title: Yttrande från Regionkommittén om "Meddelande från kommissionen till medlemsstaterna om fastställande av riktlinjer för ett gemenskapsinitiativ för transeuropeiskt samarbete som syftar till att stimulera harmonisk och balanserad utveckling i Europa (Interreg)"

eurovoc_concepts:
EU initiative
Structural Funds
cross-border cooperation
deprived urban area
equal treatment
rural development

text: C 156/18 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 6. 2000 Yttrande från Regionkommittén om: — ”Kommissionens meddelande till medlemsstaterna om fastställande av riktlinjer för gemen- skapsinitiativet för landsbygdens utveckling (Leader+)”, — ”Meddelande från kommissionen till medlemsstaterna om fastställande av riktlinjer för program inom ramen för gemenskapsinitiativet Equal för vilka medlemsstaterna uppmanas lämna in förslag till stöd”, och — ”Meddelande från kommissionen till medlemsstaterna om fastställande av riktlinjer för ett gemenskapsinitiativ för transeuropeiskt samarbete som syftar till att stimulera harmonisk och balanserad utveckling i Europa (Interreg)” (2000/C 156/04) BAKGRUND ”Meddelande från kommissionen till medlemsstaterna om fastställande av riktlinjer för ett gemenskapsini- tiativ för transeuropeiskt samarbete som syftar till att stimulera harmonisk och balanserad utveckling i Europa” (Interreg) (KOM(1999) 479 slutlig). ”Kommissionens meddelande till medlemsstaterna om fastställande av riktlinjer för gemenskapsinitiativet för landsbygdens utveckling (Leader+)” (KOM(1999) 475 slutlig). ”Meddelande från kommissionen till medlemsstaterna om fastställande av riktlinjer för program inom ramen för gemenskapsinitiativet Equal för vilka medlemsstaterna uppmanas lämna in förslag till stöd” (KOM(1999) 476 slutlig). Kommissionens beslut av den 25 oktober 1999 att i enlighet med artikel 265 första stycket i EG-fördraget rådfråga Regionkommittén i detta ärende. Presidiets beslut av den 2 juni 1999 att ge utskott 1 (regionalpolitik, strukturfonder, ekonomisk och social sammanhållning, samarbete över nations- och regiongränser) i uppdrag att utarbeta kommitténs yttrande i frågan. Det bidrag som utarbetats av utskottet för socialpolitik, folkhälsa, konsumentskydd, forskning och turism (utskott 5). Föredragande: Mae Sexton, ledamot av Longford County Council, IRL–ELDR. Det bidrag som utarbetats av utskottet för jordbruk, Föredragande: José Correia, kommunstyrelsens ordförande i Tavira, P–PPE. landsbygdsutveckling och fiskeri (utskott 2). Det utkast till yttrande (CdR 219/99 rév. 3) som antogs av utskott 1 den 1 december 1999. Föredragande: Vibeke Storm Rasmussen, borgmästare i Köpenhamns amt, DK–PSE. Med beaktande av ovanstående antog Regionkommittén följande yttrande vid sin 32:a plenarsession den 16–17 februari 2000 (sammanträdet den 17 februari). 1. Inledning (Interreg; KOM(1999) 479 slutlig) har Regionkommittén utar- betat ett yttrande om gemenskapsinitiativen 2000–2006. Detta yttrande är Regionkommitténs bidrag till diskussionen omgemenskapsinitiativen Interreg, Leader+ och Equal under kommande strukturfondsperiod. Urban-initiativet behandlas inte i detta yttrande. 1. 1. Mot bakgrund av kommissionens meddelande om gemenskapsinitiativen 2000–2006 (kommissionens arbets- program nr 97/020) och kommissionens meddelande till medlemsstaterna om fastställande av riktlinjer för ett gemen- skapsinitiativ för transeuropeiskt samarbete som syftar till att stimulera harmonisk och balanserad utveckling i Europa 1. 2. Regionkommittén uppmanar kommissionen och med- lemsstaternas representanter i de kommittéer som ansvarar för 6. 6. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 156/19 de enskilda gemenskapsinitiativen att i enlighet med detta yttrande tillgodose regionernas och kommunernas intressen. 2. Allmänna kommentarer om gemenskapsinitiativen 2. 1. Gemenskapsinitiativen är av stort värde och intresse för de lokala och regionala myndigheterna i EU. Det är ofta de regionala och lokala myndigheterna som antingen administre- rar programmen eller genomför projekten. Därför välkomnar Regionkommittén att man har fäst större vikt vid de regionala och lokala myndigheternas deltagande i gemenskapsinitiativen under kommande strukturfondsperiod. 2. 2. Med hänvisning till subsidiaritetsprincipen betonar kommittén att både utformningen och genomförandet av strategier och program i första hand faller inom de lokala och regionala myndigheternas behörighetsområde. 2. 3. Regionkommittén stöder i stort den föreslagna kon- centrationen av stöd till gemenskapsinitiativen, varigenom de nuvarande tretton initiativen reduceras till fyra. I gemenskaps- initiativen tas i stor utsträckning hänsyn till både kontinuitets- principen och de aktuella utvecklingstendenserna. Interreg Gränsöverskridande, transnationellt och trans- regionalt samarbete i syfte att främja en har- monisk och balanserad utveckling i Europa. Leader+ Utveckling av landsbygden. Equal Urban Transnationellt samarbete i syfte att främja nya metoder för bekämpning av alla former av diskriminering på arbetsmarknaden. Ekonomiskt och socialt nyskapande i stadsom- råden med akuta problem. 2. 4. Regionkommittén välkomnar den förenkling som in- nebär att varje gemenskapsinitiativ enbart finansieras genom en strukturfond. Interreg och Urban finansieras genom Euro- peiska regionala utvecklingsfonden (ERUF), Leader+ finansieras genom Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbru- ket (EUGFJ), och Equal finansieras genom Europeiska socialfon- den (ESF). Inom ramen för varje gemenskapsinitiativ kan man alltså vidta åtgärder som täcks av andra fonder. Det betyder till exempel att Interreg också skall kunna stödja verksamheter som vanligtvis omfattas av social- eller jordbruksfonden. På så sätt säkerställer man att insatsen inom varje gemenskapsinitia- tiv i högre grad inriktas på problemen som skall lösas och behoven inom de myndigheters ansvarsområde som använder stödet. Det underlättar den administrativa bördan, men ställer särskilda krav på de myndigheter som är ansvariga för strukturfonderna. 2. 5. Gemenskapsinitiativen kompletterar övriga struktur- fondsinitiativ i de områden som kommer i fråga för stöd enligt mål 1, 2 och 3. Det är därför nödvändigt att samordna programmen inom ramen för gemenskapsinitiativen med medlemsstaternas programplaneringsdokument och de opera- tionella programmen. 2. 6. Regionkommittén välkomnar att ”nedifrån-och-upp- metoden” och regionalt och lokalt ansvar och deltagande (partnerskapsprincipen) är bland de viktigaste principerna i de nya gemenskapsinitiativen. Det är viktigt att de regionala och lokala myndigheterna spelar en central roll i både utformning- en, genomförandet och utvärderingen av programmen. De regionala och lokala myndigheterna är närmast medborgarna och vet därför hur man bäst hanterar dessa utmaningar. Med tanke på detta bör det framhållas att det krävs ett välutvecklat partnerskap under programmets inledningsskede mellan med- lemsstaten och de organisationer och föreningar som företrä- der de lokala och regionala myndigheter som genomför programmet. 2. 7. Förvaltnings- och utvärderingsstrukturerna bör vara så enkla och obyråkratiska som möjligt och beslutsprocessen bör förenklas. Därför bör de administrativa strukturerna skärpas. 2. 8. Gemenskapsinitiativen har till syfte att stödja initiativ av typisk gemenskapskaraktär. Stöd inom ramen för gemen- skapsinitiativen bör därför inte vara beroende av om projektet utförs i ett av gemenskapens målområden eller inte. Däremot bör samhörighetspolitiken bidra till stödutjämning mellan regionerna genom gemenskapens urval av målområden och regionala program. 2. 9. Regionkommittén anser att det är viktigt att samarbets- parterna uppträder likställda inom ramen för gemenskapsini- tiativen. 2. 10. Den 1 juli 1999 beslutade rådet att avsätta ca 10,4 miljarder euro (1999 års priser) till gemenskapsinitiati- ven, varav 4 875 miljoner euro till Interreg, 700 miljoner euro till Urban, 2 020 miljoner euro till Leader+ och 2 847 miljoner euro till Equal. 2. 11. Regionkommittén konstaterar att stöd till gemen- skapsinitiativen reduceras under den kommande perioden 2000–2006. Interreg 3. Kommentarer beträffande Interreg 3. 1. Målet med det nya Interreg-initiativet är att främja gränsöverskridande, transnationellt och transregionalt samar- bete i syfte att säkerställa en balanserad utveckling i Europa. C 156/20 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 6. 2000 3. 2. Regionkommittén välkomnar och erkänner de lokala och regionala myndigheternas stärkta roll inom ramen för Interreg III. 3. 3. Regionkommittén ställer sig positiv till att initiativet bygger på erfarenheterna från tidigare Interreg-program, samt att erfarenheterna från de nyskapande projekten enligt artikel 10 i ERUF ingår i Interreg. 3. 4. Interreg-initiativet omfattar följande tre områden: Område A Gränsöverskridande samarbete i syfte att främ- ja en integrerad regional utveckling mellan gränsregioner, vilket omfattar yttre gränser och maritima gränser (Interreg III A). Område B Område C Transnationellt samarbete i syfte att främja en harmonisk och gynnsam utveckling i stora grupper av regioner — makroregioner (Inter- reg III B). Transregionalt samarbete i syfte att främja utbytet av erfarenheter när det gäller regional utveckling, sammanhållningspolitik och an- knutna metoder samt att främja upprättandet av nätverk inom regionalpolitiska områden (Interreg III C). 3. 5. Regionkommittén anser att det är viktigt att program- men inom ramen för område A, B och C inte överlappar varandra, utan att de kompletterar varandra och därmed möjliggör ett brett spektrum av samarbetsformer och samar- betsrelationer. På så sätt kommer både myndigheter, som enbart i begränsad utsträckning har deltagit i interregionalt samarbete, och mer erfarna regioner och städer att få möjlighet att delta i Interreg-samarbetet. 3. 6. Regionkommittén anser att man bör förenkla förvalt- ningen av Interreg-medel genom att decentralisera beslutspro- cessen till de berörda parterna och uppnå den rätta balansen mellan förenkling och flexibilitet och på så sätt säkerställa att stödet utbetalas snabbt och effektivt. Därför bör ansvarsfördel- ningen mellan det vertikala och horisontella partnerskapet bli tydligare, byråkratin minskas och övervakningen, utvärdering- en och kontrollen skärpas, så att en förbättrad och sund finansiell förvaltning kan säkerställas. 