintaa harjoittamalta yhteis(cid:246)n vakuutusyri- tykselt(cid:228) vaatima yhteis(cid:246)n v(cid:228)himm(cid:228)istasoa tiukempi suo- jelun taso olisi yhteis(cid:246)n oikeuden mukaista, sen on t(cid:228)y- tett(cid:228)v(cid:228) suhteellisuutta koskevat vaatimukset. (cid:151) oltava oikeassa suhteessa saavutettavaan tavoitteeseen, b) Toimenpiteen on oltava yleisen edun mukainen (cid:151) yleisen edun tavoite ei my(cid:246)sk(cid:228)(cid:228)n saa tukeutua s(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)i- hin, joita tarjoajaan sovelletaan jo sijoittautumisj(cid:228)senval- tiossaan. N(cid:228)m(cid:228) perusteet ovat kumulatiivisia. Jotta kansalliset s(cid:228)(cid:228)n- n(cid:246)kset olisivat vapaan liikkuvuuden periaatteen mukaisia, on niiden t(cid:228)ytett(cid:228)v(cid:228) kaikki n(cid:228)m(cid:228) edellytykset. Jos jotakin n(cid:228)ist(cid:228) edellytyksist(cid:228) ei noudateta, kyseinen s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)s ei ole yhdenmukainen yhteis(cid:246)n oikeuden kanssa. Yleisen edun k(cid:228)site muodostaa poikkeuksen perustamisso- pimuksessa tarkoitetuista vapaan liikkuvuuden perusperi- aatteista ja sit(cid:228) on n(cid:228)in ollen tulkittava rajoittavalla tavalla, jotta voitaisiin v(cid:228)ltt(cid:228)(cid:228) sen liiallinen soveltaminen tai v(cid:228)(cid:228)rin- k(cid:228)ytt(cid:246). Kiistanalaisissa tapauksissa rajoitusta vaativan j(cid:228)sen- valtion on osoitettava, ett(cid:228) kyseess(cid:228) oleva toimenpide t(cid:228)yt- t(cid:228)(cid:228) edell(cid:228) mainitut edellytykset. b) Yleisen edun k(cid:228)sitteeseen liittyvien edellytysten tarkastelu a) Toimenpiteen on liitytt(cid:228)v(cid:228) alaan, jota ei ole yhdenmukaistettu Direktiiveiss(cid:228) m(cid:228)(cid:228)ritell(cid:228)(cid:228)n yhteis(cid:246)n yhteisen edun v(cid:228)- himm(cid:228)istaso. Esimerkiksi vakuutusteknisen vastuuvelan ja solvenssimarginaalin laskemista, vakuutustoiminnan aloittamisen edellytyksi(cid:228) sek(cid:228) varainhoidon ja vakavarai- suuden valvontaa koskevat s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)kset eiv(cid:228)t en(cid:228)(cid:228) voi kuulua j(cid:228)senvaltion yleist(cid:228) etua koskeviin kysymyksiin. Kun yhdenmukaistetut s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)t ovat v(cid:228)himm(cid:228)isehtoja, j(cid:228)senvaltiot voivat asettaa alueellaan toimiville vakuu- tusyrityksille tiukempia s(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)j(cid:228) kuin direktiiviss(cid:228) s(cid:228)(cid:228)- det(cid:228)(cid:228)n (60). Vakuutusdirektiivien osalta t(cid:228)llaisesta tilan- teesta on kyse esimerkiksi sijoittamista ja vakuutustek- nist(cid:228) vastuuvelkaa edustavien varojen hajauttamista kos- kevien s(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)jen tapauksessa. T(cid:228)st(cid:228) syyst(cid:228) kolmansissa vakuutusdirektiiveiss(cid:228) mainitaan, ett(cid:228) jos tietyt v(cid:228)him- m(cid:228)iss(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)kset on s(cid:228)(cid:228)detty, (cid:148)kotij(cid:228)senvaltio voi s(cid:228)(cid:228)t(cid:228)(cid:228) ankarampia s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksi(cid:228) niit(cid:228) vakuutusyrityksi(cid:228) varten, joille ovat antaneet toimiluvan sen toimivaltaiset viran- omaiset(cid:148) (61). T(cid:228)h(cid:228)n menness(cid:228) tuomioistuin on tunnustanut, ett(cid:228) yh- denmukaistamisen puuttuessa seuraavat alueet voitaisiin katsoa yleisen edun mukaisiksi (62): (cid:151) ammatilliset s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)t, joilla suojellaan palvelujen vas- taanottajaa (63), (cid:151) ty(cid:246)ntekij(cid:246)iden (64) suojeleminen, mukaan lukien sosi- aaliturva (65), (cid:151) kuluttajansuoja (66), (cid:151) valtiontalouden hyv(cid:228)n maineen s(cid:228)ilytt(cid:228)minen (67), (cid:151) petosten torjunta (68), (cid:151) yhteiskuntaj(cid:228)rjestys (69), (cid:151) henkisen omaisuuden suojeleminen (70), (cid:151) historiallisen ja taiteellisen kansallisomaisuuden s(cid:228)i- lytt(cid:228)minen (71), (cid:151) kulttuuripolitiikka ja kulttuurisen monimuotoisuuden s(cid:228)ilytt(cid:228)minen audio-visuaalisella alalla (72), (cid:151) verotuksen yhten(cid:228)isyys (73), (62) T(cid:228)h(cid:228)n luetteloon on lis(cid:228)tt(cid:228)v(cid:228) 46 artiklan m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)ykset eli yleinen j(cid:228)rjestys, turvallisuus ja kansanterveys. (63) Asiat 110/78 ja 111/78, Van Wesemael, tuomio 18. 1. 1979, Kok. 1979 s. 35. (64) Edell(cid:228) mainittu asia Webb, tuomio 17. 12. 1981. (65) Asia C-272/94, Guiot, tuomio 28. 3. 1996, Kok. 1996, s. I-1905. (66) Edell(cid:228) mainittu asia C-205/84, komissio v. Saksa, tuomio 4. 12. 1986. (67) Edell(cid:228) mainittu asia C-384/93, Alpine Investments BV, tuomio 10. 5. 1995. (68) Asia C-275/92, Schindler, tuomio 24. 3. 1994, Kok. 1994, s. I-1039. (69) Sama. (70) Asia 62/79, Coditel, tuomio 18. 3. 1980, Kok. 1980, s. 881. (71) Asia C-180/89, komissio v. Italia, tuomio 26. 2. 1991, Kok. 1991 s. 709 (60) Asia RTI, tuomio 12. 12. 1996, yhdistetyt asiat C-320/94, C-328/94, C-329/94, C-337/94, C-338/94 ja C-339/94, ei viel(cid:228) julkaistu, jossa edellytet(cid:228)(cid:228)n v(cid:228)himm(cid:228)isehtojen k(cid:228)ytt(cid:228)mist(cid:228) perustamissopimuksen mukaisesti. (61) Kolmas direktiivi 92/49/ETY, johdanto-osan 8 kappale, ja kolmas direktiivi 92/96/ETY, johdanto-osan 9 kappale. (72) 25. 7. 1991 annetut tuomiot asioissa Collectieve Antennevoorziening Gouda (asia C-288/89, Kok. 1991 I-4007) ja komissio v. Alanko- maat (C-353/89, Kok. 1991 s. I-4069). 3. 2. 1993 annettu tuomio asiassa Veronica Omroep Organisatie (C-148/91, Kok. 1991 s. I-487). (73) Asia C-204/90, Bachmann, tuomio 28. 1. 1992, Kok. 1992 s. 249. C 43/18 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti 16. 2. 2000 (cid:151) liikenneturvallisuus (74), d) Toimenpiteen on oltava objektiivisesti tarkasteltuna v(cid:228)ltt(cid:228)m(cid:228)- (cid:151) velkojien suojelu (75), (cid:151) kaupank(cid:228)ynnin rehellisyys (76) ja, t(cid:246)n Vaikka vastaanottavan j(cid:228)senvaltion toimenpiteen esite- t(cid:228)(cid:228)n olevan yhteisen edun mukainen, on oikeutettua kysy(cid:228), onko se todella tarpeen t(cid:228)m(cid:228)n edun suojelemisek- si. (cid:151) oikeuslaitoksen hyv(cid:228)n hallintotavan suojelu (77). T(cid:228)m(cid:228) luettelo ei ole lopullinen, itselleen edelleen mahdollisuuden muuttaa sit(cid:228). ja tuomioistuin varaa Yhteis(cid:246)jen tuomioistuin on er(cid:228)iss(cid:228) tuomioissaan toden- nut, ett(cid:228) kansallinen kuluttajansuojaan liittyv(cid:228) s(cid:228)(cid:228)d(cid:246)s, jonka vastaanottava j(cid:228)senvaltio on esitt(cid:228)nyt yleisen edun mukaisesti, on ylitt(cid:228)nyt t(cid:228)m(cid:228)n edun suojelemiseen tarvittavan tason (80). Tuomioistuin valvoo siis sit(cid:228), onko er(cid:228)iden sellaisten toimenpiteiden, joiden on esitetty suo- jelevan palvelujen vastaanottajaa (esim. kuluttajia), todel- lisena tarkoituksena kansallisten markkinoiden suojelu. c) Toimenpiteen on oltava syrjim(cid:228)t(cid:246)n Jos kyseess(cid:228) oleva rajoitus on luonteeltaan syrjiv(cid:228), eli jos j(cid:228)senvaltio m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)(cid:228) yhteis(cid:246)n vakuutusyrityksi(cid:228) koskevista toimenpiteist(cid:228), jotka eiv(cid:228)t koske sen omia vakuutusyri- tyksi(cid:228) tai jotka ovat niille suotuisampia kuin muille, se voi yleens(cid:228) olla perusteltu ainoastaan perustamissopi- muksen 46 artiklassa esitetyist(cid:228) syist(cid:228) (yleinen j(cid:228)rjestys, yleinen turvallisuus, kansanterveys (78). Taloudelliset syyt eiv(cid:228)t kuulu n(cid:228)ihin perusteisiin (79). T(cid:228)t(cid:228) k(cid:228)sitett(cid:228) on li- s(cid:228)ksi tulkittava eritt(cid:228)in tiukasti. T(cid:228)llaisissa tapauksissa ei voida kuitenkaan vedota ylei- seen etuun perusteluna sille, ett(cid:228) kansallinen toimenpide on yhteis(cid:246)n lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nn(cid:246)n mukainen. On kuitenkin vaikea ymm(cid:228)rt(cid:228)(cid:228), mitk(cid:228) vakuutusalan toi- menpiteet voisivat t(cid:228)ytt(cid:228)(cid:228) t(cid:228)m(cid:228)n yhteiskunnalla aiheutu- vaa vakavaa uhkaa koskevan edellytyksen. Voidaankin siis ajatella, ett(cid:228) syrjivi(cid:228) toimenpiteit(cid:228) on vaikea perus- tella vakuutusalalla. (74) Asia C-55/93, Van Schaik, tuomio 5. 10. 1994, Kok. 1994, s. I-4837. (75) Asia C-3/95, Reiseb(cid:252)ro Broede, tuomio 12. 12. 1996, ei viel(cid:228) julkais- tu. (76) Edell(cid:228) mainittu asia C-384/93, Alpine Investments BV, tuomio 10. 5. 1995. Asia C-288/89, Collectieve Antennevoorziening Gouda, tuomio 25. 7. 1991, Kok. 1991, s. I-4007. (77) Sama. (78) Ks. asia C-17/92, Federaci(cid:243)n de Distribuidores CinematogrÆficos, tuomio 4. 5. 1993, Kok. 1993, s. I-2239, jossa tuomioistuin totesi, ett(cid:228) kulttuuripolitiikan suojelu ei ole perustamissopimuksen 46 artiklassa tarkoitettu perustelu. Ks. asia C-224/97 Ciola, tuomio 29. 4. 1999, Kok. 1999, s. I-2517, 16(cid:150)17 kohta. tuomio 14. 11. 1995, Kok. 1995, (79) Asia 352/85, Kok. 1988, 2085; asia C-17/92, Kok. 1993, s. I-2239; s. Asia C-484/93, Svensson, I-3955. Tuomioistuimen mukaan t(cid:228)m(cid:228) k(cid:228)site edellytt(cid:228)(cid:228) lain rikko- misen lis(cid:228)ksi yhteiskuntaj(cid:228)rjestykselle aiheutunutta todellista ja riit- t(cid:228)v(cid:228)n vakavaa uhkaa, joka vaikuttaa perustavaa laatua oleviin yh- teiskunnan etuihin (asia 30/77, Boucherau, tuomio 27. 10. 