title: Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om «Ungarns tiltrædelse af Den Europæiske Union»

eurovoc_concepts:
Hungary
accession to the European Union
economic situation
political situation
social situation

formats: html pdf print

text: C 117/38 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26. 4. 2000 Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Ungarns tiltrædelse af Den Europæiske Union« (2000/C 117/08) Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 29. april 1999 under henvisning til forretningsordenens artikel 23, stk. 3, at afgive udtalelse om »Ungarns tiltrædelse af Den Europæiske Union«. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Eksterne Forbindelser, som udpegede J. Ignacio Gafo Ferna´ndez til ordfører og Susanna Florio til medordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 10. februar 2000. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 370. plenarforsamling af 1. -2. marts 2000, mødet den 1. marts 2000, enstemmigt følgende udtalelse. 1. Indledning 1. 1. Ungarn er et af de lande, som allerede på Luxembourg- topmødet blev udpeget til optagelse i Den Europæiske Union. fordi Ungarn blev udvalgt, 1. 2. landet har gjort store fremskridt med hensyn til opfyldelse af de politiske og økonomiske kriterier, der blev fastlagt på det europæiske topmøde i København. Disse fremskridt vil blive analyseret i det følgende. 1. 3. Ordførerne for denne udtalelse har desuden været i kontakt med Kommissionen og med Ungarns repræsentation ved EU, og studiegruppen aflagde i oktober 1999 besøg i Ungarn, hvor den mødte forskellige repræsentanter for regerin- gen og for arbejdsmarkedets parter. Der er endvidere taget hensyn til beslutninger truffet af Europa-Parlamentet (1) og af Det Blandede Rådgivende Udvalg EU/Ungarn (2). 2. Den økonomiske og sociale situation i Ungarn i 1999 Det fremgår klart af alle de konsulterede kilder, at 2. 1. Ungarn generelt er nået meget langt i sine forberedelser af EU-medlemskab. 2. 2. landets Den politiske situation: Efter reformen af forfatning i 1989 og parlamentsvalget i maj 1998 gik tre partier sammen om dannelsen af en koalitionsregering, som støttes af 213 parlamentsmedlemmer og dermed flertallet af de 386 parlamentsmedlemmer. Det er en centrum-højre-regering, hvis premierminister, Orban, tilhører det største parti, FIDESz, som fik 38,3 % af stemmerne og 148 pladser i Parlamentet. Det største oppositionsparti er socialistpartiet, MSzP, som fik 34,7 % af stemmerne og 134 pladser. Republikkens præsident har visse magtbeføjelser, men hans opgaver er først og (1) Beslutning om Kommissionens periodiske rapport, der blev vedtaget den 15. april 1999. (2) Landbrugspolitikken og Ungarns tiltrædelse af EU; reform af de sociale sikringssystemer i EU. fremmest repræsentative. Endelig skal det fremhæves, at Un- garn i marts 1999 blev fuldgyldigt medlem af NATO. Generelt tilkendegiver alle rapporter, at de demokratiske institutioner og det parlamentariske system i Ungarn fungerer godt og opfylder kriterierne for medlemskab af EU. 2. 3. Forholdet til nabolandene er blevet mærkbart bedre i de seneste år. Ungarn indgik i 1996 aftaler med Slovakiet og med Rumænien. I begge lande er der stadig små problemer i forbindelse med ungarsktalende minoriteter, og i Slovakiet med hensyn til anvendelsen af Donau. Den økonomiske situation: Oplysningerne for 1997 2. 4. og 1998 peger på et stærkt opsving i den økonomiske vækst med rater på 4,4-4,5 %. For 1999 anslås væksten ifølge de seneste skøn at ligge på 4,2 %. Inflationen er på vej ned, men lå dog i 1999 stadig på 10 % mod 14,9 % i 1998, hvilket er meget langt fra niveauet i euro-zonen. Underskuddet på de offentlige finanser faldt en smule, fra 4,8 % i 1997, til 4,5 % i 1998 og til 3,9 % i 1999. Selvom vækstraterne var høje, lykkedes det ikke at reducere underskuddet yderligere. Endelig bør to andre faktorer tages i betragtning: dels arbejdsløsheden (på 8 % i 1998 og 6,5 % i 1999), som i lyset af de tidligere økonomiske erfaringer har skabt sociale spændinger i et land, der havde vænnet sig til fuld beskæftigelse, dels underskuddet på betalingsbalancens løbende poster, som i de seneste 5 år har ligget på 2,5-3,5 % af BNP, men som dog er blevet opvejet af store udenlandske investeringer til en værdi af ca. 21 mia. euro. 2. 5. Ungarn har gjort betydelige fremskridt med hensyn til deregulering og privatisering af vigtige økonomiske sektorer, især efter den nye lov af 1995, selvom der dog har været enkelte problemer. Generelt må den ungarske økonomi betragtes som fuldt integreret i de frie markedsstrømme, idet den private sektor tegner sig for 80 % af BNP, og handelen med EU-lande udgør 64 % af landets udenrigshandel. Situationen i de enkelte erhvervssektorer har varieret 2. 6. meget, til dels på grund af privatiseringerne. Landbruget beskæftiger stadig en stor del af arbejdsstyrken (9,4 % i 1998 ifølge Eurostat og 7 % i 1999 ifølge ungarske kilder), selvom mange i de seneste år er gået over til andre erhverv. Det er sandsynligt, at denne bevægelse mod andre sektorer vil fortsætte. I 1998 beskæftigede mikrovirksomhederne (med færre end 10 ansatte) ca. 1 mio. arbejdstagere, de små virksom- heder (fra 10 til 49 ansatte) 360 000 og de små og mellemstore 26. 4. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 117/39 virksomheder (fra 50 til 249 ansatte) ca. 0,5 mio. arbejdstage- re. Der er samlet tale om ca. 50 % af den erhvervsaktive befolkning (ifølge ILO — Budapest 1998). 2. 7. Industrisektoren har en dobbeltstruktur: på den ene side er der et lille antal virksomheder baseret på udenlandske investeringer med temmelig høj produktivitet, og på den anden side et stort antal hjemmemarkedsorienterede virksomheder med lav produktivitet og utidssvarende teknologi, hvilket betyder, at de er vanskelige at indpasse i et åbent og konkurren- cepræget system. Miljøproblemerne kan være særdeles vanske- lige at løse. 2. 8. Det går tilsyneladende hurtigere fremad i servicesekto- ren end i industrien. Det skyldes i mange tilfælde, at der er tale om helt nye aktiviteter, som derfor ikke er inde i en omstruktureringsproces. Der er under alle omstændigheder klart behov for at fortsætte moderniseringen af denne sektor. 2. 9. Udviklingen i Ungarn forholdet mellem arbejdsmarkedets parter i 2. 9. 1. Omstruktureringen af arbejdsmarkedet i 1990’erne indebar, at arbejdstagernes og arbejdsgivernes repræsentation blev splittet op på flere forskellige fagforbund og arbejdsgiver- organisationer. 2. 9. 2. Med overgangen til markedsøkonomi indførtes en pluralistisk model for forbindelserne på arbejdsmarkedet. De fire største fagforbund (MSZOSZ, Auto´ nomos, SZEF og ESZT), som alle er udløbere af det gamle ungarske landsforbund SZOT, er blevet reformeret, mens to nye er opstået (LIGA og MOSZ). De fleste af de talrige fagforeninger er tilsluttet et af de seks mest repræsentative fagforbund. Opsplitningen af de repræsentative strukturer fik et ekstra skub med gennemførelsen af loven om fagforeningsfrihed (foreningsloven af 1989), som gjorde det muligt for grupper på 10 arbejdstagere at lade sig registrere som virksomhedsinternt arbejdstagerråd. Der har været mange forsøg på fusioner og samarbejde mellem fagforeninger, men de har været utilstrækkelige og har ikke båret frugt (1). 2. 9. 3. De seks mest repræsentative arbejdstagerorganisatio- ner er tilknyttet EFS (Den Europæiske Faglige Samarbejdsorga- nisation). Med støtte fra EFS er der i Ungarn som i de øvrige central- og østeuropæiske lande i forbindelse med Phare-programmet nedsat en national fagforeningskommis- sion for integration i EU. Dette organ sørger for, at fagforenin- gerne får oplysninger om europæiske anliggender og spørgs- mål i forbindelse med udvidelsen. Alle arbejdstagerorganisatio- ner informeres og konsulteres om spørgsmål vedrørende forhandlingerne om optagelse i EU. Fagforeningskommissio- nens ungarske koordinator er officielt medlem af regeringens strategiske arbejdsgruppe vedrørende tiltrædelsen. 2. 9. 4. I slutningen af 1988 oprettedes et trepartsforum, som førte til dannelsen af et interesseforligsråd. Formålet med det var at forebygge konflikter og give arbejdsgivernes, arbejdstagernes og regeringens repræsentanter et redskab, der kunne bruges til gensidig konsultation og information samt til at indgå aftaler mellem parterne. Den opsplittede arbejdsgiver- og arbejdstagerrepræsentation har selvfølgelig haft en række konsekvenser for forligsrådets arbejde og effektiviteten af de beslutninger, det har taget. 2. 9. 5. Forligsrådet har behandlet emner som mindsteløn og lønforhøjelser i sektorer, der er stærkt udsat for konkurrence, og en række nationale aftaler er blevet indgået. Juridiske, sociale og økonomiske spørgsmål er også blevet taget op i dette forum. Ifølge forligsrådets vedtægter har arbejdsmarkedets parter ret til at blive underrettet om alle emner af relevans for arbejdsmarkedet, og de har desuden ret til at deltage aktivt i udarbejdelsen af retsregler. Regeringen har pligt til at høre dem, inden lovene på dette område vedtages (2). På forligsrådets opfordring er arbejdslovgivningen blevet æn- dret på visse punkter, især vedrørende beskyttelse af arbejdsta- gere, der ikke er dækket af de kollektive overenskomster. 2. 9. 6. I marts 1999 indledtes nye høringer om ændring af arbejdslovgivningen og om regeringens nye forslag vedrørende den sociale dialogs struktur. Forligsrådet og de kommissioner, der stod for forvaltningen af det sociale sikringssystem, blev nedlagt uden forudgående høring af arbejdsgivernes og arbejdstagernes organisationer. Ifølge regeringens forslag til parlamentet skal arbejdsrådene direkte kunne indgå overenskomstaftaler på virksomhederne, også hvor der ikke er nogen fagforeninger repræsenteret. (1) G. Casale: »Workers’ Participation in CEECs« (ILO, 1998). (2) Jf. »Social- og arbejdsmarkedspolitikken: dialogen mellem arbejds- markedets parter« af 26. oktober 1998, udarbejdet af Laslo Sandor for Det Blandede Rådgivende Udvalg EU/Ungarn. C 117/40 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26. 