3. 7. Kommittén anser att det är viktigt att etablera verkliga gränsöverskridande och transnationella åtgärder och förvalt- ningsenheter. Ett verkligt gränsöverskridande samarbete kän- netecknas bland annat av en gemensam beslutsstruktur som omfattar både programutveckling, urval av projekt, finansie- ring och gemensamma administrativa strukturer. 3. 8. Regionkommittén konstaterar med tillfredsställelse att kommissionen planerar att anslå globalt stöd direkt till varje Interreg III-program. Programmen fungerar bäst om ”nedifrån- och-upp-principen” tillämpas, dvs. om regionala och lokala parter själva tar initiativ, och urvalet av projekt sker i partnerskap mellan de lokala och regionala instanserna och arbetsmarknadens parter. Gemensamt fattas beslut om vilka åtgärder som ingår i programmet och därför bör stödjas. 3. 9. Regionkommittén välkomnar att upp till 100 % finan- siering kan beviljas för upprättande och utveckling av struktu- rer för gemensam programplanering, uppföljning och pro- gramförvaltning (tekniskt bistånd). 3. 10. Den offentliga sektorn är strukturerad på olika sätt i skilda delar av Europa, och definitionen på offentliga åliggan- den och medel varierar. Med erfarenheterna från de nuvarande Interreg-programmen som utgångspunkt rekommenderar Re- gionkommittén att man, med beaktande av gällande konkur- rensregler, överväger att tillåta vissa former av privata medel som medfinansiering till EU:s stöd, så att dessa medel jämställs med offentlig medfinansiering. Dessa medel kan exempelvis komma från fackföreningar, icke-statliga organisationer eller föreningar som stöder mer allmänna mål. Medfinansieringen skall bedömas på grundval av stödets ändamål snarare än var det kommer ifrån. 3. 11. Regionkommittén konstaterar att kommissionens översikt över stödberättigade gränsområden inom ramen för Interreg II A och geografiska avgränsningar för makroregioner inom ramen för Interreg II B har justerats i de nya Interreg- riktlinjerna. 3. 12. Regionkommittén stöder kommissionens förslag om att inrätta ett observationsorgan för gränsöverskridande, trans- nationellt och mellanregionalt samarbete, under förutsättning att detta inte finansieras på bekostnad av de finansiella anslagen till Interreg-programmen. Det finns behov av ett system för att samordna, utbyta och sprida erfarenheter från internationellt samarbete. 4. Område A: Gränsöverskridande samarbete (Inter- reg III A) 4. 1. Många av gränserna mellan Europas länder har fastlagts under 1900-talet. De konflikter och den misstro som uppstår i samband med att en gräns förändras ersätts först efter lång tid av fredlig samexistens och positivt samarbete. I synnerhet i länder som gränsar till länder i Central- och O¨ steuropa märker man att en gräns snarare utgör en skiljelinje mellan två länder än en mötesplats för dessa länder. Det är därför av stor betydelse att man fortsätter att prioritera stöd till samarbete över EU:s yttre gränser — även i kustområden. 6. 6. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 156/21 4. 2. Det gränsöverskridande samarbetet fyller en viktig funktion när det gäller att förbättra den ömsesidiga historiska, kulturella och politiska förståelsen mellan befolkningarna och i försök att undanröja språkliga, kulturella, politiska och administrativa hinder för samarbete över gränserna. 4. 3. Regionkommittén delar kommissionens uppfattning att de nuvarande Interreg II A-regionerna bör ligga till grund för beslut om kommande program för gränsöverskridande samarbete. Regionkommittén noterar med glädje att även EU:s yttre gränser betonas i riktlinjerna. Interreg III A är ett program som har stor betydelse för utjämningen av de regionala skillnaderna i längs den långa gränsen mellan EU och Ryssland. Interreg III A-programmet hjälper de baltiska länder som ansökt om medlemskap att tillägna sig unionens utvecklingspolitik. levnadsstandarden, särskilt För de regioner som utgör ösamhällen eller gränsar till 4. 4. havet sker kommunikation och kontakt över havet. Det är viktigt att dessa kommunikationsvägar förbättras och byggs ut för att inre marknadens gränsöverskridande arbetsmarknad, näringsliv, utbildningssektor och kulturella liv i högre grad skall utgöra en helhet. Följaktligen bör en viss flexibilitet införas som gör det möjligt för öarna att utnyttja område A, i synnerhet de regioner som är avlägset belägna och berörs av avskaffandet av gemenskapsinitiativet Regis. 4. 5. Regionkommittén noterar därför med glädje att vissa maritima gränser även i fortsättningen faller inom ramen för Interreg III A. Att nuvarande välfungerande, naturliga maritima samarbetsregioner även fortsättningsvis kan beviljas stöd gyn- nar i synnerhet ösamhällen och isolerade och avlägsna om- råden. 4. 6. Det finns ett betydande antal exempel på verkliga gränsöverskridande administrativa strukturer inom Interreg, däribland ”Euregio”-samarbetet. Eftersom Euregio-samarbetet bygger på decentraliserade, transnationella, politiska och ad- ministrativa strukturer anser Regionkommittén att begreppet ”Euregio” inte bör vara en förutsättning för att en region skall kunna erhålla stöd inom ramen för Interreg III A-program, även om det bör betraktas som en fördel. 4. 7. Kommissionen föreslår att man endast inför ett enda program för varje nationell gräns med särskilda delprogram för mindre gränsöverskridande samarbetsområden. Region- kommittén påpekar emellertid att man inom ramen för Interreg III A-regionerna arbetar utifrån egna politiska priorite- ringar som inte kan föras samman i ett enda centralt program inom varje nationell gräns. Att avlägsna den administrativa och finansiella beslutsprocessen från det horisontella partnerskapet mellan de regionala och lokala parterna och arbetsmarknads- parterna i regionen strider dessutom mot ”nedifrån-och-upp- principen”. Därför uppmanar Regionkommittén att man även i fortsättningen håller isär de skilda samarbetsprogram som sträcker sig över samma nationella gräns. 4. 8. Regionkommittén noterar med tillfredsställelse den mängd insatsområden som kommissionen föreslår som samar- betsområden inom vilka man ämnar införa gränsöverskridande utvecklingsstrategier. De gränsöverskridande programmen återspeglar de särskilda utmaningar som varje enskild gränsre- gion står inför. Det är därför viktigt att listan över samarbetsfrå- gor utgör en bred ram som även kan omfatta exempelvis lokalt och regionalt mediasamarbete. 4. 9. Interreg III A-programmen bör bli flexiblare så att det inbördes samarbetet mellan programmen stärks på fyra nivåer; på programnivå, politisk och administrativ nivå och på projektnivå. Man bör kunna samarbeta mellan två eller flera program för att uppnå gemensamma målsättningar, samordna verksamheten och stödja gemensamma projekt. Genom denna flexibilitet bör program, där detta verkar rimligt, kunna omfatta regioner i fler än två länder, såsom samarbetsprojekten i gränsregionen mellan Belgien, Frankrike och Luxemburg. 4. 10. Regionkommittén stöder den nuvarande bestämmel- sen om att upp till 20 % av stödet inom ramen för gränsöver- skridande program kan beviljas för projekt och åtgärder i områden som gränsar till gränsområden. En förutsättning för att stöd skall beviljas är att hela gränsområdet drar nytta av dessa medel, till exempel genom ökad rörlighet. 5. Område B: Transnationellt samarbete (Interreg III B) 5. 1. Samarbetet inom område B skiljer sig från det inom område A bland annat genom att det geografiska området och antalet parter är större (makroregioner). Åtgärderna omfattar samarbete inom fysisk planering och regional utveckling. Inom ramen för område B finns det möjlighet att samarbeta med grannregioner utanför EU genom projekt som bidrar till att utforma och stödja gemensamma strategier för makroregio- nerna. 5. 2. Den stödberättigade verksamheten inom ramen för Interreg III B bör utvidgas i förhållande till det nuvarande Interreg II C-programmet. Utöver analyser och studier bör stöd även beviljas för projekt med mer synliga resultat, till exempel mindre (infrastruktur-)investeringar och pilotprojekt. På så sätt ökar man mätbarheten av både verksamhet och resultat. Samtidigt bör begreppet fysisk planering utvidgas så att stöd kan beviljas till regional utveckling och företagsutveckling såsom teknisk utveckling och forskning, sysselsättningsfräm- jande åtgärder och utbildning. För att Interreg skall bidra positivt till EU:s framtida 5. 3. politik för fysisk planering anser Regionkommittén att initiati- vets operationella program, i den mån det är möjligt, bör ligga C 156/22 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 6. 2000 i linje med målsättningarna i Regional utvecklingsplanering i europeiskt perspektiv (ESDP). Interreg III B och ESDP bör stödja varandra så att rekommendationerna i ESDP, om ett mer balanserat polycentriskt territorium, en gynnsam utveckling, en mer balanserad transportinfrastruktur och re- spekt för natur och kulturarv, kan genomföras genom praktis- ka projekt. 5. 4. Regionkommittén anser att makroregionerna inom område B bör vara öppna för regioner som positivt kan bidra till en gynnsam, harmonisk och balanserad utveckling. Närliggande regioner som har en naturlig koppling till makro- regionen bör kunna delta i Interreg III B. 5. 5. framstår Det nuvarande Interreg II C-programmet främst som ett nationellt program som även regionala och lokala myndigheter kan delta i. Det är emellertid inte baserat på de lokala och regionala myndigheternas prioriteringar för utvecklingen av de geografiska områden som programmet täcker. Därför bör man noga överväga huruvida de strukturer för programplanering och förvaltning som ligger till grund för Interreg II C skall utnyttjas inom ramen för de nya III B- programmen. 5. 6. Regionkommittén anser att definitionen av samarbets- områden inom Interreg III B bör göras med godkännande från de regioner och regiongrupperingar som berörs, efter det att Interreg II C-samarbetsområdenas lämplighet utvärderats. Vid utvärderingen bör hänsyn tas till att tillämpningen av program- men går långsamt i vissa Interreg II C-områden. 6. Område C: Transnationellt samarbete (Interreg III C) 6. 