1977, Kok. 1977, s. 1999); asia C-114/97, komissio v. Espanja, tuomio 29. 10. 1998, s. I-6717. e) Toimenpiteen on oltava suhteutettu tavoitteeseen On my(cid:246)s pohdittava sit(cid:228), onko olemassa v(cid:228)hemm(cid:228)n ra- joittavia keinoja yleisen edun tavoitteen saavuttamiseksi. Tuomioistuin tutkii j(cid:228)rjestelm(cid:228)llisesti, olisiko j(cid:228)senvalti- oilla k(cid:228)ytett(cid:228)viss(cid:228)(cid:228)n kauppaa v(cid:228)hemm(cid:228)n rajoittavia toi- menpiteit(cid:228) (81). Tuomioistuin voi joskus muiden j(cid:228)senval- tioiden lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nt(cid:246)(cid:228) vertailtuaan p(cid:228)(cid:228)tell(cid:228), ett(cid:228) olemassa on my(cid:246)s v(cid:228)hemm(cid:228)n rajoittavia toimenpiteit(cid:228) kuluttajan- suojan varmistamiseksi (82). Tuomioistuin on kuitenkin todennut, ett(cid:228) (cid:148)se, ett(cid:228) j(cid:228)senvaltio asettaa m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)yksi(cid:228), jotka eiv(cid:228)t ole yht(cid:228) ankaria kuin toisen j(cid:228)senvaltion aset- tamat m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)ykset, ei merkitse, ett(cid:228) n(cid:228)m(cid:228) toisen j(cid:228)sen- valtion m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)ykset rikkoisivat suhteellisuusperiaatetta ja olisivat sen vuoksi yhteensopimattomat yhteis(cid:246)n oike- uden kanssa(cid:148) (83). Siin(cid:228) tapauksessa, ett(cid:228) vastaanottava j(cid:228)senvaltio pit(cid:228)(cid:228) palvelun vastaanottajan suojaamisen kannalta oikeutet- tuna kansallista toimenpidett(cid:228), joka rajoittaa vastavuoroi- sen tunnustamisen periaatteen perusteella toimivan va- kuutusyrityksen toimintaa, voidaan kysy(cid:228), onko vastaan- ottajan suojelu todella tarpeen. Tuomioistuin totesi asi- assa komissio vastaan Saksa 4. joulukuuta 1986 (84) an- tamassaan tuomiossa, ett(cid:228) (cid:148)voi esiinty(cid:228) tilanteita, joissa vakuutetun riskin ja vakuutuksenottajan luonteen vuoksi ei ole mit(cid:228)(cid:228)n syyt(cid:228) suojella vakuutuksenottajaa sovelta- malla kansallisen oikeuden pakottavia s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksi(cid:228). (cid:148) (80) Asia C-410/96, Ambry, Kok. 1998, s. I-7875. Asia C-76/90, Dene- meyer, mainittu edell(cid:228). Asia 205/84, komissio v. Saksa, Kok. 1986, s. 3755. (81) Ks. asia C-101/94, komissio v. Italia ((cid:148)SIM(cid:148)), tuomio 6. 6. 1996, Kok. 1996, s. I-2691. Ks. my(cid:246)s edell(cid:228) mainittu asia C-384/93, Alpine Investments. (82) Asia C-129/91, Yves Rocher, tuomio 18. 5. 1993, Kok. 1993, s. I-2361. (83) Edell(cid:228) mainitussa asiassa C-384/93, Alpine Investments, 10. 5. 1995 annettu tuomio. (84) Edell(cid:228) mainittu asia 205/84, komissio v. Saksa. 16. 2. 2000 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti C 43/19 Vakuutusdirektiivit noudattavat t(cid:228)t(cid:228) oikeusk(cid:228)yt(cid:228)nt(cid:246)(cid:228) ja niiss(cid:228) otetaan jo huomioon vakuutuksenottajan ominai- suudet ja erityisolosuhteet, sill(cid:228) ne sis(cid:228)lt(cid:228)v(cid:228)t er(cid:228)it(cid:228) s(cid:228)(cid:228)n- n(cid:246)ksi(cid:228), joiden tarkoituksena on varmistaa vakuutetun suojelu. Esimerkkin(cid:228) mainittakoon vahinkovakuutuksissa tehty ero (cid:148)suurten riskien(cid:148) ja (cid:148)massariskien(cid:148) (85) v(cid:228)lill(cid:228) tai vakuutuksenottajien tiedonantovaatimuksia (86) ja henki- koskevien vakuutussopimusten s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)sten soveltamisala. peruutusoikeutta (87) Komissio katsoo siis, ett(cid:228) j(cid:228)senvaltioiden on yleist(cid:228) etua koskevista s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ist(cid:228) m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)tess(cid:228)(cid:228)n teht(cid:228)v(cid:228) ero asiaan perehtyneille ja perehtym(cid:228)tt(cid:246)mille vastaanottajille tarjot- tujen palvelujen v(cid:228)lill(cid:228) ja otettava huomioon se, mink(cid:228)- tasoisen suojelun tarpeessa n(cid:228)m(cid:228) henkil(cid:246)t ovat. Esimerkiksi (cid:148)suuria riskej(cid:228)(cid:148) tai valistuneita tai ammatti- maisia vakuutuksenottajia (esim. rahoitusalan ammatti- laiset) koskevia palveluja ei pit(cid:228)isi asettaa yleisen edun mukaisen s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)n alaisiksi vastaanottavassa j(cid:228)senvalti- ossa ainakaan vakuutettujen suojelun suhteen. T(cid:228)llaisessa tapauksessa olisi erityisen vaikeaa t(cid:228)ytt(cid:228)(cid:228) suhteellisuus- vaatimusta. f) Yleinen etu ei saa tukeutua s(cid:228)(cid:228)d(cid:246)ksiin, joita tarjoajaan sovel- letaan jo sijoittautumisj(cid:228)senvaltiossaan On my(cid:246)s tutkittava, edellytt(cid:228)(cid:228)k(cid:246) kotij(cid:228)senvaltion lains(cid:228)(cid:228)- d(cid:228)nt(cid:246) vakuutusyritykselt(cid:228) saman edun suojaamiseksi sa- mankaltaisia tai vastaavia toimenpiteit(cid:228) (88). Vakuutusdirektiivien yhteydess(cid:228) t(cid:228)m(cid:228) peruste voi olla t(cid:228)rke(cid:228) etenkin arvioitaessa vastaanottavan j(cid:228)senvaltion toimivaltansa perusteella vaatimien toimenpiteiden so- veltuvuutta. T(cid:228)m(cid:228)n arvioinnin yhteydess(cid:228) pit(cid:228)isi esimerkiksi tutkia, onko vastaanottavan j(cid:228)senvaltion edellytt(cid:228)m(cid:228)t valvonta- (85) Direktiiviin 73/239/ETY 5 artiklan d kohta, sellaisena kuin se on muutettuna direktiiveill(cid:228) 88/357/ETY ja 90/68/ETY. (86) Vahinkovakuutus: ks. direktiivin 92/49/ETY 31 artikla (tiedot, jotka vakuutusyrityksen on ilmoitettava ennen vakuutussopimuksen te- kemist(cid:228) vakuutuksenottajalle, joka on luonnollinen henkil(cid:246)) ja 43 artikla (t(cid:228)m(cid:228)n rajoittaminen (cid:148)massariskeihin(cid:148)). (87) Oikeus vakuutussopimuksen peruuttamiseen on vakuutuksenotta- jalla, joka tekee yksil(cid:246)llisen henkivakuutussopimuksen, j(cid:228)senvaltiot eiv(cid:228)t voi soveltaa t(cid:228)t(cid:228) oikeutta vakuutuksenottajaan, jotka eiv(cid:228)t asemansa tai niiden olosuhteiden vuoksi, joissa sopimus on tehty, tarvitse t(cid:228)t(cid:228) erityist(cid:228) suojaa (ks. direktiivin 90/619/ETY 15 artikla, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivin 92/96/ETY 30 artik- lalla). (88) Edell(cid:228) mainitut asiat 205/84, komissio v. Saksa, ja C-76/90, Dene- meyer. toimet jo suoritettu kotij(cid:228)senvaltiossa, onko tilinp(cid:228)(cid:228)t(cid:246)s-, vakavaraisuus-, tilasto- tai rahoitustietoja jo toimitettu kotij(cid:228)senvaltion toimivaltaisille viranomaisille jne. c) Muita n(cid:228)k(cid:246)kohtia Kokonaisten kansallisen lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nn(cid:246)n osien sis(cid:228)llytt(cid:228)minen yleist(cid:228) etua koskevien s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)sten luetteloon voisi johtaa siihen, ett(cid:228) er(cid:228)(cid:228)t j(cid:228)senvaltiot k(cid:228)ytt(cid:228)isiv(cid:228)t yleisen edun k(cid:228)si- tett(cid:228) v(cid:228)(cid:228)rin. Useat j(cid:228)senvaltiot pyrkiv(cid:228)t luokittelemaan ylei- sen edun mukaisiksi s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksiksi koko kuluttajansuojalain- s(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nt(cid:246)ns(cid:228) tai vero- ja kauppalains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nt(cid:246)ns(cid:228) sek(cid:228) kilpai- lulains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nt(cid:246)ns(cid:228). Komissio on kuitenkin sit(cid:228) mielt(cid:228), ett(cid:228) v(cid:228)ltt(cid:228)m(cid:228)tt(cid:246)myyden, p(cid:228)(cid:228)llekk(cid:228)isyyden est(cid:228)misen ja suhteelli- suuden periaatteet edellytt(cid:228)v(cid:228)t, ett(cid:228) j(cid:228)senvaltioiden on il- moitettava uutta lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nt(cid:246)(cid:228) antaessaan tai tarvittaessa direktiivien 92/49/ETY ja 921/96/ETY 32 artiklan 4 koh- dassa tarkoitetuista edellytyksist(cid:228) ilmoittaessaan erityiset s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)kset, jotka voisivat kuulua yleisen edun piiriin. Vaikka perustelut ja kysymykset ovat samanlaisia riippu- matta siit(cid:228), toimiiko vakuutusyritys sivukonttorin vai palve- lujen tarjoamisen vapauden perusteella, er(cid:228)iss(cid:228) tilanteissa jonkin rajoituksen suhteellisuuden arviointi voi olla erilaista toimintamuodon mukaan. Koska palvelujen tarjoamiseen ja sijoittautumiseen liityvien ominaisuuksien v(cid:228)lill(cid:228) on eroja, rajoituksen voitaisiin helpommin katsoa olevan suhteutettu silloin kun kyse on pysyv(cid:228)st(cid:228) toimijasta alueella kuin silloin kun saman toimijan toiminta on vain tilap(cid:228)ist(cid:228). Tuomioistuin on tunnustanut t(cid:228)m(cid:228)n eron toteamalla, ett(cid:228) palvelujen tarjoamista koskee v(cid:228)hemm(cid:228)n rajoittava ja (cid:148)ke- vyempi(cid:148) s(cid:228)(cid:228)ntely kuin sijoittautumista (89). Lis(cid:228)ksi vakiintu- neen oikeusk(cid:228)yt(cid:228)nn(cid:246)n mukaisesti perustamissopimuksen 50 artiklan 3 kohdassa (cid:148)ei tarkoiteta, ett(cid:228) kaikkea vastaan- ottavan j(cid:228)senvaltion, jossa palvelu tarjotaan, kansalaisiin sovellettavaa kansallista lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nt(cid:246)(cid:228), joka tavallisesti kos- kee valtion alueelle sijoittautuneiden yritysten pysyv(cid:228)(cid:228) toi- mintaa, voitaisiin soveltaa t(cid:228)ysin samalla tavalla luonteel- taan tilap(cid:228)iseen toimintaan, jota muihin j(cid:228)senvaltioihin si- joittautuneet yritykset harjoittavat(cid:148) (90). (89) Tuomioistuin muistuttaa s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)llisesti, ett(cid:228) j(cid:228)senvaltio ei voi aset- taa palvelujen suorittamista alueellaan kaikkien sellaisten edellytys- ten noudattamisesta riippuvaiseksi, joita toimipaikalle asetetaan, sill(cid:228) t(cid:228)ll(cid:246)in kumottaisiin niiden perustmissopimuksen m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)ysten hy(cid:246)dylliset vaikutukset, joilla nimenomaan pyrit(cid:228)(cid:228)n varmistamaan palvelujen tarjoamisen vapaus. Edell(cid:228) mainitussa asiassa S(cid:228)ger 25. 