title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0163/00 af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen. Kommissionsmedlemmet Franz Fischlers besøg i Marokko.

text: 24. 10. 2000 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende C 303 E/153 Svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af Margot Wallstr(cid:246)m (9. februar 2000) Et af hovedform(cid:229)lene i R(cid:229)dets direktiv 92/43/E(cid:216)F om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (1) er at skabe et net af naturligt beskyttede omr(cid:229)der af vigtighed for F(cid:230)llesskabet, som kaldes Natura 2000. Havomr(cid:229)der kan indg(cid:229) i dette net. Naturtypedirektivet bidrager til det generelle m(cid:229)l, der g(cid:229)r ud p(cid:229) b(cid:230)redygtig udvikling. Dets form(cid:229)l er at opmuntre til at beskytte den biologiske mangfoldighed, samtidig med at der tages hensyn til videnskabelige, łkonomiske, sociale, kulturelle og regionale behov. Form(cid:229)let med Natura 2000-nettet er derfor ikke at skabe naturreservater, hvor al menneskelig aktivitet systematisk udelukkes. Bevarelse af den biologiske mangfoldighed p(cid:229) udpegede steder kan kr(cid:230)ve, at menneskelige aktiviteter opretholdes eller opmuntres. Menneskelige aktiviteter skal dog v(cid:230)re forenelige med de udpegede steders bevaringsm(cid:229)l. Det er medlemsstaternes kompetence at fasts(cid:230)tte, hvilke aktiviteter, der er forenelige, f. eks. specifikke forvaltningsplaner for omr(cid:229)derne. Enhver aktivitet, der stłttes łkonomisk af F(cid:230)llesskabet inden for turisme eller fiskeri skal naturligvis overholde bestemmelserne i direktivet. (1) EFT L 206 af 22. 7. 1992. (2000/C 303 E/167) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL P-0163/00 af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen (26. januar 2000) Om: Kommissionsmedlemmet Franz Fischlers besłg i Marokko Den 30. november 1999 udlłb fiskeriaftalen med kongeriget Marokko, og den fl(cid:229)de, der drev fiskeri i dette omr(cid:229)de, m(cid:229)tte indstille sine aktiviteter, hvilket vil f(cid:229) de velkendte sociołkonomiske konsekvenser. 30 af fartłjerne i denne fiskerfl(cid:229)de er portugisiske, besk(cid:230)ftiger ca. 700 fiskere og skaber indirekte over 3000 arbejdspladser, hovedsagelig i de to kommuner Sesimbra og Olhao/Fuzela, der er afh(cid:230)ngige af fiskerisek- toren. Denne fl(cid:229)de er specialiseret i fiskeri i de marokkanske fiskeriomr(cid:229)der og ville have vanskeligt ved at omstille sig. Ifłlge Agence Europe af 18. januar 2000 blev det p(cid:229) et młde mellem kommiss(cid:230)r Franz Fischler og den marokkanske statssekret(cid:230)r bekendtgjort, at aftalen ikke ville blive fornyet med den begrundelse, at Den Europ(cid:230)iske Union havde noteret sig, at samarbejdet p(cid:229) grundlag af fangstaktiviteterne er slut, og at man nu ville undersłge andre samarbejdsmuligheder. Kommissionen bedes oplyse fłlgende: Hvor trov(cid:230)rdig er denne pressemeddelelse? Udelukker Kommissionen muligheden af, at aftalen bliver 1. fornyet? Hvilke foranstaltninger har Kommissionen hidtil 2. aktiviteter p(cid:229) grund af aftalens udlłb? truffet i lyset af, at fl(cid:229)den har indstillet sine Svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af Franz Fischler (17. februar 2000) Kommissionen kan bekr(cid:230)fte, at den er i kontakt med de marokkanske myndigheder for at undersłge alle muligheder for sammen med Marokko eventuelt at etablere et partnerskab p(cid:229) fiskeriomr(cid:229)det, som er til fordel for begge parter. Kommissionen fastholder det standpunkt, som den har givet udtryk for de seneste m(cid:229)neder, og som fłrst og fremmest er baseret p(cid:229) det forhandlingsmandat, R(cid:229)det godkendte den 15. oktober 1999. C 303 E/154 De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende DA 24. 10. 2000 Kommissionen har allerede godkendt foranstaltninger for finansiel stłtte til redere og bes(cid:230)tninger, som berłres af, at fiskeriaftalen med Marokko ikke fornys. Disse foranstaltninger vil fra den 1. januar 2000 blive finansieret via Det Finansielle Instrument til Udvikling af Fiskeriet (FIUF) som led i programmerne for Spanien og Portugal for perioden 2000-2006 og p(cid:229) de betingelser, der er fastsat i den ny FIUF-forordning. (2000/C 303 E/168) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-0164/00 af Rosa D(cid:237)ez GonzÆlez (PSE), Fernando PØrez Royo (PSE) og Luis Berenguer Fuster (PSE) til Kommissionen (31. januar 2000) Om: Den spanske ordning vedrłrende omkostninger ved overgangen til fri konkurrence (CTC) Kan Kommissionen uden at foregribe den vurdering af den spanske el-sektor, som den har givet en uvildig ekspert i opdrag, głre rede for, hvorledes den har fastsl(cid:229)et, hvilke af de omkostninger, der formentlig ikke fri konkurrence, som direkte hidrłrer fra Spaniens tidligere vil blive amortiseret ved overgangen til reguleringsordning? Har Kommissionen undersłgt, om der eventuelt tidligere er ydet kompensation for disse omkostninger? Finder den det ikke uacceptabelt, at forbrugerne (stłtteberettigede eller ej) som led i CTC-ordningen skal b(cid:230)re omkostninger, der intet har at głre med det, den definerer som stłtteberettigede CTC-omkostninger? Svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af Mario Monti (28. februar 2000) Kommissionen har endnu ikke afsluttet sin undersłgelse af strandede omkostninger i Spanien og kan derfor ikke umiddelbart besvare de (cid:230)rede medlemmers fłrste spłrgsm(cid:229)l. Under alle omst(cid:230)ndigheder st(cid:229)r det klart, at de omkostninger, der tidligere er godtgjort, ikke kan betragtes som strandede omkostninger. Elektricitetsforbrugerne kan kun p(cid:229)tage sig de omkostninger, som Kommissionen har betegnet som strandede. (2000/C 303 E/169) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-0169/00 af Jorge HernÆndez Mollar (PPE-DE) til Kommissionen (31. januar 2000) Om: Akkordarbejde Den tyske Volkswagengruppe har genindfłrt akkordarbejdet i den europ(cid:230)iske bilindustri. »5000 for 5000«- planen er udtryk for et brud med den hidtidige praksis i denne industri, idet lłnmodtageren nu f(cid:229)r hovedansvaret for arbejdstidens l(cid:230)ngde. Hvad mener Kommissionen om denne nye model p(cid:229) arbejdsmarkedet, som indeb(cid:230)rer en fast lłn med varierende arbejdstid? Finder Kommissionen, at den kan anvendes som en lłsningsmodel i kampen mod ledigheden og for oprettelse af arbejdspladser i Europa? Svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou (3. marts 2000) Kommissionen er af den opfattelse, at nye former for tilrettel(cid:230)ggelse af arbejdet har stłrre mulighed for at blive en succes, n(cid:229)r de indfłres i enighed mellem arbejdsmarkedets parter. Det er ogs(cid:229) vigtigt at sikre en passende balance mellem smidighed og sikkerhed. Nyskabende former for tilrettel(cid:230)ggelse af arbejdet kan medfłre en stigning i besk(cid:230)ftigelsen, men dette vil i hłj grad afh(cid:230)nge af de s(cid:230)rlige omst(cid:230)ndigheder


title: Regolamento (CE) n. 189/2000 della Commissione, del 26 gennaio 2000, che modifica il correttivo applicabile alla restituzione per i cereali