4. 2000 2. 9. 7. Den ungarske regerings nye fremgangsmåde er at afvikle den sociale dialogs strukturer og i stedet indføre et system med separate fora (se bilag), baseret på en bred deltagelse, men med få beslutnings- og rådgivningsbeføjelser. Der er skabt to slags fora: arbejdsmarkedsfora og fora for høring om økonomiske og sociale anliggender. Arbejdsmar- kedsforaene har kun tre parter som deltagere: regeringen, arbejdsgiverne og arbejdstagerne. De to andre vigtige debatfora, det økonomiske råd og det sociale råd, skal kun mødes to gange om året og vil blive udvidet med den ungarske nationalbank, børsrådet, repræsentanter for de multinationale selskaber og forskellige handelskamre. I det sociale råd vil regeringen kun møde repræsentanter for handicappede, uguns- tigt stillede befolkningsgrupper, ikke-statslige organisationer og forskellige foreninger, men arbejdsmarkedets parter vil være udelukket fra det sociale råd. 2. 9. 8. Allerede i 1968 indledtes en vis decentralisering af Ungarns planøkonomi. Det har betydet, at ansvaret for fastlæggelsen af lønsystemet er flyttet fra landsorganisationen til arbejdstagerrepræsentationen i de enkelte virksomheder (1). 2. 9. 9. Arbejdsmarkedsloven af 1992 er i løbet af de seneste år blevet ændret på en række punkter, oprindeligt med henblik på at indrette den ungarske model for forbindelserne på arbejdsmarkedet efter tysk forbillede. Ifølge dette system kunne arbejdstagerrådene indgå aftaler på den enkelte arbejdsplads, mens de landsdækkende industriforbund tog sig af aftaler mellem virksomheder inden for samme sektor. I dag har fagforeningerne kun ret til at indgå aftaler 2. 9. 10. på virksomhederne, hvis de har opnået 50 % af stemmerne i det seneste valg til arbejdsrådene. Arbejdsgiverne er repræsenteret af ni landsdækken- 2. 9. 11. de arbejdsgiverorganisationer, som nu er samlet i én organisa- tion, nemlig de ungarske arbejdsgiverorganisationers sam- menslutning om internationalt samarbejde (MMNSZ), som er den eneste, der er medlem af UNICE. De private arbejdsgiveres organisationer har ikke bemyndigelse fra de virksomheder, de har som medlemmer, til at indgå kollektive overenskomster eller acceptere forpligtelser, der binder medlemmerne. Arbejds- giverorganisationernes hovedrolle er tilsyneladende snarere at repræsentere økonomiske og handelsmæssige interesser over for regeringen. Det er nok en del af forklaringen på, at antallet af kollektive overenskomster efter en blomstringsperiode mel- lem 1991 og 1992 er faldet betydeligt. 2. 9. 12. Overgangen til markedsøkonomi har haft alvorlige økonomiske og sociale følger for mange sektorer i det ungarske samfund. Arbejdsløsheden nåede foruroligende højder i 1993 (11,3 %), hvor mange blev langtidsarbejdsløse. I slutningen af 1999 var arbejdsløshedstallet ifølge Kommissionens rapport af oktober 1999 faldet til 7,8 %, dog med store regionale forskelle og med forhøjet arbejdsløshed blandt mindretal- lene (2). Den nye regerings omstrukturering af statsforvalt- 2. 9. 13. ningen har ført til dannelsen af et nyt ministerium, ministeriet for sociale og familiemæssige anliggender, mens de beføjelser, arbejdsministeriet havde mellem oprettelsen i 1990 og nedlæg- gelsen i 1998, er fordelt mellem økonomiministeriet, undervis- ningsministeriet og ministeriet for sociale og familiemæssige anliggender. Den nationale offentlige sundhedstjeneste med an- 2. 9. 14. svar for forebyggende sundhedspleje, og arbejdsinspektoratet, som har til opgave at kontrollere sundhedstilstanden på arbejdspladserne, er ofte dårligt koordinerede og utilstrækkeligt rustede til at dække befolkningens behov og forebygge arbejds- ulykker. Selvom der er sket en vis organisering på regionalt 2. 9. 15. og lokalt plan, er den administrative decentralisering ikke tilendebragt. Regionernes finansielle ressourcer er stadig be- grænsede og er spredt på de ni berørte ministerier - det gælder også midlerne til arbejdsløshedsbekæmpelse (3). Der er oprettet offentlige arbejdsformidlingskontorer, der tager sig af spørgs- målet. Man har også benyttet sig af ikke-statslige organisatio- ner, som har beskæftiget sig med programmer for omlægning af arbejdsopgaver eller indslusning af arbejdstagere på arbejds- markedet. Disse organisationer har i årenes løb øget deres indsats og politiske indflydelse betydeligt (4). De samlede udgifter til det sociale sikringssystem 2. 9. 16. ligger på ca. 24 % af BNP. Den ungarske regering er på denne baggrund i færd med at forberede en gennemgribende reform af pensionsordningen gennem indførelse af lovgivning, der sikrer 1) oprettelse og drift af private pensionsfonde baseret på obligatoriske bidrag, 2) en frivillig supplerende ordning (lov nr. 82 af 1997) og 3) en obligatorisk statslig pensionsordning (5). Regeringen har oprettet et departement for lige 2. 9. 17. muligheder, som har til opgave at fremme en politik for ligebehandling af kvinder og mænd. Desuden arbejder en række organisationer og NGO’er på at styrke kvindernes stilling på arbejdsmarkedet. (2) Jf. ØSU’s udtalelse om »Beskæftigelsessituationen i ansøgerlande- ne« af juli 1999. (3) G. Juhas: »Threats against further integration?«, Lund Universitet, Stockholm 1998. (4) Verdensbankens regionalkontor i Ungarn: »NGO stock-taking in Hungary«. (1) Andras Toth: »The Transformation of the Industrial Relations in (5) Jf. dokument af 26. oktober 1998, udarbejdet for Det Blandede Hungary«, South East Europe Review 3, 1998. Rådgivende Udvalg EU/Ungarn. 26. 4. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 117/41 2. 9. 18. Efter regimets fald i 1989 steg antallet af ikke-statsli- ge organisationer med eksplosiv fart. Der er i dag registreret omkring 60 000, og de beskæftiger godt 47 000 personer. Deres omsætning svarer til 1,5 % af BNP. Tallet er kun omtrentligt, og det omfatter stiftelser, foreninger og lokale organisationer, som ikke alle er fuldt funktionsdygtige. Der er under premierministerens kontor oprettet et departement, som har til opgave at styrke og støtte foreningernes og de frivillige organisationers rolle i Ungarn. 2. 9. 19. Hvor prisværdigt frivilligorganisationernes arbejde end er, udtrykker ØSU sin betænkelighed ved foreningsbevæ- gelsens opbygning og rolle, da den på ingen måde bør overtage de grundlæggende opgaver, som de statslige institutioner har ansvaret for, og træde i stedet for arbejdsmarkedets parter og de økonomiske interesseorganisationer som legitime repræsen- tanter og deltagere i den sociale dialog. Selvom der er store forskelle mellem de ungarske 2. 10. regioners udviklingsniveau, er de ikke større end de variationer, der er konstateret i EU’s medlemsstater. 2. 11. Den administrative reform er skredet betydeligt frem, men der er endnu lang vej igen. Der er tilsyneladende ikke sket så store fremskridt med hensyn til moderniseringen af politiet. Det kan blive et akut problem i lyset af den voksende organiserede kriminalitet. 2. 12. Hvad Phare-programmet angår er der ingen tvivl om, at det i de seneste år har givet gode resultater på områder som industriel omlægning, privatisering eller reformering og konsolidering af institutionerne. Siden 1998 har de prioritere- de mål, der er omfattet af Phare-programmet, været de samme som dem, der er opstillet for førtiltrædelsesstrategien, i hvilken de således indgår som et bærende element. Arbejdsmarkedets parter er imidlertid temmelig kritiske over for anvendelsen af foranstaltningerne under Phare-programmet, fordi de er vanskelige at få adgang til og vanskelige at forvalte. Et af de største problemer er behovet for støtte og opbakning fra regeringen. 3. Resumé af studiegruppens møder i Ungarn Den studiegruppe, som fik overdraget det forberedende 3. 1. arbejde til denne udtalelse, fik lejlighed til at besøge Ungarn kort efter offentliggørelsen af Kommissionens anden evalu- ering af Ungarns fremskridt mod medlemskab af EU. 3. 2. Under besøget mødtes studiegruppen med flere rege- ringsembedsmænd, som var tæt knyttet til tiltrædelsesproces- sen. De havde endvidere møder med EU-delegationens embeds- mandsgruppe, som har til opgave at følge processen, og med de mest repræsentative erhvervs- og fagorganisationer. Studiegruppen drog følgende konklusioner af sit besøg: 3. 3. For det første påpegede næsten alle de konsulterede erhvervs- og fagorganisationer, at den strukturerede sociale dialog med den ungarske regering er blevet afbrudt. 3. 4. Det har haft til følge, at det tidligere interesseforligsråd, som varetog den sociale dialog, er afløst af seks rådgivende råd. Dermed er det arbejde, som tidligere blev udført af interesseforligsrådet, nu splittet op — hvilket i visse tilfælde har medført en bredere vifte af opgaver. Desuden mangler mange af de rådgivende råd en forretningsorden, eller også har de kun løse regler for, hvor hyppigt og på hvilke vilkår de skal mødes og høres. Der er også stor splittelse på arbejdsgiver- og arbejdsta- 3. 5. gersiden, idet der er 9 arbejdsgiverorganisationer og 6 arbejds- tagerorganisationer. Arbejdsgiverorganisationerne har dog skabt et koordinationsorgan, Den Ungarske Arbejdsgiversam- menslutning for Internationalt Samarbejde, som er det første skridt i retning af gradvis integration. Studiegruppen fik endvidere lejlighed til at møde den vigtigste forbrugerorganisa- tion, som har få ressourcer, men som er meget aktiv og har god gennemslagskraft i offentligheden. studiegruppen med. Også repræsentanter for ungarske ikke-statslige organi- 3. 