7. 1991 annettu tuomio. Ks. my(cid:246)s asia C-198/89, komissio v. Kreikka, tuomio 26. 2. 1991, Kok. 1991, s. I-735. (90) Edell(cid:228) mainitussa asiassa komissio v. Saksa 4. 12. 1986 annettu tuo- mio. Ks. my(cid:246)s asia 279/80, Webb, tuomio 17. 12. 1981, Kok. 1981, s. 3305. C 43/20 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti 16. 2. 2000 Olosuhteista riippuen samaa yleisen edun mukaisesti m(cid:228)(cid:228)- r(cid:228)tty(cid:228) rajoitusta voitaisiin siis pit(cid:228)(cid:228) suhteutettuna sivukont- torin tapauksessa, mutta suhteettomana palvelujen tarjoa- misen vapauden tapauksessa. Komissio katsoo esimerkiksi, joka yleiseen etuun perustuvista syist(cid:228) ett(cid:228) j(cid:228)senvaltion, vaatii vakuutusyrityksilt(cid:228) tiettyjen muodollisuuksien t(cid:228)ytt(cid:228)- mist(cid:228) (valvonta, rekister(cid:246)inti, kulut, tiedonv(cid:228)litys jne. ), pi- t(cid:228)isi vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen perusteella ottaa huomioon t(cid:228)m(cid:228)n yrityksen valitsema tapa harjoittaa toimintaa sen alueella. Ei kuitenkaan vaikuta silt(cid:228), ett(cid:228) erottelua voitaisiin soveltaa kuluttajansuojas(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)ihin (edellytt(cid:228)en tietenkin, ett(cid:228) my(cid:246)s muut edellytykset t(cid:228)ytett(cid:228)isiin). Kuluttajansuojalta vaaditun tason on oltava sama riippumatta siit(cid:228), tarjotaanko palve- luja palvelujen tarjoamisen vapauden vai sijoittautumisoike- uden perusteella. 3. N(cid:228)iden periaatteiden soveltaminen vakuutusalalla Edell(cid:228) on tarkasteltu yleisen edun k(cid:228)sitteen peruspiirteit(cid:228). Seuraavassa esitet(cid:228)(cid:228)n komission tulkinta t(cid:228)m(cid:228)n k(cid:228)sitteen so- veltamisesta vakuutusalaan. Tulkintaa havainnollistetaan esi- merkeill(cid:228) toimenpiteist(cid:228), joita taloudelliseen toimijaan saa- tetaan soveltaa t(cid:228)m(cid:228)n harjoittaessa toimintaa sijoittautumis- oikeuden tai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella. J(cid:228)lleen kerran on tarkennettava, ett(cid:228) t(cid:228)m(cid:228) tulkinta ei vaikuta siihen, miten tuomioistuin, joka on viime k(cid:228)dess(cid:228) toimival- tainen varmistamaan perustamissopimuksen ja johdetun oi- keuden tulkinnan, tulkitsee k(cid:228)sitellyt kysymykset. Kansalliset toimenpiteet voivat koskea esimerkiksi seuraavia asioita: a) vakuutusehtojen ennakkoilmoitus; b) kertyneen p(cid:228)(cid:228)oman takaisinmaksua tarkoittavat sopi- mukset; c) yhdenmukaiset pakolliset alennus- tai korotusj(cid:228)rjestel- m(cid:228)t; d) vakuutussopimuksen kieli; e) ammatilliset menettelys(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)t; f) henkivakuutusten tekniset enimm(cid:228)iskorot; g) vakio- tai v(cid:228)himm(cid:228)isvakuutusehtojen vaatimus; j) cold calling tekniikan kielt(cid:228)minen; k) vastaanottavan j(cid:228)senvaltion j(cid:228)rjestely, jonka mukaan palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella tehtyjen vakuutussopimusten vakuutusmaksuista kannetaan v(cid:228)- lillist(cid:228) veroa: vakuuttajan veroedustajan nime(cid:228)minen. a) Vakuutusehtojen ennakkoilmoitus Kolmansissa direktiiveiss(cid:228) kiellet(cid:228)(cid:228)n nimenomaisesti vakuu- tussopimusten ja -asiakirjojen ennakolta tai j(cid:228)rjestelm(cid:228)llisesti tapahtuva valvonta (91) riippumatta siit(cid:228), mill(cid:228) nimell(cid:228) kan- salliset viranomaiset t(cid:228)t(cid:228) j(cid:228)rjestely(cid:228) kutsuvat, kattaako val- vonta sopimusten ja hintojen hyv(cid:228)ksymisen ennakolta vai vain niist(cid:228) ilmoittamisen ennakolta viranomaisten hyv(cid:228)ksyn- n(cid:228)n saamiseksi vai asiakirjojen toimittamisen etuk(cid:228)teen vi- ranomaisten k(cid:228)ytt(cid:246)(cid:246)n mahdollisesti m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)tyksi ajaksi. Enna- kolta tai j(cid:228)rjestelm(cid:228)llisesti tapahtuva valvonta on sallittua ainoastaan sellaisissa tapauksissa, joista nimenomaisesti s(cid:228)(cid:228)- det(cid:228)(cid:228)n yhteis(cid:246)n direktiiveiss(cid:228). T(cid:228)m(cid:228) koskee esimerkiksi pa- kollisia vakuutuksia (esim. pakollinen liikennevakuutus (92)) tai sairausvakuutuksia, jotka on otettu korvaamaan lakis(cid:228)(cid:228)- teist(cid:228) sosiaaliturvaj(cid:228)rjestelm(cid:228)(cid:228) (93). T(cid:228)ll(cid:246)in j(cid:228)senvaltiot voivat vaatia yleisten vakuutusehtojen antamista tiedoksi ennen so- pimusten k(cid:228)ytt(cid:246)(cid:246)nottoa mutta eiv(cid:228)t kuitenkaan niiden hy- v(cid:228)ksytt(cid:228)mist(cid:228) ennakolta. Henkivakuutuksen osalta kotij(cid:228)sen- valtio voi vaatia maksutaulustojen ja vakuutusteknisen vas- tuuvelan laskemiseen k(cid:228)ytettyjen laskuperusteiden ilmoitta- mista (94). Varmistaakseen, ett(cid:228) j(cid:228)senvaltioiden alueella markkinoitavien vakuutusten sis(cid:228)lt(cid:228)m(cid:228)t vakuutusehdot noudattavat yleist(cid:228) etua koskevia kansallisia s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksi(cid:228), j(cid:228)senvaltiot voivat n(cid:228)it(cid:228) erityistapauksia lukuun ottamatta k(cid:228)ytt(cid:228)(cid:228) ainoastaan vakuu- tusehtojen j(cid:228)lkik(cid:228)teiseen ja satunnaiseen valvontaan perustu- via j(cid:228)rjestelmi(cid:228). T(cid:228)m(cid:228)n vaatimuksen t(cid:228)ytt(cid:228)minen ei voi kui- tenkaan miss(cid:228)(cid:228)n tapauksessa olla edellytyksen(cid:228) sille, ett(cid:228) yritys voi jatkaa toiminnan harjoittamista. Koska yhteis(cid:246)n lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nn(cid:246)ss(cid:228) on jo m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)ty konkreettisista valvontaj(cid:228)rjes- telmist(cid:228), joita j(cid:228)senvaltiot voivat k(cid:228)ytt(cid:228)(cid:228), sek(cid:228) niiden k(cid:228)yt(cid:246)n edellytyksist(cid:228), kyseess(cid:228) on alue, jota koskeva lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nt(cid:246) on jo yhdenmukaistettu yhteis(cid:246)n tasolla. Er(cid:228)(cid:228)t j(cid:228)senvaltiot vaativat kuitenkin edelleen n(cid:228)iden tietojen ilmoittamista ennakolta. Useimmissa tapauksissa on toimi- tettava lomake, jossa kuvaillaan vakuutussopimusten sis(cid:228)lt(cid:228)- mi(cid:228) ehtoja. Perusteeksi esitet(cid:228)(cid:228)n kuluttajansuojan takaa- minen ja avoimuus kansallisilla markkinoilla saatavilla ole- vien tuotteiden osalta sek(cid:228) viranomaisten ty(cid:246)n helpottami- nen vakuutustuotteiden valvojina. h) vakuutussopimuset pakollista omavastuuta koskevat lausekkeet; i) velvollisuus m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)t(cid:228) takaisinostoarvo henkivakuutusso- pimuksissa; (91) Direktiivin 92/49/ETY 6 artiklan 3 kohta, 29 ja 39 artikla sek(cid:228) direktiivin 92/96/ETY 5 artiklan 3 kohta, 29 ja 39 artikla. (92) Direktiivin 92/49/ETY 30 artiklan 2 kohta. (93) Direktiivin 92/49/ETY 54 artiklan 1 kohta. (94) Direktiivin 92/96/ETY 29 artikla ja direktiivin 79/267/ETY 5 ar- tiklan 3 kohta. 16. 2. 2000 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti C 43/21 j(cid:228)rjestelm(cid:228)llisesti Komissio on sit(cid:228) mielt(cid:228), ett(cid:228) kolmansissa direktiiveiss(cid:228) ni- menomaisesti tarkoitettuja tapauksia lukuun ottamatta va- kuutusehtojen ennakolta tai tapahtuvan valvonnan muodollisuuksien s(cid:228)ilytt(cid:228)minen ei ole kolmansien vakuutusdirektiivien s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)sten mukaista. Lis(cid:228)ksi komissio katsoo, ett(cid:228) j(cid:228)senvaltiot eiv(cid:228)t my(cid:246)sk(cid:228)(cid:228)n voi perustella yleist(cid:228) etua koskevilla syill(cid:228) n(cid:228)iden vaatimusten s(cid:228)ilytt(cid:228)mist(cid:228), sill(cid:228) tuomioistuimen oikeusk(cid:228)yt(cid:228)nn(cid:246)n vaatimat edellytykset eiv(cid:228)t t(cid:228)yty, koska kyse on alasta, jonka lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nt(cid:246) on jo yhden- mukaistettu yhteis(cid:246)n tasolla. b) Kertyneen p(cid:228)(cid:228)oman takaisinmaksua tarkoittavat sopimuk- set Yhden toimiluvan kattamaan toimintaan kuuluvat (cid:148)vakuu- tusteknisiin laskelmiin perustuvat kertyneen p(cid:228)(cid:228)oman takai- sinmaksua tarkoittavat sopimukset, joilla tietyn ajan kest(cid:228)vi(cid:228) ja tietynm(cid:228)(cid:228)r(cid:228)isi(cid:228) sitoumuksia otetaan vastuulle sovittua ker- tamaksua tai etuk(cid:228)teen sovittuja jatkuvia maksuja vastaan(cid:148) silloin kun n(cid:228)m(cid:228) toiminnot johtuvat sopimuksesta ja kun ne kuuluvat vakuutusvalvontaviranomaisten valvonnan alaisuuteen. N(cid:228)it(cid:228) toimintoja, kuten kaikkia mui- takin henkivakuutusdirektiivien soveltamisalaan kuuluvia toimia, voidaan harjoittaa kaikkialla yhteis(cid:246)ss(cid:228) ja my(cid:246)s j(cid:228)- senvaltioissa, joissa ne eiv(cid:228)t ole sallittuja paikallisille vakuu- tusyrityksille esimerkiksi sen vuoksi, ett(cid:228) vastaanottavassa j(cid:228)senvaltiossa n(cid:228)it(cid:228) toimia pidet(cid:228)(cid:228)n pankkitoimintana ja ne kuuluvat sen vuoksi luottolaitoksille. kotij(cid:228)senvaltion liittyvien Komissio katsoo siis, ettei