1. Interreg III C avser samarbete mellan regioner över hela Europa. Det är inte alla lokala och regionala myndigheter som har de geografiska villkor, de erfarenheter, den kapacitet eller den storlek som krävs för att delta i gränsöverskridande eller transnationellt samarbete inom ramen för område A eller B. Regionkommittén välkomnar därför de nya initiativen och bekräftar att det finns behov av medel för att stödja upprättan- det av nätverk och mindre interregionala projekt för utbyte av erfarenheter. utifrån andra perspektiv, och administrationsenheterna inom område B har definitionsmässigt inte förutsättningar att utarbe- ta program som kan sträcka sig över hela EU och täcka ett bredare ämnesområde än programmen inom ramen för områ- de B. 6. 3. Innehållsmässigt bör åtgärdsområde C syfta till — att ge det transregionala samarbetet en egen innehållsmäs- sig kvalitet inom gemenskapsinitiativet Interreg III, — att göra det transregionala samarbetet till ett komplement till övriga åtgärdsområden i egenskap av ett horisontellt verkande instrument för en europeisk dialog och för ett erfarenhetsutbyte genom lokala och regionala myndighe- ters medverkan vid genomförandet av gemenskapspoli- tiken, — att stärka det transregionala samarbetet i Europa med hjälp av en självständig och decentraliserad programförvaltning. 6. 4. Interreg III C-programmen skall hänga samman geo- grafiskt och tematiskt eller på andra sätt uppvisa gemensamma kännetecken. Regionkommittén anser att område B i högre grad bör kännetecknas av nyskapande och specialinriktning och att man inom detta område bör stödja samarbetsmodeller som inte kan komma i fråga för stöd inom område A eller B. 6. 5. Med tanke på unionens utvidgning skulle man dess- utom till exempel kunna upprätta ett antal geografiska pro- gram enbart för lokala och regionala myndigheter, som tillsammans med Phare-, Tacis- och Meda-medel utformas mot bakgrund av gemensamma politiska prioriteringar för utvecklingen i området. En sådan gemensam ram skall kunna ligga till grund för beslut om stöd till projekt som omfattar parter från både medlemsstater och icke medlemsstater. På så sätt säkerställs att initiativen stämmer överens med de lokala och regionala myndigheternas behov och prioriteringar. Regionkommittén välkomnar att i synnerhet myndig- 6. 6. heter i eftersatta regioner, på öar och i isolerade och avlägsna områden får möjlighet att delta i programmen inom område C. 7. Samordning av stöd till tredje land 6. 2. Regionkommittén ställer sig kritisk till att de admini- strativa enheterna inom område B skall utarbeta och förvalta programmen inom område C. Programmen inom ramen för område B definieras utifrån geografiska makroregioner och omfattar fysisk planering och regional utveckling. De transna- tionella programmen inom ramen för område C bör betraktas 7. 1. Det finns behov av förenklade och sammanhängande förfaranden så att samarbetet med länderna i Central- och O¨ steuropa och Medelhavsområdet förstärks och länderna integreras i EU:s politik. Phare-, Tacis- och Meda-programmen samt EU-instrument för stöd till icke Phare-länder på Balkan måste därför samordnas bättre med Interreg III. 6. 6. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 156/23 7. 2. Interregionalt samarbete är i synnerhet rättfärdigat inom ramen för EU:s utvidgning. Samarbete och utbyte av erfarenheter utgör ett viktigt bidrag till kandidatländernas förberedelser inför medlemskapet i Europeiska unionen — och därmed till den europeiska integrationen och samhörigheten. Följande problem kan nämnas i samband med samordningen av stöd: Enligt de nya riktlinjerna kommer Phare CBC (cross- 7. 3. border cooperation) endast att kunna medfinansiera område A, medan område B kan medfinansieras av de strukturpolitiska åtgärderna inför anslutningen (ISPA) eller Mainstream Phare. Projekten inom ramen för område B är emellertid inte tillräckligt stora för att finansieras inom ramen för dessa program. inom transport och miljö som överstiger 5 miljoner euro, och Mainstream Phare är begränsat till projekt som överstiger 2 miljoner euro. till att stödja projekt ISPA är begränsat 7. 4. Programmens förfaranden och budgetar skiljer sig från varandra. Budgeten för Phare–, ISPA- och Tacis-programmen sträcker sig över en ettårsperiod, medan budgeten för Interreg omfattar flera år. Projekten skall således genomföras inom olika tidsramar. Programmen har olika målsättningar och åtgärdsområ- 7. 5. den. Interreg III B är inriktat på fysisk planering, Phare- programmet på kandidatländernas förberedelser inför EU- medlemskap, och Tacis är inriktat på att underlätta övergången för länderna i f. d. Sovjetunionen. Att olika riktlinjer gäller för programmen medför att flera olika ansökningshandlingar skall utfärdas för samma projekt. Dessutom fördröjs projekten i onödan av skillnader i den tid det tar att godkänna en ansökan inom de olika programmen. Regionkommittén föreslår att man öronmärker medel 7. 6. till medfinansiering av Interreg III-projekt i budgeten för Phare-, Tacis- och Meda-programmen, som de transnationella förvaltningskommittéerna inom Interreg kan använda till projekt som bör stödjas. 7. 7. Regionkommittén noterar att kommissionen i riktlin- jerna för Interreg vill förbättra samordningen mellan Interreg och stöden till EU:s grannländer i Central- och O¨ steuropa, på Balkan och i Medelhavsområdet. 8. Finansiering 8. 1. ReK ställer sig positiv till att Interreg ges högre prioritet. Kommittén ger sitt stöd åt att Interreg III beviljas minst hälften av de totala resurserna till gemenskapsinitiativen, d. v. s. 4 875 miljoner euro för perioden 2000–2006. 8. 2. Stats- och regeringscheferna betonade i samband med godkännandet av Agenda 2000 att man med hänsyn till utvidgningen av EU i synnerhet bör fästa vikt vid den gränsöverskridande verksamheten. 8. 3. Regionkommittén anser samtidigt att man bör ta hänsyn till att det under innevarande strukturfondsperiod anslagits finansiella medel till Interreg II C endast under åren 1997–1999. Av denna anledning, och med hänvisning till de positiva resultat som har uppnåtts med Interreg II C, bör den transnationella verksamhetens relativa vikt stärkas. 8. 4. Regionkommittén rekommenderar därför en väl av- vägd fördelning av stödet mellan Interreg III A och B, så att den nuvarande nivån på gränsöverskridande verksamhet inom ramen för Interreg II A upprätthålls, samtidigt som man tar hänsyn till att det till transnationell verksamhet inom ramen för Interreg II C har anslagits finansiella medel endast under halva den innevarande strukturfondsperioden. Detta får till följd att en mindre del beviljas för initiativ inom ramen för det nya Interreg III C-programmet. Regionkommittén rekommenderar därför att stödet 8. 5. fördelas mellan de olika Interreg III-områdena på ett sådant sätt att hänsyn tas till stats- och regeringschefernas beslut i samband med Agenda 2000 att lägga särskild vikt vid gränsöverskridande verksamhet – inte minst med tanke på utvidgningen. 8. 6. För att undvika att vissa nationella delar av de transna- tionella områdena under Interreg III B blir underfinansierade jämfört med sina grannar, vilket skulle försvaga de förväntade samverkanseffekterna, föreslår Regionkommittén att kommis- sionen uppmanar medlemsstaterna att fördela ERUF-anslagen enligt principen att garantera en intern solidaritet inom områdena och en verklig kontinuitet med Interreg II C. 9. Rekommendationer beträffande Interreg III Regionkommittén rekommenderar följande: 1. Att de lokala och regionala myndigheternas roll i både utformningen, genomförandet och utvärderingen av pro- grammen stärks genom att subsidiaritetsprincipen tilläm- pas fullt ut. 2. Att man förenklar förvaltningen av Interreg-medel genom att decentralisera beslutsprocessen till de berörda parterna och uppnå den rätta balansen mellan förenkling och flexibilitet och på så sätt säkerställa att stödet utbetalas snabbt och effektivt. C 156/24 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 6. 2000 3. Att programmen utarbetas i enlighet med partnerskaps- principen så att finansiella och administrativa beslut samt beslut om programplanering fattas av lokala och regionala instanser och arbetsmarknadens parter. 14. Att man överger idén om att de transnationella administra- tiva enheterna under område B skall utarbeta och förvalta programmen under område C. 4. Att Interreg-programmen A, B och C kompletterar varand- ra så att både myndigheter, som enbart i begränsad utsträckning har deltagit i interregionalt samarbete, och mer erfarna regioner har möjlighet att delta i Interreg- samarbetet. 5. Att Interreg III-programmen blir mer flexibla så att samar- bete på programnivå, politisk och administrativ nivå och projektnivå möjliggörs. 6. Att stödet inom ramen för Interreg III används på ett flexibelt sätt och är tillgängligt för regioner som positivt kan bidra till en harmonisk och balanserad utveckling. Närliggande regioner som har en naturlig och tydlig koppling till Interreg-området bör kunna delta i Interreg III-programmen. 7. Att tilläggsstöd beviljas för alla projekt och parter som kommer i fråga för stöd, oavsett om dessa parter kommer från ett målområde eller inte. 8. Att privat finansiering av projekt med allmänna målsätt- ningar jämställs med offentlig medfinansiering. 9. Att begreppet ”Euregio” inte är en förutsättning för att en region skall kunna fungera som programplanerings- och förvaltningsenhet för Interreg III A-programmen. 10. Att fler Interreg III A-program upprättas över de nations- gränser som i nuvarande programperiod omfattar flera program. 11. Att översikten över insatsområden utgör en bred ram inom vilken utrymme ges för samarbete i relevanta frågor. 12. Att de stödberättigade åtgärderna inom ramen för Interreg III B utökas så att stöd kan beviljas för bland annat mindre (infrastruktur-)investeringar och pilotprojekt. 15. Att man förbättrar samordningen mellan Phare-, Tacis-, Meda- och Interreg III-programmen. 16. Att stödet fördelas rättvist mellan Interreg III A och B, så att den gränsöverskridande verksamheten upprätthålls samtidigt som den transnationella verksamhetens relativa betydelse stärks och så att även den del som beviljas för initiativ inom ramen för det nya Interreg III C-programmet ligger på lämplig nivå. Equal 10. Kommentarer beträffande Equal De två målen full sysselsättning och social samman- 10. 