eurovoc_concepts:
cereals
export refund

formats: pdf print

text: 27. 1. 2000 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee L 22/57 REGOLAMENTO (CE) N. 189/2000 DELLA COMMISSIONE del 26 gennaio 2000 che modifica il correttivo applicabile alla restituzione per i cereali LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE, (3) considerando che fissato secondo la stessa procedura; che nell'intervallo tra una fissazione e l'altra esso può essere modificato, correttivo deve essere il visto il trattato che istituisce la Comunità europea, visto il regolamento (CEE) n. 1766/92 del Consiglio, del 30 giugno 1992, relativo all'organizzazione comune dei mercati nel settore dei cereali (1), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 1253/1999 (2), in particolare l'articolo 13, paragrafo 8, (1) (2) considerando che il correttivo applicabile alla restitu- zione per i cereali è stato fissato dal regolamento (CE) n. 31/2000 della Commissione (3), modificato dal regola- mento (CE) n. 120/2000 (4); considerando che, in funzione dei prezzi cif e dei prezzi cif d'acquisto a termine odierni e tenendo conto dell'evo- luzione prevedibile del mercato, è necessario modificare il correttivo applicabile alla restituzione per i cereali, attualmente in vigore; HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: Articolo 1 Il correttivo applicabile alle restituzioni fissate in anticipo per le esportazioni dei prodotti previsti dall'articolo 1, paragrafo 1, lettere a), b) e c) del regolamento (CEE) n. 1766/92, a eccezione del malto, è modificato conformemente all'allegato. Articolo 2 Il presente regolamento entra in vigore il 27 gennaio 2000. Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a Bruxelles, il 26 gennaio 2000. Per la Commissione Franz FISCHLER Membro della Commissione (1) GU L 181 dell'1. 7. 1992, pag. 21. (2) GU L 160 del 26. 6. 1999, pag. 18. (3) GU L 4 del 7. 1. 2000, pag. 14. (4) GU L 14 del 20. 1. 2000, pag. 24. L 22/58 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 27. 1. 2000 al regolamento della Commissione, del 26 gennaio 2000, che modifica il correttivo applicabile alla restituzione per i cereali ALLEGATO Codice prodotto Destinazione (1) Corrente 1 1o term. 2 2o term. 3 3o term. 4 4o term. 5 5o term. 6 6o term. 7 (EUR/t) 1001 10 00 9200 1001 10 00 9400 1001 90 91 9000 1001 90 99 9000 1002 00 00 9000 1003 00 10 9000 1003 00 90 9000 1004 00 00 9200 1004 00 00 9400 1005 10 90 9000 1005 90 00 9000 1007 00 90 9000 1008 20 00 9000 1101 00 11 9000 1101 00 15 9100 1101 00 15 9130 1101 00 15 9150 1101 00 15 9170 1101 00 15 9180 1101 00 15 9190 1101 00 90 9000 1102 10 00 9500 1102 10 00 9700 1102 10 00 9900 1103 11 10 9200 1103 11 10 9400 1103 11 10 9900 1103 11 90 9200 1103 11 90 9800 — 01 — 03 02 01 — 01 — 01 — 01 — — — 01 01 01 01 01 — — 01 01 — 01 01 — 01 — — 0 — 0 0 0 — 0 — 0 — 0 — — — 0 0 0 0 0 — — 0 0 — 0 0 — 0 — — –1,00 — 0 0 0 — 0 — 0 — 0 — — — 0 0 0 0 0 — — 0 0 — 0 0 — 0 — — –2,00 — 0 0 0 — 0 — 0 — 0 — — — 0 0 0 0 0 — — 0 0 — 0 0 — 0 — — –3,00 — 0 0 0 — 0 — 0 — 0 — — — 0 0 0 0 0 — — 0 0 — 0 0 — 0 — — –4,00 — 0 0 0 — 0 — 0 — 0 — — — 0 0 0 0 0 — — 0 0 — 0 0 — 0 — — — — 0 — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — 0 — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — (1) Le destinazioni sono identificate come segue: i paesi terzi, 01 tutti 02 altri paesi terzi, 03 Mauritania, Mali, Niger, Senegal, Burkina-Faso, Gambia, Guinea-Bissau, Guinea, Capo Verde, Sierra Leone, Liberia, Costa d'Avorio, Ghana, Togo, Ciad, Repubblica centrafricana, Benin, Camerun, Guinea equatoriale, São Tomé e Principe, Gabon, Congo, Repubblica democratica del Congo, Ruanda, Burundi, Angola, Zambia, Malawi, Mozambico, Namibia, Botzwana, Zimbabwe, Lesotho, Swaziland, Seicelle, Comore, Madagascar, Gibuti, Etiopia, Eritrea e Maurizio. NB: Le zone sono quelle definite dal regolamento (CEE) n. 2145/92 della Commissione (GU L 214 del 30. 7. 1992, pag. 20), modificato


title: Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om «Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 91/308/EØF af 10. juni 1991 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge»

eurovoc_concepts:
code of conduct
fight against crime
financial institution
financial legislation
law of banking
money laundering