ole syyt(cid:228) kielt(cid:228)(cid:228) sellaisten kapita- lisaatiosopimustoimintaan vakuutustuotteiden markkinointia, jotka t(cid:228)ytt(cid:228)v(cid:228)t ensimm(cid:228)isess(cid:228) henkivakuutus- direktiviss(cid:228) 79/267/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivill(cid:228) 92/96/ETY, s(cid:228)(cid:228)detyt perusteet ja joita j(cid:228)senvalti- ossa myy henkivakuutusyritys, joka on saanut kotij(cid:228)senval- tiossaan toimiluvan harjoittaa t(cid:228)t(cid:228) toimintaa. Vaikka n(cid:228)it(cid:228) toimia ei pidet(cid:228) vastaanottavassa j(cid:228)senvaltiossa vakuutustoi- mintana eik(cid:228) siin(cid:228) valtiossa vastaanottavassa j(cid:228)senvaltiossa vakuutustoimintana eik(cid:228) siin(cid:228) valtiossa kotipaikkaansa pit(cid:228)- ville vakuutusyrityksille n(cid:228)in olen sallita niiden harjoittamis- ta, muiden j(cid:228)senvaltioiden vakuuttajat voivat harjoittaa n(cid:228)it(cid:228) toimintoja, jotka j(cid:228)senvaltiot ovat vastavuoroisesti tunnusta- neet ja joihin sovelletaan kolmannella henkivakuutusdirektii- vill(cid:228) 92/96/ETY (95) perustettua yhden toimiluvan j(cid:228)rjestel- m(cid:228)(cid:228). T(cid:228)ss(cid:228) yhteydess(cid:228) kapitalisaatiosopimustoimintaan liittyvien vakuutustuotteiden, joita jokin henkivakuutusyritys tarjoaa vastaanottavassa j(cid:228)senvaltiossa, on noudatettava kyseisess(cid:228) vastaanottavassa j(cid:228)senvaltiossa (kuten kaikessa henkivakuu- tustoiminnassa) voimassa olevia yleiseen etuun perustuvia s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksi(cid:228), jotka koskevat erityisesti kyseisiin tuotteisiin so- vellettavaa veroj(cid:228)rjestelm(cid:228)(cid:228) tai mainontaan liittyvi(cid:228) yksityis- kohtaisia edellytyksi(cid:228). (95) Sama p(cid:228)(cid:228)telm(cid:228) koskee soveltuvin osin my(cid:246)s muita ensimm(cid:228)isen henkivakuutusdirektiivin 79/267/ETY 1 artiklan 2 kohdassa tarkoi- tettuja toimia sek(cid:228) ensimm(cid:228)isen henkivakuutusdirektiivin liitteess(cid:228) olevaa V kohtaa (tontiinitoiminta) (ryhm(cid:228)el(cid:228)kerahastojen hoitaminen) kohtaa. ja VII c) Pakollisten liikennevakuutusmaksujen alennus/korotusker- rointen j(cid:228)rjestelm(cid:228)t Er(cid:228)iden j(cid:228)senvaltioden kansallisessa lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nn(cid:246)ss(cid:228) on s(cid:228)(cid:228)- detty hyvin yksityiskohtaisesti niist(cid:228) perusteista, jotka on otettava huomioon laskettaessa pakollisten liikennevakuutus- ten vakuutusmaksuja. Lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nn(cid:246)ss(cid:228) on s(cid:228)(cid:228)detty muun muassa vakuutusmaksujen alennus/korotuskertoimista (ns. bonusj(cid:228)rjestelm(cid:228)). K(cid:228)ytett(cid:228)v(cid:228) menetelm(cid:228) muodostuu maksu- jonka perusteella vuotuinen vakuu- asteikon m(cid:228)(cid:228)rittelyst(cid:228), tusmaksu lasketaan. T(cid:228)t(cid:228) asteikkoa voidaan soveltaa sek(cid:228) teht(cid:228)ess(cid:228) pakollista liikennevakuutussopimusta ett(cid:228) alennet- taessa tai korotettaessa vakuutusmaksua vakuutetulle aiheu- tuneiden vahinkojen tiheyden perusteella. Vakuutusmaksun korottaminen tai alentaminen ei n(cid:228)in ollen ole vapaata. P(cid:228)invastoin siin(cid:228) on noudatettaa j(cid:228)senvaltion lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)n- n(cid:246)ss(cid:228) m(cid:228)(cid:228)riteltyj(cid:228) tarkkoja perusteita. Vakuutusteknisesti n(cid:228)m(cid:228) j(cid:228)rjestelm(cid:228)t ovat tariffointimekanismeja. T(cid:228)llaista kansallisessa lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nn(cid:246)ss(cid:228) edellytett(cid:228)v(cid:228)(cid:228) pakol- lista j(cid:228)rjestelm(cid:228)(cid:228) perustellaan p(cid:228)(cid:228)asiassa sen ennaltaehk(cid:228)ise- vill(cid:228) vaikutuksilla. Kuluttajat, joiden vakuutusmaksua korote- taan onnettomuustapauksessa, ovat todenn(cid:228)k(cid:246)isesti varovai- sempia ja tarkkaavaisempia. On my(cid:246)s esitetty, ett(cid:228) t(cid:228)llaiset pakolliset j(cid:228)rjestelm(cid:228)t edist(cid:228)v(cid:228)t avoimuutta, sill(cid:228) ne antavat vakuutuksenottajille mahdollisuuden vertailla eri vakuutustu- otteita ja tehd(cid:228) valintansa sen perusteella, mik(cid:228) helpottaa vakuutuksenottajien liikkuvuutta. Kolmannessa vahinkovakuutusdirektiiviss(cid:228) 92/49/ETY ote- taan k(cid:228)ytt(cid:246)(cid:246)n hinnoitteluvapaus, poistetaan vakuutusmaksu- jen ja sopimusehtojen ennakolta tapahtuva j(cid:228)rjestelm(cid:228)llinen valvonta ja my(cid:246)nnet(cid:228)(cid:228)n kotij(cid:228)senvaltiolle yksinomainen toi- mivalta vakuutusyrityksen talouden valvonnassa (96). Pakolli- sen tariffointimekanismin s(cid:228)ilytt(cid:228)minen olisi siis kolmansien direktiivien vastaista. Onkin pohdittava, voitaisiinko samaan tulokseen p(cid:228)(cid:228)st(cid:228) muilla, v(cid:228)hemm(cid:228)n rajoittavilla keinoilla, jotka kuitenkin noudattaisivat kolmannessa direktiiviss(cid:228) 92/49/ETY vahvistettua hinnoitteluvapauden periaatetta. Sama koskee markkinoiden avoimuutta. Komissio katsoo my(cid:246)s, ett(cid:228) t(cid:228)m(cid:228) tavoite voidaan t(cid:228)ytt(cid:228)(cid:228), ilman ett(cid:228) hinnoit- s(cid:228)(cid:228)- teluvapauden periaatetta t(cid:228)m(cid:228)ll(cid:228) j(cid:228)rjestelmi(cid:228), liity hinnoittelus(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksi(cid:228). N(cid:228)in ollen esim. vakuutusmaksujen bonusj(cid:228)rjestelm(cid:228)n mak- suasteikot, joihin ei liittyisi alennus/korotuskertoimia ja jotka vakuutuksenantajat voisivat vapaasti vahvistaa, mahdollista- vat markkinoiden avoimuuden ja vakuutuksenottajien liikku- vuuden. asetetaan kyseenalaiseksi, joihin ei Vaikka j(cid:228)senvaltio katsoisi, ett(cid:228) t(cid:228)llaisia pakollisia j(cid:228)rjestelmi(cid:228) on pidett(cid:228)v(cid:228) vakuutussopimusten v(cid:228)ltt(cid:228)m(cid:228)t(cid:246)nt(cid:228) sis(cid:228)lt(cid:246)(cid:228) s(cid:228)(cid:228)ntelevin(cid:228) sopimuslausekkeina, sen on kuitenkin pohditta- va, voitaisiinko kyseinen p(cid:228)(cid:228)m(cid:228)(cid:228)r(cid:228) saavuttaa muilla, v(cid:228)hem- m(cid:228)n rajoittavilla ja velvoittavilla keinoilla. (96) Direktiivin 92/49/ETY 6 artiklan 3 kohta, 29 ja 39 artikla sek(cid:228) direktiivin 92/96/ETY 5 artiklan 3 kohta, 29 ja 39 artikla. C 43/22 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti 16. 2. 2000 Komissio katsoo, ett(cid:228) jos t(cid:228)llaiset pakolliset bonusj(cid:228)rjestel- m(cid:228)t k(cid:228)sitt(cid:228)v(cid:228)t hinnoittelus(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksi(cid:228), ne ovat kolmannen direktiivin s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)sten vastaisia. N(cid:228)in ollen komissio katsoo, etteiv(cid:228)t j(cid:228)senvaltiot voi vedota yleiseen etuun perustellak- seen n(cid:228)iden j(cid:228)rjestelmien pakollisen luonteen s(cid:228)ilytt(cid:228)mist(cid:228), sill(cid:228) ne koskevat s(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)j(cid:228), jotka on jo vahvistettu yhteis(cid:246)n tasolla. Jos alennus/korotusmekanismi ei perustu valtion toimenpi- teeseen, vaan siit(cid:228) on sovittu elinkeinonharjoittajien kesken, sen yhteensopivuutta yhteis(cid:246)n oikeuden kanssa pit(cid:228)isi arvi- oida erityisesti EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan pe- rusteella. Komissio muistuttaa, ett(cid:228) perustamissopimuksen 8 1 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tiettyihin vakuutusalan sopimusten, p(cid:228)(cid:228)t(cid:246)sten ja yhdenmukaistettujen menettelyta- pojen ryhmiin 21 p(cid:228)iv(cid:228)n(cid:228) joulukuuta 1992 annetussa ko- mission asetuksessa (ETY) N:o 3932/92 (97) hyv(cid:228)ksyt(cid:228)(cid:228)n en- sivakuutuksen yhteisten vakiovakuutusehtojen laatimista ja jakelua koskevat sopimukset vain tietyin edellytyksin (ase- tuksen III osasto). Poikkeusta ei esimerkiksi voida soveltaa (muiden edellytysten lis(cid:228)ksi) kuin siin(cid:228) tapauksessa, ett(cid:228) va- kiovakuutusehdot laaditaan ja jaetaan siten, ett(cid:228) niiden ni- menomaisesti mainitaan olevan ainoastaan ohjeellisia ja mai- nitaan mahdollisuudesta sopia muista ehdoista. Poikkeusta ei kuitenkaan voida my(cid:246)nt(cid:228)(cid:228) yrityksille tai yritysten yhteenliit- tymille, jotka sopivat, ett(cid:228) eiv(cid:228)t k(cid:228)yt(cid:228) muita ehtoja, sitoutu- vat siihen tai vaativat muita yrityksi(cid:228) toimimaan siten. Ase- tuksen osastoa, joka k(cid:228)sittelee yhteisty(cid:246)t(cid:228) vakuutusmaksujen laskemisessa (II osasto) ei voida k(cid:228)ytt(cid:228)(cid:228) oikeusperustana alennus/korotusmekanismille. On korostettava, ett(cid:228) komissio ei aseta kyseenalaiseksi j(cid:228)sen- valtioiden kielellist(cid:228) suvereniteettia (98). T(cid:228)ss(cid:228) suhteessa komission mielest(cid:228) on teht(cid:228)v(cid:228) ero suurten teollisten ja kaupallisten riskien sek(cid:228) massariskien v(cid:228)lill(cid:228). Ensimm(cid:228)isess(cid:228) tapauksessa (suuret teolliset ja kaupalliset ris- kit) kuluttajansuojaan liittyv(cid:228)(cid:228) perustelua ei voida hyv(cid:228)ksy(cid:228). (cid:148)Massariskien(cid:148) ja yksil(cid:246)llisen henkivakuutuksen osalta kielel- lisi(cid:228) vaatimuksia koskevissa s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksiss(cid:228) olisi my(cid:246)s otettava huomioon tiettyj(cid:228) n(cid:228)k(cid:246)kohtia. Ensiksikin olisi otettava huo- mioon sopimukset, joihin liittyy kansainv(cid:228)linen ulottuvuus, eli sopimukset, joissa vakuutussopimukseen sovellettava oi- keus ei ole sen