1. hållning utgör avgörande utmaningar för Europeiska unionen. I Amsterdamfördraget erkänns den roll som unionen har att spela för att bekämpa social utslagning. Fördraget nämner uttryckligen bekämpande av socialt utanförskap och diskrimi- nering. I artikel 137 ges grund för ”åtgärder som är avsedda att främja samarbetet mellan medlemsstaterna genom initiativ som syftar till att öka kunskapen, utveckla utbytet av information och beprövade erfarenheter, främja nyskapande tillvägagångssätt och ut- värdera erfarenheter för att bekämpa social utslagning. ” 10. 2. Det finns inte bara moraliska och etiska anledningar att bekämpa arbetslösheten och social utslagning, utan även ekonomiska. Moderniseringstakten och utvecklingen av ny teknik har tvingat fram en snabb omvärdering av behovet av färdigheter inom unionen. För dem som har tillgång till utbildning finns det oändliga möjligheter att njuta fördelarna av informationssamhällets utveckling. För de arbetstagare som har arbeten med låg kunskapsintensitet, eller ännu värre står utanför arbetslivet, blir uppdelningen mellan de som har utbildning och de som inte har det emellertid ännu mer tydlig. Genom att arbeta för att arbetsmarknaden skall öppnas för alla, och särskilt de mest missgynnade, kan unionen frigöra en potential hos arbetstagarna som annars skulle förbli dold och outnyttjad. Det är inte ovanligt att man vid brist på viss utbildad arbetskraft rekryterar utomlands i stället för att ge de egna arbetstagare som har lågkvalificerade arbeten eller är arbetslösa utbildning. 13. Att man noga överväger huruvida de strukturer för pro- gramplanering och förvaltning som ligger till grund för Interreg II C skall utnyttjas inom ramen för de nya III B- programmen. 10. 3. Införandet av en Europeisk sysselsättningsstrategi och nationella åtgärdsplaner har tvingat fram en reform av Europeiska socialfonden (ESF). Vad gäller målsättningar och prioriteringar kommer Europeiska socialfonden i framtiden att vägledas av den europeiska sysselsättningsstrategin. 6. 6. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 156/25 10. 4. Under programperioden 1994–1999 ägde betydande delar av ESF-verksamheten rum inom ramen för två gemen- skapsinitiativ: Adapt (anpassning av förändringar i industrin) och Employment (återföring av arbetslösa nyckelgrupper till arbetsmarknaden). Det senare initiativet består av fyra delar: Now, Horizon, Youthstart och Integra. 11. 1. 2. Kommissionen må vara orolig att den administra- tiva börda som kommer att läggas på organisationerna och kommissionen själv, om de deltar i småskaliga projekt, inte skulle medföra någon märkbar multiplikatoreffekt. Region- kommittén anser emellertid att om administrationen av Equal vore effektiv och enkel skulle avkastningen bli högre, och det skulle vara till gagn för alla inblandade. 10. 5. Dessa två gemenskapsinitiativ är viktiga verktyg för gemenskapen för att främja en förändring av politik som har koppling till sysselsättning och arbetsmarknaden. Både Adapt och Employment har spelat en avgörande roll för att förbereda framtida åtgärder på innovationsområdet och nyskapande sätt att genomföra förebyggande och aktiva åtgärder. Genom att överföra beprövade lösningar och erfarenheter till andra organisationer, program och projekt mellan medlemsstaterna har de utgjort en grund för ett breddande av arbetsmarknads- politiken. Genom sina transnationella partnerskap har de ökat takten i inlärningsprocessen. 10. 6. Det nyligen utarbetade Equal-initiativet kommer att bygga vidare på erfarenheterna och framgångarna från Adapt och Employment. Det förutses att den avsevärda potential som ligger i transnationellt samarbete, både mellan individuella projekt och mellan projektledare och politiska beslutsfattare, kommer att utvecklas ytterligare och att överföringen av beprövade erfarenheter kommer att återföras till den europeis- ka sysselsättningsstrategin. 10. 7. Kommissionen har med all rätt hävdat att man kan lära av Adapt och Employment. Det kunnande som har samlats måste vidareutvecklas, särskilt vad avser projektansvariga och de som är inblandade i ledningen av projekten. Det mervärde som skapats under de sista åren av de nuvarande gemenskaps- initiativen måste bevaras och vidareutvecklas. 11. Projektprofil och additionalitet 11. 1. Projektprofil 11. 1. 1. Kommissionens förslag angående hur man skall undvika att finansiella medel sprids på för många små projekt innebär ett nytt vägval. I motsats till föregående programperiod är det kommissionens åsikt att antalet projekt som skall få medel skall minskas, något som får till följd att de projekt som väljs ut tenderar att vara större. Frågan om huruvida det är möjligt för små projekt att utveckla transnationellt samarbete är avgörande. Regionkommittén anser att projekten inte skall bedömas eller utvärderas på grundval av storlek. ”Små” projekt har ofta stor potential vad gäller att utveckla metoder och överföring av beprövade metoder. Det kan vara något lättare att visa prov på beprövade metoder från mindre projekt än från stora oöverskådliga projekt. 11. 2. Additionalitet Frågan om additionalitet måste också tas upp i det 11. 2. 1. nya Equal-initiativet. Erfarenheten från Adapt och Employment visar att partner ofta får kämpa för att få samfinansiering. Detta har särskilt varit ett problem för de lokala och regionala myndigheter som deltar i stora transnationella projekt. Genom att finansieringen i Equal-initiativet koncentreras till projekt som är stora kommer vissa av de lokala och regionala myndigheterna inte att kunna delta i Equal-projekt eftersom de inte kan finna tillräcklig samfinansiering. Följaktligen finns det ytterligare argument för att ”mindre” projekt kan ha en viktig roll att spela inom Equal-initiativet eftersom samfinansie- ring är lättare att ordna för projekt med mindre budget. 12. Åtgärder 12. 1. till åtgärder inom tre huvudområden. Enligt planerna skall stöd inom ramen för Equal ges i) Område A: transnationella, övergripande projekt ii) Område B: nationell samordning och spridning iii) Område C: utformning av politik 12. 2. Område A: Transnationella, övergripande projekt 12. 2. 1. Projekt inom Område A är avsedda att bekämpa diskriminering och ojämlikheter när det gäller tillgången till arbetsmarknaden. Efter det att förslag har lagts fram skall projekt väljas ut och genomföras på grundval av följande tre kriterier: a) Nyskapande — projekt skall utvärderas mot bakgrund av erfarenheter från tidigare gemenskapsinitiativ. b) Medansvar — Större inflytande för dem som i störst utsträckning direkt berörs av kampen mot diskriminering och ojämlikheter när det gäller tillgången till arbetsmark- naden c) Integrerat synsätt — Lyckade projekt bör omfatta ett flertal åtgärder. 12. 2. 2. Inom ramen för ”Område A: Transnationella, över- gripande projekt” har kommissionen föreslagit att projekten skall delas upp i följande tre projektfaser: En förberedande fas, en genomförandefas och slutligen en utvärderings- och spridningsfas. C 156/26 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 6. 2000 12. 2. 3. Regionkommittén välkomnar kommissionens re- kommendation om att Europeiska socialfonden bör vara finansiera dessa den enda av strukturfonderna som skall övergripande projekt, eftersom detta förenklar arbetsgången. 12. 2. 4. Regionkommittén anser att det är av avgörande betydelse att begreppen nyskapande, medansvar och integrerat synsätt definieras tydligt i initiativets inledningsfas. När begrep- pen väl har definierats inom ramen för Equal bör man kunna undvika mycket av den förvirring som uppstod i samband med Adapt- och Employment-initiativen. 12. 3. Område B: Nationell samordning och spridning 12. 3. 1. Det är kommissionens avsikt att ”Område B: Natio- nell samordning och spridning” skall inriktas på ett begränsat antal tematiska områden som skall finansieras inom ramen för Equal i varje medlemsstat. Regionkommittén anser att hänsyn bör tas till lokala och regionala intressen när medlemsstaterna och kommissionen fattar beslut om lämpliga tematiska områ- den. Kommissionen rekommenderar dessutom att varje med- lemsstat föreslår lämpliga instrument på nationell nivå för samordning och spridning av information om välfungerande metoder. Regionkommittén anser att lokala och regionala intressenter bör delta aktivt när beslut fattas om sådana instrument. 12. 4. Område C: Utformning av politik 12. 4. 1. Regionkommittén delar kommissionens uppfatt- ning att medlemsstaterna och kommissionen bör samarbeta inom ”Område B: utformning av politik” förena välfungerande praxis från andra projekt med utformning av politik på de tematiska områden som man enats om inom ramen för Equal. Regionkommittén stöder i synnerhet försök att utveckla instrument för benchmarking och spridning av resultat. för att 13. Genomförande av Equal 13. 1. När det gäller genomförandet av Equal rekommende- rar kommissionen att varje medlemsstat, inom de områden man enats om, genom samarbete utarbetar ett nationellt program med koppling till Europeiska sysselsättningsstrategin. När beslut har fattats om dessa program är det medlemsstater- nas ansvar att regelbundet utlysa projekt och upprätta nationel- la övervakningskommittéer för att kontrollera genomförandet av initiativet. Regionkommittén anser att det är på medlems- statsnivå som de lokala och regionala myndigheterna i hög grad kan bidra till initiativets framgång. Kommittén anser att regionala och lokala intressenter bör vara representerade i den nationella övervakningskommittén, där de har möjlighet att göra de egna lokala och regionala erfarenheterna gällande i processen. 14. Riktade åtgärder i sitt Regionkommittén ser det som ett problem att kom- 14. 1. missionen, inledande uttalande om Equal-initiativet, antydde att man, i motsats till gällande praxis, i framtiden inte längre kommer att kunna öronmärka anslag till vissa sektorer i samhället. Alla organisationer som är engagerade i kampen mot utslagning kommer i fortsättningen att konkurrera med varandra om anslag inom ramen för Equal-initiativet. De grupper i samhället som är engagerade i kampen mot diskrimi- nering på grund av funktionshinder kan till exempel tvingas konkurrera med grupper som kämpar för att främja lika möjligheter för kvinnor på arbetsplatsen. Om man på detta sätt får ett rättvist urval av de bästa projekten är osäkert. Regionkommittén uppmuntrar kommissionen att överväga att införa åtgärder inom ramen för Equal-initiativet som särskilt är inriktade på de olika marginaliserade grupperna i samhället. 