title: Kommissionens forordning (EF) nr. 350/2000 af 16. februar 2000 om fastsættelse af de repræsentative priser og størrelsen af tillægsimporttolden for melasse i sektoren for sukker

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
molasses
representative price

formats: pdf print

text: L 45/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 2. 2000 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 350/2000 af 16. februar 2000 om fastsættelse af de repræsentative priser og størrelsen af tillægsimporttolden for melasse i sektoren for sukker KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2038/1999 af 13. september 1999 om den fælles markedsordning for sukker (1), under henvisning til Kommissionens forordning (EF) nr. 1422/ 95 af 23. juni 1995 om gennemførelsesbestemmelser for import af melasse inden for sektoren for sukker og om forordning (EØF) nr. 785/68 (2), særlig artikel ændring af 1, stk. 2 og artikel 3, stk. 1, og ud fra følgende betragtninger: (1) (2) (3) I forordning (EF) nr. 1422/95 fastsættes, at cif-prisen ved import af melasse, i det følgende benævnt »den repræ- sentative pris«, i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EØF) nr. 785/68 (3). Denne pris fastsættes for den standardkvalitet, der er defineret i artikel 1 i nævnte forordning. fastsættes Den repræsentative pris for melasse beregnes for et EF- grænseovergangssted, som er Amsterdam. Denne pris skal beregnes på grundlag af de gunstigste købsmulig- heder på verdensmarkedet, som konstateres på grundlag af noteringer eller priser på dette marked, der er justeret under hensyntagen til eventuelle kvalitetsforskelle i forhold til standardkvaliteten. Standardkvaliteten for melasse blev defineret ved forordning (EØF) nr. 785/68. skal der tages hensyn til Ved konstateringen af de gunstigste købsmuligheder på verdensmarkedet samtlige oplysninger om tilbud på verdensmarkedet, om konsta- terede priser på vigtige markeder i tredjelande samt om købekontrakter indgået i den internationale samhandel, som Kommissionen har fået kendskab til enten gennem medlemsstaterne eller på eget initiativ. Ved denne konstatering kan et gennemsnit af flere priser lægges til grund i henhold til artikel 7 i forordning (EØF) nr. 785/68 på betingelse af, at dette gennemsnit kan anses som repræsentativt for markedets faktiske tendens. (4) Der skal ikke tages hensyn til oplysningerne, når det ikke drejer sig om produkter af sund og sædvanlig handels- tilbuddet nævnte pris kun kvalitet, eller når den i (1) EFT L 252 af 25. 9. 1999, s. 1. (2) EFT L 141 af 24. 6. 1995, s. 12. (3) EFT L 145 af 27. 6. 1968, s. 12. vedrører en ringe mængde, der ikke er repræsentativ for markedet. Der skal heller ikke tages hensyn til tilbuds- priser, som ikke kan anses for repræsentative for marke- dets faktiske udvikling. For at opnå sammenlignelige oplysninger vedrørende melasse af standardkvalitet skal priserne alt efter kvali- teten af den tilbudte melasse forhøjes eller nedsættes i det omfang, der følger af anvendelsen af artikel 6 i forordning (EØF) nr. 785/68. Undtagelsesvis kan en repræsentativ pris i et begrænset tidsrum opretholdes på uændret niveau, når den tilbuds- pris, der har tjent som grundlag for den foregående konstatering af den repræsentative pris, ikke er kommet til Kommissionens kendskab, og de foreliggende tilbuds- priser, som ikke synes at være tilstrækkeligt repræsenta- tive for markedets faktiske tendens, ville føre til pludse- lige og væsentlige ændringer i den repræsentative pris. Når der eksisterer en forskel mellem udløsningsprisen for det pågældende produkt og den repræsentative pris, bør der fastsættes tillægsimporttold på betingelserne i artikel 3 i forordning (EF) nr. 1422/95. Såfremt import- tolden suspenderes i medfør af artikel 5 i forordning (EF) nr. 1422/95, bør der fastsættes særlige beløb for denne told. Anvendelse af disse bestemmelser giver anledning til at fastsætte de repræsentative priser og tillægsimporttolden for de pågældende produkter som anført i bilaget til nærværende forordning. De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningsko- mitéen for Sukker — (5) (6) (7) (8) (9) UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 De repræsentative priser og tillægstolden ved import af de i artikel 1 i forordning (EF) nr. 1422/95 omhandlede produkter fastsættes som angivet i bilaget. Artikel 2 Denne forordning træder i kraft den 17. februar 2000. 17. 2. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 45/11 Denne medlemsstat. forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver Udfærdiget i Bruxelles, den 16. februar 2000. På Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen til forordning om fastsættelse af de repræsentative priser og størrelsen af tillægsimporttolden for melasse i sektoren for sukker BILAG KN-kode Repræsentativ pris pr. 100 kg netto af det pågældende produkt Tillægstold pr. 100 kg netto af det pågældende produkt (EUR) Told, der skal opkræves ved import som følge af suspension, jf. artikel 5 i forordning (EF) nr. 1422/95, pr. 100 kg netto af det pågældende produkt (2) 1703 10 00 (1) 1703 90 00 (1) 7,36 7,57 0,00 0,00 — — (1) Fastsættelse for standardkvaliteten som defineret i artikel 1 i forordning (EØF) nr. 785/68, som ændret. (2) Dette beløb erstatter i overensstemmelse med artikel 5 i forordning (EF) nr. 1422/95 toldsatsen i den fælles toldtarif fastsat for disse produkter


title: Europe's Agenda 2000 : Strengthening and widening the European Union.

eurovoc_concepts:
EU policy
European integration
economic policy
enlargement of the Union
environmental policy
reform of the CAP
regional policy


eurovoc_concepts:
credit institution
indemnification
investment company
investment protection
member country