6. sationer mødtes tæller 60 000 NGO’er, hvoraf 30 000 virker aktivt. Dette meget store tal dækker imidlertid over mange forskellige former for foretagender (ofte kooperativer, men også egentlige virksom- heder), som har deres udspring i gamle kollektive strukturer, der er blevet til NGO’er på grund af skattefordelene. Landet 3. 7. NGO’erne har stærk opbakning fra den ungarske regerings side, der ser dem som et alternativ til den direkte dialog med de traditionelle interesseorganisationer på arbejds- markedet. For at nævne et konkret eksempel kan enhver fysisk person frit give 1 % af sin årlige indkomstskat til en NGO efter eget valg. Derimod er virksomheders bidrag til arbejdsgiveror- ganisationer og arbejdstageres til deres fagforeninger ikke fradragsberettigede. Studiegruppen var imponeret over, hvor godt de 3. 8. ansvarlige i den ungarske administration havde forberedt sig på tiltrædelsen, og gav udtryk herfor ved flere lejligheder. Kommissionens støtte havde bidraget til det gode resultat. 3. 9. Det fremgik klart både af møderne med arbejdsmar- kedets parter og med regeringens embedsmænd, at man fandt to grunde til bekymring. 3. 9. 1. For det første var de ungarske samtalepartnere alle enige om, at der i EU’s rapport lægges for stor vægt på problemerne i forbindelse med Roma-folket (sigøjnerne), som ikke udgør et egentligt mindretal, og korruptionen. Begge C 117/42 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26. 4. 2000 problemer er efter deres mening overvurderet. Ganske vist er der nogle problemer med hensyn til Roma-folket, men de er ikke så store og voldsomme, som det fremgår af rapporten. Hvad korruptionen angår, citerede de en nylig udkommet rapport fra Transparency International, hvor Ungarn lå bedre på listen end et af de lande, der var medstiftere af Det Europæiske Fællesskab, og var på linje med flere andre medlemsstater. 3. 9. 2. Den anden grund til bekymring, som har langt mere vidtrækkende perspektiver, er det faktum, at manglen på en fast og forudsigelig dato for tiltrædelsen har dannet grobund for en vis skuffelse i befolkningen og usikkerhed om nytten af at gøre en indsats for at bringe Ungarn i fuld overensstemmelse med den gældende EU-ret. Hvis optagelsen i EU trækker meget ud, kan det føre til en langsommere tilpasningsindsats. Det blev understreget flere gange over for studiegruppen. 4. Analyse af det nuværende stadium i tiltrædelsespro- cessen Dette afsnit bygger på tre referencer: Den første er 4. 1. Kommissionens periodiske rapport fra december 1998 om Ungarns fremskridt mod tiltrædelse samt den tilsvarende rapport fra oktober 1999. Den anden er andre dokumenter og rapporter, især Europa-Parlamentets udtalelse om emnet (1) og resolutionerne fra Det Blandede Rådgivende Udvalg EU/Un- garn (2). Endelig bygger det på resultatet af ordførernes kontak- ter med Kommissionen og med Ungarns repræsentation ved EU og på resultatet af de møder, den forberedende studiegruppe afholdt med myndigheder og erhvervs- og fagorganisationer i Ungarn under sit besøg i oktober 1999. 4. 2. Det nyligt stedfundne europæiske topmøde i Helsing- fors fastlagde en mere favorabel ramme for tiltrædelse for de ansøgerlande, som opfylder de politiske og økonomiske krav samt kravet om overtagelse af den gældende EU-ret. Det er godt nyt for Ungarns bestræbelser på at blive optaget i EU så hurtigt som muligt. 4. 3. Det Økonomiske og Sociale Udvalg ønsker at under- strege, at et lands optagelse i EU er en proces, som er vanskelig i starten, da den indebærer afgivelse af nationale lovgivningsmæssige og administrative beføjelser til en overna- tional instans. Desuden kræver det af ansøgerlandene, herunder Ungarn, en meget stor indsats for at tilpasse produktionsstruk- turerne og den sociale praksis til en højere standard. har ikke blot medført fred og gensidig tillid i Europa, den har også skabt solidaritet og kollektivt fremskridt, som har været med til at sprede en særlig økonomisk model, kendt som »den europæiske samfundsmodel«, hvor alle erhvervs- og samfundslivets aktører nok forsvarer deres individuelle interes- ser, men også står sammen om at skabe velværd for alle. 4. 5. ØSU påpeger endnu en gang, at et lands integration i EU er en kollektiv opgave, som involverer alle dele af samfundet, i dette tilfælde i Ungarn. ØSU giver derfor udtryk for sin bekymring over, at der ikke er en løbende social dialog mellem den ungarske regering og landets mest repræsentative erhvervs- og fagorganisationer. 4. 6. ØSU betragter sig ikke som kompetent til at dømme om de dybereliggende grunde til denne situation eller om parternes eventuelle individuelle ansvar for den. ØSU retter imidlertid en appel til den ungarske regering og til erhvervs- og fagorganisationerne om at søge at nå frem til et kompromis, der kan genskabe dialogen. Sker det ikke, er tiltrædelsen ikke gjort umulig, men det vil blive endnu vanskeligere at få det ungarske samfund som helhed til at acceptere de ændringer, der skal gennemføres. 4. 7. Bemærkninger om den politiske situation 4. 7. 1. ØSU er enig i det meste af den analyse, Kommissio- nen har fremlagt — især dens syn på en konsolidering af det demokratiske system og regeringssystemet samt af de individuelle rettigheder. ØSU har endvidere kunnet bekræfte, at retsvæsenet nu fungerer bedre, efter at det har fået tilført flere og bedre materielle ressourcer. 4. 7. 2. Hvad korruption angår, mener ØSU, at der kan forekomme problemer inden for visse sektorer såsom sikker- hedsstyrkerne og ved grænsekontrollen. Der bør først og fremmest skrides ind imod det i forbindelse med reformen af landets administrative system. 4. 4. Det må dog også fremhæves, at de 15 medlemsstaters erfaringer har været meget positive. Den Europæiske Union 4. 7. 3. Hvad Roma-folket angår, erkender ØSU, at proble- met eksisterer, og at der er behov for en hurtig indsats. ØSU vil dog nuancere sin holdning: (1) Beslutning om Kommissionens periodiske rapport, der blev vedtaget den 15. april 1999. (2) Om reformen af de sociale sikringssystemer i EU og i Ungarn, om socialpolitik og den sociale dialog, om landbrugspolitikken og Ungarns tiltrædelse af EU. 4. 7. 3. 1. Roma-samfundet, der omfatter 600 000 personer, og som også findes i andre ansøgerlande og i mange andre af de nuværende EU-lande, bør respekteres af de offentlige myndigheder og borgerne i almindelighed. 26. 4. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 117/43 4. 7. 3. 2. For at fjerne den diskrimination, som Roma-sam- fundet udsættes for, må der iværksættes en række positive foranstaltninger — som tilsyneladende allerede er sat i værk af den ungarske regering gennem en handlingsplan på mellem- lang sigt — især på uddannelsesområdet og i visse tilfælde i form af specifikke støtteprogrammer, hvor arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationerne kan spille en fremtrædende rolle. Denne politik bør dog ikke føre til, at medlemmer af denne etniske gruppe, som ikke frit har valgt det, tvinges til assimila- tion. ØSU finder det ikke acceptabelt at sammenligne 4. 7. 3. 3. Roma-samfundets situation med de ungarske mindretal i andre centraleuropæiske lande, da de politiske og kulturelle forskelle er store. 4. 8. Bemærkninger om den makroøkonomiske situation 4. 8. 1. Den ungarske økonomi udvikler sig på en meget tilfredsstillende måde hen imod en stabil og ikke-inflatorisk vækst. Samtidig kæmpes der for at reducere det offentlige underskud til et acceptabelt niveau. 4. 8. 2. ØSU gør dog opmærksom på nogle problemer, Ungarn kan løbe ind i set ud fra en makroøkonomisk synsvinkel: 4. 8. 2. 1. Det første problem vedrører de følger, som indfø- relsen af et system med faste vekselkurser over for euroen (den 1. januar 2000) vil få for iværksættelsen af en strammere inflationsbekæmpende politik. Desuden bør der ske en generel styrkelse af det samlede finansielle systems overvågningskapa- citet. 4. 8. 2. 2. Tæt forbundet med ovennævnte situation er beho- vet for at mindske det fiskale underskud. Her rejser der sig efter ØSU’s mening tre problemstillinger. For det første nødvendigheden af at videreføre og fremskynde reformen af den offentlige forvaltning, som måske indebærer væsentlige lønforhøjelser og et større antal specialiserede embedsmænd. For det andet de regionale og lokale myndigheders betydelige i den offentlige sektors udgifter. For det tredje det andel utilstrækkelige beskatningsgrundlag, der klart fremgår af den sorte økonomis enorme vægt og af systemet med skattefritagel- ser. Løsning af problemet med det offentlige underskud kræver en koordineret og sideløbende indsats på de tre nævnte områder. 4. 8. 2. 3. Det er bekymrende, at økonomien er tvedelt i henholdsvis konkurrencedygtige, eksportrettede sektorer med en tæt tilknytning til de udenlandske direkte investeringer, og fremstillingssektorer, som er gearet til hjemmemarkedet, og som måske ikke altid er konkurrencedygtige. Den ungarske regering må prøve på at fremskynde omstruktureringen af inden toldbeskyttelsen og andre former for disse sektorer, beskyttelse helt falder bort, hvilket ifølge Europaaftalen vil ske den 31. december 2000. 4. 8. 2. 4. Privatiseringsprocessen skrider meget tilfredsstil- lende frem. Statens fiskale underskud er blevet reduceret gennem salg af tabsgivende virksomheder og reduktion af den offentlige gæld med reducerede rente- og afdragsbetalinger til følge. Der har været konkrete problemer i forbindelse med privatisering af en offentligt ejet bank, men de er nu løst. Det må også tages med i betragtning, at 14 % af landbrugsarealet i slutningen af 1998 stadig ikke var privatiseret. Det kan få væsentlig betydning for gennemførelsen af den gældende EU-ret i forbindelse med den fælles landbrugspolitik. Man kan dog ikke udelukke, at de sidste privatiseringer kommer til at foregå i langsommere tempo, hvis tiltrædelsesforhandlingerne ikke skrider fremad i den takt, de ungarske myndigheder ønsker. Situationen kan opsummeres således: Når forberedel- 4. 