15. Rekommendationer beträffande Equal 15. 1. ett antal punkter när riktlinjer utarbetas för Equal: Regionkommittén rekommenderar att hänsyn tas till (1) Equal syftar till att sammanföra resultaten från de nuvar- ande Adapt- och Employment-initiativen. Det finns dock behov att integrera nya program och åtgärder i ett nytt sammanhang, nämligen i samband med Europeiska sysselsättningsstrategin. Equal bör formas till ett instru- ment till stöd för organ på gemenskapsnivå och på lokal, regional och nationell nivå som är engagerade i kampen mot social utslagning på och utanför arbetsplatsen. (2) Den administrativa belastningen i samband med ansökning av stöd bör underlättas i så stor utsträckning som möjligt. Alltför byråkratiska ansökningsförfaranden kan ofta verka avskräckande för potentiella sökande. (3) Tydliga definitioner bör ges, Begreppen nyskapande, streaming bör definieras tydligt inom ramen för Equal. i de fall detta är möjligt. transnationalitet och main- (4) Ett kontrollsystem bör utarbetas där utrymme ges för jämförelser av projektresultat och grad av framgång. (5) För att man skall kunna säkerställa en effektiv integration i andra politikområden (mainstreaming) av framgångsrika Equal-projekt på nationell, regional och lokal nivå är det av avgörande betydelse att en strategi för spridning utarbetas under projektets gång och att utformningen av en sådan inte skjuts upp till projektets slut. Leader+ 16. Kommentarer om Leader+ De viktigaste nyheterna inom gemenskapsinitiativet 16. 1. Leader+ (I och II) hänförde sig till den antagna strategin vilken kan sammanfattas i följande punkter: 6. 6. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 156/27 — Integrerade åtgärder som beaktar nästan alla interventions- instrument: — Uppmuntran och stöd till teknisk utveckling. — Utbildning på olika nivåer. — Grundande/förstärkning/modernisering av företag. — Uppvärdering av lokala råvaror genom bearbetning i liten skala. — Marknadsföring och försäljning av lokala produkter och tjänster. — Förstärkning och diversifiering av turismen på lands- bygden. — Bevarande och uppvärdering av miljö- och kulturarvet. — Integrationsfrämjande insatser, det vill säga projekt och åtgärder inom olika områden skall samordnas i en enhetlig och konsekvent uppbyggd handlingsplan och inte enbart utgöra en enkel sammanfattning av enskilda projekt. — Regionala insatser som skall utarbetas och genomföras med avseende på de resurser, möjligheter och förväntning- ar som finns i ett begränsat område. — O¨ kande dynamik genom att såväl företag som befolkning i ett aktuellt område motiveras att se sig själva som aktörer i en lokal utvecklingsprocess. — Decentraliserad förvaltning för vilken lokala åtgärdsgrup- per med hög grad av självbestämmande är ansvariga så att nödvändig flexibilitet säkerställs. 16. 2. I kommissionsdokumentet om Leader+ tas de viktiga riktlinjerna från de tidigare programmen upp. Ett nytt inslag är dock kravet på att strategin i de lokala utvecklingsplanerna enbart skall avse en av de frågor som anges. Regionkommittén anser att det är viktigt att åtgärden koncentreras till målinrikta- de problemområden. De frågor och målgrupper som kommis- sionen anger lämpar sig väl för en integrerad utvecklingsstrate- gi. Regionkommittén anser dock att det är viktigt att den lokala åtgärdsgruppen har möjlighet att välja mer än en fråga eller målgrupp och uppmanar således medlemsstaterna att utnyttja möjligheten att komplettera listan över möjliga frågor och målgrupper. Det är viktigt att betona att det fortfarande är av största betydelse att Leader+ i princip kan utnyttjas i alla landsbygds- områden i de 15 medlemsstaterna i Europa och att man således inte bör införa några begränsningar i riktlinjerna för utformningen av programmen. Kommittén föreslår därför att man stryker de stycken i utkastet till kommissionens meddelande som begränsar gemenskapsini- i detta hänseende. Det gäller den sista delen av tiativet meningen efter kommat i punkt 9 och hela sista meningen i punkt 10. I övrigt talas det dessutom om särdrag och originalitet 16. 3. i fråga om den utvecklingsstrategi som förväntas av varje lokal handlingsplan i förhållande till de insatser som gjorts inom de klassiska programmen. Det som i synnerhet kännetecknar de klassiska programmen är just ett sektoriellt synsätt eller ett målgruppssynsätt. 16. 4. Den verkliga nyheten som infördes i och med Leader+ består i ett synsätt med möjligheter att utveckla och motivera, och det är just detta metodiska framsteg som ovillkorligen måste bevaras och förstärkas. 16. 5. Enligt vår uppfattning är det viktigt att framhålla att en handlingsplan för integrerad utveckling av landsbygden inte enbart kan bestå av nyskapande åtgärder. En plan av detta slag måste inbegripa ett stort antal initiativ och projekt som svarar mot lokala problem och förväntningar, har effekter på det lokala planet, och således bidrar till att förstärka den lokala dynamiken i utvecklingen. Det som är nyskapande är planen i sin helhet, men vissa åtgärder som inte är nydanande kan också visa sig vara nödvändiga för att säkerställa livskraft, konsekvens och kontinuitet i den totala processen. 16. 6. Sammanfattningsvis framhålls att Leaders synsätt kräver lokala partnerskap för utveckling. Dessa partnerskap skall vara ansvariga för utarbetande och genomförande av en lokal handlingsplan och dessutom för en intensiv motiverings- process samt aktivering och engagemang när det gäller befolk- ningen och de lokala företagen. Utan lokal dynamik och utvecklingskultur på områdesnivå kommer Leader+ aldrig att kunna fungera. Dessutom är det av avgörande betydelse att Leader+ fortsätter att tillhandahålla ett starkt motiveringselement och tekniskt stöd till utveckling som möjliggör finansiering av ett stort antal aktiviteter och initiativ — bland annat när det gäller att inrätta och driva idénätverk (med egna centralenheter och materiella och mänskliga resurser), skapa områdesinriktade informations- och motiveringsinstrument samt anordna olika festligheter och festivaler. Möjligheten att få stöd till kompetensutveckling och annat tekniskt bistånd bör — eventuellt i begränsad utsträckning — även gälla landsbygdsområden där nuvarande Leader-grupper fortsätter sin verksamhet. Programmet Leader+ måste särskilt betona åtgärder 16. 7. som har ett integrerande syfte, så att investeringar med samma mål leder till samordningsvinster och kompletterar varandra. C 156/28 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 6. 2000 16. 8. liga lokala initiativ. Det är särskilt viktigt att programmet främjar småska- Leader+ skall 16. 9. förstärka det arbete som utförs av sammanslutningar och aktörer inom lokal utveckling. För att på bästa sätt kunna genomföra motivationsåtgärderna, det mellanregionala samarbetet och skapa nätverk mellan lands- bygdsområden är det särskilt viktigt att man direkt involverar Carrefour-kontoren. 16. 10. Leader+ måste samverka med andra program med kompletterande målsättningar när det gäller sysselsättningsska- pande åtgärder, yrkesutbildning, hantverk och andra sociala insatser. 16. 11. Regionkommittén, där många förtroendevalda från landsbygdsområden med särskilda strukturproblem är före- trädda, fäster stor vikt vid programmet Leader+. De är i 16. 12. förtroendevaldas första hand de lokalt uppgift att driva på utvecklingsprocessen i landsbygdsområden med strukturproblem. Viktiga investeringsprojekt i syfte att skapa sysselsättning och allmän utveckling av ekonomin stöds av de lokala myndigheterna. Det vore därför olyckligt om Leader+ i stället för att främja lokala projekt underordnades byråkratiska och centralstyrda visioner på europeisk, nationell eller regional nivå. 16. 13. Regionkommittén vill att de bestämmelser som skall ligga till grund för programmets genomförande skall börja gälla så snart som möjligt. Med tanke på de högt ställda förväntningarna skulle det vara bra om utvärderingen av interventionsansökningarna inte sträcker sig utöver de fem månader som anges i kommissions- dokumentet. Aktörerna på den lokala utvecklingens område, som inte är särskilt vana vid byråkrati, kommer att ha svårt att hantera långa förseningar. har godkänts. Denna urvalsprocess bör kunna begränsas till exempelvis sex månader. Mot bakgrund av erfarenheterna från nuvarande programperiod bedömer Regionkommittén att om verkställandet av programmen försenas kommer åtgärdens genomförande och effekt att försvagas i nya Leader-områden, som först måste bygga upp know-how. I de områden som utses på nytt kan den expertis som byggts upp gå till spillo. 16. 14. Med avseende på Leader-programmets tre inrikt- ningar anser Regionkommittén att den största delen av de finansiella medlen bör satsas på den första inriktningen: lokala integrerade strategier av pilotkaraktär för utveckling av landsbygdsområden. Vid urvalet av stödansökningarna bör man ta hänsyn till om det finns en lokal utvecklingsstrategi som engagerar olika aktörer. 16. 15. Regionkommittén vill att infrastrukturprojekt skall kunna omfattas av Leaderstrategin, och när dessa inte är stödberättigade enligt programmet måste de prioriteras inom andra program. En strategi för landsbygdsutveckling krävs för att anlägga vissa grundläggande infrastrukturer; utan dessa kan utvecklingspro- cessen inte bli långsiktigt hållbar. 16. 16. ESK stöder i huvudsak kommissionens krav att inte inskränka samarbete till endast utbyte av erfarenheter. Trots detta skall erfarenhetsutbyte som självständig samarbetsform inte uteslutas från stöd. 16. 17. Man bör upphäva den begränsning i punkt 9 i utkastet till riktlinjer enligt vilken endast vissa områden inom en region kommer att få stöd. 16. 18. Man bör upphäva den begränsning i punkt 12. 1 i riktlinjerna enligt vilken endast de lokala aktionsgrupperna skall vara stödberättigade inom ramen för Leader+. Man måste säkerställa att genomförandet av programmet inte försenas. Enligt kommissionens förslag kan urvalet av åtgärdsgrupper ta upp till två år från det att urvalskriterierna Samma sak gäller för den begränsning enligt vilken företrädare för offentlig förvaltning och förtroendevalda inte får utgöra mer än 50 % på den beslutsfattande nivån (punkt 12. 3). Bryssel den 17 februari 2000. Regionkommitténs ordförande Jos CHABERT