formats: html pdf

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 16. 02. 2000 KOM(2000) 81 endelig RAPPORT FRA KOMMISSIONEN om anvendelsen af klausulen om eksportforbud i artikel 7, stk. 1, i direktivet om investorgarantiordninger (97/9/EF) INDHOLDSFORTEGNELSE Rapport fra Kommissionen om anvendelsen af klausulen om eksportforbud i artikel 7, stk. 1, i direktivet om investorgarantiordninger (97/9/EF). 3 1. 2. 3. Indledning. 3 Generelle principper for grænseoverskridende gyldighed af dækningen inden for EU. 4 Eksportforbudsklausulen. 5 3. 1. Rettesnor for argumentationen om, hvorvidt eksportforbudsklausulen bør forlænges eller ej. 5 3. 2. Begrundelser for at opretholde eksportforbudsklausulen. 7 3. 3. Begrundelser for ikke at forlænge eksportforbudsklausulen. 7 4. Konklusioner. 9 BILAG. 11 1. Analyse af hovedelementerne i garantiordningerne i EU-landene. 11 1. 1. De gældende ordningers antal og størrelse; medlemskab. 11 1. 2. Dækningens størrelse og omfang. 12 1. 3. Intervention fra ordningen: udløsende begivenheder og procedurer. 13 1. 4. Finansiering og bidrag. 13 1. 5. "Topping-up"-klausulen. 13 2. 3. LOV, ORDNINGENS ADRESSE, DELTAGERE, RETLIG STATUS. 15 DÆKNING OG BIDRAG. 27 2 RAPPORT FRA KOMMISSIONEN om anvendelsen af klausulen om eksportforbud i artikel 7, stk. 1, i direktivet om investorgarantiordninger (97/9/EF) 1. INDLEDNING Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/9/EF af 3. marts 1997 om investorgarantiordninger (investorgarantidirektivet) er en af grundpillerne i EU- regelsættet for det indre marked inden for finansielle tjenesteydelser. Det udspringer af artikel 12 i direktiv 93/22/EF af 10. maj 1993 om investeringsservice (investeringsservicedirektivet). Med det formål at udstede et europæisk enhedspas til investeringsselskaber, der har hovedsæde og har fået meddelt tilladelse i en af medlemsstaterne, som tid skal overholde, herunder organisatoriske investeringsselskaber bestemmelser, der har til formål at investeringsselskaber bruger værdipapirer og penge, der tilhører investorer. Investeringsservicedirektivet yder dog ingen beskyttelse af investorer i tilfælde af bedrageri, misligholdelse af regler eller andre forhold, som medfører, at investeringsselskabet er ude af stand til at tilbagebetale penge og tilbagelevere finansielle instrumenter til investorerne. Denne endelige beskyttelse ydes derfor på et harmoniseret minimumsniveau ved investorgarantidirektivet. investeringsservicedirektivet forhindre, at tilsynsregler, til enhver fastsætter trådte i kraft den 26. marts 1997, og fristen for Investorgarantidirektivet gennemførelse i medlemsstaterne var den 26. september 1998(1). For primært at beskytte små investorer og fastholde tilliden til det finansielle system stiller det krav til medlemsstaterne om at indføre og anerkende “investorgarantiordninger”, som skal yde dækning for en investors krav, når et investeringsselskab er ude af stand til at opfylde sine forpligtelser. Tilslutning til en garantiordning er en betingelse for at få meddelt tilladelse efter investeringsservicedirektivet; kan garantien ikke ydes, skal tilladelsen inddrages(2). af Det skal påpeges, at investorgarantidirektivet gælder for alle investeringsselskaber, herunder kreditinstitutter, der har tilladelse til at yde investeringsservice. Desuden er investorgarantidirektivet kopieret efter Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/19/EF indskudsgarantiordninger 1994 (indskudsgarantidirektivet). Her var formålet at yde en minimumsbeskyttelse til indskydere i insolvent kreditinstitut. Men mens indskudsgarantidirektivet kun yder beskyttelse for indskud som led i normale bankforretninger, kan pengekrav som led i investeringsforretninger, der udføres via et kreditinstitut, dækkes efter bestemmelserne i investorgarantidirektivet(3). lukning af et tilfælde af maj om 30. Denne rapport supplerer rapporten om indskudsgarantidirektivet om samme emne, der blev vedtaget af Kommissionen den 22. 12. 99. 1 2 3 Artikel 15 i investorgarantidirektivet. Artikel 5, stk. 4, i investorgarantidirektivet. Artikel 2, stk. 3, i investorgarantidirektivet. 3 2. GENERELLE PRINCIPPER FOR GRÆNSEOVERSKRIDENDE GYLDIGHED AF DÆKNINGEN INDEN FOR EU Et grundlæggende princip i investorgarantidirektivet er, at hvis et investeringsselskab deltager i en ordning, dækker ordningen også investorer i filialer, der er etableret i andre medlemsstater(4). Denne bestemmelse bringer det generelle princip om "gensidig anerkendelse" i anvendelse på investorgarantiordninger. Med andre ord udvides de hjemlandsbestemmelser, der gælder investeringsselskabs hovedsæde, til også at gælde for dets filialer i EU; antagelsen er, at de to tilsammen inden for det indre marked udgør én enhed, der er underlagt én tilladelse og en centraliseret overvågning af deres aktiviteter. for et Direktivet fastsætter dog selv to væsentlige undtagelser fra dette princip. For det første fastsætter det, at ordninger, der yder en bedre eller bredere dækning, i det mindste i en overgangsperiode - og for at forhindre mulige markedsforstyrrelser - skal reducere deres dækning i filialer, der er etableret i andre medlemsstater, hvor investorgarantiordningen er mindre generøs. Denne klausul, der benævnes "eksportforbuddet" for eller indskudsgarantiordninger(5). "eksportforbudsklausulen", findes også der anden benævnes undtagelse, Den et investeringsselskab, der deltager i en ordning, der yder en lavere eller snævrere beskyttelse, har ret til at tilslutte sig en ordning i værtslandet for at forbedre sin hvor etableret dækning investorgarantiordningerne er mere generøse. En tilsvarende klausul findes for indskudsgarantiordninger(6). “topping-up”-klausulen, andre medlemsstater, filialer, der er, er at i i der tilbydes investorerne. Den Begge klausuler tager sigte på at forhindre ulige konkurrencevilkår baseret på den dækning, at eksportforbudsklausulen reducerer dækningsniveauet for nogle investorer, som ellers ville modtage en højere dækning, mens "topping-up"-klausulen trækker i retning af at forbedre dækningen (selv om dog beslutningen om reelt at forbedre dækningen fortsat ligger hos investeringsselskabet selv, som jo kan beslutte ikke at tilslutte sig ordningen i værtslandet). relevante forskel er, Eksportforbudsklausulen er en relevant undtagelse fra princippet om det indre marked for investeringsservice derved, at det forskelsbehandler investorer i ét og samme investeringsselskab i tilfælde af insolvens. Derudover skønnes det, at der kun vil kunne forventes markedsforstyrrelser i et kort tidsrum. Dette er grunden til, at “eksportforbudsklausulen” en overgangsforanstaltning, som skal udløbe ved udgangen af 1999, medmindre forslag fra Europa-Parlamentet og Rådet Kommissionen om at forlænge gyldigheden af den. anden beslutning på direktivet planlagt træffer være kun til er et at i 4 5 6 Artikel 2, stk. 1, fastsætter, at “hver medlemsstat påser, at der på dens område indføres en eller flere investorgarantiordninger, som bliver officielt anerkendt”. Artikel 7 fastslår det princip, at “investorgarantiordninger, der indføres og officielt anerkendes i en medlemsstat i henhold til artikel 2, i andre stk. 1, medlemsstater”. Artikel 4, stk. 1, andet afsnit, i indskudsgarantidirektivet. Artikel 4, stk. 2, i indskudsgarantidirektivet. filialer, som investeringsselskaber har etableret tillige omfatter investorer i 4 3. EKSPORTFORBUDSKLAUSULEN Ifølge direktivets artikel 7, stk. 1, andet afsnit, skal Kommissionen udarbejde en rapport om eksportforbudsklausulen og vurdere behovet for at forlænge gyldigheden af den ud over 1999. Artiklen er affattet således: “Indtil den 31. december 1999 må hverken størrelsen eller rækkevidden, inklusive procentsatsen, af den fastsatte dækning overstige den maksimale størrelse og rækkevidde af den dækning, som ydes af den tilsvarende garantiordning i værtslandet på dettes område. Inden denne dato udarbejder Kommissionen en rapport på grundlag af den indhøstede erfaring med anvendelsen af dette afsnit og af artikel 4, stk. 1, for at fald Europa- opretholde disse bestemmelser. Kommissionen forelægger i givet Parlamentet og Rådet et forslag til direktiv om forlængelse af deres gyldighed. ” i ovennævnte direktiv 94/19/EF7 og vurderer behovet Det er meget vigtigt at udarbejde rapporten inden for den fastsatte frist, fordi dette bidrager til at præcisere det regelgrundlag, som investeringsselskaber skal operere under fra 31. 12. 1999. Dette afsnit fokuserer på eksportforbudsklausulen og fremlægger synspunkter for og imod dens forlængelse i lyset af den seneste udvikling. Afsnit 3. 1 opregner især de kriterier, der bør være en rettesnor for argumentationen om dette spørgsmål; i afsnit 3. 2 og 3. 3 fremlægges og vurderes de vigtigste argumenter for og imod en forlængelse af klausulens gyldighed. 3. 1. Rettesnor for argumentationen om, hvorvidt forlænges eller ej eksportforbudsklausulen bør Indledningsvis skal det pointeres, at formuleringen af eksportforbudsklausulen i indgået mellem investorgarantidirektivet Kommissionen og visse medlemsstater om indskudsgarantidirektivet under forhandlingerne om dette direktiv(8). kompromis resultatet er af et På det tidspunkt var nogle delegationer særlig bekymret for, at der kunne forekomme “markedsforstyrrelser” som følge af, at filialer af kreditinstitutter, der er etableret i en værtsmedlemsstat, tilbød en højere dækning end den, der blev tilbudt af hjemlandets kreditinstitutter. Med andre ord frygtedes det, i indskudsgarantidækningen indenlandske trække kreditinstitutter til udenlandske kreditinstitutter. Der var ingen tegn på, at dette ville forskelle fra at indskud i niveauet kunne ville 7 8 Andet og tredje afsnit i artikel 4 i indskudsgarantidirektivet er affattet således: “Indtil den 31. december 1999 må hverken størrelsen eller rækkevidden, inklusive procentsatsen, af den ydede dækning overstige den maksimale størrelse og den maksimale rækkevidde af den dækning, som tilbydes af den tilsvarende garantiordning på værtslandets område. Inden denne dato skal Kommissionen udarbejde en rapport på grundlag af den indhøstede erfaring med anvendelsen af andet afsnit og skal vurdere behovet for at fortsætte disse arrangementer. Kommissionen skal i givet fald fremlægge et forslag til direktiv for Europa-Parlamentet og Rådet om en forlængelse af arrangementernes gyldighed. ” Dette forklares meget klart i Kommissionens rapport om indskudsgarantidirektivet. Navnlig i afsnit 2. 1 indskudsgarantidirektivet var klausulen resultatet af et kompromis mellem understreges det, at Kommissionen, som var tilbageholdende med at acceptere et eksportforbud, visse delegationer, som derimod lagde stor vægt på denne klausul, og Juridisk Tjeneste, som fandt, at den kun kunne accepteres, hvis den var midlertidig. i 5 være tilfældet, ligesom der ikke var nogen indikationer af, hvordan de nye regler om skulle vælge indskudsgaranti ville kreditinstitut. De samme bevæggrunde førte nogle år senere til, at man accepterede en eksportforbudsklausul i investorgarantidirektivet. indskydernes valg, når de influere på Et fælles element ved de to direktiver er, at eksportforbudsklausulen er af midlertidig karakter, dvs. at den bortfalder, medmindre Europa-Parlamentet og Rådet træffer anden beslutning på et forslag fra Kommissionen om at forlænge dens gyldighed. Dette aspekt blev understreget i Domstolens dom af 13. maj 1997 ved indskudsgarantidirektivet(9): af forbindelse annullationssøgsmålet, der var blevet fastslog Domstolen bl. a. , at “under hensyn til de komplicerede sagsforhold og de forskelle, som bestod medlemsstaternes lovgivning imellem, var Parlamentet og Rådet bemyndiget til gradvist at gennemføre den nødvendige harmonisering”. indbragt af den tyske regering, afvisning med sin i i Et andet element fremgår ved at sammenligne artikel 7, stk. 1, andet afsnit, investorgarantidirektivet i indskudsgarantidirektivet, som begge vedrører de kriterier, Kommissionen skal bruge som rettesnor ved udarbejdelsen af sin rapport om eksportforbudsklausulen. Begge rapporter skal udarbejdes “på grundlag af den indhøstede erfaring med anvendelsen” af klausulen. artikel afsnit, tredje med stk. 4, 1, Der kan være grund til at foretage en afvejning mellem princippet om, at eksportforbudsklausulen bør være midlertidig, og det forhold, at enhver beslutning bør træffes på grundlag af den indhøstede erfaring. Generelt gælder det, at jo længere klausulen gælder, jo længere erfaring indhøster man. Kommissionen bør derfor søge at finde en balance mellem det relevante i at sikre virkeliggørelsen af det indre marked for finansielle tjenesteydelser på den ene side og det nødvendige i at undgå markedsforstyrrelser, som kan opstå på grund af utilstrækkelig harmonisering af basisreglerne, på den anden. et skal i Men hvis man igen sammenligner de to direktiver, kan man se, investorgarantidirektivet yderligere kriterium overholdes: mens indskudsgarantidirektivet fastslår, at rapporten skal udarbejdes “på grundlag af den i indhøstede investorgarantidirektivet, at Kommissionen også skal udarbejde sin rapport på grundlag af den indhøstede erfaring med anvendelsen. af artikel 4, stk. 1, i direktiv 94/19/EF(10). erfaring med anvendelsen” klausulen, hedder det af at Forbindelsen til indskudsgarantidirektivet er særlig relevant i denne sammenhæng. Selv om de fleste medlemsstater nu har gennemført investorgarantidirektivet (14 ud af 15), findes der kun meget ringe erfaring med, hvordan direktivets bestemmelser fungerer i praksis. I de fleste lande blev gennemførelsesforanstaltningerne godkendt ved udgangen af 1998 eller i begyndelsen af 1999, og i nogle af dem blev der lagt sidste hånd på regelgrundlaget via administrative bestemmelser og lovbestemmelser i de sidste måneder af 1999. Derimod har kreditinstitutterne haft længere tid til at 9 10 Vedrørende dette punkt, se Kommissionens rapport om indskudsgarantidirektivet. Artikel 4, stk. 1, indskudsgarantiområdet. indskudsgarantidirektivet omhandler netop eksportforbudsklausulen inden for i 6 analysere, hvordan klausulen fungerer. Direktiv 94/19/EF blev godkendt den 30. maj 1994 og gennemført af medlemsstaterne i løbet af 1995. Dette betyder, at erfaringen med eksportforbudsklausulen i indskudsgarantidirektivet i Kommissionens og beslutningen i banksektoren må anses for et nøgleelement beslutning vedrørende investorgarantidirektivet. 3. 2. Begrundelser for at opretholde eksportforbudsklausulen at der endnu ikke Visse medlemsstaters hovedargument for at begrunde en opretholdelse af klausulen er, tilstrækkelig erfaring med, hvordan eksportforbudsklausulen reelt fungerer. Med andre ord har hverken kreditinstitutter eller investeringsselskaber med filialer i en anden medlemsstat af grunde, der direkte vedrører deres finansielle situation, været ude af stand til at opfylde deres forpligtelser i den betragtede periode(11). indhøstet er Følger man denne argumentation, kan muligheden for markedsforstyrrelser som følge af forskellige dækningsniveauer ikke helt udelukkes i dag, ligesom det heller ikke helt kunne udelukkes, da direktivet blev vedtaget i 1997, hvilket er grunden efter denne argumentation til, at klausulen bør opretholdes i fremtiden. Især ville nogle medlemsstater gerne, inden de ophæver forbuddet, indhøste mere erfaring med graden af konvergens på det europæiske finansielle marked og med investorgarantiordningerne på tværs af grænserne; manglende opfyldelse af bekymringen er, at praksis med at udbetale erstatning kan være mere kompliceret end at vedtage gennemførelsesforanstaltningerne og vil kunne medføre forskelle fra én medlemsstat til en anden. 3. 