j(cid:228)senvaltion oikeus, jonne riski/sitoumus sojoittuu. Pit(cid:228)isi esimerkiksi m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)t(cid:228) poikkeuksista periaat- teeseen, jonka mukaan sopimus laaditaan sen j(cid:228)senvaltion virallisella kielell(cid:228)/virallisilla kielill(cid:228), jonne riski/sitoumus si- joittuu, silloin kun vakuutuksenottaja on ulkomaalainen. Itse asiassa viisi miljoonaa kaikista Euroopan unionin kansalai- sista asuu muussa kuin omassa j(cid:228)senvaltiossaan. N(cid:228)m(cid:228) hen- kil(cid:246)t olisivat luultavasti paremmin suojeltuja, jos he voisivat tehd(cid:228) sopimuksia omalla (cid:228)idinkielell(cid:228)(cid:228)n, sen sijaan, ett(cid:228) ne tehd(cid:228)(cid:228)n heid(cid:228)n asuinj(cid:228)senvaltionsa tai sen j(cid:228)senvaltion kie- lell(cid:228), jonne vakuutuksen kattama riski sijoittuu. e) Ammatilliset menettelys(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)t Yhden EU:n j(cid:228)senvaltion alueella voimassa olevat menettely- s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)t koskevat periaatteessa my(cid:246)s ulkomaalaisia vakuutta- jia ja niiden noudattamatta j(cid:228)tt(cid:228)miseen liittyy usein ennen kaikkea kaupallisia seuraamuksia. Sopimuspuolet perustele- vat menettelys(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)jen noudattamisvaatimusta kuluttajan- suojalla tai markkinakurin edist(cid:228)misell(cid:228). d) Vakuutussopimuksen kieli Er(cid:228)(cid:228)t j(cid:228)senvaltiot vaativat, ett(cid:228) niiden alueella tehdyt tai toi- meenpannut vakuutussopimukset on laadittava yksinomaan maan virallisella kielell(cid:228). Muita, yhteis(cid:246)n tai sen ulkopuolisia kieli(cid:228) voidaan k(cid:228)ytt(cid:228)(cid:228) ainoastaan k(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksiin, vaikka sopi- muspuolet olisivatkin halunneet k(cid:228)ytt(cid:228)(cid:228) niit(cid:228) alkuper(cid:228)isess(cid:228) sopimuksessa. Jos ammatilliset menettelys(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)t perustuvat yritysten v(cid:228)li- siin sopimuksiin tai yritysten yhteenliittymien p(cid:228)(cid:228)t(cid:246)ksiin, niiden on noudatettava perustamissopimuksen 81 artiklassa ja sit(cid:228) seuraavissa artikloisssa vahvistettuja kilpailus(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)j(cid:228). On selv(cid:228)(cid:228), ettei komissio voi kilpailus(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)jen nojalla hyv(cid:228)k- sy(cid:228) yritysten yhteenliittymien sopimuksia tai p(cid:228)(cid:228)t(cid:246)ksi(cid:228), joilla olisi samanlaisia vaikutuksia kuin perustamissopimuksen 39, 43 ja 49 artiklassa tarkoitettujen perusvapauksien vastaisilla valtion toimenpiteill(cid:228). T(cid:228)m(cid:228) ehdoton vaatimus on perusteltu j(cid:228)senvaltioiden kielel- lisen suvereniteetin ja kuluttajien suojelun perusteella sek(cid:228) n(cid:228)iden j(cid:228)senvaltioiden tuomioistuimiin vietyjen riita-asioiden sujuvan k(cid:228)sittelyn vuoksi. (97) EYVL L 398, 31. 12. 1992, s. 7. f) Henkivakuutusten tekniset enimm(cid:228)iskorot Kolmannessa henkivakuutusdirektiiviss(cid:228) 92/96/ETY sovitet- tiin yhteen vakuutusmaksuvastuun laskemista s(cid:228)(cid:228)ntelev(cid:228)t va- kuutsmatemaattiset periaatteet. (98) Ks. komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle kielten k(cid:228)ytt(cid:228)misest(cid:228) yhteis(cid:246)n kuluttajille tiedottamisessa, 2 kohta (KOM(93) 456 lopull. , 10. 11. 1993). 16. 2. 2000 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti C 43/23 Kolmannessa henkivakuutusdirektiiviss(cid:228) (99) s(cid:228)(cid:228)det(cid:228)(cid:228)n tekni- sen koron m(cid:228)(cid:228)rittelyst(cid:228) ensinn(cid:228)kin, ett(cid:228) kotij(cid:228)senvaltio voi m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)t(cid:228) enimm(cid:228)iskoron, jota sen valvomien yritysten on sovellettava laskiessaan vakuutusmaksuvastuun perustetta. Toiseksi siin(cid:228) s(cid:228)(cid:228)det(cid:228)(cid:228)n, ett(cid:228) kotij(cid:228)senvaltio voi my(cid:246)s vaatia alueella kotipaikkaa pit(cid:228)vi(cid:228) vakuutusyrityksi(cid:228) ilmoittamaan j(cid:228)rjestelm(cid:228)llisesti, millaisia laskuperusteita ne k(cid:228)ytt(cid:228)v(cid:228)t laski- essaan vakuutusmaksuja ja vakuutusmaksuvastuuta. ja valvontamenettelyn, Komissio muistuttaa, ett(cid:228) ottaen huomioon kolmannen di- jossa annetaan rektiivin s(cid:228)(cid:228)n(cid:246)kset vakuutusyrityksen talouden valvontaa koskevat valtuudet yk- sinomaan vakuutusyrityksen kotij(cid:228)senvaltiolle, vakuutusyri- tysten sivukonttorit ja palvelujen vapaan tarjoamisen j(cid:228)rjes- telm(cid:228)n mukaisesti toimivat vakuutusyritt(cid:228)j(cid:228)t eiv(cid:228)t ole velvol- lisia noudattamaan vastaanottavan j(cid:228)senvaltion teknisi(cid:228) enimm(cid:228)iskorkoja koskevia s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksi(cid:228). Itse asiassa vastaan- ottavalla j(cid:228)senvaltiolla ei ole taloudellisen valvonnan valtuuk- sia, mist(cid:228) seuraa, ettei se voi vaatia omien vakavaraisuuspe- riaatteidensa noudattamista eik(cid:228) tarkistaa niiden noudatta- mista vakuutusmaksuja koskevilla konkreettisilla valvonta- menetelmill(cid:228). g) Vakio- tai v(cid:228)himm(cid:228)isvakuutusehtojen vaatimus Vakuutussopimuksessa pakollisista lausekkeista annettujen s(cid:228)(cid:228)d(cid:246)sten tarkoituksena voi olla se, ett(cid:228) sopimussuhteen heikompaa osapuolta halutaan suojella sek(cid:228) s(cid:228)ilytt(cid:228)(cid:228) sopi- mussuhteen tasapaino edellytt(cid:228)m(cid:228)ll(cid:228) osapuolten oikeuksien ja velvollisuuksien m(cid:228)(cid:228)rittely(cid:228), ja toisaalta se, ett(cid:228) halutaan suojella uhriksi joutuneita kolmansia onnettomuustapauksis- sa. Kuten edell(cid:228) todettiin, vakioehdot voivat olla seurausta my(cid:246)s muista kuin valtion toimenpiteist(cid:228) eli niist(cid:228) on voitu sopia elinkeinonharjoittajien kesken. Komissio viittaa t(cid:228)lt(cid:228) osin edell(cid:228) c kohdassa mainittuihin seikkoihin, jotka liittyv(cid:228)t ryh- m(cid:228)poikkeusasetuksen soveltami- (ETY) N:o seen (100). 3932/92 vitsee erityist(cid:228) suojelua kokonsa tai toimintansa luonteen perusteella. On harkittava n(cid:228)iden toimenpiteiden suhteelli- suutta ja selvitett(cid:228)v(cid:228), onko vastaanottavan j(cid:228)senvaltion lain- s(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nn(cid:246)ss(cid:228) m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)ttyjen vakioehtojen sis(cid:228)llytt(cid:228)minen va- joka muiden j(cid:228)senvaltioiden kuutussopimuksiin edellytys, vakuutusyritysten on k(cid:228)yt(cid:228)nn(cid:246)ss(cid:228) vaikeampi t(cid:228)ytt(cid:228)(cid:228) kuin vastaanottavan j(cid:228)senvaltion vakuutusyritysten. N(cid:228)in olisi eri- tyisesti, jos vakuutusyrityksi(cid:228) estett(cid:228)isiin etsim(cid:228)st(cid:228) uusia markkinoita siit(cid:228) syyst(cid:228), ett(cid:228) niiden olisi pakko luoda t(cid:228)ysin uusi vakuutustuote voidakseen pit(cid:228)(cid:228) sit(cid:228) kaupan asianomai- silla markkinoilla, sen sijaan ett(cid:228) ne k(cid:228)ytt(cid:228)isiv(cid:228)t kotij(cid:228)senval- tiossaan jo k(cid:228)yt(cid:246)ss(cid:228) olevaa vakuutustuotetta. Vakuutussopimuksen vakio- tai v(cid:228)himm(cid:228)isehtojen noudatta- mista koskevan velvollisuuden ei pit(cid:228)isi my(cid:246)sk(cid:228)(cid:228)n est(cid:228)(cid:228) sit(cid:228), ett(cid:228) vakuutussopimusten sanamuodot eroavat toisistaan. h) Vakuutussopimusten pakollista omavastuuta koskevat kansalliset s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)kset Pakollisen omavastuuosuuden s(cid:228)ilytt(cid:228)mist(cid:228) puolustetaan sen hy(cid:246)dyllisyydell(cid:228) kuluttajalle, sill(cid:228) se pit(cid:228)(cid:228) vakuutusmakut kohtuullisina. V(cid:228)itet(cid:228)(cid:228)n my(cid:246)s, ett(cid:228) t(cid:228)llaisen j(cid:228)rjestelm(cid:228)n puuttuminen, joka velvoittaa vakuutuksenottajan vastaa- maan osasta korvausvaatimuksesta aiheutuneista kustannuk- sista, korottaisi vakuutusmaksuja kohtuuttomasti, sill(cid:228) va- kuutuksenantajan olisi tuolloin korvattava my(cid:246)s arvoltaan v(cid:228)h(cid:228)isi(cid:228) korvausvaatimuksia. Toisena pakollisen omavastuun s(cid:228)ilytt(cid:228)mist(cid:228) puoltavana perusteena on k(cid:228)ytetty sit(cid:228), ett(cid:228) se auttaa torjumaan vakuutuspetoksia, jotka olisivat hyvin ylei- si(cid:228) v(cid:228)h(cid:228)isten korvausvaatimusten kohdalla. T(cid:228)ss(cid:228) tapauk- sessa t(cid:228)m(cid:228)n pakollisen s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksen tarkoituksena on suojella vakuutusyritt(cid:228)j(cid:228)n voittoja arvoltaan v(cid:228)h(cid:228)isten korvausvaa- timusten lis(cid:228)(cid:228)ntyess(cid:228). N(cid:228)m(cid:228) v(cid:228)itteet vahvistavat, ett(cid:228) pakollinen omavastuu on markkinakurin yll(cid:228)pit(cid:228)mist(cid:228) koskevan tavoitteen mukaista, jolla pyrit(cid:228)(cid:228)n v(cid:228)ltt(cid:228)m(cid:228)(cid:228)n vakuutusyritysten liiallinen hinta- kilpailu. Voidaan lis(cid:228)ksi pohtia, onko pakollisen omavastuun tarkoituksena pikemminkin s(cid:228)ilytt(cid:228)(cid:228) aikaisempaa useam- mista arvoltaan v(cid:228)h(cid:228)isist(cid:228) korvausvaatimuksista vastaamaan joutuvan vakuutuksenantajan voitto-osuus ennallaan kuin puolustaa vakuutuksenottajan etuja tai julkista moraalia. On kuitenkin muistettava, ett(cid:228) yhteis(cid:246)n lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nn(cid:246)ss(cid:228) ni- menomaisesti m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)t(cid:228)(cid:228)n, ett(cid:228) ainoastaan taloudellisiin seik- koihin liittyv(cid:228)t perusteet eiv(cid:228)t voi olla yleisen edun mukaisia syit(cid:228). Komissio katsoo, ett(cid:228) heikomman osapuolen suojelua saisi vaatia ainoastaan silloin, kun se on objektiivisesti tarkaste- luna v(cid:228)ltt(cid:228)m(cid:228)t(cid:246)nt(cid:228), kuten esim. sopimustasapainon s(cid:228)ilytt(cid:228)- miseksi vakuutussopimuksissa, joissa vakuutuksenottaja tar- (99) Ks. ensimm(cid:228)isen direktiivin 79/267/ETY 17 artiklan 1 kohdan b alakohta, sellaisena kuin se on muutettuna kolmannen direktiivin 92/96/ETY 18 artiklalla. (100) EYVL L 398, 21. 