title: WRITTEN QUESTION E-0426/00 by Bart Staes (Verts/ALE) to the Council. Kosovo detainees in Serbia.

eurovoc_concepts:
Albania
Kosovo
Serbia and Montenegro
common foreign and security policy
political prisoner

formats: html pdf print

text: 26. 1. 2001 EN Official Journal of the European Communities C 26 E/41 In 1991, the Commission established a European Centre for the Validation of Alternative Methods (ECVAM), which is a unit of the Institute for Health & Consumer Protection of the Commission(cid:146)s Joint Research Centre, Italy. ECVAM(cid:146)s principal duty is to co-ordinate the validation of advanced, non-animal test methods at Union level, that is, to establish their relevance and reliability for their stated purposes. located at Ispra, In February 2000, the Commission proposed the inclusion of the first three validated in vitro methods into Annex V of Council Directive 67/548/EEC of 27 June 1967 on the classification, packaging and labelling of dangerous substances (3). The Member States voted favourably. These methods were validated as a part of ECVAM(cid:146)s work programme, in collaboration with laboratories and other institutions in the Member States and the United States, and were endorsed as scientifically validated by the ECVAM scientific advisory committee and accepted by the relevant Commission services. It is anticipated that a further ten methods will be validated during the 5th Framework Programme (1999 (cid:129) 2002). This is the first time ever that validated alternative methods have been included in Annex V. The Commission attaches great importance to this work and is actively promoting the acceptance of these methods into the OECD test guidelines programme, in order to secure their world-wide application. (1) OJ L 117, 5. 5. 1987. (2) OJ L 49, 29. 2. 1999. (3) OJ 196, 16. 8. 1967. (2001/C 26 E/054) WRITTEN QUESTION E-0426/00 by Bart Staes (Verts/ALE) to the Council (17 February 2000) Subject: Kosovo detainees in Serbia On the occasion of a hunger strike (from 24 December 1999 to 6 January 2000) and a demonstration on 5 January 2000, both organised in Brussels by Kosovars from the Albanian World League to demand the release of Kosovar detainees in Serbia, I was received on 5 January 2000 by an official on the staff of the High-Ranking Representative for Common Foreign and Security Policy and by the Portuguese Chairman- ship of the European Union. Both bodies declared that they were prepared to arrange for the situation of the Kosovar detainees to be placed on the agenda of the European Council of Ministers on 24-25 January. A reading of the reports of proceedings indicates that this item was not discussed at the said Council. I wish to ask the following questions: 1. How will the Council respond to the European Parliament resolution of 16 September 1999, in which the Presidency is urged to hold direct talks with the Serbian government on releasing all political prisoners? 2. When will the Council debate the situation of Kosovar Albanians detained in Serbia? 3. 4. Is the Council prepared to table and support a resolution at the UN Security Council calling for the release of Albanian detainees in Serbia? If not, why not? Is the Council prepared to make the lifting of sanctions against Yugoslavia and Serbian participation in implementing the Stability Pact for South-East Europe dependent on a solution to the problem of the Albanian detainees? If not, why not? Reply (8 June 2000) The Council has taken note of the resolution of the European Parliament of 16 September 1999 to which the Honourable Member refers. In current circumstances the Council is not in a position to have direct C 26 E/42 Official Journal of the European Communities EN 26. 1. 2001 contacts with the Serbian government, nor is it likely to have any influence with Serbia over the release of political prisoners. However the Council fully shares the Honourable Member(cid:146)s concern over of the fate of the Kosovar prisoners still held in Serbia. It supports all efforts by the international community, among others the ICRC, to obtain the release of all political prisoners. The EU welcomes the releases already obtained by ICRC. At its meeting on 14 and 15 February, the Council agreed to maintain its overall policy framework of applying maximum pressure on Mr Milosevic. Its decision to suspend the flight ban in the light of calls by the opposition was therefore coupled with an extension of the visa restrictions currently in force and an enhancement of the effectiveness of the existing financial sanctions. Any future decision by the Council on the lifting of sanctions would depend on a number of factors, and could only be taken on the basis of an assessment of the overall situation. The Council took note of the appeal launched on 23 February by the Kosovo Transitional Council, urging the international community, and the UN Security Council in particular, to put maximum pressure on the Belgrade authorities to release all detainees from Kosovo held unlawfully in Yugoslav prisons. The Member States of the European Union will certainly support any UN initiative to contribute to a solution of the problem. In this context, the Council took good note of the proposed measure by the head of the UN Interim Administration in Kosovo, Mr Kouchner at the UNSC to appoint a special representative who would take this issue up with the Belgrade authorities. The Honourable Member can remain assured that the Council will continue to consider progress in democratic freedoms and respect for the rights of minorities, including the fate of the Kosovar detainees, as one of the key elements for a change in sanctions policy targeting the Belgrade regime. The Council is keeping the situation in the region, and EU policies towards the Federal Republic of Yugoslavia, under constant review. (2001/C 26 E/055) WRITTEN QUESTION E-0436/00 by Camilo Nogueira RomÆn (Verts/ALE) to the Commission (23 February 2000) Subject: The Commission(cid:146)s position regarding the United Kingdom(cid:146)s attempts to regionalise fisheries in Community waters The United Kingdom is consistently expressing its intention to regionalise fisheries in Community waters, thereby seeking to break up the European fisheries area and to extend the exclusive fishing zone of the State concerned from 12 to 24 miles. According to press reports, Mr Franz Fischler, member of the Commission responsible for agriculture and fisheries, is considering endorsing this claim. What is the Commission(cid:146)s official position on this serious issue? Is the Commission prepared to support this claim made by the United Kingdom which could lead to the destruction of the European economic and monetary area? the Common Fisheries Policy and the disintegration of Answer given by Mr Fischler on behalf of the Commission (10 April 2000) The Commission would inform the Honourable Member that the British government has not put forward any proposals for the regionalization of the common fisheries policy (CFP) nor for the extension of the current 12-mile limited access zone to 24 miles. The above-mentioned ideas emerged during the consultation process on the CFP after 2002, organised by the Commission in 1998-1999. A detailed document on the regionalization of the CFP was presented by an English federation of fishermen(cid:146)s organisations. A resolution to create national exclusive zones of 24 miles was indeed adopted by the Parliament in February 1999