3. Begrundelser for ikke at forlænge eksportforbudsklausulen Princippet om et fælles finansielt marked. Eksportforbudsklausulen udgør en undtagelse fra princippet om et fælles finansielt marked og skaber hindringer for etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser. Desuden medfører den forskelsbehandling af investorer i samme investeringsselskab i tilfælde af insolvens og er uforenelig med det forhold, at et investeringsselskab og dets filialer både fra et retligt og et finansielt synspunkt bør betragtes som én enhed. Det var på denne baggrund, at Rådet og Parlamentet kun indførte eksportforbudsklausulen som et midlertidigt arrangement. Hovedbegrundelsen for undtagelsen var den komplekse og usikre situation, der gjorde sig gældende, inden direktivet blev vedtaget. Udviklingen i den finansielle sektor. Den finansielle sektor har undergået store forandringer, siden direktivet blev vedtaget, både som resultat af harmoniseringen af investorgarantiordningerne og som resultat af den finansielle integration. For det første er der med hensyn til harmoniseringen af garantiordningerne sket meget i løbet af overgangsperioden, som udløber den 31. december 1999. Der er indført en lovpligtig minimumsdækning (20 000 EUR) i alle medlemsstaterne, og det kræves, at alle filialer – uanset hvor de er etableret – skal være dækket. Det er værd inden investorgarantidirektivet blev vedtaget, havde de fleste at bemærke, at investorgarantien. Til medlemsstater ikke engang en erstatningsordning for 11 Se også Kommissionens rapport om indskudsgarantidirektivet, afsnit 3. 2. 7 i de til at konvergere sammenligning viser den gældende lovgivning i dag, at investordækningen har fleste medlemsstater. Således vil alle tendens medlemsstaterne undtagen fire pr. 1. januar 2000 have en obligatorisk dækning på mellem 20 000 EUR og 28 000 EUR pr. investor. De eneste undtagelser er Danmark (for kontanter 40 000 EUR; for finansielle instrumenter 20 000 EUR), Belgien (for kontanter 20 000 EUR; for værdipapirer 20 000 EUR), Frankrig (70 000 EUR for kontanter og 70 000 EUR for finansielle instrumenter) og UK (73 000 EUR) (se bilaget). Opsummerende kan det siges, at de store forskelle, der fandtes, da direktivet blev vedtaget, og som begrundede en midlertidig undtagelse fra princippet om det indre marked, ikke længere gør sig gældende. Den vigtigste begrundelse for at have en undtagelse er således forsvundet. Den anden tendens på det finansielle marked, som har væsentlig betydning for integration. vurderingen af eksportforbudsklausulen, er processen med finansiel Denne tendens har også kunnet noteres på bankmarkedet(12). På værdipapirområdet har fremgangen i informationsteknologien og udbredelsen af elektroniske net været den vigtigste drivkraft bag forandringerne; den har revolutioneret den måde, værdipapirmarkederne og de finansielle formidlere opererer på. Globaliseringen af økonomien har ført til en internationalisering af de finansielle porteføljer og investeringsbeslutningerne. Teknologien arbejder i retning af at fjerne eller omgå landegrænserne. Inden for banksektoren har konkurrencen tvunget bankerne til at kaste sig ud i fusioner og virksomhedsovertagelser for at konsolidere deres stilling og for at kunne konkurrere internationalt. De investeringsselskaber, der tilhører bankkoncerner, er også inddraget i denne proces. til øget finansiel Indførelsen af euroen har affødt strukturforandringer, fjernet kursrisici og lagt integration og konkurrence. Arbejdet med at fundamentet virkeliggøre et ægte indre marked for finansielle tjenesteydelser fortsætter via gennemførelsen af handlingsplanen for finansielle tjenesteydelser, som peger på konkrete og presserende foranstaltninger, som skal sikre fuldt udbytte af den fælles mønt og et optimalt fungerende europæisk finansielt marked(13). Konkluderende kan det siges, at de faktorer, der trækker i retning af integration, har været stærke i de seneste par år, og denne tendens vil klart fortsætte. I forbindelse med finansiel integration er eksportforbudsklausulen et restelement, der opsplitter det indre marked i nationale markeder. Den bør fjernes for at fremme en sund integration af de europæiske finansielle markeder. 12 13 Se Kommissionens rapport om indskudsgarantidirektivet, afsnit 3. 3. "Finansielle tjenesteydelser – Etablering af en ramme for de finansielle markeder: en handlingsplan. " Kommissionens meddelelse af 11. 5. 1999, KOM(1999) 232. 8 fra banksektoren. Skønnede potentielle forstyrrelser. Med hensyn til de mulige markedsforstyrrelser, som udløbet af eksportforbudsklausulen kunne medføre, kan man trække på erfaringerne af medlemsstaterne over objektive og faktuelle oplysninger, som kan understøtte konkret stillingtagen til, hvorvidt sådanne risici er sandsynlige eller væsentlige. Medlemsstaterne er heller ikke i stand til at præcisere eller sætte tal på mulige markedsforstyrrelser om udførselsforbud skulle udløbe”(14). kreditinstitutter, indenlandske klausulen “råder sektor denne Inden ingen ifald for for 4. KONKLUSIONER Investorgarantiordningerne i medlemsstaterne er nu harmoniseret efter direktivets principper og målsætninger. På denne baggrund synes det for vidtgående at forlænge eksportforbudsklausulen for at undgå markedsforstyrrelser, som ingen er i stand til at vurdere omfanget eller karakteren af, og som synes lidet sandsynlige. En forlængelse af eksportforbudsklausulen ville betyde, at beskyttelsen over for en så fjern risiko ville blive betragtet som vigtigere end virkeliggørelsen af det indre marked for finansielle tjenesteydelser. Kommissionen er klar over, alle medlemsstater har gennemført investorgarantiordningen tids nok til at have indhøstet praktisk erfaring med, hvordan dens bestemmelser fungerer (se afsnit 3). I denne sammenhæng bør man have den nære forbindelse mellem investorgarantidirektivet og indskudsgarantidirektivet for øje. ikke at For det første, fordi investorgarantidirektivet reelt indfører indskudsgarantidirektivets regler og principper på værdipapirområdet. Ikke blot supplerer de to direktiver hinanden inden for visse aspekter (direktiv 97/9/EF om investorgarantiordninger gælder også for banker, for så vidt angår investeringsservice); de er også identiske med hensyn til artiklerne om grænseoverskridende udførelse af tjenesteydelser. Derfor vil enhver erfaring med problemer eller spørgsmål på banksiden kunne bruges til at give nyttige oplysninger til investeringsselskaberne. For det andet har tilsynsmyndigheden på EU-plan en interesse i at få et overordnet billede af, hvordan de to direktiver fungerer. I denne forbindelse er det vigtigt at blev erindre, investorgarantidirektivet for udarbejdelse af rapporterne om eksportforbudsklausulen er den samme (31. 12. 1999). vedtaget i 1997, men Kommissionens frist indskudsgarantidirektivet først vedtaget at mens 1994, blev i 14 Se Kommissionens rapport om indskudsgarantidirektivet, afsnit 3. 3. 9 rapport Desuden er Kommissionen af den opfattelse, at overensstemmelsen med indskuds- garantidirektivet bør fastholdes. På dette område vil eksportforbudsklausulen på grundlag af Kommissionens i indskudsgarantidirektivet udløbe for indskudsgarantiordninger. Efter 1999 vil det i vanskeligt være investorgarantidirektivet Hvad forbrugerbeskyttelsen angår, ville der - hvis man betænker, at nogle ordninger både dækker indskyder- og investorkrav - opstå en forskelsbehandling mellem indskydere og investorer i én og samme udenlandske filial af et kreditinstitut. eksportforbudsklausulen i indskudsgarantidirektivet. begrunde, og i henhold til bibeholdes artikel 4, at ikke stk. 1, at Efter klausulens udløb (31. december 1999) vil Kommissionen dog nøje overvåge udviklingen og navnlig være opmærksom på alvorlige markedsforstyrrelser med udgangspunkt i de oplysninger, som medlemsstaternes nationale myndigheder måtte finde det hensigtsmæssigt at tilvejebringe. Kommissionen kan derefter overveje muligheden for at foreslå hensigtsmæssige lovforanstaltninger. 10 BILAG GENNEMFØRELSEN AF DIREKTIV 97/9/EF OM INVESTORGARANTIORDNINGER I EØS-LANDENE 1. ANALYSE AF HOVEDELEMENTERNE I GARANTIORDNINGERNE I EU-LANDENE Hidtil har 14 ud af 15 medlemsstater formelt gennemført direktivet. Den medlemsstat, der ikke har gennemført det, er Luxembourg, som har informeret Kommissionen om, at et lovforslag blev fremsat i Luxembourgs parlament i marts 1999 og stadig er til behandling. Lovforslaget vedtages muligvis inden udgangen af 1999. I rapporten nedenfor henvises der kun til de 14 medlemsstater, der har oplyst at have gennemført direktivet. 1. 1. De gældende ordningers antal og størrelse; medlemskab Direktivet beder medlemsstaterne om at sikre, at der på deres område “indføres en eller flere investorgarantiordninger, som bliver officielt anerkendt”, og anfører, at intet investeringsselskab må udføre investeringsvirksomhed, medmindre det deltager i en sådan ordning. Definitionen af “investeringsselskab” er baseret på artikel 2, stk. 1, investorgarantidirektivet og omfatter kreditinstitutter, forudsat at disse har tilladelse til at yde investeringsservice. i Når der er tale om kreditinstitutter, finder direktivet, at nogle krav også kan være underlagt indskudsgarantidirektivet, og fastsætter, at 1) hver enkelt medlemsstat skal henføre sådanne tvetydige krav under det ene eller det andet direktiv, og at 2) der ikke kan udbetales erstatningsbeløb mere end én gang for det samme krav. Disse bestemmelser er gennemført i 14 medlemsstater. De fleste medlemsstater har kun indført én ordning til at yde erstatning inden for investeringsservice. I nogle medlemsstater er der taget højde for muligheden for at oprette supplerende private ordninger inden for rammerne af regelsættet, men denne mulighed er ikke hidtil blevet udnyttet. Tyskland, Spanien, Irland, Nederlandene og Østrig har indført mere end én ordning, men deltagelsen i de forskellige ordninger afhænger af, hvilken type investeringsservice der ydes, og hvilken type institut der er tale om. F. eks. gælder den ene ordning for investeringsselskaber og den eller de andre for en bestemt kategori af banker. I Belgien, Danmark, Frankrig og Sverige findes kun én ordning, som yder garanti for både investorer og indskydere (dvs. som dækker krav opstået i henhold til både investorgarantidirektivet og indskudsgarantidirektivet). Således ser det ud til, at på dette meget tidligere stadium er investeringsselskaberne og bankerne reelt ikke frit stillet med hensyn til, hvilken ordning de kan tilslutte sig. 11 Hvad kreditinstitutter angår, er to løsninger blevet foretrukket: den ene består i at oprette en omfattende garantiordning, der både dækker bankens indskydere og investorer. Den anden løsning er, at investorgarantiordningen kun dækker kontantkrav, der opstår som resultat af udførelse af investeringsservice, mens indskud dækkes af en separat indskudsgarantiordning. Der er behov for yderligere forskning for at sikre, at den første løsning rent faktisk etableres, og at hverken indskudsgarantidirektivet i eller beregningen af maksimumsdækningen pr. indskyder/investor). investorgarantidirektivet overtrædes (f. eks. 1. 2. Dækningens størrelse og omfang Direktivet fastsætter, at ordningerne skal yde en minimumsdækning på 20 000 EUR pr. investorkrav og, under dette beløb, på mindst 90% af kravets størrelse. Nogle investorer kan være udelukket fra dækning på grund af deres art (professionelle eller institutionelle investorer) eller på grund af deres relation med det kriseramte investeringsselskab. Disse bestemmelser er gennemført i 14 medlemsstater. Navnlig er der i alle ordningerne fastsat et loft over det beløb, som kan udbetales pr. investor i tilfælde af i erstatningskrav. Med nogle få undtagelser er dette beløb minimumsbeløbet investorgarantidirektivet (hvor EUR). "overgangsperioden" udløber) er dækningen følgende: og med 1. 1. 2000 (20 000 Fra • I de fleste medlemsstater er maksimumsdækningen pr. investor 20 000 EUR. Tyskland, Irland og Finland har også et loft på 90% af kravet for krav under 20 000 EUR. Portugal (25 000 EUR) og Sverige (28 000 EUR) ligger ikke langt fra dette beløb. • Danmark har en maksimumsdækning for kontanter på 40 000 EUR og en maksimumsdækning for værdipapirer på 20 000 EUR; Belgien har en maksimumsdækning på 20 000 EUR for kontanter og en maksimumsdækning på 20. 000 EUR for værdipapirer; disse beløb inkluderer dog også erstatningen til indskydere (i tilfælde af en banks konkurs). • For investorgarantidirektivet: to medlemsstaters vedkommende er dækningen betydeligt højere end minimumsdækningen i i UK opereres der med en dækning på 73 000 EUR med visse procentgrænser under dette beløb; i Frankrig gælder der en dobbelt dækning på 70 000 EUR for kontanter og på 70 000 EUR for finansielle instrumenter (men beløbet for kontanter inkluderer dog også erstatning til indskydere i tilfælde af en banks konkurs). Med hensyn til dækningens omfang er situationen mindre homogen. I Tyskland, Spanien, Nederlandene, Østrig og UK er alle de kategorier af investorer, der er opført i bilag 1 til investorgarantidirektivet, udelukket fra dækning. Dette er ikke tilfældet i de øvrige medlemsstater. Alligevel er investeringsselskaber og institutter, der I nogle i alle medlemsstater udelukket deltager medlemsstater er bestemte typer af derivater ikke dækket. I Østrig og Portugal er derivater baseret på varer f. eks. ikke dækket. i ordningerne, fra dækning. 12 1. 3. Intervention fra ordningen: udløsende begivenheder og procedurer Med det formål at beskytte investorer konkret fastsætter direktivet detailregulering for erstatningsproceduren gennem regler for kundeoplysning og frister for betaling. Alle medlemsstaterne har formelt gennemført disse regler. Men i betragtning af, at der hidtil ikke er fremsat nogen erstatningskrav i nogen af medlemsstaterne efter direktivets bestemmelser, findes der endnu ingen erfaring med, hvordan direktivet rent faktisk virker. 1. 4. Finansiering og bidrag Et aspekt af særlig interesse er solvensen i ordningen selv. Direktivet indeholder ingen regler om finansieringsmåden for investorgarantiordningerne, men fastsætter følgende principper: 1) udgifterne til ordningen skal bæres af investeringsselskaberne selv, 2) finansieringsevnen i ordningerne skal stå i forhold til forpligtelserne, og 3) stabiliteten i det finansielle system må ikke bringes i fare. Der findes i princippet to slags ordninger: ordninger, som jævnligt opkræver penge og bidrag fra deltagerne, og ordninger, som kun beder om tilsagn fra deltagerne om at betale en bestemt sum i tilfælde af erstatningskrav. I førstnævnte tilfælde knyttes der ofte for at gøre det nemmere for ordningen at opfylde sine forpligtelser inden for de stramme frister, der er fastsat i reglerne, en forbindelse mellem de opkrævede bidrag og værdien af de finansielle instrumenter og kontantbeholdningen (eller antallet af kunder) i de institutter, der deltager i ordningen. Følgende supplerende ordninger er også indført i nogle medlemsstater: supplerende bidrag, som opkræves, når aktiverne i ordningen ikke er store nok til at dække kravene, og lånefaciliteter med banker og andre ordninger. Der er ved at blive indhentet supplerende oplysninger, så man kan være sikker på, at der ikke forekommer overtrædelse af disse principper, f. eks. hvis lånefaciliteterne ydes af centralbanken eller et politisk organ. I de ordninger, som ikke opkræver bidrag fra medlemmerne, kan der forekomme forsinkelser i udbetalingen af erstatningskrav, hvis midlerne i ordningen ikke umiddelbart er disponible. Denne mulighed fortjener derfor en nærmere undersøgelse. 1. 5. "Topping-up"-klausulen Alle de 14 medlemsstater har en “topping-up”-klausul i deres lovgivning, som fastsætter regler, som gør det muligt for filialer af investeringsselskaber, der er etableret i en anden medlemsstat, at deltage i ordningerne. For alle gælder, at de endnu ikke har nogen erfaring med, hvordan klausulen fungerer. Som følge af at dækningen er lig med minimumsdækningen i direktivet, skønnes det, at der ikke vil blive indhøstet nogen erfaring med brugen af den, selv ikke i fremtiden. til et beløb, der tæt på fastsat ligger eller er 13 I UK har 14 filialer af europæiske institutter ansøgt om at deltage i ordningen, men halvdelen af anmodningerne kommer fra et af de lande, som først for nylig har gennemført direktivet (Frankrig). Disse institutter kunne derfor tænkes at ville genoverveje deres stilling, nu hvor deres hjemland har gennemført direktivet (15). For ikke hidtil modtaget nogen ansøgninger om Frankrigs vedkommende er der deltagelse, hvilket måske skyldes, at investorgarantidirektivet først blev gennemført i slutningen af september 1999. 