formats: html pdf print

text: C 75/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 3. 2000 Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Europa-Parlamen- tets og Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 91/308/EØF af 10. juni 1991 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge« (2000/C 75/10) Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 5. oktober 1999 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om den ovennævnte emne. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed, som udpegede Robert Pelletier til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 10. januar 2000. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 369. plenarforsamling af 26. -27. januar 2000, mødet den 26. januar 2000, følgende udtalelse med 81 stemmer for, 11 imod og 10 hverken for eller imod. 1. Indledning 1. 1. I sin udtalelse af 19. september 1990 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til renvaskning af penge (1), støttede Det Økonomiske og Sociale Udvalg fuldt og helt en forstærket bekæmpelse af alvorlige kriminelle aktiviteter, som fordømmes af det internationale samfund, herunder i særdeleshed ulovlig handel med narkotika. Adskillige af de bemærkninger, der blev fremført i den 1. 2. udtalelse, er senere blevet taget til følge. 1. 3. ØSU godkendte ligeledes, at der indføres mekanismer baseret på brug af den information, man har, i og med at hvidvaskningen nødvendigvis vil ske gennem pengeinstitutter og mere generelt finansielle institutioner. Siden 1991, hvor det første direktiv trådte i kraft, har 1. 4. Rådet, Kommissionen og Europa-Parlamentet praktisk taget uafladeligt anmodet om, at bekæmpelsen af den organiserede kriminalitet forstærkes, og at der med det formål for øje iværksættes en overordnet handlingsplan med tilhørende kon- krete henstillinger (jf. navnlig konklusionerne fra Det Europæi- ske Råds møde i Dublin i december 1996 og handlingsplanen, der blev godkendt på Det Europæiske Råds møde i Amsterdam i juni 1997). 1. 5. En betydelig del af henstillingerne fra Det Europæiske Råds møde i Tammerfors den 15. og 16. oktober 1999 drejer sig om bekæmpelse af kriminalitet på EU-plan. 1. 6. Ud over disse henstillinger om at styrke samarbejdet mellem medlemsstaternes myndigheder har Det Europæiske Råd formuleret et helt kapitel, der specifikt drejer sig om særlige foranstaltninger til bekæmpelse af hvidvaskning af penge, og hvori det henstilles, at det forslag til ændret direktiv, som nærværende udtalelse drejer sig om, vedtages snarest muligt. 1. 7. Kommissionen har for nylig udsendt en meget vigtig meddelelse vedrørende EU’s handlingsplan for bekæmpelse af narkotikamisbrug (2000-2004) (2), som ØSU udarbejder en særskilt udtalelse om. 2. Generelle bemærkninger 2. 1. Hvidvaskning af penge er af et sådant omfang, at det har en forstyrrende effekt på det internationale finansielle systems funktionsmåde. 2. 2. Penge, som er genstand for hvidvaskning, stammer fra en lang række vidt forskellige kilder. Nogle gange er oprindel- sen åbenlys, som når international hjælp fra IMF til lande som Rusland ender i de forkerte lommer; vanskeligere er det at detektere pengene, når de stammer fra komplekse finansielle konstruktioner udtænkt af juridiske specialister med tætte kontakter til offshore-skattelyer, som er fritaget for de regler og tilsynsforanstaltninger, som Den Europæiske Union og en del af den vestlige verden har prøvet at indføre i de sidste ti år. 2. 3. Der har helt klart, siden 1991-direktivet blev sat i værk, været tale om en imponerende intensivering af indsatsen mod hvidvaskning af penge. 2. 4. Det må imidlertid komme an på en prøve, hvor man sammenholder Den Europæiske Unions konkrete tiltag og erklærede intentioner med de resultater, der er opnået med hensyn til den ulovlige handels omfang, og de skønnede indtægter herved. 2. 5. I sin udtalelse fra 1990 anslår ØSU ud fra disponible oplysninger værdien af narkotikahandelen til mellem 300 og 500 mia. dollars. Narkotikahandelen er ikke svundet i omfang, snarere tværtimod skulle denne handel nu være oppe på 8nr. af verdenshandelen ifølge statistiske oplysninger fra FN og oplysninger, som den Finansielle Aktionsgruppe vedrørende Hvidvaskning af Penge (FATF) har stillet til rådighed. Hvidvask- ning af penge skulle på sin side årligt repræsentere et beløb svarende til 2-5nr. af verdens BNP eller mere end en billion dollars. (1) EFT C 332 af 31. 12. 1990, s. 26. (2) KOM(1999) 239 endelig udg. 15. 3. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 75/23 2. 6. Da Fællesskabets og medlemsstaternes indsats er kon- centreret om hvidvaskning af penge stammende fra narkotika- handel, er der en tendens til, at man glemmer at gribe om ondets rod, dvs. at gå ud i felten og bekæmpe selve narkotikahandelen, eftersom hele hvidvaskningsoperationen jo forudsætter, at der er solgt ulovlig narkotika til hjælpeløse stofmisbrugere. 2. 12. I så henseende er FATF’s arbejde med at opstille kriterier for at kunne identificere lande og retsinstanser, som forbindelse med der er »samarbejdsvanskeligheder« med i kampen mod hvidvaskning af penge, et fundamentalt led i handlingsplanen. En liste over de lande er ved at blive udarbejdet af FATF, og den vil efter planen blive offentliggjort medio 2000. 2. 7. Indsatsen mod hvidvaskning af penge kan ikke ses adskilt fra indsatsen mod personer, som indkasserer penge, hvadenten det sker som led i organiseret kriminalitet byggende på komplekse strukturer, eller det sker i en enklere og mere diffus form gennem »dealere«, der indkasserer en mængde mindre beløb svarende til prisen for en dosis narkotika, som sælges til hjælpeløse stofmisbrugere. Det er disse kumulerede pengebeløb, der udløser hvidvaskningsprocessen (1). 2. 8. ØSU erkender, at politiets og domstolenes bekæmpelse af illegale handelstransaktioner er et medlemsstatsanliggende og ikke falder ind under anvendelsesområdet for nærværende direktiv, men finder det beklageligt, at direktivet ikke peger på den åbenbare sammenhæng, der er mellem repression af illegal handel og repression af hvidvaskning af indtægterne herfra. Det er nødvendigt, at man er opmærksom herpå, for uanset, at de finansielle formidlere gør et stort arbejde, kan de ikke også gå ind og løse de opgaver, der retteligt tilkommer politi og retsvæsen. På Det Europæiske Råds møde i Tammerfors i oktober 2. 9. 1999 synes man at have taget konsekvensen heraf, idet topmødet »opfordrer til, at der nedsættes en europæisk operativ taskforce af politichefer, der i samarbejde med Europol udvek- sler erfaringer, bedste praksis og information om aktuelle tendenser i grænseoverskridende kriminalitet og medvirker til planlægningen af operative aktioner« (2). Allerede i udtalelsen fra 1990 konkluderede ØSU, at 2. 10. »en harmonisering af forbindelse lovgivning og praksis i med en forebyggende indsats mod narkotikamisbrug er et nødvendigt supplement til direktivforslaget« (3). ØSU deler fuldt Kommissionens synspunkt, hvorefter 2. 11. FATF’s indsats bør omfatte flest mulige lande, således at der kan skabes et verdensomspændende netværk til bekæmpelse af hvidvaskning af penge. (1) Jf. Kommissionens meddelelse om Den Europæiske Unions hand- lingsplan for bekæmpelse af narkotikamisbrug (2000-2004) og ØSU’s udtalelse om denne meddelelse, EFT C 51 af 23. 2. 2000. (2) Det Europæiske Råd i Tammerfors den 15. og 16. oktober 1999, formandskabets konklusioner. (3) Jf. punkt 1. 5 i ØSU’s udtalelse om Kommissionens forslag til Rådets direktiv om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til renvaskning af penge, EFT C 332 af 31. 12. 1990, s. 86. 2. 13. Det Europæiske Råd i Tammerfors slog til lyd for, at der indgås aftaler med offshore-centre i tredjelande for at sikre et effektivt og gennemsigtigt samarbejde om gensidig retshjælp i henhold til FATF’s rekommandationer. 2. 14. Det står således klart, at bekæmpelsen af hvidvaskning skal gribes an på globalt plan, og ØSU finder det derfor beklageligt, at Rådet og Kommissionen ikke i højere grad satser på en samordnet indsats i samarbejde med De Forenede Nationer og Den Internationale Valutafond (IMF). 2. 15. På sit seneste årsmøde i september 1999 bekræftede IMF endnu en gang, at den er fast besluttet på at bekæmpe organiseret kriminalitet, ulovlig narkotikahandel og hvidvask- ning af penge. ØSU mener, at der er behov for en bedre koordinering mellem Den Europæiske Union og IMF, eftersom IMF er den eneste institution, der er i stand til at udstrække midler i kampen mod hvidvaskning svarende til dem, man bruger i Den Europæiske Union, til det internationale plan. 2. 16. ØSU er enig i forslaget om at sætte meget høje standarder for indberetning, som går videre end til en ajour- føring af FATF’s 40 rekommandationer, ved at inddrage visse erhverv mere aktivt i bekæmpelsen af hvidvaskning af penge. Det skal bemærkes, at de finansielle erhverv, der er omfattet af 1991-direktivet, har været nødsaget til at udarbejde dels en adfærdskodeks for deres personale dels en detaljeret vejledning i brugen af direktivet. Der kan næppe herske tvivl om, at de nye erhverv, der vil blive omfattet, også vil skulle forklare, hvad direktivet går ud på. 2. 17. ØSU mener, at det skal være obligatorisk for de lande, der søger om optagelse i EU, at de accepterer, at der i EU’s regelværk optages bestemmelser om bekæmpelse af ikke være tilstrækkeligt, at hvidvaskning af penge. Det vil ansøgerlandene blot formelt indarbejder direktivet i deres lovgivning som gældende fællesskabsret — de skal også træffe konkrete forholdsregler for at sikre, at direktivet udmøntes (styrkelse af politi og retsvæsen, deltagelse i FATF’s, Interpol’s og Tracfin’s arbejde). 