eurovoc_concepts:
EU aid
Netherlands
animal plague
swine
veterinary inspection

formats: html pdf

text: COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES Brussels, 17. 02. 2000 COM(2000) 90 final Proposal for a COUNCIL DECISION on the total amount of Community aid for the eradication of classical swine fever in the Netherlands in 1997 (presented by the Commission) EXPLANATORY MEMORANDUM Article 3 of Council Decision 90/424/EEC on expenditure in the veterinary field provides for Community financial assistance to eradicate certain animal diseases, including Classical swine fever (CSF). In response to the outbreaks of CSF in the Netherlands (NL) in 1997 the Commission adopted two Decisions providing partial financial aid for the disease's eradication (Decisions 98/25/EC and 1999/18/EC). These two Decisions include a provisional financial correction of 25%, pending a final decision on the total amount eligible. Due to the very large size of the epidemic and the related costs, the Commission services undertook five missions to specifically audit veterinary expenditure in this context. It was repeatedly found that the administration and technical implementation of the prevention measures fell short of the conditions required for a Community contribution under Article 3 of Decision 90/424/EEC. Because of these irregularities, the Commission decided that the 25% financial correction already applied to the two initial Decisions had to be confirmed in respect of all eligible expenditure incurred to compensate the farmers. NL also submitted for Community assistance some types of expenditure not covered by Decision 90/424/EEC, for administration (salaries, rents, security, computers, etc. ). incurred in particular for the slaughter of healthy pigs or However, the Commission deemed that, in accordance with the attitude adopted towards other the expenditure not expressly covered by the Member States during earlier epidemics, legislation could not be reimbursed, because there is no legal basis for doing so. Therefore, the total amount reimbursable amounts to million), of which Decisions mentioned above. 199 74. 4 million has already been paid out, in accordance with the two 109. 9 million (amount claimed: € € € A draft Commission Decision on the amount still to be paid to NL out of the 2000 budget € 35. 5 million) was submitted to the Standing Veterinary Committee on 6-8 December 1999. ( Three Member States (UK, DK, SW) voted in favour of the draft Decision, the NL voted against, LUX was absent and the remaining Member States abstained. In view of this result the Commission has to submit the proposal to the Council. The CSF epidemic of 1997 has also been subject of the attention of the Court of Auditors, which carried out a series of audits in NL. In November 1998 the Court sent a Sector Letter to NL, expressing several observations and criticisms on the technical and administrative management of the epidemic by Dutch authorities and the corresponding expenditure. In addition, the Court has more recently produced a special report on CSF epidemic of 1997, which will be published in February 2000, confirming these criticisms. The remarks and the conclusions of the Court of Auditors corroborate the findings and the position of the Commission. 2 Proposal for a COUNCIL DECISION on the total amount of Community aid for the eradication of classical swine fever in the Netherlands in 1997 THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION, Having regard to the Treaty establishing the European Community, Having regard to Council Decision 90/424/EEC of 26 June 1990 on expenditure in the veterinary field1, as last amended by Commission Decision 94/370/EC2, and in particular Article 3(3) and (5) thereof, Having regard the proposal of the Commission, Whereas: (1) (2) (3) (4) (5) (6) 1 2 3 4 Outbreaks of classical swine fever occurred in the Netherlands in 1997. The appearance of the disease represents a serious danger to the Community pig herd. With a view to the speedy eradication of the disease the Community is able to contribute to expenditure incurred by the Member State. On 22 June 1998 the Netherlands presented an application for reimbursement of all the expenditure incurred in the country in 1997. This application was replaced by a new application lodged on 2 June 1999. The Commission adopted Decisions 98/25/EC3 and 1999/18/EC4 on Community financial aid towards the eradication of classical swine fever in the Netherlands. These two initial advances amounting to Decisions provided for € the payment of 74 429 868. The total amount of Community aid must now be fixed. The Commission has checked to see whether all Community veterinary rules have been observed and all the conditions for Community financial assistance have been met. As a result of these checks, not all of the expenditure submitted could be accepted as eligible. This position was confirmed in a report by the Court of Auditors. OJ L 224, 18. 8. 1990, p. 19. OJ L 36, 8. 2. 1994, p. 15. OJ L 8, 14. 1. 1998, p. 28. OJ L 6, 12. 1. 1999, p. 18. 3 (7) (8) The Commission's initial comments were officially notified to the Netherlands authorities on 13 January 1998. Further comments and the method for calculating the eligible expenditure were officially notified to the Netherlands authorities on 5 May and 29 October 1999. (9) The Standing Veterinary Committee has not given a favourable opinion. HAS ADOPTED THIS DECISION: Article 1 The total amount of Community financial aid for the eradication of classical swine fever in 1997 in the Netherlands is hereby fixed at 109 937 795. € The balance of € 35 507 928 shall be paid as appropriations become available. Article 2 Article 3 This Decision is addressed to the Kingdom of the Netherlands. Done at Brussels, For the Council The President 4 1. 2. 3. 4. 5. 5. 0 5. 1 FINANCIAL STATEMENT BUDGET HEADING: BI-332 DATE: APPROPRIATIONS: EUR 41m TITLE: Proposal for a Council Decision on the total amount of Community aid for the eradication of classical swine fever in the Netherlands in 1997 LEGAL BASIS: Article 3 of Decision 90/424/EEC AIMS OF PROJECT: Payment of the balance of eligible expenditure FINANCIAL IMPLICATIONS PERIOD OF 12 MONTHS (million euros) CURRENT FINANCIAL YEAR [n] (million euros) FOLLOWING FINANCIAL YEAR [n+1] (million euros) 0 0 0 0 0 [n+5] 0 0 YES NO NO NO CHARGED TO THE EC BUDGET NATIONAL ADMINISTRATION OTHER EXPENDITURE - (REFUNDS/INTERVENTION) - - REVENUE - (LEVIES/CUSTOMS DUTIES) NATIONAL - OWN RESOURCES OF THE EC 35. 5 0 0 0 0 0 0 0 0 0 [n+2] 0 0 5. 0. 1 ESTIMATED EXPENDITURE 5. 1. 1 ESTIMATED REVENUE 5. 2 METHOD OF CALCULATION: Request for reimbursement less ineligible expenditure [n+3] 0 0 [n+4] 0 0 6. 0 6. 1 CAN THE PROJECT BE FINANCED FROM APPROPRIATIONS ENTERED IN THE RELEVANT CHAPTER OF THE CURRENT BUDGET? CAN THE PROJECT BE FINANCED BY TRANSFER BETWEEN CHAPTERS OF THE CURRENT BUDGET? IS A SUPPLEMENTARY BUDGET NECESSARY 6. 2 6. 3 WILL FUTURE BUDGET APPROPRIATIONS BE NECESSARY? OBSERVATIONS: 5


title: Verordnung (EG) Nr. 368/2000 der Kommission vom 17. Februar 2000 zur Festsetzung der Höchsterstattung bei der Ausfuhr von Gerste im Rahmen der Ausschreibung gemäß der Verordnung (EG) Nr. 1701/1999

eurovoc_concepts:
award of contract
barley
export refund

formats: pdf print

text: L 46/26 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 18. 2. 2000 VERORDNUNG (EG) Nr. 368/2000 DER KOMMISSION vom 17. Februar 2000 zur Festsetzung der Höchsterstattung bei der Ausfuhr von Gerste im Rahmen der Ausschreibung gemäß der Verordnung (EG) Nr. 1701/1999 DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN — gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, gestützt auf die Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 des Rates vom 30. Juni 1992 über die gemeinsame Marktorganisation für Getreide (1), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 1253/1999 (2), gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1501/95 der Kommission vom 29. Juni 1995 mit Durchführungsbestimmungen zur Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 des Rates hinsichtlich der Gewährung von Ausfuhrerstattungen und zur Festlegung der bei Störungen im Getreidesektor zu treffenden Maßnahmen (3), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 2513/98 (4), insbesondere auf Artikel 4, Berücksichtigung der Kriterien nach Artikel 1 der Verordnung (EG) Nr. 1501/95 eine Höchstausfuhrerstat- In einem solchen Fall wird der tung festzusetzen. Zuschlag jedem Bieter erteilt dessen Angebot der Höchstausfuhrerstattung entspricht oder darunter liegt bzw. sich auf eine Ausfuhrabgabe bezieht. (3) (4) Die Anwendung der vorgenannten Kriterien auf die derzeitige Marktlage bei der betreffenden Getreideart führt zur Festsetzung einer Höchstausfuhrerstattung in Höhe des in Artikel 1 genannten Betrags. Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Verwaltungsaus- schusses für Getreide — in Erwägung nachstehender Gründe: HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: (1) (2) Eine Ausschreibung der Erstattung und/oder der Abgabe bei der Ausfuhr von Gerste nach allen Drittländern wurde durch die Verordnung (EG) Nr. 1701/1999 der Kommission (5), geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 2322/1999 (6), eröffnet. Nach Artikel 7 der Verordnung (EG) Nr. 1501/95 kann die Kommission auf der Grundlage der eingereichten Angebote nach dem Verfahren des Artikels 23 der Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 beschließen, unter Artikel 1 Die Höchsterstattung bei der Ausfuhr von Gerste wird für die vom 11. bis zum 17. Februar 2000 im Rahmen der Ausschrei- bung gemäß der Verordnung (EG) Nr. 1701/1999 einge- reichten Angebote auf 27,50 EUR/t festgesetzt. Diese Verordnung tritt am 18. Februar 2000 in Kraft. Artikel 2 Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitglied- staat. Brüssel, den 17. Februar 2000 Für die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission (1) ABl. L 181 vom 1. 7. 1992, S. 21. (2) ABl. L 160 vom 26. 6. 1999, S. 18. (3) ABl. L 147 vom 30. 6. 1995, S. 7. (4) ABl. L 313 vom 21. 11. 1998, S. 16. (5) ABl. L 201 vom 31. 7. 1999, S. 27. (6) ABl. L 280 vom 30. 10. 1999, S. 77