15 Frankrig har endda indført et endnu højere dækningsniveau end UK. 14 2. LOV, ORDNINGENS ADRESSE, DELTAGERE, RETLIG STATUS LAND LOV DELTAGERE ORDNINGENS ADRESSE RETLIG STATUS et af nævn med Offentlig, med retlig habilitet. Den ledes tolv medlemmer, der repræsenterer den offentlige sektor og den finansielle sektor. “Commission Bancaire et financière” kan deltage i nævnets møder. Private ordninger kan også oprettes. Privat, oprettet ved lov, under tilsyn af Finanstilsynet. BELGIEN (B) Lov af 17. 12. 1998; lovdekret af 17. december 1998. Lovbekendtgørelser om indskuds- og værdipapirgarantifond ("Moniteur belge", 25. februar 1999). DANMARK (DK) Lov nr. 415 af 26. 6. 1998; bekendtgørelse af 9. april 1999. Investeringsselskaber og kreditinstitutter for investeringsservice. “Sociétés de gestion de fortune”, som ikke har lov til at modtage værdipapirer eller penge fra deres kunder, skal være tilsluttet separat: der opkræves kun bidrag fra dem, når der opstår erstatningskrav vedrørende et andet “société de fortune”. Pengeinstitutter, realkreditinstitutter og fondsmæglerselskaber. Hvert af disse udgør en separat afdeling og skal dække egne tab. Fonden er også ansvarlig for indskudsgarantier. Fonds de Protection des Depôts et des Instruments Financiers Boulevard de Berlaimont 14 B-1000 Bruxelles H. Debremaeker Tlf. ++32/2-221 38 92 Telefax. ++32/2-221 32 41 Fonden yder også indskudsgarantier til banker. Indskyder- og investorgarantifonden Niels Juels Gade 7 PO Box 2082 DK - 1013 København K Fonden yder også indskudsgarantier til banker. 15 LAND LOV DELTAGERE ORDNINGENS ADRESSE RETLIG STATUS TYSKLAND (D) Lov om gennemførelse af EF-indskudsgaranti- direktivet og EF- investorgaranti- direktivet af 16. 7. 1998; forordning om bidrag til garanti- ordningen for investeringsselskaber under "Kreditanstalt fur Wiederaufbau". Samme (1) Institutter, der udbyder finansielle tjenesteydelser, og investeringsselskaber (værdipapirselskaber) for krav i relation til investeringsservice; andre banker end dem, der er anført nedenfor, (under 2) for krav i relation til investerings- service. (2) Private sparekasser for penge og værdipapirer i relation til investeringsservice. (1) Entschädigungseinrichtung der Wertpapierhandelsunternehmen (EdW) Charlottenstr. 33/33a 10117 Berlin Tlf. ++49/30-203 699 0 Telefax:++49/30-203 699 5601 Offentlig. Ordningen blev oprettet af “Kreditanstalt fur Wiederaufbau” som en særlig fond, der ikke kan optræde som juridisk person. (2) Entschaedigungseinrichtung deutscher Banken GmbH Privat Burgstrasse 28 10178 – Berlin GRÆKENLAND (EL) Lov 2533/1997 Investeringsselskaber. Banker vil kunne tilslutte sig fonden i fremtiden. Fonden (2) yder også indskudsgarantier til banker. Athens fondsbørsmedlemmers garantifond Fidiou 14-16 TK 10678 ATHEN Privatretlig juridisk person med en offentlig funktion, under tilsyn af kapitalmarkedskommissionen. 16 LAND LOV DELTAGERE ORDNINGENS ADRESSE RETLIG STATUS (1) Ikke oplyst (1) Obligatorisk: finansielle institutioner, der har tilladelse til at udføre investerings- service. SPANIEN (E) Lov 37 af 16. 11. 1998; nogle punkter i direktivet skal reguleres ved kongeligt dekret; sidstnævnte vil delvis ændre reguleringen vedrørende “Fondo de garantia de dépositos bancarios”. Nogle af svarene bygger på indholdet af det kongelige dekret. (1) og (2): Privat. Under tilsyn af “Comision Nacional del Mercado de Valores”. Ordningerne kan oprettes som separate fonde og kan ikke optræde som juridisk person. De administreres af aktieselskaber, der har af fået meddelt tilsynsmyndigheden. tilladelse (2) På frivillig basis: finansielle institutioner, der er medlem af fondsbørsen, kan oprette en særlig ordning. (3) Banker (4) Banker (5) Banker (2) Ikke oplyst. Denne mulighed er indtil videre ikke blevet benyttet. (3) Fondo de Garantía de Depósitos en Establecimientos bancarios (4) Fondo de Garantía de Depósitos en Cajas de Ahorro (5) Fondo de Garantía de Depósitos en Cooperativas de Crédito (3), (4) og (5): Blandede 17 LAND LOV DELTAGERE ORDNINGENS ADRESSE RETLIG STATUS Adresse for alle tre institutter: José Ortega y Gasset 22 E - Madrid 28006 Tlf. ++34/91-4316645 Telefax ++34/91-5755728 Fondene (3)-(5) kan også yde indskuds- garantier til banker. Ikke oplyst. Ordningen samler både de tidligere indskudsgarantiordninger for kreditinstitutter og den tidligere ordning for transaktionerne i de franske “Sociétés de Bourse”. Fonden yder også indskudsgarantier til banker. Ordningen administreres af indskudsgarantifonden. FRANKRIG (F) Kreditinstitutter og finansielle institutioner, der er bemyndiget til at udføre investerings- service. Lov nr. 99-532 af 25. 6. 1999 (artikel 70 ændrer artikel 62 i lov nr. 96-597 af 2. 7. 1996). Love af 29. 9. 1999 nr. 99/14; 99/15; 99/16 og 99/17. 18 LAND LOV DELTAGERE ORDNINGENS ADRESSE RETLIG STATUS IRLAND (IRL) Investorgarantilov nr. 37/1998. ITALIEN (I) Lov nr. 58/1998, artikel 59. Dekret nr. 485 af 14. november 1997; dekret af 30. 6. 1998. Investor Compensation Company Ltd C/o The Central Bank of Ireland P. O. Box 559 Dame Street Dublin 2 ICCL har oprettet to fonde: (1) Fond A Ordningen er privat og forvaltes af en bestyrelse. Irlands centralbank er den tilsynsførende myndighed og yder administrativ bistand til ICCL. ICCL kan oprette mere end én fond, som hver især skal være adskilt fra hinanden, forudsat at det har indhentet forhånds- godkendelse fra tilsynsmyndigheden. (2) Fond B Fondo Nazionale di Garanzia Via del Corso 184 00100 Rom – Italien Privat, under tilsyn af finansministeriet, reguleret ved lov. De generelle principper er fastsat ved lov og administrativ bekendtgørelse. (1) Kreditinstitutter, investeringsselskaber, hvis aktiviteter ikke er begrænset, fondsmæglere. (2) Investerings- selskaber med begrænset aktivitet, forsikringsmæglere, når disse udfører investeringsservice. Banker, investerings- selskaber og finansielle institutioner, der udfører investeringsservice; "agenti di cambio". 19 LAND LOV DELTAGERE ORDNINGENS ADRESSE RETLIG STATUS LUXEMBOURG (L) Oplysningerne er baseret på lovforslag fremsat i parlamentet. NEDER- LANDENE (NL) Ikke oplyst. Et lovforslag er blevet forelagt for Conseil d’Etat og parlamentet. Investeringsselskaber og kreditinstitutter, der udfører investerings- service. Ikke oplyst. Privat, reguleret ved lov. Ordningen vil være under tilsyn af “Commission de Surveillance du Secteur Financier”. (1) § 28a i loven om tilsyn med værdipapir- handelen fra 1995, som blev erklæret generelt bindende ved kongeligt dekret af 21. september 1998. (1) Investerings- selskaber og kredit- institutter, der udfører investeringsservice. Banker omfattet af CGS; banker deltager kun i ICS med henblik på at tilføre ordningen kapital i tilfælde af mangel på midler. (1) Investorgarantiordning for investerings- selskaber for investorkrav (ICS) Stichting Toezicht Effectenverkeer (Nederlandenes værdipapirtilsyn) P. O. Box 11723 1001 GS Amsterdam Privat, reguleret ved offentlig ret. Bestemmelserne er resultatet af et nært samarbejde mellem tilsynsmyndig- hederne og de repræsentative organisationer fra værdipapirsektoren. "Fonden" forvaltes af en fondsledelse. Værdipapirtilsynsmyndigheden (SBN) administrerer og kontrollerer krav og effektuerer betalinger. 20 LAND LOV DELTAGERE ORDNINGENS ADRESSE RETLIG STATUS (2) § 84 i loven om tilsyn med kreditsystemet fra 1992; § 28a i loven om tilsyn med værdipapir- handelen fra 1995, som blev erklæret generelt bindende ved kongeligt dekret af 21. september 1998 og ved kongeligt dekret af 28. september 1998. Lov nr. 63/1999 om ændring af bankloven og loven om investeringsservice. ØSTRIG (A) (2) Banker. Alle krav over for banker er dækket af denne ord- ning, også selv om de vedrører investerings- service. (2) Kollektiv garantiordning for kreditinstitutter for tilbagebetalingspligtig kapital og portefølje- investeringer (CGS) De Nederlandsche Bank NV (Nederlandenes centralbank) PO Box 98 NL – 1000 AB Amsterdam Fonden (2) yder også indskudsgarantier til banker. Privat, reguleret ved offentlig ret. Bestemmelserne er resultatet af et nært samarbejde mellem tilsynsmyndig- hederne og de repræsentative organisationer fra værdipapirsektoren. Der er ingen "fond" at forvalte, idet bidragene fastsættes ex post. Tilsyns- myndigheden (DCB) er ansvarlig for gennemførelsen af ordningen. (1) Kreditinstitutter, der ikke deltager i en af ordningerne nedenfor (fra 2 til 5), for penge og værdipapirer i relation til investeringsservice. (2) Sparekasser for penge og værdipapirer i relation til investerings- service. (1) Einlagensicherung der Banken und Bankiers Gesellschaft m. b. H. Privat Börsegasse 11 A - 1013 Wien (2) Sparkassen- Haftungs Aktiengesellschaft Privat Grimmelshausengasse 1 A - 1030 Wien 21 LAND LOV DELTAGERE ORDNINGENS ADRESSE RETLIG STATUS (3) Landkreditforeninger for penge og værdi- papirer i relation til investeringsservice. (4) Folkebanker for penge og værdipapirer i relation til investerings- service. (5) Hypotekbanker for penge og værdipapirer i relation til investerings- service. (6) Investerings- selskaber, der har tilladelse til at fungere som porteføljebestyrere af penge og værdipapirer modtaget fra deres kunder. (3) Österreichische Raiffeisen- Einlagensicherung reg. Gen m. b. H. Privat Hollandstraße 2 A - 1020 Wien (4) Schulze-Delitzsch-Haftungs-genossenschaft reg. Gen. M. b. H. Privat Schottengasse 10 A - 1010 Wien Fondene (1)-(4) yder også indskudsgarantier til banker. (5) Hypo-Haftungsgesellschaft m. b. H. Privat Brucknerstraße 8 A - 1040 Wien Fond (5) yder også indskudsgarantier til banker. (6) Garantiordning for porteføljebestyrere under etablering via: Privat Advokat Neumayer Baumannstrasse 9/11 A-1030 Wien 22 LAND LOV DELTAGERE ORDNINGENS ADRESSE RETLIG STATUS Investeringsselskaber og banker for investerings- service. Investorgarantiordning Av. Fontes Pereira de Melo 1056 –801 Lissabon - Portugal Investeringsselskaber og kreditinstitutter. Investorgarantifonden P. O. Box 1009 00101 Helsinki, Finland Leena Linnainmaa Tlf. ++358-940561244 Telefax ++358-940561291 PORTUGAL (P) FINLAND (FIN) Lovdekret nr. 222/99 af 22. 6. 1999. Anden regulering er under udarbejdelse. Ordningen er nu ved at blive indført. Lov om investerings- selskaber 579/1996, ændret ved lov 518/1998; værdipapirmarkeds- loven (495/1989, ændret ved lov 522/1998); lov om udenlandske investe- ringsselskabers ret til at udføre investe- ringsservice i Finland (lov 580/1996, ændret ved lov 519/1998). Offentlig. Ordningen ledes i uafhæn- gighed af et nævn, hvis medlemmer (repræsentanter for tilsynsmyndig- hederne og den pågældende sektor) udpeges af finansministeriet. Værdipapirmarkedskommissionen yder teknisk og administrativ bistand. Privat, administreret af repræsentanter for de deltagende institutter. Reglerne for fonden skal bekræftes af finans- ministeriet. 23 LAND LOV DELTAGERE ORDNINGENS ADRESSE RETLIG STATUS SVERIGE (S) Lov 1999/158; bankvirksomhedsloven (1987/617); værdi- papirloven (1991/981); lov 1999/199; bekendtgørelse 1996/595. Investeringsselskaber (og banker) for investeringsservice. Midler, der modtages af investeringsselskaber i relation til investerings- service, er dækket af indskudsgaranti- ordningen. Indskudsgarantinævnet Regeringsgatan 48 Box 7369, S-103 90 Stockholm Hans Jacobson (formand) Thomas Norling (direktør) Tlf. ++46/8-7878100, telefax :++46/8-241335 Fonden yder også indskudsgarantier til banker. Offentlig. Ordningen ledes af indskuds- garantinævnet (under finansministeriet). Samme nævn er også ansvarligt for den svenske indskudsgarantiordning. 24 LAND LOV DELTAGERE ORDNINGENS ADRESSE RETLIG STATUS Ethvert selskab, som udøver investerings- virksomhed som defineret i FSACT og godkendt i henhold til FSACT. Investor Compensation Scheme Ltd Cottons Centre Cottons Lane London SE1 2AB Privat garantiselskab underlagt regler udformet af finanstilsynet (FSA). Det skal aflægge rapport for FSA hvert kvartal. Der foreligger et aftale- memorandum mellem FSA og investorgarantiordningen. DET FORENEDE KONGERIGE (UK) Lov om finansielle tjenesteydelser fra 1986 (FSACT); regler om finansielle tjenesteydelser (investorgaranti) fra 1994, som ændret. UK har planer om at erstatte den gældende investorgaranti- ordning, indskuds- garantiordning og andre garantiord- ninger, der er i kraft i UK, med én ordning. Forslaget er inkluderet i udkastet til “Financial Services and Markets Bill”, som formentlig vil træde i kraft i 2000. ISLAND (IS) Ikke oplyst. Oplysningerne bygger på lovforslag fremsat i parlamentet. Der er fremsat et lovforslag i parlamentet, som skulle blive vedtaget fra januar 2000. Forretningsbanker, sparekasser, andre kreditinstitutter og investeringsselskaber for værdipapirer og penge i relation til værdipapir- handel. Ikke oplyst. Ifølge lovforslaget i parlamentet skulle ordningen blive den samme som indskudsgarantiordningen efter direktiv 94/19/EF. Privat, selvejende institution; ingen forbindelse med tilsynsførende myndigheder. 25 LAND LOV DELTAGERE ORDNINGENS ADRESSE RETLIG STATUS LIECHTENSTEIN (LIE) NORGE (NOR) Ikke oplyst. Ikke oplyst. Ikke oplyst. Ikke oplyst. Lov nr. 79 af 19. 6. 1997 om værdipapirhandel (§§ 8-13); bekendtgørelse nr. 983 af 14. oktober 1996 om investerings- selskabers investor- garantiordninger. Investeringsselskaber og kreditinstitutter, der udfører investerings- service. INGEN NAVN ELLER ADRESSE Garantien skal ydes af en sparekasse, en forretningsbank, et forsikringsselskab eller en finansiel institution, der har fået meddelt tilladelse i henhold til lov nr. 40 af 10. juni 1988 om finansiel virksomhed eller af en tilsvarende institution i en anden EØS-stat. Ordningen er reguleret ved offentlig lovgivning og regulering, men administreres af de relevante private deltagere. Tilsynsmyndigheden ("Kredittilsynet") skal modtage en “garantierklæring”, inden der meddeles tilladelse til det relevante investerings- selskab. Samme myndighed har fået tildelt visse beføjelser i relation til ordningen. 26 3. DÆKNING OG BIDRAG LAND ORDNING DÆKNINGSNIVEAU SUPPLERENDE YDELSER INSTITUTTER/KRAV, DER ER UDELUKKET FRA DÆKNING BIDRAG BELGIEN (B) Fonds de Protection des Depôts et des Instruments Financiers 20 000 EUR for kontanter og 20 000 EUR for værdipapirer De investorer, der er opført i bilag 1 til direktiv 97/9/EF, er udelukket fra dækning med nogle få undtagelser. Fonden yder også indskudsgarantier til banker. 15 000 EUR for kontanter og 15 000 EUR for værdipapirer indtil 31. 12. 1999 Fonden kan tilbyde finansiel bistand i tilfælde af likvidation, konkurs osv. i banker eller “sociétés de Bourse” Navnlig udelukker fonden ikke følgende fra dækning: • investorer, der har relation til andre selskaber, der tilhører samme koncern som det kriseramte investeringsselskab (direktører, ledere og personligt hæftende selskabsdeltagere, personer, der besidder op til 5% af kapitalen, revisorer) • nære slægtninge og tredjeparter, der ovennævnte vegne på af handler kategorier Der findes to former for bidrag: det ene opkræves, i samme øjeblik et institut tilslutter sig ordningen, mens det andet afhænger af selskabets overskud og størrelsen af den garanterede kontant- og værdipapirbeholdning og opkræves én gang om året. Yderligere bidrag kan opkræves i tilfælde af mangel på midler. 