2. 18. Styrkelse af Kommissionens tekniske bistand til an- søgerlandene på dette område bør indgå som en væsentlig del af partnerskabsaftalerne. 2. 19. ØSU henleder især Kommissionens opmærksomhed på, at den delikate periode, hvor overgangen til euroen finder sted, kan skabe gunstige vilkår for omveksling af udbytte stammende fra hvidvaskning. Selv om der er sat en øvre grænse på 15 000 euro for beløb, som skal indberettes, vil det være nemt at omgå denne regel ved at indgive begæring om C 75/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 3. 2000 omveksling af beløb under beløbsgrænsen i flere forskellige pengeinstitutter. Under alle omstændigheder vil det blive vanskeligt at skelne mellem pengesedler, som har hobet sig op i private gemmer, og sorte penge, som søges hvidvasket. 2. 20. En effektiv tilbagemelding fra de efterforskende myn- digheder skulle kunne forbedre bankpersonalets motivation og indberetningernes kvalitet. Det skulle også kunne sætte bankerne i stand til at vurdere, om deres vejlednings- og uddannelsesindsats er tilstrækkelig. Endelig skulle effektiv tilbagemelding kunne dæmme op for, at pengeinstitutter uforvarent udfører hvidvaskningstransaktioner. Alt i alt skulle effektiv tilbagemelding kunne lede til bedre resultater i kampen mod hvidvaskning af penge. 2. 21. Naturligvis må de nationale myndigheder ikke bryde tavshedspligten i forbindelse med efterforskningen. Effektiv tilbagemelding bør som et minimum omfatte generel informa- tion, som rummer statistiske oplysninger. Ideelt bør den også omfatte specifik information afgivet på fortroligt grundlag til den indberettende institution: for eksempel kvittering for modtagelse af underretning om en mistænkelig transaktion, information om den beslutning, de kompetente myndigheder har truffet — under forudsætning af, at tavshedspligten i forbindelse med efterforskningen er iagttaget — samt en kopi af enhver retskendelse, der måtte relatere til en given sag. 3. Gennemførelsen af 1991-direktivet 3. 1. ØSU tager til efterretning, at Kommissionen i de to rapporter, den har aflagt til Rådet og Europa-Parlamentet (1), giver udtryk for det synspunkt, at 1991-direktivet er blevet tilfredsstillende gennemført af medlemsstaterne, og at den finansielle sektor, navnlig bankerne, har ydet en reel indsats for at medvirke til at forhindre, at kriminelle penge får adgang til det finansielle system. Oplysninger indhentet hos repræsentanter for FATF 3. 2. og IMF’s rapport bekræfter Kommissionens beskrivelse af forholdene. 3. 3. Den omstændighed, at hvidvaskerne på baggrund af stramningen af kontrollen med den finansielle sektor har søgt at ty til andre midler for at tilsløre, at pengene stammer fra ulovlige aktiviteter, er en stor udfordring for hele det internationale samfund og ikke kun for Den Europæiske Union. 4. Handlingsplanen til bekæmpelse af organiseret krimi- nalitet 4. 1. Begrundelsen til direktivforslaget viser, at Rådet bakker fuldt op bag Kommissionen, når det drejer sig om EU’s handlingsplan. 4. 2. Man skal mærke sig, at der er taget et stort skridt fremad med hensyn til forbuddet mod hvidvaskning af penge, eftersom alle medlemsstater har besluttet, at hvidvaskning er en kriminel handling i straffelovens forstand. (1) KOM(95) 54 endelig udg. og KOM(1998) 401 endelig udg. 5. Forbuddet mod hvidvaskning af penge Rådet godkendte den 3. december 1998, på baggrund 5. 1. af en FATF-rekommandation fra 1996, at anvende artikel 6 i Strasbourg-konventionen, som omhandler lovovertrædelser i forbindelse med hvidvaskning af penge. Bestemmelsen gør hvidvaskning af udbytte fra alle alvorlige lovovertrædelser strafbar og kan medføre frihedsstraf eller sikkerhedsforanstalt- ning af en maksimumsvarighed på over et år eller af en minimumsvarighed på over 6 måneder. Der er tale om en betydelig udvidelse af kriminalitetsbekæmpelsen, som oprinde- lig kun omfattede narkotikakriminalitet. 6. Dækningen af aktiviteter inden for den finansielle sektor 6. 1. Direktivforslaget præciserer, efter anbefaling fra Euro- pa-Parlamentet, definitionen af de berørte finansieringsinstitut- ter ved også at medtage vekselererforretninger og pengeoverfø- relsestjenester samt investeringsselskaber som defineret i inve- steringsservicedirektivet (ISD). 7. Dækningen af aktiviteter uden for den finansielle sektor 7. 1. På baggrund af konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Dublin i december 1996 og af FATF’s årlige rapporter, som påpeger, at der i teknikkerne til hvidvaskning af penge gøres stadig mere udbredt anvendelse af andre finansielle institutioner end banker og af ikke-finansielle virksomheder, fordi bankerne nu mere strikte følger foranstalt- ningerne til bekæmpelse af hvidvaskning, foreslår Kommissio- nen, i forståelse med Europa-Parlamentet, at direktivets anven- delsesområde udvides til også at omfatte erhverv og kategorier af virksomheder, som med rimelig sandsynlighed kan betragtes som impliceret i aktiviteter relateret til hvidvaskning af penge. 7. 2. I sin betænkning fra marts 1999 foreslog Europa-Parla- mentet en mærkbar udvidelse af direktivets anvendelsesområde ved at medtage: ejendomsmæglere, kunsthandlere, auktionsle- dere, kasinoer, vekselkontorer, pengetransportvirksomheder, notarer, advokater, skatterådgivere og revisorer. 7. 3. De forskellige instanser, der har beskæftiget sig med hvidvaskningsteknikker, herunder De Forenede Nationers Kon- tor for Narkotikabekæmpelse og Gruppen på Højt Plan vedrørende Organiseret Kriminalitet (som blev nedsat af Dub- lin-topmødet) har alle noteret sig tendensen til, at hvidvaskerne gør brug af specialister, navnlig på det juridiske område, for at opbygge komplicerede konstruktioner i form af skuffeselska- ber, trustfonds osv. med det formål at søge at tilsløre oprindel- sen af og ejerskabet til penge af mistænkelig oprindelse (2). (2) Jf. »Drug money in a changing world: Economic reform and criminal finance« — UN International drug control programme 1996 — der peger på den nøglerolle, som »International business compagnies« spiller, navnlig på De Caraibiske Øer, hvor de bruges af kriminelle organisationer, fordi det er så godt som umuligt at spore oprindelsen af de betydelige pengemidler, som disse virksomheder forvalter. 15. 3. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 75/25 7. 4. Kommissionen har medtaget de fleste af de profes- sioner og virksomheder, som Europa-Parlamentet foreslår, men har dog et kraftigt forbehold over for medtagelsen af kunsthandlere og auktionsledere, da den finder det vanskeligt at fastlægge, hvad sådanne aktiviteter dækker og hvordan de præcist defineres, ligesom den finder det vanskeligt at overvåge håndhævelsen af eventuelle regler, der som bekendt fastsætter, at disse erhvervsdrivende skal foretage en egentlig identifika- tion af deres kunder og indberette eventuel mistanke om hvidvaskning af penge til de relevante myndigheder i medlems- staterne. Kommissionen påpeger i øvrigt, at en udvidelsen af 7. 5. direktivet til også at omfatte kunsthandlere uvægerligt rejser spørgsmålet, om lignende forpligtelser skal gælde alle erhvervs- drivende, der er specialiseret i handel med særligt værdifulde genstande, f. eks. luksusbiler, smykker, frimærker og mønter. 7. 6. Direktivforslaget indtager, hvad angår advokater, en forsigtig holdning som følge af den erhvervsspecifikke tavs- hedspligt, advokater skal iagttage. Advokater vil ifølge forslaget identifikation og være undtaget fra enhver forpligtelse til indberetning i alle forhold, hvor de repræsenterer eller forsva- rer deres klient i en retssag. Når bortses fra disse tilfælde, vil medlemsstaterne få 7. 7. mulighed for at tillade advokater at meddele deres mistanke om hvidvaskning til advokatsamfundet eller en anden tilsvarende erhvervssammenslutning frem for til de myndigheder, der normalt har ansvaret for bekæmpelse af hvidvaskning af penge. Det skal bemærkes, at advokater i nogle EU-lande har tilladelse til at gennemføre finansielle transaktioner og føre pengekonti for klienter. Sådanne aktiviteter komplicerer direktivets anven- delse på advokaterhvervet. Der vil gælde passende sanktioner i de tilfælde, hvor en foretage indberetning til 7. 8. advokat måtte have undladt at advokatsamfundet i tilfælde, hvor der er pligt dertil. Udvidelsen af direktivets anvendelsesområde til også at 7. 9. omfatte notarer og selvstændige inden for de juridiske erhverv gælder kun specifikke finansielle eller selskabsretlige transak- tioner, hvor risikoen for hvidvaskning af penge er høj. 8. Identifikation af kunder i transaktioner uden direkte kontakt Direktivforslaget fastsætter samme principper for iden- 8. 1. tifikation af kunder, når der er tale om transaktioner uden direkte kontakt. Der hersker nogen tvivl om, hvordan direktivet skal anvendes, når det gælder internettransaktioner. 8. 2. Det Europæiske Råd i Amsterdam understregede i sit handlingsprogram vedrørende organiseret kriminalitet, at teknologiske innovationer som Internettet og e-banking er meget effektive instrumenter i forbindelse med forbrydelser, svig og korruption. Rådet understregede, at midlerne til at forebygge og bekæmpe kriminelle aktiviteter næsten altid er bagud i forhold til de instrumenter, som de kriminelle benytter sig af (1). 8. 3. Overførsel af penge ad elektronisk vej (Internettet) er øjeblikkelig og er — ved hjælp af enkle teknikker, som enhver kan lære sig — let at tilsløre, uden at der efterlades spor. Hvis transaktionerne passerer via et ikke-samarbejdsvilligt land eller involverer et skuffeselskab, er det tilstrækkeligt til at lamme kontrollen i EU. Læren af dette må være, at det snarere er aktørerne på 8. 