12. 1992, s. 7. Aivan kuten vakuutussopimuksissa edellytett(cid:228)vien vakio- tai v(cid:228)himm(cid:228)isehtojen tapauksessa n(cid:228)iden s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)sten tiukalla soveltamisella vastaanottavassa j(cid:228)senvaltiossa voi olla rajoit- tava vaikutus niiden vakuutusyritysten osalta, jotka harjoit- tavat toimintaansa sijoittautumisoikeuden tai palvelujen va- paan tarjoamisen perusteella, sill(cid:228) niit(cid:228) estett(cid:228)isiin markki- noimasta vakuutussopimuksia, joita jo voidaan k(cid:228)ytt(cid:228)(cid:228) nii- den kotij(cid:228)senvaltiossa, jossa t(cid:228)llaista omavastuuta ei vaadita. C 43/24 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti 16. 2. 2000 Vaikka voitaisiinkin hyv(cid:228)ksy(cid:228), ett(cid:228) omavastuun asettamisesta p(cid:228)(cid:228)tt(cid:228)(cid:228) vakuutusyrityksen johto, pit(cid:228)isi viel(cid:228) tutkia, onko pakollisten omavastuuosuuksien vaatiminen pakottavien s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)sten nojalla kolmansissa vakuutusdirektiiveiss(cid:228) hin- noittelun ja sopimusten osalta asetettujen tavoitteiden mu- kaista. jelle j(cid:228)(cid:228)neit(cid:228) velkoja koskevat vakuutukset). N(cid:228)iss(cid:228) vakuu- tussopimuksissa ei vakuutusmaksuvastuuta laskettaessa oteta huomioon s(cid:228)(cid:228)st(cid:246)(cid:228). Vakuutuksenottajalla ei ole t(cid:228)ss(cid:228) tapauk- sessa oikeutta saada vakuutusmaksuvastuun takasinosto- arvoa. Kumpikin n(cid:228)ist(cid:228) ryhmist(cid:228) vastaa vakuutettujen erilai- sia vakuutustarpeita ja niiden eri hintatasot heijastavat va- kuuttajan vakuutussopimuksen nojalla kattamien riskien eroja. Jos omavastuuosuuden k(cid:228)ytt(cid:246)(cid:246)notto tai sen taso perustuisi elinkeinojenharjoittajien v(cid:228)liseen sopimukseen, siihen ei voi- taisi soveltaa poikkeusta asetuksen (ETY) N:o 3932/92 (101) nojalla, koska asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle j(cid:228)tet(cid:228)(cid:228)n nimenomaisesti vakiovakuutusehdot, joissa on vakuutusm(cid:228)(cid:228)- r(cid:228)(cid:228) tai omavastuuosuutta koskevia lausekkeita. Vakuutusyritysten pit(cid:228)isi siis voida vapaasti p(cid:228)(cid:228)tt(cid:228)(cid:228), kannat- taako niiden sis(cid:228)llytt(cid:228)(cid:228) omavastuuosuus markkinoimiinsa vakuutussopimuksiin. Jos vakuutusyritys t(cid:228)ytt(cid:228)(cid:228) sille toimi- luvan my(cid:246)nt(cid:228)neen ja sen talouden valvonnasta vastaavan kotij(cid:228)senvaltion m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)(cid:228)m(cid:228)t vakavaraisuusvaatimukset, sen pit(cid:228)isi voida vapaasti p(cid:228)(cid:228)tt(cid:228)(cid:228), pit(cid:228)(cid:228)k(cid:246) se vastaanottavassa j(cid:228)senvaltiossa kaupan vakuutussopimuksia, joissa on oma- vastuuosuus vai joissa sit(cid:228) ei ole. Ilman, ett(cid:228) yrityksen on noudatettava t(cid:228)lt(cid:228) osin pakottavia kansallisia s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksi(cid:228), sen on kuitenkin ilmoitettava t(cid:228)st(cid:228) selv(cid:228)sti vakuutuksenottajille. i) Kansalliset s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)kset henkivakuutusten takaisinosto- arvosta ja/tai oikeudesta lis(cid:228)etuihin T(cid:228)rkeimm(cid:228)ksi perusteeksi sille, ett(cid:228) t(cid:228)m(cid:228) vaatimus on ylei- sen edun k(cid:228)sitteen mukainen, esitet(cid:228)(cid:228)n, ett(cid:228) velvollisuus asettaa kaikille maan alueella markkinoitaville henkivakuu- tussopimuksille takaisinostoarvo on kuluttajien edun mu- kaista. N(cid:228)in n(cid:228)ist(cid:228) useimmiten pitk(cid:228)kestoisista sopimuksista tulee riitt(cid:228)v(cid:228)n joustavia ja kuluttajat saavat vapauden k(cid:228)ytt(cid:228)(cid:228) halutessaan niihin suunnatut s(cid:228)(cid:228)st(cid:246)t uudelleen. S(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)kset, joiden perusteella henkivakuutussopimuksissa velvoitetaan lis(cid:228)etuihin, olisivat m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)(cid:228)m(cid:228)(cid:228)n vakuutetun oikeudesta my(cid:246)s oikeutettuja vakuutetun taloudellisten etujen suojele- miseksi. Velvollisuus asettaa takasinostoarvo kaikille henkivakuutus- sopimuksille, joilla katetaan vain kuolemaan liittyv(cid:228)t riskit, edellytt(cid:228)isi s(cid:228)(cid:228)st(cid:246)jen huomioon ottamista my(cid:246)s t(cid:228)ss(cid:228) sopi- mustyypiss(cid:228) ja korkeamman vakuutusmaksun maksamista. Voidaankin kysy(cid:228), vastaako t(cid:228)m(cid:228) eri vakuutuksenottajien tarpeita, jotka ovat monesti kiinnostuneita vain kuoleman riskin kattavista vakuutuksista. Jokaista j(cid:228)senvaltiota on arvioitava erikseen ja on huomat- tava, ett(cid:228) kolmannessa henkivakuutusdirektiiviss(cid:228) 92/96/ETY s(cid:228)(cid:228)det(cid:228)(cid:228)n kotij(cid:228)senvaltion vakuutusyrityksilt(cid:228) koskevia eri- tyiss(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksi(cid:228) sellaisten sopimusten osalta, joissa on vahvis- tettu takaisinostoarvo ja joihin sis(cid:228)ltyy oikeus lis(cid:228)etuihin. Toisaalta kolmannen direktiivin 92/96/ETY liitteess(cid:228) II m(cid:228)(cid:228)- r(cid:228)t(cid:228)(cid:228)n tiedoista, jotka vakuutuksenottajalle on annettava sel- ke(cid:228)sti ja t(cid:228)sm(cid:228)llisesti kirjallisina ennen sopimuksen teke- mist(cid:228) tai sopimuksen voimassaoloaikana. N(cid:228)ihin tietoihin kuuluu ilmoittaminen takaisinostoarvosta ja siihen liittyvist(cid:228) takuista sek(cid:228) lis(cid:228)etujen laskennassa ja my(cid:246)nt(cid:228)misess(cid:228) k(cid:228)ytet- t(cid:228)vist(cid:228) yksityiskohtaisista s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ist(cid:228). Tarkoituksena on antaa vakuutuksenottajille tietoja henkivakuutusten ominaisuuksis- ta, jotta he voisivat valita parhaiten erityistarpeitaan vastaa- van vakuutuksen. Voidaankin kysy(cid:228), onko vastaanottavan j(cid:228)senvaltion kansal- linen lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nt(cid:246), jossa yleisesti ja ehdottamasti edellytet(cid:228)(cid:228)n velvollisuutta m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)t(cid:228) valtion alueella markkinoitavien hen- kivakuutussopimusten takaisinostoarvosta tai oikeudesta li- s(cid:228)etuihin, objektiivisesti katsoen v(cid:228)ltt(cid:228)m(cid:228)t(cid:246)n ja onko se suh- teutettu vakuutuksenottajien taloudellisten etujen suojelemi- seen. Vai voidaanko kysy(cid:228) eik(cid:246) t(cid:228)t(cid:228) tavoitetta voi saavuttaa muilla, v(cid:228)hemm(cid:228)n rajoittavilla keinoilla, kuten esim. vaa- timalla ennen sopimuksen tekoa yksityiskohtaisten tietojen toimittamista vakuutuksenottajalle. T(cid:228)ll(cid:246)in henkivakuutukset on kuitenkin jaoteltava kahteen p(cid:228)(cid:228)ryhm(cid:228)(cid:228)n. Yhten(cid:228) ryhm(cid:228)n(cid:228) ovat henkivakuutukset, joihin liittyy s(cid:228)(cid:228)st(cid:228)minen (esim. yhdistetty henki- ja p(cid:228)(cid:228)omavakuu- tus, el(cid:228)m(cid:228)nvaravakuuts, elinkorkovakuutus jne. ). T(cid:228)m(cid:228) ote- taan huomioon laskettaessa vakuuttajalta edellytetyn vakuu- tusmaksuvastuun m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)(cid:228). Vakuutuksenottajalla on n(cid:228)iss(cid:228) so- pimuksissa oikeus saada muodostuneen vakuutusmaksuvas- tuun takaisinostoarvo. Toisena ryhm(cid:228)n(cid:228) ovat henkivakuu- tussopimukset, joihin ei liity s(cid:228)(cid:228)st(cid:228)mist(cid:228), sill(cid:228) niill(cid:228) vakuu- tetaan vain henkil(cid:246)riskej(cid:228) (esim. kuolemanvaravakuutus, j(cid:228)l- j) Cold-calling tekniikan kielt(cid:228)minen Yhteis(cid:246)jen tuomioistuin tunnusti (102), oikeuden kielt(cid:228)(cid:228) t(cid:228)m(cid:228) markkinointik(cid:228)yt(cid:228)nt(cid:246) muiden rahoitustuotteiden osalta sen j(cid:228)lkeen, kun se oli tutkinut alankomaalaista lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nt(cid:246)(cid:228), jonka tavoitteena oli suojella Alankomaiden rahoitusmarkki- noiden hyv(cid:228)(cid:228) mainetta ja luotettavuutta. Kuluttajansuojaa (101) EYVL L 398, 31. 12. 1992, s. 7. Kok. 1995, s. I-1141. (102) Asia C-384/93, Alpine Investments BV/Minister van Financiºn, 16. 2. 