8. 3. sesperioden er forbi, kan den ungarske økonomi være i stand til at konkurrere åbent på verdensmarkedet under den forudsætning, at produktiviteten fortsat øges kraftigt, og at indkomsterne generelt stiger i en takt, der er afstemt efter produktiviteten, og som er forenelig med inflations-, beskæfti- gelses- og livskvalitetsmålene. Det er også en forudsætning, at investeringerne i modernisering stiger, enten gennem national opsparing eller gennem udenlandske investeringer. ØSU mener, at den ungarske økonomis samlede konkurrenceevne, især i industrisektoren, bør underkastes en systematisk og detaljeret analyse fra Kommissionens side. 4. 9. Bemærkninger om det forskellige sektorer indre marked og situationen i de 4. 9. 1. Med hensyn til de fire friheder, som er grundlaget for det indre marked uden grænser, ser Ungarn ud til at gøre gode fremskridt i opbygningen af en lovgivning, der er i overensstemmelse med den gældende EU-ret. Landet bør dog fremskynde sin deltagelse i de europæiske standardiseringsor- ganer CEN og CENELEC, således at 80 % af standarderne kan være harmoniseret ved udgangen af år 2000 som fastsat i en nylig lovbekendtgørelse. Fremover bør ØSU inden for rammerne af sine blandede rådgivende udvalg påtage sig den ekstra opgave at afdække konkrete problemer i ansøgerlandene og foreslå en løsning (som ØSU’s Observatorium for Det Indre Marked allerede gør det). 4. 9. 2. Gennemførelsen af EU’s konkurrenceret har voldt visse problemer. Der har været nogle forfatningsmæssige problemer med at omsætte den af Associeringsrådet fastlagte aftale i ungarsk lovgivning, eftersom den ungarske forfatning ikke tillader direkte anvendelse af ikke-national lovgivning. Det vil kræve en revision af den ungarske lov om omsættelse af Associeringsrådets beslutning, for at gøre den forenelig med forfatningen. Der synes desuden at være nogle problemer med hensyn til korrekt regnskabsføring og tilsyn i statsstøttesyste- met, hvorfor den ungarske regering har oprettet et agentur, som skal føre tilsyn med statsstøttens anvendelse. Endelig går det tilsyneladende hurtigt fremad for Ungarn med tilpasningen af lovgivningen og procedurerne vedrørende offentlige kon- trakter. C 117/44 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26. 4. 2000 4. 9. 3. Landbruget er i kraft af sin økonomiske og ikke mindst sociale betydning et af de centrale og mest komplicere- de elementer i tiltrædelsesprocessen. Det Blandede Rådgivende Udvalg EU/Ungarn har for nylig udtalt sig om emnet (1). Udvalgets anbefalinger koncentrerede sig om tre elementer: — accept af de finansielle perspektiver, der blev opstillet på Det Europæiske Råds møde i Berlin, 4. 9. 5. På telekommunikationsområdet har Ungarn anmo- det om at få lov til at opretholde sine eksklusive rettigheder på telefontjenester indtil 2002. I det omfang, det er teknisk og økonomisk muligt samt socialt forsvarligt ser ØSU gerne, at visse tjenester med høj merværdi og i kraftig vækst (f. eks. datatransmissionsnet og mobiltelefontjenester) liberaliseres i et hurtigere tempo, da dette ikke kan undgå at højne produktivite- I hele forløbet skal såvel ten i økonomien som helhed. forbrugernes som arbejdstagernes rettigheder respekteres. — konsekvenserne for beskæftigelsen i landdistrikterne og for flugten fra land til by, hvis den fælles landbrugspolitik gennemføres på en uhensigtsmæssig måde, og behovet for at finde løsninger, der sikrer de ungarske landmænd en acceptabel levestandard, — udformning af et kompromis, der kan accepteres af begge parter, om kompenserende støtte til landmændene. ØSU støtter disse konklusioner, som Det Blandede Rådgivende Udvalg er nået frem til, og som bør danne udgangspunkt for forhandlingerne på landbrugsområdet. Desuden har Ungarn bedt om en overgangsperiode på 10 år for ikke-ungarske borgeres, kooperativers eller aktieselskabers køb af landbrugsjord. Uden på nuværende tidspunkt at tage stilling til, om denne anmodning er berettiget, vil ØSU foreslå en kompromisløsning, nemlig at man allerede nu giver købstilladelse til fysiske personer, der er borgere i et andet EU-land, og som er reelt bosiddende i Ungarn, og til landbrug- skooperativer, der er registreret i landet. På transportområdet er Ungarn kommet langt med 4. 9. 4. iværksættelsen af en ny lovgivning, der stemmer overens med den gældende EU-ret, men der er stadig en del, der mangler at blive gjort. ØSU har i sine udtalelser om den paneuropæiske transportpolitik (2) på linje med resolutionen fra Det Blandede Rådgivende Udvalg EU/Ungarn (3) fremhævet Ungarns centrale rolle i TINA-initiativet samt behovet for at udarbejde omfatten- de programmer for udbygning af jernbaneinfrastrukturen og, især, vejinfrastrukturen. Det blandede udvalg har desuden foreslået, at man skelner mellem transportproblemer i forbin- delse med den ungarske økonomis internationale dimension og transportproblemer, der — i hvert fald i første omgang — vedrører hjemmemarkedet. Endelig understregede det blandede udvalg behovet for at forbedre uddannelsesordningerne for lønmodtagere og selvstændige i transportsektoren. 4. 9. 6. Miljøet kan vise sig at blive et af de emner, der rejser de største praktiske problemer ved tiltrædelsen. ØSU har i sin udtalelse om gennemførelsen af den gældende EU-ret i ansøgerlandene (4) peget på, hvilke idéer der bør lægges til grund for denne proces: — EU’s førtiltrædelsesinstrumenter bør styrkes på dette om- råde. — Der bør fastsættes begrænsede overgangsperioder for over- tagelsen af EU-miljøreglerne på områder, hvor det ikke indebærer store hindringer for det indre marked. — Det bør kræves, at alle nye anlæg eller projekter, som helt eller delvist modtager EU-midler i lån eller subsidier, gennemfører de gældende EU-regler, selvom de endnu ikke formelt er indført i Ungarn. form af — Administrationen og de tekniske målesystemer, som skal gøre en reel gennemførelse af EU-reglerne mulig, bør styrkes. På baggrund af Ungarns centrale placering i forhold til de øvrige kandidatlande bør de pågældende landes miljøpolitik tages med i betragtning, især hvad angår Donau og dens bifloder. 4. 9. 7. ØSU hilser det velkommen, at Ungarn har gjort store fremskridt i lovgivningsarbejdet om forbrugernes rettigheder, og håber, at repræsentanter for forbrugerorganisationerne inddrages aktivt i forberedelsen af lovgivningen og oplysningen af befolkningen. (1) Resolution vedtaget i Bruxelles den 10. maj 1999 af Det Blandede Rådgivende Udvalg EU/Ungarn. (2) »Gennemførelse (EFT C 407, af Helsingfors-erklæringen« 28. 12. 1998) og »Den strukturerede sociale dialog i tilknytning til de paneuropæiske transportkorridorer« (EFT C 329, 17. 11. 1999). (3) DI 83/99 fin (fælles resolution) om transportpolitikken og Un- garns tiltrædelse af EU. (4) EFT C 40, 15. 2. 1999. Kommissionens meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg, Regions- udvalget og Kandidatlandene i Central- og Østeuropa om tiltrædel- sesstrategier på Miljøområdet: Udvidelsen med Kandidatlandene i Central- og Østeuropa — en Udfordring (KOM(1998) 294 endelig udg. ). 26. 4. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 117/45 5. Tiltrædelsespartnerskabet og det nationale program for vedtagelse af den gældende EU-ret 5. 1. Med forordning nr. 622/98 indførtes der tiltrædelse- spartnerskaber, som land for land skal opstille prioriteter for gennemførelsen af den gældende EU-ret og tildele de finansielle midler, der står til rådighed herfor. De enkelte lande har på dette grundlag udarbejdet et nationalt program for gennemfø- relsen af den gældende EU-ret. Ungarn opstillede følgende prioriteter i sit nationale 5. 2. program: — økonomisk reform — styrkelse af den institutionelle og administrative kapacitet — det indre marked — retspleje og indre anliggender — miljø. Ungarn gør efter ØSU’s mening store fremskridt med 5. 3. hensyn til gennemførelsen af programmet som helhed, men nogle områder kræver særlig opmærksomhed, og ØSU vil derfor give dem nogle særlige anbefalinger med på vejen: 5. 3. 1. Hvad regionaludvikling angår, er der ikke blot store indkomstforskelle i Ungarn — der er heller ingen administrativ struktur, som er i stand til at udvikle en politik for regional samhørighed. Der er et akut behov for at etablere en sådan struktur, hvis Ungarn fra starten af sit medlemskab skal kunne nyde godt af EFRU-midlerne. En handlingsplan for integration af Roma-samfundet og bedre adgang til uddannelse for deres børn kunne indgå i en sådan samhørighedspolitik. 5. 3. 2. Samme overvejelser må man gøre sig i forbindelse med gennemførelse af EU-reglerne for sundhed og plantesund- hed, som er et følsomt emne i EU. Hvis Ungarn ikke er tilstrækkelig opmærksom på disse aspekter, kan dets levnedsmiddelsektor forspilde de ellers gode muligheder på EU-markederne. 5. 3. 2. 1. ØSU henleder i særdeleshed opmærksomheden på, at det haster med at få omsat gældende EU-ret om bekæmpelse af narkohandel, organiseret kriminalitet og hvidvaskning af penge i den ungarske lovgivning. adskillige multilaterale aftaler med EU, som Ungarn ved udgangen af 1998 endnu ikke havde ratificeret, og der var også aftaler, som ikke var i overensstemmelse med EU-retten, og som endnu ikke var blevet ophævet. Ungarn bør efter ØSU’s mening fremover orienteres om nye aftaler, EU agter at indgå, så landet kan vedtage dem hurtigere. 5. 3. 4. Ungarn er stadig meget ude af trit med EU hvad ikke blot på angår told. Dette emne bør prioriteres højt, grund af de finansielle implikationer for såvel de ungarske statsfinanser som for EU’s budget, men også på grund af Ungarns beliggenhed med grænser til tredjelande. Selvom der i løbet af det seneste år er sket en 5. 