27 LAND ORDNING DÆKNINGSNIVEAU DANMARK (DK) Indskyder- og investorgarantifonden Fonden yder også indskudsgarantier til banker. SUPPLERENDE YDELSER 40 000 EUR for kontanter 20 000 EUR for værdipapirer Ingen forskel mellem de tre afdelinger (ordningen er ens for pengeinstitutter, real- kreditinstitutter og fondsmæglerselskaber), men for visse typer indskud i penge- institutter er dækningen højere. INSTITUTTER/KRAV, DER ER UDELUKKET FRA DÆKNING BIDRAG Ingen årlige bidrag. Et samlet beløb, som anses for tilstrækkelig stort til at dække kravene, er blevet fastsat for hvert af de tre afdelinger. Beløbet fordeles blandt medlemmerne efter markedsandel og omfordeles hvert år. En del af bidragene indbetales (1/4 af det samlede beløb). Institutter, der deltager i fonden, er udelukket fra dækning. Navnlig udelukker fonden ikke følgende fra dækning: • statslige styrelser • nære slægtninge til direktører, ledere og personligt hæftende selskabsdeltagere i investeringsselskabet • personer, der besidder op til 10% af kapitalen i investeringsselskabet; nære slægtninge til personer, der besidder mere end 10% • revisorer • andre selskaber i samme koncern • hæftende investorer • store selskaber • andre institutionelle investorer. Kategorien “andre institutionelle investorer” er ikke defineret. 28 LAND ORDNING DÆKNINGSNIVEAU SUPPLERENDE YDELSER INSTITUTTER/KRAV, DER ER UDELUKKET FRA DÆKNING BIDRAG TYSKLAND (D) (1) Entschädigungs- einrichtung der Wertpapierhandels- unternehmen (EdW) 90% af krav hidrørende fra investeringsservice, op til et maksimum på 20 000 EUR pr. investor De investorer, der er opført i bilag 1 til direktiv 97/9/EF, er udelukket fra dækning. Kategorien “andre institutionelle investorer” er ikke defineret. Krav hidrørende fra hvidvaskning af penge eller andre lovovertrædelser er ikke dækket. Krav i en anden valuta end EØS-landenes og euro er ikke dækket. Der findes to former for bidrag: det første – som blev opkrævet i august 1998 fra de deltagende selskaber – blev fastsat som en procentdel af de administrerede midler (0,1% eller 1%; minimumsbeløb på 50 EUR og 7 300 EUR). Det andet (som indbetales én gang om året) er fastsat som en procentdel af bruttooverskuddet inden for kategorien (0,3%, 1%, 2%; minimumsbeløb i 1999, 200 EUR). I tilfælde af mangel på midler som følge af et erstatningskrav kan der opkræves et særligt bidrag fra deltagerne. Ordningen har også ret til at låne penge. Bidragene for banker afhænger af forpligtelserne i forhold til kunderne. Der kan opkræves særlige bidrag, hvis fonden falder ned under en bestemt grænse. 29 INSTITUTTER/KRAV, DER ER UDELUKKET FRA DÆKNING BIDRAG Samme LAND ORDNING DÆKNINGSNIVEAU (2) Entschaedigungs- einrichtung deutscher Banken GmbH Fond (2) yder også indskudsgarantier til banker. SUPPLERENDE YDELSER krav • 90% af i relation til kontanter, op til et maksimum på 20 000 pr. investor • 90% af krav i relation til værdi- papirer, op til et på maksimum 20 000 EUR pr. investor GRÆKENLAND (EL) Athens fondsbørs- medlemmers garantifond 20 000 EUR De investorer, der er anført i bilag 1 til direktiv 97/9/EF, er udelukket fra dækning med undtagelse af institutter, der udfører investeringsservice, som derfor er dækket. Bidrag opkræves på basis af en formel, som bl. a. tager hensyn til “RDR” ("reverse degree of risk" (omvendt risikograd)) for hver enkelt medlem (relateret til medlemmets egenkapital) og en tilstrækkelig grad af "selvbeskyttelse" for det pågældende medlem (vurderet af garantifonden på basis af medlemmets interne kontrolsystemer, ledelse, forbindelse med andre selskaber osv. ). Supplerende årlige bidrag opkræves, hvis fondens kapital falder ned under et vist ønsket niveau (relateret til værdien af transaktioner på fondsbørsen). 30 LAND ORDNING DÆKNINGSNIVEAU SUPPLERENDE YDELSER INSTITUTTER/KRAV, DER ER UDELUKKET FRA DÆKNING BIDRAG I tilfælde af mangel på midler kan supplerende bidrag opkræves via kapitalmarkedskommissionen. Der er fastsat for sådanne supplerende bidrag. Låntag- ning fra en hvilken som helst kilde er også mulig, og tilbagebetaling sikres gennem supplerende bidrag. et maksimumsbeløb SPANIEN (E) Svarene bygger på det kongelige dekret. To fonde for investeringsselskaber (navn ikke oplyst) 20 000 EUR Ingen yderligere ydelser De investorer, der er anført i bilag 1 til direktiv 97/9/EF, er udelukket fra dækning. 31 af første Bidrag opkræves under hensyntagen til antallet af kunder og værdien af de garanterede penge og instrumenter og administrations- fastsættes selskabet. For det er bidraget på mindst 50% af det beløb, der skyldes af de deltagende insti- tutter. "Topping-up" og bidrag fra institutter fra tredjelande sker på basis af aftaler mellem administra- tionsselskabet hjemlandets og ordning. år LAND ORDNING DÆKNINGSNIVEAU SUPPLERENDE YDELSER INSTITUTTER/KRAV, DER ER UDELUKKET FRA DÆKNING BIDRAG I tilfælde af mangel på midler kan administrationsselskabet opkræve supplerende bidrag efter at have underrettet tilsynsmyndigheden. Låntagning på fondens vegne er også mulig. Samme Samme Samme (3) Fondo de Garantía de Depósitos en Establecimientos bancarios (4) Fondo de Garantía de Depósitos en Cajas de Ahorro (5) Fondo de Garantía de Depósitos en Cooperativas de Crédito 20 000 EUR Samme 20 000 EUR Samme 20 000 EUR Samme Fondene (3), (4) og (5) yder også indskuds- garantier til banker. 32 LAND ORDNING DÆKNINGSNIVEAU FRANKRIG (F) Ikke oplyst. Ordningen samler alle de tidligere ordninger (kredit- institutternes indskuds- garanti og de franske “Sociétés de Bourse”). Fonden yder også indskudsgarantier til banker. SUPPLERENDE YDELSER 70 000 EUR for kontanter + 70 000 EUR for finansielle instru- menter. En del af erstatningen kan udbetales i form af værdipapirer af samme art og værdi som dem, investeringsselskabet forvalter på investors vegne. INSTITUTTER/KRAV, DER ER UDELUKKET FRA DÆKNING BIDRAG De investorer, der er anført i bilag 1 til direktiv 97/9/EF, er udelukket fra dækning. Krav hidrørende fra hvidvaskning af penge eller andre lovovertrædelser er ikke dækket. IRLAND (IRL) (1) ICCL - Fond A (1) 90% af krav hidrørende fra investeringsservice, op til et maksimum på 20 000 EUR pr. investor (1) De investorer, der er anført i bilag 1 til direktiv 97/9/EF, er udelukket fra dækning. “Andre professionelle investorer” kan udelukkes fra dækning på basis af en erklæring. Krav hidrørende fra hvidvaskning af penge eller andre lovovertrædelser er ikke dækket. 33 Fonden vil udstede associeringsbeviser, som investeringsselskaberne skal købe. Beviserne vil bære en årlig rente. Den samlede udstedelsessum (i første omgang) vil være på 10 mio. EUR. Fonden skal også modtage beløb, som investeringsselskaber skal betale ved overtrædelse af reglerne. Der opkræves også almindelige og supplerende årlige bidrag baseret på de af institutterne garanterede midler og instrumenter, korrigeret for at tage højde for deres finansielle situation og omkostninger. Er de årlige bidrag ikke tilstrækkelig store til at dække erstatningskrav, findes der forskellige mekanismer til at afgøre, hvorledes fondens reserver og midler skal anvendes. (1) Til fond A opkræves faste og variable årlige bidrag. Begge er baseret på antallet af garantidækkede kunder. (1) og (2): I tilfælde af mangel på midler kan ICCL låne eller rejse kapital med forbehold af tilsynsmyndighedens godkendelse. LAND ORDNING DÆKNINGSNIVEAU SUPPLERENDE YDELSER INSTITUTTER/KRAV, DER ER UDELUKKET FRA DÆKNING BIDRAG (2) ICCL - Fond B (2) Samme (2) Samme ITALIEN (I) Fondo Nazionale di Garanzia 20 000 EUR pr. investor De investorer, der er anført i bilag 1 til direktiv 97/9/EF, er udelukket fra dækning. Kategorien “andre institutionelle investorer” er ikke defineret. Krav hidrørende fra hvidvaskning af penge eller andre lovovertrædelser er ikke dækket. (2) Til fond B opkræves faste årlige bidrag baseret på erhvervsaktivitetens art. (1) og (2): I tilfælde af mangel på midler kan ICCL låne eller rejse kapital med forbehold af tilsynsmyndighedens godkendelse. Bidrag er reguleret i loven. De består af et fast og et variabelt beløb, som opkræves én gang om året. Det variable bidrag er relateret til overskuddet og fastsættes af bestyrelsen under hensyntagen til de modtagne erstatningskrav. LUXEMBOURG (L) Ikke oplyst. 20 000 EUR pr. investor De investorer, der er opført i bilag 1 til direktiv Ikke oplyst. Oplysningerne bygger på lovforslag fremsat i parlamentet. 97/9/EF, er udelukket fra dækning med undtagelse af eksterne revisorer og disses nære slægtninge. Ifølge lovforslaget, der er fremsat i parlamentet, kan der opkræves bidrag op til et maksimumsbeløb pr. år. 34 LAND ORDNING DÆKNINGSNIVEAU SUPPLERENDE YDELSER INSTITUTTER/KRAV, DER ER UDELUKKET FRA DÆKNING BIDRAG ICS er præfinansieret af tilsynsmyndigheden (SBN); SBN forudindbetaler kapitalen; derefter tilbagebetaler fonden kapitalen til SBN op til et maksimum på 25 mio. NLG; resterende beløb op til yderligere 25 mio. NLG fordeles mellem de deltagende institutter undtagen banker; om nødvendigt kan yderligere 25 mio. NLG opkræves fra alle institutterne inklusive bankerne. CGS er præfinansieret af tilsynsmyndigheden (DCB); bidrag fra banker fastsættes ex post, hvis der opstår erstatningskrav. NEDER- LANDENE (NL) (1) Investorgarantiordning for investeringsselskaber for investorkrav (ICS) 20 000 EUR pr. investor De investorer, der er opført i bilag 1 til direktiv 97/9/EF, er udelukket fra dækning. Kategorien “andre institutionelle investorer” er ikke defineret. Krav hidrørende fra hvidvaskning af penge eller andre lovovertrædelser er ikke dækket. 20 000 EUR pr. investor Samme som ICS (2) Kollektiv garantiordning for kreditinstitutter for tilbagebetalingspligtig kapital og porteføjle- investeringer (CGS) Fond (2) yder også indskudsgarantier til banker. 35 LAND ORDNING DÆKNINGSNIVEAU SUPPLERENDE YDELSER INSTITUTTER/KRAV, DER ER UDELUKKET FRA DÆKNING BIDRAG ØSTRIG (A) (1) Einlagensicherung der Banken und Bankiers Gesellschaft m. b. H. 20 000 EUR pr. investor De investorer, der er anført i bilag 1 til direktiv 97/9/EF, er udelukket fra dækning. Kategorien “andre institutionelle investorer” er ikke defineret. Krav hidrørende fra hvidvaskning af penge eller andre lovovertrædelser er ikke dækket. Derivater baseret på varer er ikke dækket. Bidrag opkræves kun i tilfælde af manglende betalingsevne. Hvert medlem bidrager på basis af deres provisionsangivelsers andel af de samlede provisionsangivelser. Hvis finansieringen fra én ordning i tilfælde af større garantisager ikke er tilstrækkelig, skal andre ordninger yde bidrag. 20 000 EUR pr. investor Samme 20 000 EUR pr. investor Samme 20 000 EUR pr. investor Samme (2) Sparkassen- Haftungs Aktiengesellschaft (3) Österreichische Raiffeisen- Einlagensicherung reg. Gen m. b. H. (4) Schulze-Delitzsch- Haftungs- genossenschaft reg. Gen. m. b. H. Fondene (1)-(4) yder også indskuds- garantier til banker. 36 Samme Samme Samme LAND ORDNING DÆKNINGSNIVEAU SUPPLERENDE YDELSER INSTITUTTER/KRAV, DER ER UDELUKKET FRA DÆKNING BIDRAG (5) Hypo- Haftungsgesellschaft m. b. H. (6) Entschaedigungs- system der Vermoegensverwalter 20 000 EUR pr. investor Samme 20 000 EUR pr. investor Samme Samme Samme PORTUGAL (P) Investorgarantiordning 25 000 EUR pr. investor De investorer, der er anført i bilag 1 til direktiv 97/9/EF, er udelukket fra dækning med nogle få undtagelser. Kategorien “andre institutionelle investorer” er ikke defineret. Bidrag opkræves kun i tilfælde af manglende betalingsevne. En procentdel af medlemmernes forpligtelser er omfattet af sikkerhedsstillelse. Navnlig udelukker fonden ikke følgende fra dækning: • multinationale institutter • store selskaber. Krav hidrørende fra hvidvaskning af penge eller andre lovovertrædelser er ikke dækket. Nogle derivater er ikke dækket (varer, kredit). Det enkelte medlem bidrager efter forholdet mellem størrelsen af kundernes kontant- og værdipapirbeholdning og det samlede beløb i ordningen. Der fastsættes en årlig maksimumsgrænse. I tilfælde af mangel på midler har ordningen ret til at optage lån i banker; lån tilbagebetales med deltagernes bidrag i løbet af de efterfølgende år. 37 LAND ORDNING DÆKNINGSNIVEAU FINLAND (FIN) Investorgarantiordning SUPPLERENDE YDELSER 90% af krav i relation til investeringsservice, op til et maksimum på 20 000 EUR pr. investor INSTITUTTER/KRAV, DER ER UDELUKKET FRA DÆKNING BIDRAG De investorer, der er anført i bilag 1 til direktiv 97/9/EF, er udelukket fra dækning med visse undtagelser. Navnlig kan visse enkeltinvestorer (store selskaber, professionelle investorer osv. ) blive udelukket fra dækning, hvis investeringsselskabet og kunden er enige herom. Der findes to former for årlige bidrag: et fast bidrag, som er det samme for alle medlemmer; et supplerende bidrag, der beregnes på basis af de udførte ydelser, antallet af kunder og instituttets konsoliderede egne midler. Mindst halvdelen af bidragene er i kontanter; halvdelen af bidragene kan være omfattet af en forsikring. I tilfælde af mangel på midler kan ordningen optage lån. Lånet tilbagebetales med deltagernes bidrag i løbet af de efterfølgende år. Det påtænkes at opkræve et gebyr. Nævnet vil fastsætte de nærmere principper for beregningen af gebyret under hensyntagen til størrelsen af de garanterede aktiver. I tilfælde af mangel på midler kan ordningen optage lån i det nationale gældskontor. SVERIGE (S) Indskudsgarantinævn Fonden yder også indskudsgarantier til banker. 250 000 SEK (28 000 EUR) pr. investor. Midler, der modtages af investeringsselskabet i relation til investerings- service, er dækket af indskudsgaranti- ordningen. De fleste typer af investorer er dækket. Kun institutter, der udfører investeringsservice, er udelukket fra dækning. Krav hidrørende fra hvidvaskning af penge eller andre lovovertrædelser er ikke dækket. 38 LAND ORDNING DÆKNINGSNIVEAU DET FORENEDE KONGERIGE (UK) SUPPLERENDE YDELSER Investor Compensation Scheme Ltd (ICS) 48 000 GBP (73 000 EUR) Nemlig 100% af kravet op til et maksimum på 30 000 GBP pr. investor; derefter 90% af de efterfølgende 20 000 GBP. INSTITUTTER/KRAV, DER ER UDELUKKET FRA DÆKNING BIDRAG De investorer, der er anført i bilag 1 til direktiv 97/9/EF, er udelukket fra dækning. Kategorien “andre institutionelle investorer” kan defineres af investorgarantiordningen. ICS opkræver ikke bidrag fra de enkelte selskaber direkte, selv om den har beføjelse til at gøre det. ICS opkræver bidrag fra hver af de kompetente myndigheder (IMRO, PIA, SFA), som derefter opkræver bidrag fra de deltagende selskaber efter detaljerede regler, som er baseret på tilsynsgebyret og antallet af registrerede ansatte i selskabet. I tilfælde af mangel på midler har ordningen en låne-/overtræksfacilitet på 20 mio. GBP. Der kan også opkræves et foreløbigt bidrag inden for et årligt maksimum. Teoretisk set vil der alligevel kunne opstå et problem med mangel på midler. Bidraget er baseret på det deltagende selskabs værdipapir- og kontant- beholdning og antallet af ansatte. I tilfælde af mangel på midler kan ordningen optage lån i indskuds- garantifonden op til et vist maksimum. ISLAND (IS) Ikke oplyst. Oplysningerne bygger på lovforslag fremsat i parlamentet. 1,7 mio. ISK (22 000 EUR) Kun institutter, der deltager i fonden, er udelukket fra dækning. 39 LAND ORDNING DÆKNINGSNIVEAU SUPPLERENDE YDELSER INSTITUTTER/KRAV, DER ER UDELUKKET FRA DÆKNING BIDRAG LIECHTENSTEI N (LIE) NORGE (NOR) Ikke oplyst Ikke oplyst Ikke oplyst Ikke oplyst INGEN NAVN ELLER ADRESSE: garantien skal ydes af en sparekasse, en bank, et forsikringsselskab eller en finansiel institution i EØS-landene. 200 000 NOK (24 000 EUR) pr. investor Maksimum: 25 mio. NOK (3 mio. EUR) pr. investeringsselskab Visse professionelle investorer er udelukket fra dækning (investeringsselskaber, banker, forsikringsselskaber og institutter for kollektiv investering). Krav hidrørende fra hvidvaskning af penge eller andre lovovertrædelser er ikke dækket. Deltagerne i den enkelte garantiaftale kan frit aftale prisen med den ordning, der yder garantien. Ingen bestemmelser for det tilfælde, at den ordning, der yder garantien, mangler midler. 40