4. de finansielle markeder end overførslerne som sådan, der skal føres tilsyn med. ØSU har allerede påpeget dette i sin udtalelse fra 27. januar 1999 (2) om udøvelse af virksomhed som e-pengeinstitut, hvori der advares om risikoen ved at give udstedere af elektroniske penge adgang til markedet på direk- tivets meget lempelige betingelser. 8. 5. ØSU er enig med Kommissionen i, at pengeinstitutter skal have procedurer, der er egnede til at identificere kunder i finansielle transaktioner uden direkte kontakt. Det mener imidlertid ikke, at bilaget til direktivforslaget er det mest egnede redskab til at nå dette mål. 8. 6. Fraværet af direkte kontakt mellem pengeinstitut og kunde er imidlertid ikke til hinder for behørig identifikation i form af, at kunden legitimerer sig ved hjælp af et »retskraftigt dokument«, som det er forudsat i 1991-direktivets artikel 3 og som det rent faktisk er praksis i pengeinstitutter. Bl. a. kan legitimationen overgives til en fuldmagtshaver eller en pålidelig tredjepart (fx et andet kredit- eller finansieringsinstitut, en notar eller en ambassade) eller kan ske ved hjælp af anbefalet brev. 8. 7. Elektronisk underskrift bør også kunne betragtes som retskraftigt dokument, specielt efter den nylige vedtagelse af direktivet om en fælles ramme for digitale signaturer. Efter ØSU’s mening retfærdiggør udviklingen af transaktioner uden direkte kontakt ikke nye legitimationsregler. 8. 8. Derimod er der absolut behov for fleksibilitet, når det drejer sig om at tage højde for den hastige udvikling, der sker inden for distance banking. Denne fleksibilitet er sikret gennem det bredt formulerede begreb »retskraftigt dokument«. Det bør kun kræves af pengeinstitutter, at de har egnede retskraftige bilag til identifikation af deres kunder, hvor der er tale om transaktioner uden direkte kontakt. Det bør overlades til dem, hvilken identifikationsmetode, de vil følge. Generelt giver bilaget nogle gode eksempler på, hvilke procedurer der kan følges for at identificere kunder i forbindelse med transaktioner uden direkte kontakt, men bilaget vil hurtigt blive forældet, efterhånden som der findes nye veje inden for distance banking og på identifikationsområdet. Hvis det besluttes at opretholde bilaget, vil ØSU 8. 9. indstændigt anmode de europæiske instanser om at slå klart fast, at bilaget er af ikke-bindende karakter og kun tjener som en rettesnor, og at den liste over metoder til identifikation af kunder i forbindelse med transaktioner uden direkte kontakt, som det indeholder, ikke er udtømmende. Hvis bilaget ikke er bindende, vil procedurerne til kundeidentifikation i transak- tioner uden direkte kontakt kunne sikres den fornødne fleksibi- litet. (1) Indledning til handlingsprogrammet vedrørende organiseret kri- minalitet — Amsterdam 28. april 1997. (2) EFT C 101 af 12. 4. 1999, s. 6. C 75/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 3. 2000 9. Udveksling af oplysninger Kommissionen indfører en foranstaltning for udveks- 9. 1. linger af oplysninger om hvidvaskning af penge ved at foreslå, at denne udveksling skal dreje sig om ulovlige handlinger, der berører De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser (en udvidelse, som gøres til genstand for kritiske bemærkninger under gennemgangen nedenfor af de enkelte artikler). 10. Behovet for en regelmæssig undersøgelse af EU’s indsats på området Kommissionen begrænser modtagerne af dens regel- 10. 1. mæssige rapporter om anvendelsen af direktivet til Rådet og Europa-Parlamentet. ØSU betragter sig selv som særlig kompetent i disse sager og beklager derfor, at det ikke høres om forlængelsen af et direktiv, som er forelagt det til udtalelse. 11. Bemærkninger til de enkelte artikler i direktivet — Artikel 1 (erstatter artikel 1 i direktiv 91/308/EØF) 1) Udvidelsen af direktivets anvendelsesområde til også at omfatte vekselererforretninger og pengeoverførelses- tjenester, forsikringsselskaber (for så vidt som de udfører aktiviteter, der er omfattet af nævnte direktiv) samt investeringsselskaber giver ikke anledning til indvendinger, eftersom der er tale om en tilføjelse til definitionerne i basisdirektiv 77/780/EØF. 2) Det skal understreges, at filialer beliggende i Fælles- skabet af et kreditinstitut, hvis hovedsæde er beliggende i eller uden for Fællesskabet, medtages i definitionen af »kreditinstitut«. 3) ØSU synes, at bestemmelserne i direktivet også bør finde anvendelse på fællesskabsfinansieringsinstitutters filialer eller datterselskaber i tredjelande eller mere specielt i lande, der ikke har indført tilsvarende foran- staltninger med hensyn til tilsyn og bekæmpelse af hvidvaskning (offshore-lande, skattelyer m. v. ). 4) Punkt E — definition af »kriminel handling« Udvidelsen af definitionen til »svig, bestikkelse eller andre ulovlige handlinger, som er til skade for eller vil kunne skade De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser« vil kunne indebære, at finansielle institu- tioner pålægges en indberetningspligt tilfælde af mistanke, som er helt ude af proportion med hoved- målsætningen, som er at bekæmpe ulovlig narkotika- handel og organiseret kriminalitet. Det kan befrygtes, at det ikke lykkes personalet i sådanne institutioner, som gerne vil dække sig ind over for et eventuelt strafansvar, systematisk at indberette enhver transak- tion, der blot forekommer dubiøs eller anormal. i 5) Udtrykket til skade for De Europæiske Fællesskabers interesse vil kunne omfatte momssvig eller svig med relation til den fælles landbrugspolitiks restitutioner, anvendelsen af strukturfondsmidlerne og den lange række af subsidier, der ydes af EU. 6) Denne type svig falder imidlertid ind under specifikke institutioners kompetenceområde (medlemsstaternes og specialiserede EU-organers kontrol med skatter og afgifter) (1). Dette fejlapproach vil i praksis skade effektiviteten i hele processen. 7) Amsterdam-traktatens artikel 280 giver hjemmel for bekæmpelse af svig, der skader Fællesskabets finansielle interesser. Bestemmelsen giver Rådet hjemmel til på forslag af Kommissionen at træffe de »nødvendige foranstaltninger til forebyggelse og bekæmpelse af svig (. ) med henblik på at yde en effektiv og ensartet beskyttelse i medlemsstaterne«. — Artikel 2 a 1) ØSU udtrykker tvivl om det hensigtsmæssige i at holde kunsthandlere og auktionsledere uden for listen over omfattede faggrupper. De varer, der forhandles af disse mellemhandlere, kan repræsentere betydelige beløb, som ofte betales kontant og uden reel undersøgelse af køberens identitet. Der kan næppe herske tvivl om, at specielt auktioner repræsenterer en kanal, ad hvilken man let og diskret kan hvidvaske penge. taler for at Det kontanthandler på over 15 000 euro. identificere kunden i tilfælde af 2) Medtagelse i den franske tekst af »comptables« i punkt 3 på listen synes at gå for vidt, eftersom der da kunne være tale om lønnede bogholdere, som er ansatte i en virksomhed, herunder en bank. Det ville være bedre at operere med begrebet »expert comptable« (dette berører ikke den danske oversættelse, hvor man korrekt anven- der begrebet »revisorer«). — Artikel 3 — stk. 2, andet afsnit 1) Artikel 3, stk. 2, andet afsnit, i direktivforslaget henviser til et bilag, der fastsætter de præcise procedurer for identifikation i tilfældet af finansielle transaktioner uden direkte kontakt. 2) Nogle af de forpligtelser, der pålægges i dette bilag, forekommer tunge eller vanskelige at opfylde i praksis, som f. eks. : — pligt til, at den første betaling i forbindelse med transaktionen foretages via en konto åbnet i kund- ens navn i et kreditinstitut beliggende i Den Europæiske Union eller i Det Europæiske Øko- nomiske Samarbejdsområde (EØS) (punkt V b) eller i land, der er omfattet af nærværende direktiv. (1) Jf. Kommissionens arbejdsprogram 1998-1999 om bekæmpelse af svig, KOM(1998) 278 endelig udg. og ØSU’s udtalelse (R/CES 748/99 rev. 2) om samme emne, som er under udarbej- delse. 15. 3. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 75/27 — de forskellige tjeks, der skal gennemføres, når modparten er et kreditinstitut, der er hjemme- hørende i et land uden for EU og uden for EØS (punkt VI b). 12. 4. Hvad angår indberetningspligten deler ØSU Kommis- sionens opfattelse, hvorefter en sådan udvidelse af viften af lovbrud kan blive for omfattende og »komplicere en aktiv medvirken og opbakning« fra de involverede erhvervs side. 3) Mere generelt går Kommissionen direkte ind i den måde, hvorpå de finansielle institutioner tilrettelægger forekommer at være deres kontrolprocedurer. Det unødig og ubegrundet indblanding. Mere overordnet gør selve direktivets ordlyd eller bilag det ikke klart, hvilke midler der skal bruges for at identificere de transaktioner, der finder sted på Internettet. 12. 5. Der foreligger ingen definition af »alvorlige lovover- trædelser«. Hver medlemsstat kan frit opstille sin egen liste. ØSU konstaterer med interesse, at kontrolinstanserne (FATF, Tracfin i Frankrig) har prioriteret begrebet organiserede krimi- nalitet, som er mere præcist end det begreb, Kommissionen har valgt. — Artikel 7 1) Pligten til at indberette mistænkelige transaktioner udgør kernen i direktivforslaget. Den bør støtte sig til objektive kriterier, der tjener som rettesnor for, hvilke transaktioner der giver anledning til indberetningspligt. Som følge af selve naturen af de mistænkelige aktivi- teter kan disse kriterier imidlertid ikke være udtøm- mende. — Artikel 12 — stk. 2 1) Første punktum i dette stykke: »som er til skade for eller vil kunne skade De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser« slettes (jf. hvad der siges ovenfor i punkt 4-6 i bemærkningerne til artikel 1). 