3. 5. væsentlig forbedring af udformningen og gennemførelsen af Phare-programmet for Ungarn, skal der stadig gøres en stor indsats for at udnytte de muligheder, det åbner for, optimalt. Det samme gælder for førtiltrædelsesinstrumentet ISPA og for det kommende Sappard-program. ØSU anbefaler, at erhvervs- og fagorganisationerne inddrages mere aktivt i opstillingen af prioriteter og valget af objektive kriterier. 6. Konklusioner 6. 1. ØSU mener, at Ungarns forberedelse af EU-medlemska- bet som helhed er meget tilfredsstillende, og at landet bør fortsætte sin ihærdige indsats, selvom EU af interne grunde ikke kan opstille en fast tidsplan for tiltrædelsen. ØSU finder det nødvendigt at styrke samarbejdet mellem EU-institutioner- ne og den ungarske regering på et paritetisk grundlag. 6. 2. ØSU vil dog give udtryk for sin bekymring over afbrydelsen af en konstruktiv social dialog mellem den ungar- ske regering og arbejdsmarkedets parter og opfordrer alle parter til at genoptage dialogen. Det vil sætte fart i forberedel- serne af tiltrædelsen og gøre den bredere accepteret af det ungarske samfund som helhed. Ungarn er kommet langt med hensyn til at bringe 5. 3. 3. sine udenrigshandelsforbindelser i overensstemmelse med den gældende EU-ret, især de WTO-relaterede. Alligevel var der 6. 3. ØSU må gennem sine blandede rådgivende udvalg (samt Observatoriet for Det Indre Marked) gøre en ekstra indsats fremover og fremsætte forslag til løsning af konkrete problemer i ansøgerlandene. C 117/46 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26. 4. 2000 6. 4. ØSU ønsker at bistå Ungarn i denne proces med de midler og muligheder, EU-traktaten giver, og stiller sig — enten direkte eller gennem Det Blandede Rådgivende Udvalg EU/Ungarn — til rådighed for samtalepartnerne på arbejdsmar- kedet og i samfundslivet med alle sine ressourcer og muligheder for at øve indflydelse og formidle kontakt mellem EU-institu- tionerne og Ungarns regering og andre institutioner. Bruxelles, den 1. marts 2000. Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg BILAG til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse Oversigt over den nye organisering af den sociale dialog Fora Indhold Deltagere Fora på makroniveau A. Arbejdsmarkedsfora 1. DET NATIONALE ARBEJDS- Arbejdsmarkedslovgivning for alle økonomiske sek- Regeringsrepræsentanter, sammenslutninger af lands- forbund af arbejdsgiverorganisationer, MARKEDSRA˚D torer. Overenskomstforhandlinger om national dækkende mindsteløn, om omlægning af arbejdsugen og om landsdækkende arbejdstagerorganisationer arbejdsmarkedsparternes beføjelser Møder: efter behov 2. DET NATIONALE ILO-RA˚D Møder: efter behov Forberedelse af internationale aftaler om arbejdsvil- Regeringsrepræsentanter, sammenslutninger af lands- forbund af kår, forvaltning af den løbende kontakt med ILO dækkende landsdækkende arbejdstagerorganisationer arbejdsgiverorganisationer, B. Fora for høring om økonomiske og sociale anliggender 1. DET ØKONOMISKE RA˚D Møder: mindst to gange årligt Høring om strategiske spørgsmål vedr. økonomien Regeringsrepræsentanter, landsdækkende interesseor- ganisationer, handelskamre, banksammenslutningen, som helhed børsrådet, organisationer, der repræsenterer de uden- landske investorer osv. TEGRATION 2. RA˚DET FOR EUROPÆISK IN- Høring i tekniske arbejdsgrupper om den generelle Regeringsrepræsentanter, landsdækkende interesseor- baggrund for aktiviteterne og om repræsentative ganisationer, handelskamre, NGO’er (samt permanen- te gæster og personer, der indbydes afhængigt af organisationers indsats på nationalt og internationalt emnets art) plan for at fremme integration Møder: hvert kvartal, samt efter behov (forberedelsernes intensitet) 3. DET SOCIALE RA˚D Møder: efter behov Forum, der forbereder de mest omfattende beslutnin- Regeringsrepræsentanter, repræsentanter for forval- tende og finansierende organer i det institutionelle ger vedr. de socialt set mest udsatte grupper system på centralt og regionalt niveau, NGO’er, repræsentative beskæftigelsesorganer 4. DET NATIONALE RA˚D FOR Høring om aktuelle spørgsmål vedr. regional/territo- Regeringsrepræsentanter, handelskamre, forskellige interesseorganisationer, lokale myndigheders interes- segrupper, NGO’er. REGIONALUDVIKLING rial udvikling og infrastrukturudvikling Møder: efter behov


title: Opinion of the Economic and Social Committee on the 'Communication from the Commission: A Concerted Strategy for Modernising Social Protection'

eurovoc_concepts:
European Economic and Social Committee
European social policy
social security

text: 26. 4. 2000 EN Official Journal of the European Communities C 117/33 Opinion of the Economic and Social Committee on the ‘Communication from the Commission: A Concerted Strategy for Modernising Social Protection’ (2000/C 117/07) On 26 July 1999, the Commission decided to consult the Economic and Social Committee, under Article 262 of the Treaty establishing the European Community, on the above-mentioned communication. The Section for Employment, Social Affairs and Citizenship, which was responsible for preparing the Committee’s work on the subject, adopted its opinion on 8 February 2000. The rapporteur was Ms Cassina, and the co-rapporteur was Mr Vaucoret. At its 370th plenary session on 1 and 2 March 2000 (meeting of 1 March), the Economic and Social Committee adopted the following opinion by 94 votes to three, with four abstentions. 1. Background There has been a wide-ranging debate on social 1. 1. protection in the EU for a number of years. It was sparked when, as part of the implementation of the Community Charter of the Fundamental Social Rights of Workers, two recommendations were proposed and adopted on: — common criteria concerning sufficient resources and social assistance in social protection systems(1) and — the convergence of social protection objectives and poli- cies (2). 1. 2. The aim of these recommendations was to promote a degree of convergence between the social protections systems of the Member States and to confirm a number of basic rights, with a dual objective: to ensure compliance with common, minimum social standards and to establish a welfare set-up that removed the type of disparities that upset market dynam- ics. The two provisions were the first (and are, as yet, the only) European standards in the field. 1. 3. In 1995, the Commission published a communication on the future of social protection: a framework for a European debate (3). This document aimed to bring the discussion up to date against the backdrop of the ongoing process of economic and monetary union and persistently high unemployment levels. Demographic trends in the EU countries were seen as a necessary frame of reference, though current demographic trends (falling birth-rate and an ageing population), and in particular the prospect of the baby boomers born three decades earlier reaching pension age within the next 20 to 30 years, should have been taken into consideration long before. 1. 3. 1. The specific importance of macroeconomic and monetary convergence and stability policies in relation to social, demographic and employment policies taken as a whole had become obvious. The indisputable need to balance public budgets, was the main factor pushing the Member States’ governments to adjust their social security systems. A look at the reforms carried out (4) shows that not all the issues were always taken into account, giving rise to inconsistent results which sometimes penalised certain social sectors. 1. 3. 2. With that document, the Commission sought to in draw attention to all the various reference parameters, particular the relationship between social security as a universal guarantee system and active measures to promote employ- ment/employability in the EU. 1. 4. A little over a year later, the Commission added more fuel to the debate with its communication on Modernising and improving social protection in the European Union (5), following up the Member States’ reactions to the 1995 document. It undertook to carry out a number of more detailed investigations including: research into the cost and impact of social protection, a green paper on supplementary pension systems, an analysis of measures taken to ease fiscal pressure on employment, a study into preventive health measures, and a review of the regulations on the coordination of pension schemes for migrant workers. The Commission invited the social partners to contribute to the debate and asked the Member States and the Community institutions to establish a permanent dialogue on strategies for modernising social protection systems. The ESC issued opinions on the above proposals and 1. 5. communications, and also developed its ideas further by means of a number of own-initiative opinions (6). (1) OJ L 245, 26. 8. 1992, pp. 46-48. (2) OJ L 245, 26. 8. 1992, pp. 49-52. (3) COM (95) 466 final. (4) See MISSOC reports for 1996 and 1998. (5) COM(97) 102 final. (6) ESC opinion on modernising and improving social protection in the European Union, OJ C 73, 9. 3. 1998; ESC opinion on the future of social protection, OJ C 66, 3. 3. 1997. C 117/34 EN Official Journal of the European Communities 26. 4. 2000 2. A concerted strategy for modernising social protec- tion 2. 1. As the title suggests, the communication aims to outline a set of objectives and instruments to develop a concerted strategy for modernising the social security systems, against the backdrop of the already established framework, which combines observance of the stability and growth pact, a commitment to make social protection systems more favourable to employment, and confirmation of social protec- tion as an important shared value of the EU in the context of enlargement. On 29 November 1999, 2. 