title: 2000/136/EZ: Odluka Komisije od 16. veljače 2000. o izmjeni Odluke Komisije 2000/2/EZ o izmjeni Odluke Vijeća 79/542/EEZ o sastavljanju popisa trećih zemalja iz kojih države članice odobravaju uvoz goveda, svinja, kopitara, ovaca i koza, svježeg mesa i mesnih proizvoda te o stavljanju izvan snage Odluke 1999/301/EZ (priopćena pod brojem dokumenta C(2000) 412)  Tekst značajan za EGP

eurovoc_concepts:
fresh meat
import
live animal
meat product
third country

text: L_2000045HR. 01004101. xml 03/Sv. 42 HR Službeni list Europske unije 34 32000D0136 L 045/41 SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE ODLUKA KOMISIJE od 16. veljače 2000. o izmjeni Odluke Komisije 2000/2/EZ o izmjeni Odluke Vijeća 79/542/EEZ o sastavljanju popisa trećih zemalja iz kojih države članice odobravaju uvoz goveda, svinja, kopitara, ovaca i koza, svježeg mesa i mesnih proizvoda te o stavljanju izvan snage Odluke 1999/301/EZ (priopćena pod brojem dokumenta C(2000) 412) (Tekst značajan za EGP) (2000/136/EZ) KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA, uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 72/462/EEZ od 12. prosinca 1972. o problemima zdravlja i veterinarskoj inspekciji pri uvozu goveda, ovaca i koza te svinja i svježeg mesa iz trećih zemalja (1), kako je zadnje izmijenjena Direktivom 97/79/EZ (2), a posebno njezin članak 3. stavak 1. , uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 96/23/EZ od 29. travnja 1996. o mjerama za praćenje određenih tvari i njihovih ostataka u živim životinjama i proizvodima životinjskog podrijetla i o stavljanju izvan snage direktiva 85/358/EEZ i 86/469/EEZ i odluka 89/187/EEZ i 91/664/EEZ (3), a posebno njezin članak 29. , budući da: (1) Državama članicama dopušteno je, iz trećih zemalja koje se nalaze na popisu koje je Vijeće izradilo na prijedlog Komisije, uvoziti samo svježe meso i iznutrice. (2) Popis tih trećih zemalja ili dijelovi popisa sadržani su u Odluci Vijeća 79/542/EEZ (4), kako je zadnje izmijenjena Odlukom Komisije 99/759/EZ (5). (3) Postupak uključenja ili zadržavanja treće zemlje na popisu trećih zemalja, sadržanom u Direktivi Vijeća 96/23/EZ, iz kojih je državama članicama dopušteno uvoziti proizvode životinjskog podrijetla, kako je uređeno zakonodavstvom Zajednice, podložan je podnošenju plana od strane predmetne treće zemlje kojim se prikazuju jamstva koja ta zemlja nudi u pogledu praćenja skupina rezidua i supstanci iz Priloga I. ovoj Direktivi; taj se plan, na zahtjev Komisije, mora ažurirati, a posebno kada to postaje nužno zbog provjera iz članka 29. stavka 3. gore navedene Direktive. (4) Kada zahtjevi iz gore navedenog stavka 3. nisu ispunjeni, uključenje treće zemlje na popis trećih zemalja izrađen u okviru zakonodavstva Zajednice može se obustaviti u skladu s postupkom utvrđenim u članku 33. Direktive Vijeća 96/23/EZ. (5) Primjena plana praćenja rezidua i daljnje radnje koje se poduzimaju radi dokumentiranja uporabe neovlaštenih supstanci ili razina rezidua koje prelaze maksimalna ograničenja razine rezidua koje je postavila Zajednica, potrebni su radi zaštite javnog zdravlja. (6) Sjedinjene Američke Države pristale su poduzeti dopunske mjere kako bi ispravile utvrđene nepravilnosti pri izradi i provedbi programa praćenja rezidua; te su mjere priopćene Komisiji. (7) U vezi s mjerama o kojima su izvijestile Sjedinjenje Američke Države, Komisija je u sklopu provedene misije provjerila njihovu primjerenost i učinkovitost. (8) Misija koju je u svrhu provjere Komisija provela tijekom siječnja/veljače 2000. otkrila je da su unatoč ostvarenom napretku, još uvijek prisutni ozbiljni problemi u vezi s provedbom plana za praćenje rezidua u Sjedinjenim Američkim Državama te je pokazala da program ne jamči u potpunosti zaštitu javnog zdravlja u smislu rizika od rezidua kako to traži Europska zajednica; budući da su Sjedinjene Američke Države pristale poduzeti daljnje radnje kako bi žurno uklonile nedostatke te su 8. veljače 2000. predložile sklopiti ugovor za posao analize i utvrđivanja određenih supstanci s jednim ili više odobrenih laboratorija za provođenje potrebnih analiza koji se nalaze izvan Sjedinjenih Američkih Država; budući da se jednomjesečno razdoblje smatra potrebnim da Sjedinjene Američke Države poduzmu odgovarajuće korake i postignu relevantne dogovore. (9) U okviru gore opisanih okolnosti, relevantno zakonodavstvo Zajednice i međunarodni dogovori primjenjivi u ovom slučaju daju mogućnost Europskoj zajednici da obustavi uvoz iz Sjedinjenih Američkih Država; budući da bi Sjedinjenim Američkim Državama trebalo biti osigurano ograničeno vremensko razdoblje za poduzimanje potrebnih mjera i radnje potrebnih da bi se objektivno ostvarila razina sanitarne zaštite koja se primjenjuje Europskoj zajednici. (10) Stoga bi se Sjedinjene Američke Države trebale ukloniti s popisa trećih zemalja iz koji su države članice ovlaštene uvoziti meso za prehranu ljudi počevši od 15. ožujka 2000. ; budući da je ukidanje uvoza, u okolnostima ovog slučaja, jedina vrsta mjere koja se Europskoj zajednici nameće kao raspoloživa. (11) Mjere iz ove Odluke pregledavaju se u svjetlu jamstava koje izdaju Sjedinjene Američke Države u vezi s učinkovitom provedbom mjera praćenja rezidua. (12) U svjetlu ove Odluke potrebno je izmijeniti Odluku Komisije 2000/2/EZ (6) o izmjeni Odluke Vijeća 79/542/EEZ o sastavljanju popisa trećih zemalja iz kojih države članice odobravaju uvoz životinja vrste goveda, svinja, kopitara, ovaca i koza, svježeg mesa i mesnih proizvoda te o stavljanju izvan snage Odluke 1999/301/EZ. (13) Mjere iz ove Odluke u skladu s mišljenjem Stalnog veterinarskog odbora, DONIJELA JE OVU ODLUKU: Članak 1. U članku 5. Odluke 2000/2/EZ, „15. veljače 2000. ” zamjenjuje se s „15. ožujka 2000. ” Članak 2. Ova je Odluka upućena državama članicama. Sastavljeno u Bruxellesu 16. veljače 2000. Za Komisiju David BYRNE Član Komisije (1)  SL L 302, 31. 12. 1972. , str. 28. (2)  SL L 24, 30. 1. 1998. , str. 31. (3)  SL L 125, 23. 5. 1996. , str. 10. (4)  SL L 146, 14. 6. 1979. , str. 15. (5)  SL L 300, 23. 11. 1999. , str. 30. (6)  SL L 1, 4. 1. 2000. , str. 17