2) Det synes at følge af den nye definition af »kreditinsti- tut« [artikel 1 A)] og af punkt 8, at en mistænkelig hvidvaskningstransaktion kun skal indberettes til det land, hvor det indberettende kontor (et kreditinstituts hovedsæde, filial eller datterselskab) er beliggende. ØSU hilser denne regel velkommen, men tilråder, at den klarlægges i direktivets dispositive del, ved at der tilføjes et nyt stykke i artikel 6 for at hæve enhver fortolkningstvivl. 12. Konklusion 12. 1. De oplysninger, vi har navnlig fra FATF, men også fra banksektoren viser, at 1991-direktivet overordnet har opfyldt sine målsætninger, når det drejer sig om at neutralisere anvendelsen af de finansielle kredsløb til hvidvaskningsformål. 12. 2. Ændringerne til 1991-direktivet udbygger heldigvis det oprindelige instrumentarium, i og med at en række aktører, som udøver aktiviteter, der vil kunne udnyttes til hvidvaskning af penge, tilføjes direktivets anvendelsesområde. 12. 3. Det er forståeligt, at Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen i betragtning af den succes, der har været med anvendelsen af 1991-direktivets mekanismer, har følt sig foranlediget til at gøre ikke alene organiseret kriminalitet uden relation til narkotikahandel, men alle former for alvorlige for, hvad lovovertrædelser til strafbare forhold. Området der gøres strafbart, afviger imidlertid fra indberetningernes dækningsområde. 12. 6. Der er en reel risiko for, at organer til bekæmpelse og forebyggelse af hvidvaskning af penge som Tracfin drukner i indberetninger om arbejde på grund af et voldsomt antal mistanke. Det kan svække deres effektivitet alvorligt. I takt med, at der indvindes erfaringer, og forudsat de finansielle institutioner får tilstrækkelig tilbagemelding om deres indberet- ningers effektivitet, skulle der kunne opnås en reduktion i antallet af indberettede mistænkelige operationer. En forudsæt- ning herfor er dog, at de kompetente myndigheder stiller tilstrækkelige ressourcer til rådighed for at sikre en hurtig og effektiv opfølgning af aktionerne. 12. 7. Hvis indsatsen begrænses til EU ville den blive ineffektiv og kunne tilmed forvride konkurrencen til fordel for finansielle institutioner uden for EU eller ligefrem skade de frie kapitalbevægelser, der er en af hjørnestenene i det europæiske bygværk. 12. 8. ØSU beklager, at direktivforslaget — der i al væsent- lighed sigter på at forstærke det europæiske potentiale i kampen mod hvidvaskning af penge — ikke gør tilstrækkeligt meget ud af det nødvendige internationale samarbejde. 12. 9. Målet må være i størst muligt omfang at udstrække det europæiske instrumentarium til bekæmpelse af hvidvask- ning til at omfatte lande, som notorisk er involveret i sådan kriminel aktivitet. institutioner Internationale 12. 10. som De finansielle Forenede Nationer, Den Internationale Valutafond (IMF), Verdensbanken, Den Europæiske Investeringsbank (EIB) og EBRD (Østbanken) bør sammen med Europa-Kommissionen udarbejde et charter eller en adfærdskodeks, som i det væsentli- ge tager afsæt i FATF’s rekommandationer, og hvis anvendelse skal være en af betingelserne for at kunne modtage enhver form for finansiel hjælp (1). 12. 11. Offshore-centre — arnestedet for den ulovlige trafik og det svage led i indsatsen mod denne trafik — som ikke anvender adfærdskodeksen, eller som vægrer sig ved at sikre (1) Den 10. juni 1998 vedtog De Forenede Nationers generalforsam- ling en position og en handlingsplan til bekæmpelse af hvidvask- ning af penge, som i meget stort omfang ligger på linje med Den Europæiske Unions målsætninger. C 75/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 3. 2000 gennemsigtighed i transaktioner (det vil navnlig sige undlader at hæve bankhemmeligheden) bør udelukkes fra deltagelse i internationale pengeoverførselssystemer som SWIFT o. l. Når TAFT’s liste over ikke-samarbejdsvillige lande foreligger, skulle det befordre en hurtig anvendelse af denne procedure. 12. 12. Da IMF er det eneste organ, der er i stand til at pålægge et sådant regelsæt, henstiller ØSU, at Rådet og Kommissionen tager kontakt med IMF for i fondens statutter at få indført en effektiv mekanisme for sanktioner mod lande og finansielle institutioner, som ikke udviser samarbejdsvilje i indsatsen mod hvidvaskning af penge. 12. 13. Iværksættelsen af sanktionerne skulle betros de internationale myndigheder, der er ansvarlige for reguleringen af det finansielle system og bankvæsenet: Den Internationale Betalingsbank (BIS) og centralbankerne. 12. 14. opfølgningen af direktivets gennemførelse. ØSU gentager sit ønske om at blive draget tæt ind i Bruxelles, den 26. januar 2000. Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg BILAG til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse (i henhold til forretningsordenens artikel 47, stk. 3) Følgende ændringsforslag, som under forhandlingerne blev støttet af mere end en fjerdedel af de afgivne stemmer, blev ikke vedtaget: Punkt 11, underpunkt 4) Ordlyden af underpunkt 4) udgår til fordel for følgende: »4) Punkt E — definition af “kriminel handling” Udvidelsen af definitionen til at omfatte “svig, bestikkelse og enhver anden ulovlig handling, som skader eller kan forventes at skade De Europæiske Fællesskabers finansielle interesse” er et følgerigtigt skridt, men det må erkendes, at de finansinstitutter og andre organer, som foretager indberetning, ikke nødvendigvis vil være i stand til at gå videre end til at fastslå, at der finder usædvanlige transaktioner sted, som giver anledning til umiddelbar mistanke. Det falder ikke ind under finansinstitutters opgaver at fungere som undersøgende myndigheder. Eftersom der vil være udsigt til et stort antal indberetninger, i hvert fald i en tidlig fase, bør der indgås aftale med finansinstitutterne om en adfærdskodeks for nærmere at præcisere, hvad sådanne indberetninger skat sætte fokus på. Desuden bør de statslige myndigheder udvikle en mekanisme for feed-back til finansinstitutterne om resultatet af deres indberetninger, således at deres ekspertise i bistand til bekæmpelsen af kriminel hvidvaskning yderligere kan udvikles. « Afstemningsresultat For: 43, imod: 30, hverken for eller imod: 10. Punkt 12. 16 Følgende indskydes som punkt 12. 16: »12. 16. ØSU bemærker, at Kommissionen i sit forslag i det væsentlige går ud fra, at pengehvidvaskningen stammer fra narkotikahandelen. Heri ligger en underkendelse af, at hvidvaskning som led i anden kriminalitet som f. eks. terrorisme og smugleri på baggrund af beskatningsforskelle i mange regioner har større virkning på økonomien end narkotikahandelen. Disse forhold bør der lægges større vægt på i direktivet«. 15. 3. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 75/29 Begrundelse Når der fokuseres på narkotikahandelen som den afgørende drivkraft bag de sorte penge og undergrundsøkonomien, skabes det indtryk at direktivet i for høj grad bygger på følelsen af afsky for de destruktive virkninger af narkotikamisbruget og lader hvidvaskningen af penge fra »almindelige, pæne« former for kriminalitet slippe billigt. Der bør også tænkes på, at udnyttelsen af afgiftsforskellene vil tage til efter Unionens udvidelse, når i øvrigt et flertal af medlemsstaterne vil stå uden for møntfællesskabet. Afstemningsresultat For: 49, imod: 36, hverken for eller imod: 10. Det Økonomiske og Sociale udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Rådets forordning (EF) om koordineringen af de sociale sikringsordninger« (1) (2000/C 75/11) Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 9. september 1999 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Beskæftigelse, Sociale og Arbejdsmarkedsmæssige Spørgsmål og Borgerrettigheder, som udpegede José Isaı´as Rodrı´guez Garcı´a Caro til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 16. december 1999. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 369. plenarforsamling af 26. -27. januar 2000, mødet den 27. januar 2000, følgende udtalelse med 78 stemmer for, 5 imod og 20 hverken for eller imod. 1. Indledning 1. 4. I 1992 erkendte Det Europæiske Råd på sit møde i Edinburgh (3), at der var behov for en generel revision af lovgivningen for at forenkle koordineringsreglerne. I juni 1971 vedtog Det Europæiske Økonomiske 1. 1. Fællesskab forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet. 1. 2. I januar 1967 vedtog ØSU på sin 59. plenarforsamling en udtalelse (2) om denne forordning med en række kommenta- rer til den foreliggende tekst. Siden denne forordning og forordning (EØF) nr. 1. 3. 574/72 om dens gennemførelse trådte i kraft, er der foretaget flere ændringer for at tilpasse bestemmelserne til udviklingen i den nationale lovgivning, de bilaterale aftaler, som medlems- staterne har indgået i tidens løb, og de udvidelser af Fællesska- bet, der har fundet sted siden 1971. I Kommissionens meddelelse »Handlingsplan for arbejdskraf- tens frie bevægelighed« (4) fra 1997 blev der i punkt 3. 1. 6 bebudet et forslag til revision og forenkling af forordning (EØF) nr. 1408/71 som et vigtigt og nødvendigt led i de foranstaltninger, der skal fjerne hindringerne for den fri bevægelighed og mobiliteten i Den Europæiske Union. I sin udtalelse af 28. maj 1998 om denne meddelelse (5) 1. 5. støttede ØSU revisionen af forordning (EØF) nr. 1408/71, som skulle forenkle og forbedre koordineringen af medlemsstater- nes socialsikringsordninger. (1) EFT C 38 af 12. 2. 1999, s. 11. (2) EFT C 64 af 5. 4. 1967. (3) Det Europæiske Råds møde i Edinburgh, 11. -12. 12. 1992. For- mandskabets konklusioner (SN 456/92). (4) KOM(97) 586 endelig udg. (5) EFT C 235 af 27. 7. 1998, s. 82