2. the Council adopted its conclusions on the Commission proposal with rather excep- tional speed, before the European Parliament or the Economic and Social Committee had time to state their views. Nonethe- less, the decision has the potential to trigger a major process opening up many opportunities, and the methods and pro- cedures developed to manage it will certainly affect the social partners. The ESC will therefore express its opinion as planned, concentrating mainly on the best methods for ensuring that the decision is implemented fairly and efficiently. The objectives proposed by the Commission as the 2. 3. basic framework for modernising social protection are to: — make work pay and provide secure income; — make pensions safe and pension systems sustainable; — promote social inclusion; — ensure high quality and sustainable health care. The Commission also stresses that concern for equal oppor- tunities for men and women must be mainstreamed in all four objectives. 2. 4. The bid to reach these objectives will be shored up by ‘enhanced’ mechanisms for exchanging information and ‘monitoring policy developments’. The Member States will designate ‘high level officials to act as focal points in this process’. They are also invited to work out the detail of the strategy, while the Commission has undertaken to prepare a new annual report on social protection. 3. Comments those concerned. It also endorses both the Commission communication and the Council conclusions of 29 November 1999, subject to the comments and observations set out below. 3. 2. The background 3. 2. 1. As the communication has a number of significant precedents, including the Council’s 1992 recommendations and the Commission’s communications of 1995 and 1997, the Committee believes that consistency with the objectives that have been established over the years is essential. Further- more, modernisation must in all instances mean improvement. The four objectives (and the mainstreaming) recommended by the communication should be taken as a whole, treated as being of equal value and pursued simultaneously. As strong, high-quality social protection systems are an integral part of the European social and economic development model, their social objectives should be paid just the same attention as their economic sustainability. In other words, there must be no doubt that investments in health, living conditions, the fight against poverty and marginalisation, and active measures to help people find jobs are by their very nature productive investments as they enrich society and its contribution to development. This is the meaning of the statement: ‘social protection is a productive factor’. In the past, the European social model has worked effectively with the social protection systems and provided a vital boost to the competitiveness of the economic system as a whole; room must be left for this mutually beneficial relationship between the social model and the economic system to continue and develop when the systems are modernised and improved. 3. 2. 2. Greater employment opportunities and increased participation in the labour market are necessary conditions for modernising social protection without being blinkered by macroeconomic and budget compatibility. The completion of the single market and the development of economic and monetary union have created what ought to be ideal conditions for sustained job-generating growth. A few months ago, the Committee stated that growth was still insufficient, productive investment remained inadequate (1) and domestic demand The Committee welcomes the Commission’s pledge to 3. 1. promote the debate on these subjects and its intention to base the modernisation of social protection on consultation of all (1) See the ESC Opinion on The macroeconomic dimension of employment policy, OJ C 368, 20. 12. 1999, p. 36, paras. 5. 1. 2 and 5. 2. 2. 26. 4. 2000 EN Official Journal of the European Communities C 117/35 appeared sluggish. More recently, economic results and fore- casts have been somewhat better, but nevertheless the structur- al measures used to stimulate employment, the development of more employability-focused social protection systems and active reintegration policies must be accompanied by resolute growth and investment support measures that broaden the productive and employment base, increase labour productivity and do not penalise household consumption. The redistributive function of social protection sys- 3. 2. 3. tems is essential and must be preserved, fine-tuned and permanently bound to the aim of promoting social cohesion and overcoming marginalisation and exclusion of all kinds. A recent Eurostat (1) study shows that social transfers (excluding pensions) significantly reduce the percentage of people under the poverty threshold. The extent of this reduction varies, however, from one Member State to the next, and within individual countries. Therefore, although the Commission is right to state that the more interdependent the Member States’ economies are, the more social protection becomes a matter of common concern, any joint action must pay careful attention to the differences highlighted by the study. This also applies to the implementation of other common policies, especially those relating to the Structural Funds. The Com- mission admits that current economic change is likely to generate uneven redistributive effects and that new categories of people may find themselves at risk (for instance, workers with fixed-term or temporary contracts who will experience periods of unemployment with no income support, women, poorly-qualified families, single-income families and people with disabilities). Policies and decisions on modernisation must be tailored to specific national and regional conditions. Above all, however, they must be based on clear forecasts regarding the social effects of future economic trends, always giving priority to supporting and promoting the interests of the most vulnerable categories. older workers, single-parent When this is not the case, recourse to early retirement may be wrongful or at least negative in some instances, particularly where it is applied by companies or industries that are in no financial difficulty but simply wish to streamline their production, carry through mergers or enhance their balance sheets (the abuse of the early retirement option is no less damaging when agreed between a company’s workers and management). For both social and economic reasons, flexible pension policies should be developed as an alternative to early retirement and lifelong learning programmes should be established in order to encourage workers to retrain in good time and find new areas of employment. Workers who have been in particularly wearing jobs for long periods should be given special attention. 3. 2. 5. Although many Member States are currently raising the retirement age, this trend cannot go on indefinitely. The 1997 communication contains a graph that illustrates the labour productivity gains required to maintain the financial sustainability of public social protection systems in the coming decades, on the basis of the current structure of social protection systems (without allowance for possible future changes), and taking the ageing of the population into account. It shows that annual labour productivity must rise from its current level of (approximately) 0,2 to a little over 0,7 by 2025. This would appear to be feasible, if sufficient attention is given simultaneously to research, technological development and life-long learning. This presupposes ongoing consultation between the social partners to release the resources for these investments and sustain them over time. 3. 2. 4. In the employment guidelines for 1999, the Council stressed the need to relieve the burdens on the recruitment of young people and to encourage older workers to retire later, in order to help make social protection systems more sustainable. In general, the Committee is whole-heartedly in favour of this approach. Keeping older people at work can be compatible with the recruitment and employability of young people, providing that quality and productivity are promoted for both categories. The ESC notes that, in certain countries, conditions for early retirement are defined by contracts negotiated between the parties or by legislative provisions. (1) ‘Social benefits and their redistributive effect in the EU’, by Eric Marlier, in ‘Population and social conditions’, August 1999. 3. 2. 6. Social protection systems and the way they are financed vary a great deal from country to country. In its employment guidelines (guideline 14), the Commission has called for targets to be set for gradually reducing the tax burden on labour and non-wage labour costs, without under- mining the recovery of public finances or the financial equilibrium of social security schemes. There is no immediate, universally acceptable way to take this guideline into account. The use of general taxation to compensate for a reduction in the tax burden on labour (particularly on relatively unskilled employment) is a non-starter in the absence of tax harmonis- ation among the Member States, which are tending to reduce taxes on factors other than labour in order to stay competitive and keep attracting outside investment. Furthermore, demo- graphic, economic and social factors play a major role in the long-term financial stability of social protection systems. For the time being, therefore, the Member States must continue trying to strike the right balance by reaching a consensus between the parties concerned, while always bearing in mind the need to protect the weakest members of society. C 117/36 EN Official Journal of the European Communities 26. 