title: Règlement (CE) nº 354/2000 de la Commission, du 16 février 2000, modifiant le règlement (CE) nº 1547/1999 en ce qui concerne les procédures de contrôle à appliquer aux transferts de certains types de déchets vers la Chine (Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)

eurovoc_concepts:
China
export monitoring
export of waste

formats: html pdf print

text: 17. 2. 2000 FR Journal officiel des Communautés européennes L 45/21 RÈGLEMENT (CE) No 354/2000 DE LA COMMISSION du 16 février 2000 modifiant le règlement (CE) no 1547/1999 en ce qui concerne les procédures de contrôle à appliquer aux transferts de certains types de déchets vers la Chine (Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE) LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES, vu le traité instituant la Communauté européenne, vu le règlement (CEE) no 259/93 du Conseil du 1er février 1993 concernant la surveillance et le contrôle des transferts de déchets à l'entrée et à la sortie de la Communauté européenne (1), modifié en dernier lieu par la décision 1999/816/CE de la Commission (2), et notamment son article 17, paragraphe 3, considérant ce qui suit: (1) (2) (3) La Chine a, le 7 décembre 1999, déposé une demande officielle d'importer certains déchets repris dans l'annexe II du règlement (CEE) no 259/93 sans aucune procédure de contrôle, au lieu d'appli- quer la procédure de contrôle applicable aux déchets énumérés à l'annexe IV dudit règlement. Conformément à l'article 17, paragraphe 3, du règlement (CEE) no 259/93, cette demande officielle a été notifiée le 13 décembre 1999 au comité institué par l'article 18 de la directive 75/442/CEE du Conseil du 15 juillet 1975 relative aux déchets (3), modifiée en dernier lieu par la décision 96/350/CE de la Commission (4). Afin de prendre en compte la nouvelle position de la Chine, il convient de modifier en conséquence le règlement (CE) no 1547/1999 de la Commission du 12 juillet 1999 déterminant les procédures de contrôle à appliquer, conformément au règlement (CEE) no 259/93 du Conseil, aux transferts de certains types de déchets vers certains pays non soumis à la décision C(92) 39 final de l'OCDE (5), modifié par le règlement (CE) no 334/2000 (6), A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT: Article premier L'annexe D du règlement (CE) no 1547/1999 est modifiée comme suit, en ajoutant les types de déchets suivants sous le chapitre «CHINE»: 1) Tous les types figurant dans la section GH («Déchets de matières plastiques sous forme solide»). 2) Dans la section GJ («Déchets de matières textiles»): GJ 110 5505 Étoupes de fibres synthétiques ou artificielles (y compris les blousses, les déchets de fils et les effilochés): GJ 111 5505 10 — de fibres synthétiques GJ 112 5505 20 — de fibres artificielles. Article 2 Le présent règlement entre en vigueur le troisième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel des Communautés européennes. (1) JO L 30 du 6. 2. 1993, p. 1. (2) JO L 316 du 10. 12. 1999, p. 45. (3) JO L 194 du 25. 7. 1975, p. 39. (4) JO L 135 du 6. 6. 1996, p. 32. (5) JO L 185 du 17. 7. 1999, p. 1. (6) JO L 41 du 15. 2. 2000, p. 8. L 45/22 FR Journal officiel des Communautés européennes 17. 2. 2000 Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre. Fait à Bruxelles, le 16 février 2000. Par la Commission Pascal LAMY Membre de la Commission


title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 350/2000 της Επιτροπής, της 16ης Φεβρουαρίου 2000, για τον καθορισμό των αντιπροσωπευτικών τιμών και των ποσών των πρόσθετων δασμών κατά την εισαγωγή μελάσσας στον τομέα της ζάχαρης

text: L 45/10 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων 17. 2. 2000 ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 350/2000 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 16ης Φεβρουαρίου 2000 για τον καθορισµό των αντιπροσωπευτικών τιµών και των ποσών των πρόσθετων δασµών κατά την εισαγωγή µελάσσας στον τοµέα της ζάχαρης Η ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΤΩΝ ΕΥΡΩΠΑΪΚΩΝ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ, Έχοντας υπόψη: τη συνθήκη για την ίδρυση της Ευρωπαϊκής Κοινότητας, τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 2038/1999 του Συµβουλίου, της 13ης Σεπτεµβρίου 1999, για κοινή οργάνωση αγοράς στον τοµέα της ζάχαρης (1), τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 1422/95 της Επιτροπής, της 23ης Ιου- νίου 1995, για καθορισµό των λεπτοµερειών εφαρµογής για την εισαγωγή µελάσσας στον τοµέα της ζάχαρης και για τροποποίηση του κανονισµού (ΕΟΚ) αριθ. 785/68 (2), και ιδίως το άρθρο 1 παράγραφος 2 και το άρθρο 3 παράγραφος 1, Εκτιµώντας τα ακόλουθα: (1) (2) (3) Ο κανονισµός (ΕΚ) αριθ. 1422/95 προβλέπει ότι η τιµή cif κατά την εισαγωγή µελάσσας, αποκαλούµενη στο εξής «αντι- προσωπευτική τιµή», καθορίζεται σύµφωνα µε τον κανονι- σµό (ΕΟΚ) αριθ. 785/68 της Επιτροπής (3). Η τιµή αυτή εννοείται ότι καθορίζεται για τον ποιοτικό τύπο που ορίζε- ται στο άρθρο 1 του προαναφερόµενου κανονισµού. Η αντιπροσωπευτική τιµή της µελάσσας υπολογίζεται για ένα τόπο διέλευσης των κοινοτικών συνόρων, ο οποίος είναι το Άµστερνταµ· η τιµή αυτή πρέπει να υπολογίζεται µε βάση τις πλέον ευνοϊκές δυνατότητες αγοράς στη διεθνή αγορά, οι οποίες διατυπώνονται βάσει των τιµών αυτής της αγοράς προσαρµοζόµενων σε συνάρτηση µε τις ενδεχόµενες διαφο- ρές ποιότητας σε σχέση µε τον ποιοτικό τύπο. Ο ποιοτικός τύπος της µελάσσας καθορίζεται από τον κανονισµό (ΕΟΚ) αριθ. 785/68. Για τη διαπίστωση των πλέον ευνοϊκών δυνατοτήτων αγοράς στη διεθνή αγορά, πρέπει να λαµβάνονται υπόψη όλες οι πληροφορίες σχετικά µε τις προσφορές που έγιναν στη διεθνή αγορά, οι τιµές που διαπιστώθηκαν σε σηµαντικές αγορές στις τρίτες χώρες και οι πράξεις πώλησης που συνή- φθησαν στο πλαίσιο των διεθνών συναλλαγών, στοιχεία τα οποία η Επιτροπή πληροφορείται είτε µέσω των κρατών µελών είτε µε τα δικά της µέσα. Για τη διαπίστωση αυτή, σύµφωνα µε το άρθρο 7 του κανονισµού (ΕΟΚ) αριθ. 785/ 68, µπορεί να βασιστεί κανείς σε ένα µέσο όρο πολλών τιµών, µε την προϋπόθεση ότι αυτός ο µέσος όρος µπορεί να θεωρηθεί αντιπροσωπευτικός της πραγµατικής τάσης της αγοράς. (4) ∆εν λαµβάνονται υπόψη πληροφορίες όταν το εµπόρευµα δεν είναι υγιές, ανόθευτο και σύµφωνο µε τα συναλλακτικά ήθη ή όταν η τιµή που αναφέρεται στην προσφορά δεν αφορά παρά µόνο µία µικρή και µη αντιπροσωπευτική ποσότητα της αγοράς· επίσης, πρέπει να αποκλεισθούν οι τιµές προσφοράς που µπορούν να θεωρηθούν µη αντι- προσωπευτικές της πραγµατικής τάσης της αγοράς. Για να ληφθούν συγκρίσιµα στοιχεία µε τη µελάσσα του ποιοτικού τύπου, πρέπει οι τιµές, ανάλογα µε την ποιότητα της προσφερόµενης µελάσσας, να αυξάνονται ή να µειώνο- νται σε συνάρτηση µε τα αποτελέσµατα της εφαρµογής του άρθρου 6 του κανονισµού (ΕΟΚ) αριθ. 785/68. Μια αντιπροσωπευτική τιµή µπορεί να διατηρηθεί κατ’ εξαί- ρεσην αµετάβλητη κατά τη διάρκεια µιας περιορισµένης περιόδου, εφόσον η τιµή προσφοράς που αποτέλεσε βάση για τον προηγούµενο καθορισµό της αντιπροσωπευτικής τιµής δεν υπέπεσε στην αντίληψη της Επιτροπής και εφόσον οι διαθέσιµες τιµές προσφοράς, οι οποίες δεν φαίνεται να είναι αρκούντως αντιπροσωπευτικές της πραγµατικής τάσης της αγοράς, θα οδηγούσαν σε απότοµες και σηµαντικές µεταβολές της αντιπροσωπευτικής τιµής. Εφόσον υπάρχει διαφορά µεταξύ της τιµής ενεργοποίησης για το εν λόγω προϊόν και της αντιπροσωπευτικής τιµής, πρέπει να καθοριστούν πρόσθετοι δασµοί κατά την εισαγωγή µε τους όρους που προβλέπονται στο άρθρο 3 του κανονι- σµού (ΕΚ) αριθ. 1422/95. Σε περίπτωση αναστολής των δασµών κατά την εισαγωγή, σε εφαρµογή του άρθρου 5 του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 1422/95, πρέπει να καθορισθούν ιδιαίτερα ποσά γι’ αυτούς τους δασµούς. Η εφαρµογή αυτών των διατάξεων συνεπάγεται τον καθορι- σµό των αντιπροσωπευτικών τιµών και των πρόσθετων δασµών κατά την εν λόγω προϊόντων εισαγωγή των σύµφωνα µε το παράρτηµα του παρόντος κανονισµού. Τα µέτρα που προβλέπονται στον παρόντα κανονισµό είναι σύµφωνα µε τη γνώµη της επιτροπής διαχείρισης ζάχαρης. (5) (6) (7) (8) (9) ΕΞΕ∆ΩΣΕ ΤΟΝ ΠΑΡΟΝΤΑ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟ: Άρθρο 1 Οι αντιπροσωπευτικές τιµές και οι πρόσθετοι δασµοί που εφαρµό- ζονται κατά την εισαγωγή των προϊόντων που αναφέρονται στο άρθρο 1 του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 1422/95 καθορίζονται σύµφωνα µε το παράρτηµα. (1) ΕΕ L 252 της 25. 9. 1999, σ. 1. (2) ΕΕ L 141 της 24. 6. 1995, σ. 12. (3) ΕΕ L 145 της 27. 6. 1968, σ. 12. Άρθρο 2 Ο παρών κανονισµός αρχίζει να ισχύει στις 17 Φεβρουαρίου 2000. 17. 2. 2000 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων L 45/11 Ο παρών κανονισµός είναι δεσµευτικός ως προς όλα τα µέρη του και ισχύει άµεσα σε κάθε κράτος µέλος. Βρυξέλλες, 16 Φεβρουαρίου 2000. Για την Επιτροπή Franz FISCHLER Μέλος της Επιτροπής του κανονισµού για τον καθορισµό των αντιπροσωπευτικών τιµών και των ποσών των πρόσθετων δασµών που εφαρµόζονται κατά την εισαγωγή µελάσσας στον τοµέα της ζάχαρης ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ Κωδικός ΣΟ Ποσό της αντιπροσωπευτικής τιµής για 100 kg καθαρού βάρους του εν λόγω προϊόντος Ποσό του πρόσθετου δασµού για 100 kg καθαρού βάρους του εν λόγω προϊόντος (σε EUR) Ποσό του δασµού που πρέπει να εφαρµόζεται λόγω της εισαγωγής σε περίπτωση αναστολής, η οποία προβλέπεται στο άρθρο 5 του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 1422/95 για 100 kg καθαρού βάρους του εν λόγω προϊόντος (2) 1703 10 00 (1) 1703 90 00 (1) 7,36 7,57 0,00 0,00 — — (1) Καθορισµός για τον ποιοτικό τύπο όπως καθορίζεται στο άρθρο 1 του κανονισµού (ΕΟΚ) αριθ. 785/68, όπως τροποποιήθηκε. (2) Το ποσό αυτό, σύµφωνα µε το άρθρο 5 του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 1422/95, αντικαθιστά το δασµό του κοινού τελωνειακού δασµολογίου που αφορά τα προϊόντα αυτά


title: Proposal for a Council Directive amending Directive 70/524/EEC concerning additives in feedingstuffs (COM(1999) 388 - C5-0134/1999 - 1999/0168(CNS))

eurovoc_concepts:
animal health
animal nutrition
food additive
foodstuffs legislation