title: WRITTEN QUESTION E-0097/00 by Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) to the Commission. Involvement of the Spanish Autonomous Communities in Union institutions.

eurovoc_concepts:
Spain
competence of the Member States
division of powers
revision of the Treaty (EU)

text: 3. 10. 2000 EN Official Journal of the European Communities C 280 E/177 It should be noted that under the terms of the Commission(cid:146)s decision approving the aid, the combined total shipbuilding capacity of all the yards involved was limited to 210 000 compensated gross registered tonnes (cgrt) for a period of 10 years. The Astano yard formerly had a shipbuilding capacity of 135 000 cgrt. Against that background it is very difficult to see under what circumstances the restrictions on Astano(cid:146)s activities could be relaxed. (1) OJ C 27 E, 29. 1. 2000, p. 66. (2) OJ C 170 E, 20. 6. 2000, p. 141. (2000/C 280 E/202) WRITTEN QUESTION E-0097/00 by Camilo Nogueira RomÆn (Verts/ALE) to the Commission (26 January 2000) Subject: Involvement of the Spanish Autonomous Communities in Union institutions In answer to my general question on the above subject tabled on 12 October 1999 (E-1823/99) (1), the Commission indicated on 25 November 1999 that, under Article 203 (former Article 146) of the EC Treaty, Member States were permitted to choose their representatives in the Council according to their specific circumstances. The Spanish Government has recently refused to allow the Autonomous Communities to play a direct role in the EU institutions by representing their people in matters falling under their responsibility, although the Congress of Deputies gave its endorsement for them to do so as long as two years ago. In view of the plain fact that the Autonomous Communities are thus being prevented from exercising their constitutional powers (cid:129) even when, like Galicia, they are recognised to constitute nations in their own right (cid:129) will the Commission undertake to secure and guarantee their involvement in the reform of the Treaties to be tackled by the Intergovernmental Conference in the year 2000, bearing in mind, moreover, that a privilege along these lines has already been granted to countries such as Austria, Belgium, and Germany? (1) OJ C 203 E, 18. 7. 2000, p. 58. Answer given by Mr Prodi on behalf of the Commission (25 February 2000) The Commission would point out that Article 203 (formerly Article 146) of the EC Treaty states that the Council must consist of a representative of each Member State at ministerial level, authorised to commit the government of that Member State. The Community institutions have no role to play in the choice of this representative, who is selected by the individual Member States in accordance with their constitutional law. The Commission sees no reason to propose an amendment to this provision. (2000/C 280 E/203) WRITTEN QUESTION P-0101/00 by Jonas Sj(cid:246)stedt (GUE/NGL) to the Council (19 January 2000) Subject: EU asylum policy In reply to my oral question H-0722/99, the Council explains that there are no common definitions in the EU of what constitutes a (cid:146)safe country of origin(cid:146) and a (cid:145)manifestly unfounded(cid:146) request for asylum