2000 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti C 43/25 k(cid:228)ytet(cid:228)(cid:228)n my(cid:246)s usein perusteena t(cid:228)m(cid:228)n markkinointiteknii- kan kielt(cid:228)miseen. Tuomioistuimen arviointia Alankomaiden asiassa voidaan soveltaa my(cid:246)s vakuutustuotteisiin. Yhdenmu- kaistamista odoteltaessa on kuitenkin syyt(cid:228) v(cid:228)ltt(cid:228)(cid:228) muodos- tamasta yleiss(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)(cid:228) t(cid:228)m(cid:228)n markkinointitekniikan k(cid:228)yt(cid:246)st(cid:228) vakuutustuotteiden osalta vaan tilanteet on arvioitava tapa- uskohtaisesti (103). k) Vastaanottavan j(cid:228)senvaltion vahvistamat s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)t, joiden mukaan palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella teh- tyjen vakuutussopimusten vakuutusmaksuista kannetaan v(cid:228)lillist(cid:228) veroa: vakuuttajan veroedustajan nime(cid:228)minen Vakuutusdirektiiveiss(cid:228) s(cid:228)(cid:228)det(cid:228)(cid:228)n, ett(cid:228) palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella tehdyt vakuutussopimukset kuuluvat vastaanottavassa j(cid:228)senvaltiossa vakuutusmaksuihin kohdistu- vien v(cid:228)lillisten verojen ja veronluonteisten lis(cid:228)maksujen pii- riin (104). Vastaanottavan j(cid:228)senvaltion on sovellettava alueel- laan palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella toimiviin yrityksiin kansallisia s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksi(cid:228), jotka koskevat toimenpitei- t(cid:228), joiden tarkoituksena on turvata n(cid:228)iden verojen kantami- nen. J(cid:228)senvaltio voi esimerkiksi vaatia luetteloa kaikista pal- velujen tarjoamisen vapauden perusteella tehdyist(cid:228) vakuu- tussopimuksista tai vaatia veroedustajan nime(cid:228)mist(cid:228) alueel- laan toimivalle vakuutusyritykselle (105). Palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella toimivan va- kuutusyrityksen veroedustajan nime(cid:228)mist(cid:228) koskevan vaa- timuksen tavoite on yhteis(cid:246)n oikeuden nojalla perusteltu. Vastaanottavan j(cid:228)senvaltion tavoitteena on varmistaa, ett(cid:228) sen lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nt(cid:246)(cid:228) noudatetaan ja tarvittavat verot kanne- taan. T(cid:228)m(cid:228) toimenpide voi kuitenkin haitata palvelujen tar- joamisen vapauden harjoittamista. Vakuuttajan, joka haluaisi hy(cid:246)dynt(cid:228)(cid:228) palvelujen tarjoamisen vapautta, on vastattava niist(cid:228) huomattavista hallinnollisista ja taloudellisista rasitteis- ta, joita vastaanottavaan j(cid:228)senvaltioon sijoittautuneen vero- edustajan nime(cid:228)minen aiheuttaa. Vastaanottovaltion toimen- piteiden soveltamista koskevien yksityiskohtaisten s(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)jen on kuitenkin t(cid:228)ytett(cid:228)v(cid:228) yhteis(cid:246)jen tuomioistuimen asettamat perusteet ja erityisesti tarpeellisuuden ja suhteellisuuden pe- riaatteita koskevat vaatimukset. Edell(cid:228) esitetyn perusteella komissio katsoo, ett(cid:228) jos vastaan- ottava j(cid:228)senvaltio ei kanna vakuutussopimuksista v(cid:228)lillist(cid:228) veroa tai veronluonteisia maksuja (106), se ei voi perustellusti vaatia veroedustajan nime(cid:228)mist(cid:228) vakuuttajilta, jotka haluai- (103) Ks. muutettu ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktii- viksi rahoituspalveluiden et(cid:228)myynnist(cid:228) kuluttajalle, KOM(1999) 375 lopull. , 23. 7. 1999. T(cid:228)m(cid:228)n muutosehdotuksen 10 artiklan 2 kohdassa s(cid:228)(cid:228)det(cid:228)(cid:228)n erityisist(cid:228) toimenpiteist(cid:228), jotka koskevat sel- laista viestint(cid:228)(cid:228), johon kuluttaja ei ole suostunut. (104) Kolmannen vahinkovakuutusdirektiivin 92/49/ETY 46 artikla ja kolmannen henkivakuutusdirektiivin 92/96/ETY 44 artikla. (105) Kolmansien direktiivien hyv(cid:228)ksymist(cid:228) koskevaan neuvoston p(cid:246)y- t(cid:228)kirjaan sis(cid:228)llytetyt huomautukset. (106) T(cid:228)m(cid:228) koskee my(cid:246)s tapauksia, joissa vakuutussopimuksiin sovellet- tava verokanta on nolla. sivat toimia palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella sel- laisilla vakuutustoiminnan osilla, jotka eiv(cid:228)t kuulu v(cid:228)lillisen verotuksen piiriin. Veroedustajan nime(cid:228)mist(cid:228) koskeva vaatimus ei kuulu niihin seikkoihin, joista on ilmoitettava vakuutusdirektiiveiss(cid:228) tar- koitetussa ilmoitusmenettelyss(cid:228), jotta voisi harjoittaa palve- lujen tarjoamisen vapauden oikeutta (107). N(cid:228)in ollen komis- sio katsoo, ett(cid:228) vastaanottava j(cid:228)senvaltio ei voi hyl(cid:228)t(cid:228) koti- j(cid:228)senvaltion palvelujen tarjoamisen vapautta koskevan me- nettelyn yhteydess(cid:228) tekem(cid:228)(cid:228) ilmoitusta sen perusteella, ett(cid:228) vastaanottavassa j(cid:228)senvaltiossa ei ole nimetty veroedustajaa, eik(cid:228) se saa est(cid:228)(cid:228) t(cid:228)ll(cid:228) perusteella palvelujen tarjoamisen va- pauden harjoittamista ja kyseisen toiminnan aloittamista. Veroedustajan nime(cid:228)misen pit(cid:228)isi tapahtua vasta sitten, kun palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella harjoitettu toiminta todella aloitetaan, eli silloin kun vakuuttaja tekee ensimm(cid:228)isen vakuutussopimuksensa palvelujen tarjoamisen vapauden j(cid:228)rjestelm(cid:228)n perustella ja perii t(cid:228)st(cid:228) tominnasta vakuutusmaksun (108). Komissio katsoo, ett(cid:228) jos vastaanottava j(cid:228)senvaltio vaatii, ett(cid:228) kaikki sen alueella palvelujen vapauden perusteella toi- mintaa harjoittavat vakuutusyritykset nime(cid:228)v(cid:228)t sen alueelle sijoittautuneen veroedustajan vakuutussopimuksista kannet- tavia v(cid:228)lillisi(cid:228) veroja koskevien s(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)jen noudattamisen var- mistamiseksi ja verojen perimiseksi, t(cid:228)m(cid:228)n toimenpiteen so- veltamista koskevien yksityiskohtaisten s(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)jen on t(cid:228)ytet- t(cid:228)v(cid:228) yhteis(cid:246)jen tuomioistuimen oikeusk(cid:228)yt(cid:228)nn(cid:246)n mukaiset perusteet ja erityisesti suhteellisuutta ja tarpeellisuutta kos- kevat vaatimukset. T(cid:228)ll(cid:228) pyrit(cid:228)(cid:228)n siihen, ett(cid:228) toimenpiteet eiv(cid:228)t muodostaisi rajoitusta, joka ei ole yhteensopiva sen periaatteen kanssa, jonka mukaan kyseisen j(cid:228)senvaltion alu- eella voidaan harjoittaa vakuutustoimintaa palvelujen tarjoa- misen vapauden perusteella. 4. Vakuutussopimuksiin sovellettavaa lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nt(cid:246)(cid:228) koske- vat s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)t ja yleisen edun k(cid:228)site Vakuutusdirektiiveiss(cid:228) (109) on erityiss(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksi(cid:228) Euroopan talousalueelle sijoittuneita riskej(cid:228) kattaviin vakuutussopi- (107) Ks. vahinkovakuutuksen osalta direktiivin 88/357/ETY 14, 16 ja 17 artikla, sellaisina kuin ne ovat muutettuna direktiivin 92/49/ETY 34, 35 ja 36 artiklalla ja henkivakuutuksen osalta direktiivin 88/357/ETY 11, 14 ja 17 artikla, sellaisina kuin ne ovat muutettuina direktiivin 92/96/ETY 34, 35 ja 36 artiklalla. (108) On tavallista, ett(cid:228) kuluu jopa vuosia yrityksen ilmoituksesta aikoa harjoittaa vakuutustoimintaa palvelujen tarjoamisen vapauden pe- rusteella ennen kuin ensimm(cid:228)inen vakuutussopimus tehd(cid:228)(cid:228)n pal- velujen tarjoamisen vapauden nojalla. Vaatimus veroedustajan ni- me(cid:228)misest(cid:228) ennen todellisen toiminnan aloittamista vaikuttaa suh- teettomalta, sill(cid:228) se velvoittaisi vakuuttajan, joka haluaa harjoittaa toimintaa palvelujen tarjoamisen vapauden nojalla, hankkimaan- edustajan ja vastaamaan n(cid:228)in merkitt(cid:228)vist(cid:228) kustannuksista, jotka voisivat saada vakuuttajan luopumaan suunnitelmista hy(cid:246)dynt(cid:228)(cid:228) palvelujen tarjoamisen vapautta. (109) Esimerkiksi henkivakuutus: toisen direktiivin 88/357/ETY 7 ja 8 artikla, sellaisina kuin ne ovat viimeksi muutettuina kolmannella direktiivill(cid:228) direktiivin 90/619/ETY 4 artikla. 92/49/ETY. Henkivakuutus: toisen C 43/26 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti 16. 2. 2000 muksiin sovellettavan lain m(cid:228)(cid:228)rittelemiseksi (110). N(cid:228)iden s(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)jen perusteella voidaan m(cid:228)(cid:228)ritell(cid:228) ne aineellisen oike- uden s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)kset, joita sovelletaan vakuutussopimuksiin. S(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksi(cid:228) sovelletaan sek(cid:228) sijoittautumisj(cid:228)rjestelm(cid:228)n ett(cid:228) palvelujen tarjoamisen vapauden mukaisesti harjoitettuun vakuutustoimintaan. Vakuutusdirektiiveiss(cid:228) on my(cid:246)s s(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)- j(cid:228), jotka liittyv(cid:228)t tuomioistuinvaltion tai j(cid:228)senvaltion, jonne riski tai sitoumus sijoittuu, kansainv(cid:228)lisesti pakottaviin s(cid:228)(cid:228)n- n(cid:246)ksiin ja oikeusj(cid:228)rjestyksen perusteita koskeviin s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)k- siin (111). Kuten edell(cid:228) todettiin, vastaanottavan j(cid:228)senvaltion vakuutus- sopimuksia koskevan lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nn(cid:246)n julistaminen kokonai- suudessaan pakottavaksi ei ole riitt(cid:228)v(cid:228) peruste sille, ett(cid:228) sit(cid:228) olisi viranomaisten mielest(cid:228) noudatettava kaikilta osin (116). S(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)sten on lis(cid:228)ksi noudatettava yleisen edun k(cid:228)sitteeseen liittyvi(cid:228) vaatimuksia, jotta vastaanottava j(cid:228)sen- valtio voisi vaatia joko sivukonttoreiden kautta tai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella vakuutustoimintaa harjoit- tavia yrityksi(cid:228) noudattamaan niit(cid:228). Kun j(cid:228)senvaltio soveltaa vakuutussopimuksiin vakuutusdi- rektiiveiss(cid:228) s(cid:228)(cid:228)dettyjen lainvalintas(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)jen mukaisesti kan- sallisia aineellisen oikeuden pakottavia s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksi(cid:228), kansain- v(cid:228)lisesti