4. 2000 3. 2. 7. Similarly, regarding health spending and the need to ensure a high quality service, the Member States should continue to ensure that everyone has access to the services they need and to care that meets their specific needs. On this point, the development of mutual associations and universal preventive measures can play a key role in all the Member States. outcome of which remains to be seen. Nonetheless, the negative demographic trend affecting most of the Member States, which looks likely to lead to a reduction in the current European population, appears to lie at the crux of the matter. analysis of The present communication’s 3. 2. 8. the relationship between the concerted strategy for modernising social protection and enlargement is somewhat brief. The Commission must rapidly disseminate the in-depth and up-to-date study currently being drafted on the current situation and trends in the applicant countries. It is not enough simply to suggest that these countries must ‘work towards the development of efficient, effective and sustainable social protection systems’. The convergence criteria for the applicant countries should be well-grounded and clear. Furthermore, provision should be made, as part of the concerted strategy (which should involve the applicant country social partners), to determine how accession aid is geared to developing and strengthening the social protection systems of the future members. This is vital for many reasons, not least the need to address rising unemployment among women, young people and highly-qualified managers — a new phenomenon in countries where, until ten years ago, there was a high level of employment for these categories (higher even than in the best-placed EU countries). Promoting the European social model in the applicant countries will also require a specific look at these problems as they affect each individual country’s social system, while bearing in mind that issues relating to the structure and financing of social protection systems are not covered by the current corpus of Community legislation. The Committee welcomes the principle of including the applicant countries in the concerted strategy, but believes this must happen soon to prevent the accession negotiations from generating further imbalances and difficulties in the applicant countries’ welfare systems; such problems could arise during the process of implementing the body of Community legis- lation, because of the predominance of economic and monet- ary concerns. 3. 2. 9. 1. Although in many cases the current downwards trend in birth-rates reflects a voluntary decision to have fewer children, it would also appear to be rooted in a number of problems linked to social benefits and the way they work. These problems vary in their form but are common to many Member States. The causes that have combined to put people off raising larger families, to name but a few, include high levels of unemployment; the absence or lack of a family policy to provide good quality childcare facilities and to ensure an adequate income and job security during parental leave, and other measures designed to help reconcile work and family commitments; inability to accommodate changes in family structure and to mainstream these issues in national policies; and uncertainty stemming from a series of rapid social, industrial and behavioural changes that the European public have yet to take fully on board. 3. 2. 9. 2. Many experts have suggested that within a few decades the EU could face a labour shortage and be obliged to ‘import’ labour from third countries, and that the contributions of those workers would help to finance the social protection system. This prospect too requires immediate in-depth analysis, without straying into an abstract debate on whether immi- gration would/could change the current face of the EU. A look should be taken, meanwhile, at ways of opening up the current social protection systems while they are being modernised and equipping them to deal with the problems associated with the reception and integration of future immigrants. 3. 3. The instruments 3. 2. 9. The Commission has published comprehensive reports on the demographic situation and trends in the EU over recent years. As the ESC is examining this important issue in an information report, it will touch on it only briefly here, inasmuch as it relates to social protection. However, it should be noted that the Commission communication’s demographic analysis appears to be geared largely to stressing the need to guarantee the financial sustainability of public welfare systems. This vast and complex subject calls for a thorough debate, the 3. 3. 1. The Commission quotes from a March 1999 Euro- pean Parliament Resolution which asked it ‘to set in motion a process of voluntary alignment of objectives and policies in the area of social protection modelled on the European employment strategy’. The formulation of a ‘common political vision of social protection in Europe’, hoped for by the Commission, is an extremely important objective that will involve complex transactions affecting the whole of society. Effective measures will therefore be needed to guarantee a truly democratic, i. e. participatory, process. 26. 4. 2000 EN Official Journal of the European Communities C 117/37 3. 3. 2. Responsibility for bringing the various social protec- tion systems up to date lies primarily with the Member States. The social protection modernisation strategy cannot possibly, therefore, be based on binding legislation not wholly endorsed by the Member States, or, most importantly, labour and management. The latter must be closely involved in the modernisation strategy at both national and European level. Without prejudice to the possible development of a concerted process of modernisation which takes on board some aspects of the Luxembourg process, the ESC believes that it is too early to define quantitative objectives and insists on the need to build solid qualitative and methodological foundations, establishing all the conditions for a strong consensus supported by all social and institutional players at every level. 3. 3. 3. The existing welfare systems grew out of agreements, between social operators and governments, that almost always involved difficult periods of bargaining and often even conflict. The strong and responsible involvement of all the interested parties is, therefore, an essential element in the modernisation of these systems, as part of a concerted strategy. The Com- mission does invite the social partners to take part in the process via the Social Dialogue Committee, but it should also specify the role and powers of that committee more clearly. In particular, it should be possible by means of the European social dialogue to make a detailed assessment of current developments in a number of Member States that have launched processes to adjust their social protection systems by means of negotiations between the various interested parties. Furthermore, the potential link between the group of national experts and the European social dialogue must be determined. If the ‘exchange of experiences, mutual concertation and evaluation of ongoing policy developments. ’, mentioned by the Commission, does not specifically involve a debate between all the players, it will be limited to contacts between govern- Brussels, 1 March 2000. ments (or, still worse, between the ‘high-level senior officials’ who are to manage the process). The Committee stresses that, as well as requiring 3. 3. 3. 1. the participation of the social partners, the concerted effort to modernise social protection systems must also be backed by reliable and systematic data. It welcomes the Commission’s intention to build on the Social Protection in Europe Report (1), and to publish it annually. The Commission report must provide a starting point for the discussions of the group of national experts. The ESC could be involved in the preparatory work, and after publication the report should be referred for an opinion (a procedure which would clearly also have to involve the European Parliament and the Committee of the Regions). Where appropriate, the European Parliament, the ESC and the COR could take part as observers in the meetings of the group of national experts. 3. 3. 4. The Committee welcomes the reference to the involvement of the European Parliament, the ESC, the Com- mittee of the Regions and, as already mentioned, the applicant countries. The Committee is willing to provide support, especially in the happy event of the rapid development of bench-marking procedures for comparing the situations in the Member States and highlighting best practice. The ESC stresses the fact that there should be an ongoing, detailed study of current national trends and experience, based on practical examples. To that end, the Committee is ready to lend all its support to the bench-marking process in conjunction with the European Parliament. (1) The Social Protection in Europe Report is currently published every two years in conjunction with Eurostat and the social security departments of the Member States. It provides a detailed summary of trends and suggests measures that could be of use. The President of the Economic and Social Committee Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: Richtlijn 2000/10/EG van de Commissie van 1 maart 2000 houdende opneming van een werkzame stof (fluroxypyr) in bijlage I bij Richtlijn 91/414/EEG betreffende het op de markt brengen van gewasbeschermingsmiddelen (Voor de EER relevante tekst)

eurovoc_concepts:
marketing