title: Décision nº 1/2000 du Conseil d'association UE-Lituanie, du 17 février 2000, portant adoption des conditions et des modalités de la participation de la Lituanie au programme communautaire pour les petites et moyennes entreprises

eurovoc_concepts:
EU programme
Lithuania
association agreement (EU)
small and medium-sized enterprises

text: L 80/34 FR Journal officiel des Communautés européennes 31. 3. 2000 II (Actes dont la publication n'est pas une condition de leur applicabilité) CONSEIL DÉCISION No 1/2000 DU CONSEIL D'ASSOCIATION UE-LITUANIE du 17 février 2000 portant adoption des conditions et des modalités de la participation de la Lituanie au programme communautaire pour les petites et moyennes entreprises LE CONSEIL D'ASSOCIATION, DÉCIDE: (2000/259/CE) vu l'accord européen établissant une association entre les Communautés européennes et leurs États membres, d'une part, et la République de Lituanie, d'autre part, et notamment son article 110 (1), considérant ce qui suit: (1) (2) Selon l'article 110 de l'accord européen, la Lituanie peut participer aux programmes-cadres, aux projets ou aux autres actions de la Communauté dans les domaines définis à l'annexe XX, qui incluent notamment celui des petites et moyennes entreprises. La décision 97/15/CE du Conseil du 9 décembre 1996 relative à un troisième programme pluriannuel pour les petites et moyennes entreprises (PME) dans l'Union euro- péenne (1997-2000) (2) a arrêté la mise en œuvre d'un programme concernant la politique communautaire en faveur des PME, et notamment de l'artisanat et de très petites entreprises, pour une période de quatre ans prenant cours le 1er janvier 1997. Son article 7, para- graphe 1, prévoit que ce programme sera ouvert aux pays associés d'Europe centrale. (3) Selon l'article 110 de l'accord européen, le Conseil d'as- sociation décide des conditions et des modalités de parti- cipation de la Lituanie aux activités visées à l'annexe XX, Article premier La Lituanie participe au troisième programme pluriannuel pour les petites et moyennes entreprises (PME) dans l'Union euro- péenne (1997-2000) selon les modalités et les conditions expo- sées dans les annexes I et II, qui font partie intégrante de la présente décision. Article 2 La présente décision s'applique pour la durée du programme. Article 3 La présente décision entre en vigueur le premier jour du mois suivant celui de son adoption. Fait à Bruxelles, le 17 février 2000. Par le Conseil d'association Le président J. GAMA (1) JO L 51 du 20. 2. 1998, p. 3. (2) JO L 6 du 10. 1. 1997, p. 25. 31. 3. 2000 FR Journal officiel des Communautés européennes L 80/35 ANNEXE I Modalités et conditions de la participation de la Lituanie au troisième programme pluriannuel pour les petites et moyennes entreprises (PME) dans l'Union européenne (1997-2000) 1. La Lituanie participe aux activités du troisième programme pluriannuel pour les petites et moyennes entreprises (PME) dans l'Union européenne (1997-2000) (ci-après dénommé «programme»), et cela, sauf dispositions contraires de la présente décision, dans le respect des objectifs, critères, procédures et délais définis par la décision 97/15/CE du Conseil du 9 décembre 1996 relative à un troisième programme pluriannuel pour les petites et moyennes entreprises (PME) dans l'Union européenne (1997-2000), et notamment son article 7, paragraphe 1. 2. Les conditions et les modalités de présentation, d'évaluation et de sélection des demandes des institutions, organisa- tions et particuliers de Lituanie pouvant prétendre au bénéfice du programme sont les mêmes que pour les institutions, organisations et particuliers de la Communauté pouvant prétendre au bénéfice du programme. 3. Pour garantir, le cas échéant, les projets et actions transnationaux proposés par la Lituanie doivent inclure un nombre minimal de partenaires des États membres de la Communauté. Ce nombre minimal est déterminé dans le cadre de la mise en œuvre du programme, en tenant compte de la nature des diverses activités, du nombre de partenaires dans un projet donné et du nombre de pays participant au programme. la dimension communautaire du programme, 4. La Lituanie verse chaque année une contribution au budget général de l'Union européenne pour couvrir les coûts de sa participation au programme (annexe II). Le comité d'association peut adapter cette contribution quand cela est nécessaire. 5. Dans le cadre des dispositions existantes, les États membres de la Communauté et la Lituanie mettent tout en œuvre pour faciliter la libre circulation et le séjour de tout particulier bénéficiant du programme qui voyage entre la Lituanie et les États membres de la Communauté en raison de sa participation aux activités couvertes par la présente décision. 6. Sans préjudice des responsabilités de la Commission européenne et de la Cour des comptes européenne en matière d'évaluation du programme mis en œuvre selon l'article 6 de la décision 97/15/CE, la participation de la Lituanie au programme fait l'objet d'une évaluation continue dans le cadre d'un partenariat de la Lituanie et de la Commission européenne. La Lituanie présente à la Commission européenne les rapports nécessaires et est associée aux autres mesures spécifiques prises par la Communauté à cette fin. 7. Sans préjudice des procédures visées à l'article 4 de la décision 97/15/CE, la Lituanie est invitée aux réunions de coordination traitant des questions qui concernent la mise en œuvre de la présente décision; ces réunions ont lieu avant les réunions ordinaires du comité du programme. La Commission européenne informe la Lituanie des résultats de ces réunions ordinaires. 8. La langue utilisée pour les procédures relatives aux demandes, pour les contrats, pour les rapports présentés et pour les autres aspects administratifs des programmes, est l'une des langues officielles des institutions de l'Union européenne. L 80/36 FR Journal officiel des Communautés européennes 31. 3. 2000 ANNEXE II Contribution financière de la Lituanie au troisième programme pluriannuel pour les petites et moyennes entreprises (PME) dans l'Union européenne (1997-2000) 1. La contribution financière de la Lituanie couvre: — les aides financières accordées dans le cadre du programme pour la participation des entités lituaniennes aux activités visées à l'annexe I, point 1, — les coûts administratifs supplémentaires de la gestion du programme par la Commission européenne résultant de la participation de la Lituanie. 2. Pour chaque exercice financier, le montant cumulé des subventions ou des autres aides financières reçues du programme par les bénéficiaires lituaniens n'excède pas la contribution versée par la Lituanie, après déduction des coûts administratifs supplémentaires. Dans le cas où la contribution versée par la Lituanie au budget général de l'Union européenne, déduction faite des coûts administratifs supplémentaires, serait supérieure au montant cumulé des subventions ou des autres aides financières reçues par les bénéficiaires lituaniens du programme, la Commission reportera le solde sur l'exercice financier suivant, auquel cas il serait déduit de la contribution de l'année suivante. S'il restait un excédent de ce type à la fin du programme, le montant correspondant sera remboursé à la Lituanie. 3. La contribution annuelle de la Lituanie s'élève à 384 130 euros à partir de 1999. Sur cette somme, un montant de 25 130 euros couvre les coûts administratifs supplémentaires de la gestion du programme par la Commission européenne résultant de la participation de la Lituanie. 4. Le règlement financier applicable au budget général de l'Union européenne s'applique, notamment à la gestion de la contribution de la Lituanie. Après l'entrée en vigueur de la présente décision et au début de chaque année suivant celle-ci, la Commission européenne envoie à la Lituanie un appel de fonds correspondant à sa contribution aux coûts visés par la présente décision. Cette contribution est exprimée en euros et versée sur un compte bancaire de la Commission européenne libellé en euros. La Lituanie verse sa contribution aux coûts annuels visés par la présente décision en fonction de l'appel de fonds et au plus tard trois mois après l'envoi de ce dernier. Tout retard dans le versement de la contribution donne lieu à un paiement par la Lituanie d'intérêts sur le montant restant dû à la date d'échéance. Le taux d'intérêt correspond au taux appliqué par la Banque centrale européenne, au cours du mois de l'échéance, pour ses opérations en euros, majoré de 1,5 point de pourcentage. 5. La Lituanie inscrit dans son budget national les coûts administratifs supplémentaires visés au paragraphe 3. 6. La Lituanie impute 107 700 euros (30 %), correspondant au solde de sa participation au programme, sur son budget national en 1999 et 179 500 euros (50 %) en l'an 2000. 7. Sous réserve des procédures de programmation PHARE habituelles, les 251 300 euros restants en 1999 et les 179 500 euros restants en l'an 2000 sont imputés sur la dotation PHARE annuelle de la Lituanie