text: 29. 11. 2000 EN Official Journal of the European Communities C 339/129 Wednesday 16 February 2000 (cid:1) having regard to Rules 86 and 97(7) of its Rules of Procedure, (cid:1) having regard to the recommendation of the Committee on Legal Affairs and the Internal Market and the opinion of the Committee on Culture, Youth, Education, the Media and Sport (A5-0008/2000), 1. Gives its assent to the approval of the Treaties; Instructs its President to forward this legislative resolution to the Council, the Commission, the gov- 2. ernments and parliaments of the Member States and the World Intellectual Property Organisation (WIPO). 4. Additives in feedingstuffs * A5-0015/2000 Proposal for a Council directive amending Directive 70/524/EEC concerning additives in feeding- stuffs (COM(1999) 388 ( C5-0134/1999 ( 1999/0168(CNS)) The proposal was amended as follows (1): TEXT PROPOSED BY THE COMMISSION (2) AMENDMENTS BY PARLIAMENT having regard to the Treaty establishing the European Community, and in particular Article 37 thereof, having regard to the Treaty establishing the European Community, and in particular Article 152 thereof, (Amendment 1) Citation 1 (Amendment 2) Recital 4a (new) (4a) Whereas if, on 1 April 1998, there was more than one person responsible for putting an additive into circu- lation, each such person will hold a provisional authorisa- tion linked to it during the re-evaluation procedure, provided he makes an application for authorisation in accordance with Article 9g(5); (Amendment 4) ARTICLE −1 (new) Article 7a (Directive 70/524/EEC) Article −1 Article 7a of Directive 70/524/EEC is replaced by the fol- lowing: Article 7a 1. If an additive consists of or contains genetically modified organisms within the meaning of Article 2(1) and (2) of Council Directive 90/220/EEC of 23 April 1990 on the deliberate release into the envir- onment of genetically modified organisms (1), it shall be authorised only if it is safe for human health and the environment. (1) The matter was then referred back to committee pursuant to Rule 69(2). (2) OJ C 307 E, 26. 10. 1999, p. 38. C 339/130 Official Journal of the European Communities EN 29. 11. 2000 Wednesday 16 February 2000 TEXT PROPOSED BY THE COMMISSION AMENDMENTS BY PARLIAMENT In the case of genetically modified organisms 2. pursuant to paragraph 1, an environmental impact assessment shall be carried out in accordance with Directive 90/220/EEC. The procedures ensuring that the environmental 3. impact assessment and other relevant elements meet the requirements of Directive 90/220/EEC shall be introduced, on a proposal by the Commission, in a Council Regulation based on the relevant legal basis in the Treaty. Pending the entry into force of such a Regulation, genetically modified organisms in feeding- stuffs may be authorised only if they have been authorised for placing on the market pursuant to Directive 90/220/EEC. 4. Articles 11 to 18 of Directive 90/220/EEC shall no longer apply to genetically modified organisms authorised in conformity with the Regulation referred to in paragraph 3. The technical and scientific details for carrying 5. out the environmental impact assessment shall be adopted in accordance with the procedure under Ar- ticle 23. (1) OJ L 117, 8. 5. 1990, p. 15, as last amended by Directive 97/35/ EC (OJ L 169, 27. 6. 1997, p. 72). (Amendment 3) ARTICLE 1 Article 9g(5), 2nd subparagraph (new) (Directive 70/524/EEC) For persons responsible, on 1 April 1998, for putting an additive into circulation, but not being the person referred to in paragraph 2, the provisional authorisation referred to in paragraph 1 shall be replaced by a provisional authorisation in accordance with paragraph 4, which will remain valid until the end of the evaluation of the dossier submitted by that person in accordance with this para- graph. (Amendment 5) ARTICLE 1a (new) Articles 14, 15 and 16 (Directive 70/524/EEC) Article 1a The following paragraph is added to Article 14, Article 15 and Article 16 of Directive 70/524/EEC: Genetically modified additives shall be clearly identi- fied as such on any label or any document, official or otherwise, which, under the provisions of this Direc- tive, is affixed to or accompanies the additive, the pre- mixture or the feedingstuff


title: Resolution of the Committee of the Regions on 'The governmental coalition in Austria'

eurovoc_concepts:
Austria
EU Member State
European Union
extreme right
political coalition

text: C 156/46 EN Official Journal of the European Communities 6. 6. 2000 Resolution of the Committee of the Regions on ‘The governmental coalition in Austria’ (2000/C 156/08) THE COMMITTEE OF THE REGIONS, having regard to the elections held in Austria on 3 October 1999 and the constitution of a coalition government by the O¨ VP and the FPO¨ on 4 February 2000; having regard to the Portuguese presidency’s statement of 31 January 2000; having regard to the European Commission’s statement of 1 February 2000; having regard to the European Parliament’s resolution adopted on 3 February 2000, having regard to the statement ‘Responsibility for Austria — the future at the heart of Europe’ signed by the Presidents of both coalition parties (Vienna, 3 February 2000); having regard to the letter sent on 7 February 2000 by EU Commission President Prodi to the new Austrian chancellor; having regard to the fact that the President of the FPO¨ , by virtue of his position as Governor of Carinthia, has been a member of the Committee of the Regions since May 1999, A. whereas the foundation of the European Union is based on the pursuit of peace, political stability and of solidarity between peoples after the Second World War, B. whereas the Treaty on European Union is based on respect for basic rights, as guaranteed by the European Convention on Human Rights and as enshrined in the constitutional traditions common to the Member States, C. considering, on the one hand, the COR’s opinion of 13 June 1996 (COR 156/96 fin) (1) on ‘the proposal for a Council Decision proclaiming 1997 European Year against Racism’ and, on the other hand, the COR’s own-initiative opinion of 12 June 1997 (COR 80/97 fin) (2) on ‘racism, xenophobia and anti-semitism’, D. considering the statement adopted in Graz (Austria) on 9 November 1998 (COR 427/98) (3), E. whereas the Committee of the Regions, as a body of the European Union representing local and regional authorities, has a crucial role to play in promoting European citizenship and therefore must, in particular, campaign against racism and xenophobia, F. G. considering that these local and regional authorities, which are the tier of the government nearest to citizens, have a concrete and irreplaceable role to play in this campaign, considering the Charter of the European political parties for a non racist society adopted in Utrecht on 28 February 1998, 1. resolutely condemns any form of extremism, 2. deplores the participation in the Austrian government of a party which advocates intolerance, xenophobia, nationalism and inequality, 3. condemns all the insulting anti-European statements made by the members of the FPO¨ and, in particular, its President, 4. fears that the ideas conveyed by this party may become commonplace, 5. will take particular care to ensure that the principles expressed in the statement ‘Responsibility for Austria — the future at the heart of Europe’ are respected, (1) OJ C 337, 11. 11. 1996, p. 63. (2) OJ C 244, 11. 8. 1997, p. 58. (3) COR 369/98 fin Appendix, OJ C 198, 14. 7. 1999, p. 48. 6. 6. 2000 EN Official Journal of the European Communities C 156/47 6. urges all democratic forces in Austria and elsewhere and, in particular, all local and regional authorities, whether represented or not in the Committee of the Regions, to join together to combat opinions contrary to the founding principles of the European Union and welcomes the numerous expressions of support for common European values in all the Member States, 7. exhorts all political parties to show more courage in their campaign for a more open, transparent and honest political culture at all levels of power in Europe, 8. will display increased vigilance within its own walls regarding the deeds and words of any member which are contrary to the fundamental values of the European Union, 9. stresses that sound, trusting cooperation on the basis of democratic, European values between Austria and the EU is in the interest of Europe and of advancing European integration, requiring joint efforts to make a success of the reforms and the major challenges of the future, 10. stresses the need at local, regional and national level to better inform citizens and therefore to anchor the European idea more strongly in citizens’ daily lives, 11. underlines the special role of members of the Committee of the Regions as brokers between the European level and grassroots politics and is ready to assume its responsibility in the European integration process in the regions, cities and municipalities, thus making an essential contribution to the Union’s democratic process, 12. instructs its President to convey the present Resolution to the President and to the Government of Austria, to the Austrian local and regional authorities, to the Council of Ministers, to the European Commission and to the European Parliament. Brussels, 16 February 2000. The President of the Committee of the Regions Jos CHABERT Resolution of the Committee of the Regions on ‘Decentralised cooperation and the role of regional and local authorities in the Euro-Mediterranean partnership ’ (2000/C 156/09) THE COMMITTEE OF THE REGIONS, having regard to its Opinion on Local authorities and the Euro-Mediterranean partnership (CdR 125/97 fin) (1); having regard to its Opinion on the European Commission’s communication on Strengthening the Mediterranean policy of the European Union: Proposals for implementing a Euro-Mediterranean partnership (CdR 371/95) (2), a. considering the results of the conference of the 27 foreign ministers of the Euro-Mediterranean partnership held in Stuttgart on 15 and 16 April 1999, and in particular points 30 and 31 of the final declaration thereof, b. considering the presidency conclusions of the Cologne European Council of 3 and 4 June 1999, (1) OJ C 64, 27. 2. 1998, p. 59. (2) OJ C 126, 29. 4. 1996, p. 12


title: Komission asetus (EY) N:o 357/2000, annettu 16 päivänä helmikuuta 2000, oliiviöljyn vientitukien vahvistamisesta

eurovoc_concepts:
export refund
olive oil

text: 17. 2. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 45/27 KOMISSION ASETUS (EY) N:o 357/2000, annettu 16 päivänä helmikuuta 2000, oliiviöljyn vientitukien vahvistamisesta EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 22 päivänä syyskuuta 1966 annetun neuvoston asetuksen N:o 136/66/ETY (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2702/1999 (2), ja erityisesti sen 3 artiklan 3 kohdan, sekä katsoo seuraavaa: (1) (2) (3) (4) Asetuksen N:o 136/66/ETY 3 artiklan mukaan silloin, kun yhteisön hinta on maailmanmarkkinanoteerauksia korkeampi, kyseisten hintojen välinen erotus voidaan korvata oliiviöljyn kolmansiin maihin suuntautuvaa vientiä koskevalla vientituella. Oliiviöljyn vientituen vahvistamista ja myöntämistä koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan komission asetuksessa (ETY) N:o 616/72 (3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 2962/77 (4). Asetuksen N:o 136/66/ETY 3 artiklan 3 kohdan mukaan tuen on oltava sama kaikkialla yhteisössä. Asetuksen N:o 136/66/ETY 3 artiklan 4 kohdan mukaan oliiviöljyn tuki on vahvistettava ottaen huomioon tilanne ja kehitysnäkymät, jotka koskevat oliiviöljyn hintoja ja saatavuutta yhteisön markkinoilla ja oliiviöljyn hintoja maailmanmarkkinoilla; jos oliiviöljyn suotui- simpia noteerauksia ei voida kuitenkaan määrittää maail- manmarkkinatilanteen vuoksi, voidaan ottaa huomioon tärkeimpien kilpailevien kasviöljyjen hinta näillä markki- noilla ja edustavan jakson aikana todettu erotus tämän hinnan ja oliiviöljyn hinnan välillä; tuen määrä ei saa olla suurempi kuin oliiviöljyn yhteisön hinnan ja maail- manmarkkinahinnan välinen erotus, joka on tarkistettu (5) (6) (7) (8) tarvittaessa tuotteiden viennistä maailmanmarkkinoille aiheutuvien kustannusten huomioon ottamiseksi. Asetuksen N:o 136/66/ETY 3 artiklan 3 kohdan kolmannen alakohdan b kohdan mukaan voidaan päättää tuen vahvistamisesta tarjouskilpailulla; tarjouskil- pailu koskee tuen määrää ja se voidaan rajoittaa tiet- tyihin määrämaihin sekä tiettyihin määriin, laatuihin ja tarjontamuotoihin. Asetuksen N:o 136/66/ETY 3 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan mukaan oliiviöljyn tuet voidaan vahvistaa erisuuruisiksi määrämaan mukaan, jos maailmanmarkki- natilanne tai tiettyjen markkinoiden erityisvaatimukset sitä edellyttävät. Tuet olisi vahvistettava vähintään kerran kuukaudessa; niitä voidaan tarvittaessa muuttaa muuna aikana. Näiden yksityiskohtaisten sääntöjen soveltamisesta olii- viöljyalan nykyiseen markkinatilanteeseen ja erityisesti tämän tuotteen hintaan yhteisössä ja kolmansien maiden markkinoilla seuraa, että tuki olisi vahvistettava liitteessä mainitun suuruiseksi. (9) Rasvojen hallintokomitea ei ole antanut puheenjohtajansa asettamassa määräajassa, lausuntoa ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Asetuksen N:o 136/66/ETY 1 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen tuotteiden vientituet vahvistetaan liitteessä mainitun suuruisiksi. Tämä asetus tulee voimaan 17 päivänä helmikuuta 2000. 2 artikla Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenval- tioissa. Tehty Brysselissä 16 päivänä helmikuuta 2000. Komission puolesta Franz FISCHLER Komission jäsen (1) EYVL 172, 30. 9. 1966, s. 3025/66. (2) EYVL L 327, 21. 12. 1999, s. 7. (3) EYVL L 78, 31. 3. 1972, s. 1. (4) EYVL L 348, 30. 12. 1977, s. 53. L 45/28 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 17. 2. 2000 LIITE oliiviöljyn vientitukien vahvistamisesta 16 päivänä helmikuuta 2000, komission asetukseen (EUR/100 kg) Tuotekoodi 1509 10 90 9100 1509 10 90 9900 1509 90 00 9100 1509 90 00 9900 1510 00 90 9100 1510 00 90 9900 Tuen määrä (1) 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 (1) Komission asetuksen (ETY) N:o 3665/87 (EYVL L 351, 14. 12. 1987, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna, 34 artiklassa tarkoitettujen määräpaikkojen sekä kolmansiin maihin suuntautuvan viennin osalta. Huom. : Tuotekoodit ja alaviitteet määritellään komission asetuksessa (ETY) N:o 3846/87, sellaisena kuin se on muutet- tuna