pakottavia s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksi(cid:228)(cid:228)n ja oikeusj(cid:228)rjestyksen perus- teita koskevia s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksi(cid:228)(cid:228)n ja kun t(cid:228)st(cid:228) aiheutuu rajoituksia, j(cid:228)senvaltion toimintaa on tarkasteltava yleisen edun k(cid:228)sitteen kannalta. Yleisen edun k(cid:228)site s(cid:228)(cid:228)telee kansallisen lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)n- n(cid:246)n soveltamista. Se velvoittaa j(cid:228)senvaltioiden viranomaiset selvitt(cid:228)m(cid:228)(cid:228)n sit(cid:228), onko kansallinen lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nt(cid:246) perustamis- sopimuksen vapaan liikkuvuuden periaatteiden mukaista. Koska s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)t on annettu kuluttajien suojelemiseksi, on eritt(cid:228)in todenn(cid:228)k(cid:246)ist(cid:228), ett(cid:228) n(cid:228)m(cid:228) aineellisen oikeuden s(cid:228)(cid:228)n- n(cid:246)t todetaan yleisen edunmukaisiksi. Tuomioistuin onkin todennut kuluttajansuojan olevan yleisen edun mukainen tavoite, jonka saavuttamiseksi perusvapauksien rajoitukset ovat oikeutettuja. T(cid:228)m(cid:228) ei kuitenkaan ole itsest(cid:228)(cid:228)n selv(cid:228)(cid:228). Edell(cid:228) todettiin, ett(cid:228) tuomioistuin voi tarkastaa kuluttajien suojelemisen nojalla annetut kansalliset s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)t ja se voi kumota niiden luokittelun yleisen edun mukaisiksi esimer- kiksi silloin, kun ne ovat tarpeettomia tai suhteettomia. On eritt(cid:228)in t(cid:228)rke(cid:228)(cid:228), ett(cid:228) kaikkiin aloihin liittyv(cid:228)t kansallisen lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nn(cid:246)n s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)kset ovat yhdenmukaisia yhteis(cid:246)n oi- keuden kanssa. Tuomioistuin totesikin 21. maaliskuuta 1972 antamassaan tuomiossa, ett(cid:228) (cid:148)yhteis(cid:246)n oikeuden tehokkuus ei saa vaihdella sen perusteella, mihin kansallisen lains(cid:228)(cid:228)- d(cid:228)nn(cid:246)n alaan se vaikuttaa(cid:148) (112). T(cid:228)m(cid:228) yhten(cid:228)ismarkkinoiden periaatteen pohjalta toteutettu lis(cid:228)arviointi on tarpeen pyritt(cid:228)ess(cid:228) yhdenmukaistamisen puuttuessa varmistamaan, ett(cid:228) kansallisia toimenpiteit(cid:228) ei kuluttajansuojan nimiss(cid:228) toteuteta pelk(cid:228)st(cid:228)(cid:228)n sen vuoksi, ett(cid:228) kyseinen valtio voisi rajoittaa erilaisten tai siihen sti tuntemattomien vakuutuspalveluiden tarjoamista sen alueella tai est(cid:228)(cid:228) sen kokonaan. Yhteis(cid:246)n oikeus on n(cid:228)in ollen ensisijainen suhteessa yksityis- oikeudellisiin kansallisiin s(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)ihin. Jos j(cid:228)senvaltiot voisivat v(cid:228)itt(cid:228)(cid:228) toisessa j(cid:228)senvaltiossa mark- kinoitavan vakuutustuotteen olevan ristiriidassa niiden lain- s(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nn(cid:246)n kanssa ja torjua sen markkinoinnin omalla alu- eellaan, ne rajoittaisivat vakuutusyritysten v(cid:228)list(cid:228) kilpailua. Tuomioistuin on pyrkinyt tarkistamaan erityisesti siviilioike- uteen (113) siviiliprosessiin (114) ja jopa rikosoikeuteen (115) liit- tyvien kansallisten s(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)jen yhdenmukaisuuden yhteis(cid:246)n oikeuden kanssa. (110) On syyt(cid:228) huomauttaa, ett(cid:228) sopimusvelvoitteisiin sovellettavaa lain- s(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nt(cid:246)(cid:228) koskevassa Rooman yleissopimuksessa m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)t(cid:228)(cid:228)n (EYVL L 266, 9. 10. 1980, s. 1) ett(cid:228) sopimusta ei sovelleta j(cid:228)senvaltioiden alueella sijaitsevia riskej(cid:228) koskeviin vakuutussopimuksiin (1 artik- lan 3 kohta). (111) Vahinkovakuutus: toisen direktiivin 88/357/ETY 7 artiklan 1 koh- dan h alakohta. Henkivakuutus: toisen direktiivin 90/619/ETY 4 artiklan 4 kohta. (112) Asia 82-71, SAIL, tuomio 21. 3. 1972, Kok. 1972, s. 119. Ks. my(cid:246)s asia C-20/92, Hubbard, tuomio 1. 7. 1993, Kok. 1993, s. I-3777. (113) Asia C-168/91, Konstantinidis, tuomio 30. 3. 1993, Kok. 1993. Asia C-339/89, Alsthom Atlantique, tuomio 24. 1. 1991, Kok. 1991, s. I-107. Asia C-93/92, Motorradcenter, tuomio 13. 10. 1993, Kok. 1993, s. I-5009. (114) Ks. t(cid:228)m(cid:228)n asian osalta asia C-398/92, Mund & Fester, tuomio 10. 2. 1994, Kok. 1994, s. I-467. Asia C-43/95, Data Delecta, tuo- mio 26. 9. 1996, Kok. 1996, s. I-161. Ks. my(cid:246)s asiassa Hubbard annettu tuomio, alaviite 65. (115) Asia C-348/96, Kok. 1999, s. I-11. 5. Toiminta silloin, kun vastaanottavalle j(cid:228)senvaltiolle ai- heutuu ongelmia yleist(cid:228) etua koskevista kansallisista s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksist(cid:228) sovelletaan kansallista Jos taloudellisen toimijaan (vakuutusyritys, vakuutusedustaja, vakuutuksenottaja) joka muodostaa t(cid:228)m(cid:228)n mielest(cid:228) perusteettoman rajoituksen sijoit- tautumisvapaudelle tai palvelujen tarjoamisen vapaudelle, ta- loudellinen toimija voi kannella asiasta tuomioistuimelle tai komissiolle. s(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)(cid:228), Jos vakuutusyritys esimerkiksi katsoo, ett(cid:228) j(cid:228)senvaltion, jossa se aikoo harjoittaa toimintaansa, s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)kset sis(cid:228)lt(cid:228)v(cid:228)t rajoi- tuksia (esim. sopimukseen sis(cid:228)llytett(cid:228)vi(cid:228) velvoittavia m(cid:228)(cid:228)- (116) Ks. edell(cid:228) IV luvun 3 kohta. 16. 2. 2000 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti C 43/27 r(cid:228)yksi(cid:228), jotka ovat erilaisia tai tuntemattomia yrityksen ko- tivaltiossa), jotka eiv(cid:228)t voi t(cid:228)ytt(cid:228)(cid:228) yleisen edun edellytyksi(cid:228), sill(cid:228) on k(cid:228)yt(cid:246)ss(cid:228)(cid:228)n useita eri mahdollisuuksia: V(cid:228)ltt(cid:228)(cid:228)kseen kaikki mahdolliset ristiriidat se voi luonnolli- sesti mukauttaa toimintansa noudattamaan kaikilta osin vas- taanottavan j(cid:228)senvaltion lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nt(cid:246)(cid:228). Jos se kuitenkin tarjoaa vakuutustuotteita, jotka eiv(cid:228)t vastaa t(cid:228)ysin vastaanottavan maan s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksi(cid:228), kansalliset viran- omaiset tai joku yrityksen asiakkaista voi nostaa syytteen sit(cid:228) vastaa. Vakuutsyrityksen on esitett(cid:228)v(cid:228) yhteis(cid:246)n oike- uteen liittyv(cid:228)t perusteet kansallisen tuomioistuimen tai vi- ranomaisen edess(cid:228) osoittaakseen, ett(cid:228) s(cid:228)(cid:228)nt(cid:246), jota j(cid:228)senvaltio aikoo siihen soveltaa, ei t(cid:228)yt(cid:228) yhteis(cid:246)n tuomioistuimen aset- tamia edellytyksi(cid:228). Kansallinen tuomioistuin arvioi osapuol- ten v(cid:228)itteiden lainvoimaisuuden pyyt(cid:228)m(cid:228)ll(cid:228) asiasta mahdol- lisesti ensin yhteis(cid:246)jen tuomioistuimen ennakkoratkaisua pe- rustamissopimuksen 234 artiklan mukaisesti. Se voi milloin tahansa ilmoittaa asiasta komissiolle. Komis- sio voi arvioidessaan rajoitukset perusteettomiksi ja n(cid:228)in ollen yhteis(cid:246)n oikeuden vastaisiksi nostaa asianomaista j(cid:228)- senvaltiota vastaan 226 artiklan perusteella j(cid:228)senyysvelvoit- teiden noudattamatta j(cid:228)tt(cid:228)mist(cid:228) koskevan kanteen. Komis- sion teht(cid:228)v(cid:228)n(cid:228) on tuolloin hankkia todisteet v(cid:228)itetylle j(cid:228)se- nyysvelvoitteiden noudattamatta j(cid:228)tt(cid:228)miselle (117). Tuomiois- tuin p(cid:228)(cid:228)tt(cid:228)(cid:228) tarvittaessa viime k(cid:228)dess(cid:228), t(cid:228)ytt(cid:228)(cid:228)k(cid:246) kansallinen toimenpide yleisen edun edellytykset vai ei. (117) Asia C-157/91, komissio v. Alankomaat, tuomio 17. 11. 1992, Kok. 1992, s. I-5899. Organisaatiot, jotka ovat saaneet yhteis(cid:246)n rahoitusta ymp(cid:228)rist(cid:246)alan hankkeisiin (2000/C 43/04) Komissio julkaisee budjettikohdan B4-3060 selvitysosan mukaisesti Euroopan yhteis(cid:246)jen virallisessa lehdess(cid:228) luettelon yhteis(cid:246)n rahoitusta saaneista organisaatioista ja tiedot niiden saamasta rahoituksesta. Ymp(cid:228)rist(cid:246)nsuojelun alalla toimivia eurooppalaisia kansalaisj(cid:228)rjest(cid:246)j(cid:228) tukevaan yhteis(cid:246)n toiminta- ohjelmaan liittyv(cid:228)n ehdotuspyynn(cid:246)n tulokset (EYVL C 319, 6. 11. 1999, s. 14). Organisaatio 1. Seas at Risk (Alankomaat) 2. World Wide Fund European Policy Office (Belgia) My(cid:246)nnetty rahoitus euroina 107 410 Toimintaohjelman tavoite Toimien koordinointi ja tietojen vaihto me- riymp(cid:228)rist(cid:246)(cid:228) koskevissa kysymyksiss(cid:228) 350 000 Luonnonsuojelu ja ekologiset prosessit 3. Coalition Clean Baltic 112 075 (Ruotsi) 4. Climate Network Europe 138 437 (Belgia) 5. European Forum on Nature Conservation & Pastoralism (Yhdistynyt kuningaskunta) 109 690 6. Taiga Rescue Network 55 229 (Ruotsi) It(cid:228)meren alueen ymp(cid:228)rist(cid:246)n ja luonnonva- rojen suojelun edist(cid:228)minen Ilmastonmuutokseen liittyvien ongelmien ratkaisuvalmiuksien luominen kansalaisver- kostojen avulla ja eurooppalaisten kansa- laisj(cid:228)rjest(cid:246)jen ilmastonmuutosta koskevien toimintaperiaatteiden koordinointi Alueen ymp(cid:228)rist(cid:246)olot huomioon ottavien paikallisten k(cid:228)yt(cid:246)n edist(cid:228)minen viljelymenetelmien Tietoisuuden lis(cid:228)(cid:228)minen pohjoisten vy(cid:246)- hykkeiden metsien ekosysteemien merki- tyksest(cid:228)