plant health product

text: L 57/28 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 2. 3. 2000 RICHTLĲN 2000/10/EG VAN DE COMMISSIE van 1 maart 2000 houdende opneming van een werkzame stof (fluroxypyr) in bĳlage I bĳ Richtlĳn 91/414/EEG betreffende het op de markt brengen van gewasbeschermingsmiddelen (Voor de EER relevante tekst) DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeen- schap, Gelet op Richtlĳn 91/414/EEG van de Raad van 15 juli 1991 betreffende het op de markt brengen van gewasbeschermings- middelen van de Raad (1), laatstelĳk gewĳzigd bĳ Richtlĳn 1999/80/EG van de Commissie (2), en met name op artikel 6, lid 2, vierde alinea, lid 1, en artikel 8, Overwegende hetgeen volgt: (1) (2) (3) (4) (5) Bĳ Verordening (EEG) nr. 3600/92 van de Commissie (3), laatstelĳk gewĳzigd bĳ Verordening (EG) nr. 1972/ 1999 (4), zĳn de bepalingen vastgesteld voor de uitvoe- ring van de eerste fase van het werkprogramma zoals bedoeld in artikel 8, lid 2, van Richtlĳn 91/414/EEG (hierna „de richtlĳn” te noemen). Op grond van die verordening is bĳ Verordening (EG) nr. 933/94 van de Commissie (5), laatstelĳk gewĳzigd bĳ Verordening (EG) nr. 2230/95 (6), de lĳst vastgesteld van de werkzame stoffen van gewasbeschermingsmiddelen die moeten worden beoordeeld met het oog op hun eventuele opname in bĳlage I bĳ de richtlĳn. Die werkzame stoffen moeten in de bĳlage worden opgenomen als mag worden verwacht dat zĳ geen scha- delĳk effect voor de gezondheid van mens en dier of voor het grondwater en ook geen onaanvaardbaar milieueffect zullen hebben. Een werkzame stof mag voor niet meer dan tien jaar worden opgenomen. In artikel 8, lid 2, van de richtlĳn is bepaald dat de lidstaten, nadat een werkzame stof in bĳlage I bĳ de richtlĳn is opgenomen, de toelatingen voor de gewasbe- schermingsmiddelen die die werkzame stof bevatten, binnen een bepaalde periode moeten verstrekken, wĳzigen of intrekken. Op grond van artikel 4, lid 1, en artikel 13, lid 1, van de richtlĳn is met name vereist dat gewasbeschermingsmiddelen pas worden toegelaten als op basis van een dossier dat aan de voorschriften van artikel 13 voldoet, aan de voorwaarden voor opneming van een wekrzame stof in bĳlage I en aan de uniforme beginselen van bĳlage VI is voldaan. fluroxypyr zĳn de effecten op de menselĳke Voor gezondheid en het milieueffect overeenkomstig het bepaalde in Verordening (EEG) nr. 3600/92 beoordeeld voor een aantal door de aanvrager voorgestelde toepas- singen. Duitsland, optredend als als rapporteur aange- (6) (7) (8) (9) wezen lidstaat in het kader van Verordening (EG) nr. 933/94, heeft het betrokken beoordelingsverslag op 27 september 1996 bĳ de commissie ingediend. ingediende verslag is door de lidstaten en de Het Commissie onderzocht in het kader van het Permanent Plantenziektekundig Comité. Dit onderzoek is op 30 november 1999 afgesloten met het evaluatieverslag van de Commissie over het onderzoek betreffende fluro- xypyr. Het kan nodig zĳn dit verslag bĳ te werken om rekening te houden met technische en wetenschappelĳke ontwikkelingen. In dat geval zullen de voorwaarden voor de opneming van fluroxypyr in bĳlage I bĳ de richtlĳn ook moeten worden gewĳzigd overeenkomstig artikel 6, lid 1, van de richtlĳn. Het dossier en de resul- taten van het onderzoek zĳn ook voor advies voorgelegd aan het Wetenschappelĳk Comité voor planten. Uit de verschillende onderzoeken is gebleken dat mag worden verwacht dat gewasbeschermingsmiddelen die de betrokken werkzame stof bevatten, in het algemeen zullen voldoen aan de in artikel 5, lid 1, onder a) en b), inzonderheid voor de van de richtlĳn gestelde eisen, toepassingen waarvoor onderzocht. De zĳn zĳ betrokken werkzame stof moet derhalve in bĳlage I worden opgenomen, om ervoor te zorgen dat alle lidstaten toelatingen van de gewasbeschermingsmiddelen die fluroxypyr bevatten, onverwĳld overeenkomstig het bepaalde in de richtlĳn kunnen verlenen, wĳzigen of intrekken. Het Wetenschappelĳk Comité voor planten heeft in zĳn advies aangegeven dat aanvullende gegevens nodig zĳn om de milieuveiligheid van een aantal afbraakproducten van fluroxypyr die in de bodem en het water voor- komen, te bevestigen. In artikel 5, lid 5, van de richtlĳn is bepaald dat opne- ming van een werkzame stof in bĳlage I op elk moment kan worden herzien als er aanwĳzigingen zĳn dat niet langer aan de voorwaarden voor opneming wordt voldaan. De commissie zal dan ook de opneming in bĳlage I opnieuw bezien als de resultaten van het aanvullende onderzoek, als bedoeld in punt 7 van het effecten evaluatieverslag, op mogelĳke wĳzen, of als de resultaten van het gevraagde aanvul- lende onderzoek en de aanvullende informatie niet worden ingediend. schadelĳke (1) PB L 230 van 19. 8. 1991, blz. 1. (2) PB L 210 van 10. 8. 1999, blz. 13. (3) PB L 366 van 15. 12. 1992, blz. 10. (4) PB L 244 van 16. 9. 1999, blz. 41. (5) PB L 107 van 28. 4. 1994, blz. 8. (6) PB L 225 van 22. 9. 1995, blz. 1. (10) Vóór de opneming van deze werkzame stof in de bĳlage moet een redelĳke termĳn worden gegeven om de lidstaten en de belanghebbenden in staat te stellen zich voor te bereiden op de nieuwe uit de opneming voort- vloeiende eisen. Bovendien moeten de lidstaten na 2. 3. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 57/29 de opneming over een redelĳke termĳn beschikken om de richtlĳn ten uitvoer te leggen en inzonderheid om binnen deze termĳn bestaande toelatingen te wĳzigen of in te trekken of nieuwe toelatingen te verlenen overeen- komstig de bepalingen van de richtlĳn. Er moet worden voorzien in een langere termĳn voor de indiening en de beoordeling van het volledige dossier van bĳlage III van elk de uniforme beginselen van bĳlage VI bĳ de richtlĳn. Voor gewasbeschermingsmiddelen die verschillende werkzame stoffen bevatten, kan de volledige beoordeling echter pas op basis van de uniforme beginselen worden uitgevoerd wanneer alle betrokken werkzame stoffen in bĳlage I bĳ de richtlĳn zĳn opgenomen. gewasbeschermingsmiddel overeenkomstig (11) De voor de tenuitvoerlegging van deze richtlĳn vastge- stelde termĳnen laten de termĳnen die zullen worden vastgesteld voor de opneming van andere werkzame stoffen in bĳlage I bĳ de richtlĳn, onverlet. (12) Het evaluatieverslag is nodig voor de correcte tenuitvoer- legging door de lidstaten van verschillende van de in bĳlage VI bĳ de richtlĳn bepaalde uniforme beginselen, voorzover deze beginselen betrekking hebben op de evaluatie van de in bĳlage II bedoelde gegevens die zĳn verstrekt met het oog op de opneming van de werkzame stof in bĳlage I bĳ de richtlĳn. (13) De in deze richtlĳn vervatte maatregelen zĳn in overeen- stemming met het advies van het Permanent Planten- ziektekundig Comité, delen die de werkzame stof fluroxypyr bevatten, naar gelang van het geval wĳzigen of intrekken overeenkomstig het bepaalde in Richtlĳn 91/414/EEG. 2. Voor evaluatie en besluitvorming overeenkomstig de uniforme beginselen van bĳlage VI bĳ Richtlĳn 91/414/EEG wordt echter de in lid 1 vermelde termĳn op basis van een dossier dat beantwoordt aan de eisen van bĳlage III bĳ Richtlĳn 91/414/EEG, verlengd: — tot vier jaar na de inwerkingtreding van deze richtlĳn, voor gewasbeschermingsmiddelen die fluroxypyr bevatten; — voor gewasbeschermingsmiddelen die fluroxypyr en een andere in bĳlage I bĳ Richtlĳn 91/414/EEG opgenomen werkzame stof bevatten, tot vier jaar na de inwerkingtre- ding van de richtlĳn, waarbĳ de laatste van die werkzame stoffen in bĳlage I wordt opgenomen. 3. Wanneer de lidstaten de maatregelen vaststellen, moeten deze een verwĳzing naar deze richtlĳn bevatten of moeten zĳ bĳ de officiële bekendmaking ervan van een dergelĳke verwĳ- zing vergezeld gaan. De procedure voor het vermelden van een dergelĳke verwĳzing wordt vastgesteld door de lidstaten. Artikel 3 De lidstaten informeren de Commissie als de resultaten van het gevraagde aanvullende onderzoek en de aanvullende infor- matie, zoals bedoeld in punt 7 van het evaluatieverslag, op 1 december 2000 nog niet zĳn ingediend. Artikel 4 HEEFT DE VOLGENDE RICHTLĲN VASTGESTELD: Deze richtlĳn treedt in werking op 1 december 2000. Artikel 1 De werkzame stof fluroxypyr wordt hierbĳ opgenomen in bĳlage I bĳ Richtlĳn 91/414/EEG, zoals in de bĳlage is aange- geven. Deze richtlĳn is gericht tot de lidstaten. Artikel 5 Artikel 2 Gedaan te Brussel, 1 maart 2000. 1. De lidstaten doen de nodige wettelĳke en bestuursrechte- lĳke bepalingen in werking treden om uiterlĳk op 1 juni 2001 aan deze richtlĳn te voldoen. Met name moeten zĳ binnen die termĳn bestaande toelatingen voor gewasbeschermingsmid- Voor de Commissie David BYRNE Lid van de Commissie L 57/30 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 2. 3. 2000 BĲLAGE FLUROXYPYR 1. Identificatie: Benaming: Fluroxypyr. IUPAC-benaming: 4-amino-3,5-dichloor-6-fluor-2-pyridyloxyazĳnzuur. 2. Voorwaarden waaraan moet worden voldaan: 2. 1. De werkzame stof heeft een zuiverheid van ten minste 950 g/kg. 2. 2. De stof mag alleen worden toegestaan voor gebruik als herbicide. 2. 3. Voor de toepassing van de in bĳlage VI opgenomen uniforme beginselen moet rekening worden gehouden met de conclusies van het evaluatieverslag over fluroxypyr, en inzonderheid met de aanhangsels I en II daarvan, zoals die door het Permanent Plantenziektekundig Comité zĳn goedgekeurd op 30 november 1999. Bĳ hun algemene evaluatie moeten de lidstaten: — rekening houden met de aanvullende gegevens die in punt 7 van het evaluatieverslag worden gevraagd, — speciale aandacht besteden aan de bescherming van het grondwater, — speciale aandacht besteden aan de gevolgen voor in het water levende organismen, en ervoor zorgen dat de toelatingsvoorwaarden waar nodig ook risicoverlagende maatregelen omvatten. 3. De opneming geldt tot uiterlĳk 30 november 2010