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0108/00 af Cristiana Muscardini (UEN) til Kommissionen. Krise i finanssystemet og Euroasiatisk Udviklingsprojekt.

eurovoc_concepts:
Asia
EU aid
development aid

text: C 303 E/142 De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende DA 24. 10. 2000 Svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af Christopher Patten (22. februar 2000) Kommissionen hilser genoptagelsen af de direkte forhandlinger mellem Israel og Syrien velkommen og h(cid:229)ber, at fremtidige drłftelser snart vil blive en mulighed. Kommissionen deler det synspunkt, at EF aktivt skal bidrage til fredsprocessen og hj(cid:230)lpe med at konsolidere de gjorte fremskridt og s(cid:229)ledes hj(cid:230)lpe med at bane vej for en permanent ordning. Den vil bestr(cid:230)be sig p(cid:229) at yde et aktivt bidrag p(cid:229) det aktuelle afgłrende stadium, ikke mindst p(cid:229) baggrund af den indvirkning, som den nye fase m(cid:229)tte have p(cid:229) EU. Den 24. januar 2000 opfordrede R(cid:229)det (almindelige anliggender) formandskabet, den s(cid:230)rlige udsending og Kommissionen til at forts(cid:230)tte kontakterne med parterne i fredsprocessen og med USA med henblik p(cid:229) at yde et s(cid:229) konstruktivt bidrag som muligt til alle faser af fredsprocessen. Desuden opfordredes den hłjtst(cid:229)ende repr(cid:230)sentant, den s(cid:230)rlige udsending og Kommissionen til at foretage en n(cid:230)rmere undersłgelse af de spłrgsm(cid:229)l, hvor EU ville have de bedste muligheder for at yde et v(cid:230)sentligt bidrag, herunder sikkerhed, vand og flygtninge. Kommissionen vil deltage aktivt i en s(cid:229)dan vurdering med henblik p(cid:229) yderligere overvejelser i R(cid:229)det i n(cid:230)rmeste fremtid. (2000/C 303 E/154) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-0108/00 af Cristiana Muscardini (UEN) til Kommissionen (26. januar 2000) Om: Krise i finanssystemet og »Euroasiatisk Udviklingsprojekt« Det er en kendt sag, at hele det internationale finans- og valutasystem befinder sig i en systemkrise i en s(cid:229)dan grad, at »den finansielle s(cid:230)beboble« langt har oversteget de 160. 000 milliarder dollars og er g(cid:229)et ind i en sandsynlig depressionsfase. I de lande, der er ramt af spekulation, fremg(cid:229)r de negative virkninger tydeligt: Produktionsnedgang og stop for enhver innovativ investering, har medfłrt, at arbejdslłsheden er steget og antallet af fattige er łget med katastrofale sociale fłlgevirkninger. Kommissionen kender sikkert til projektet, der g(cid:229)r under betegnelsen »Det Euroasiatiske Udviklingsprojekt«, der drejer sig om gennem- fłrelsen af omfattende infrastrukturer, som Kina, Rusland, Indien, Irak, Tyrkiet og stłrstedelen af de asiatiske lande samt Japan, der for nylig er kommet til, skulle v(cid:230)re i gang med at drłfte for at fastl(cid:230)gge foranstaltninger og deltage i disses gennemfłrelse. Hvis initiativet skal blive en succes, skal der anvendes avanceret teknologi og amerikanske og europ(cid:230)iske v(cid:230)rktłjsmaskiner, og derfor er det klart, at projektet ikke kan gennemfłres uden Europas aktive deltagelse. 1. Har Kommissionen haft lejlighed til at se p(cid:229) projektet? 2. I bekr(cid:230)ftende fald mener den da ikke, at Europas deltagelse ville have en stabiliserende indvirkning p(cid:229) realłkonomien og besk(cid:230)ftigelsen i Unionslandene? 3. Mener den i łvrigt ikke, at et s(cid:229)dant projekt kunne medvirke til at vende den nuv(cid:230)rende tendens til at łge betydningen af at finansiere łkonomien med alle de risici, som man har set symptomerne p(cid:229) i de sidste to (cid:229)r, og i stedet fremme en tilbagevenden til realłkonomien? 4. Hvilke faktorer kunne eventuelt tale imod, at Europa deltog i gennemfłrelsen af initiativet? 5. Hvilke initiativer agter Kommissionen at tage for at inddrage Den Europ(cid:230)iske Union i denne store internationale debat? Svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af Christopher Patten (25. februar 2000) Vedrłrende den łkonomiske krise i Asien og dens indvirkning p(cid:229) realłkonomi og samfundsforhold i de berłrte lande skłnnes det, at det v(cid:230)rste af krisen nu er overst(cid:229)et, og at der er fornyet v(cid:230)kst i nogen af de 24. 10. 2000 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende C 303 E/143 lande, der har v(cid:230)ret h(cid:229)rdest ramt. Der hersker nu bred enighed om, at skr(cid:230)mmebilledet af en global recession som fłlge af krisen i Asien og dens eftervirkninger i resten af verden kan afvises. EU har ved adskillige lejligheder givet udtryk for sin holdning til den łkonomiske krise og understreget nłdvendighe- den af at holde markederne (cid:229)bne og ikke henfalde til protektionisme (handelsunderskuddet mellem Europa og Asien (ASEM) (1) androg i 1998 87 000 mio. EUR, det dobbelte af i 1997). EU har ogs(cid:229) understreget betydningen af den internationale bistand, samt af den bilaterale og multilaterale EU-bistand, bl. a. via ASEM Trust Fund, og nłdvendigheden af at forts(cid:230)tte reformerne af de łkonomiske systemer i de lande, der er berłrt af krisen, og behandle de sociale fłlger af krisen. Hvad ang(cid:229)r det store euro-asiatiske udviklingsprojekt, har Kommissionen haft lejlighed til at evaluere specifikke forslag i projektet, specielt vedrłrende transport. Konklusionen af en dybtg(cid:229)ende analyse, som Kommissionen har gennemfłrt vedrłrende forbindelserne mellem Europa og Fjernłsten, viser at słtrans- port i betragtning af de meget store afstande, som projektet omfatter, i en overskuelig fremtid er billigere jernbane- eller kanaltransport, selv om Den Transsibirske Jernbane stadig er det eneste end landevejs-, realistiske alternativ (men mindre fordelagtig end słtransport under de nuv(cid:230)rende omst(cid:230)ndigheder). F(cid:230)llesskabet błr under ingen omst(cid:230)ndigheder deltage finansielt transportprojekt vedrłrende handlen mellem Europa og Fjernłsten. Hvad ang(cid:229)r oprettelsen eller genoprettelsen af infrastrukturer, er det blevet anbefalet, at F(cid:230)llesskabet ikke p(cid:229)tager sig finansielle forpligtelser til at realisere transportm(cid:229)l i forbindelse med handlen mellem Europa, Kaukasus og Asien, fłr der foreligger en fuldst(cid:230)ndig finansiel analyse og en markedsanalyse af projektets potentielle b(cid:230)redygtighed. Alle foranstaltninger, der finansieres af F(cid:230)llesskabet for at forbedre p(cid:229)lideligheden, sikkerheden og tidsfristerne i forbindelse med transit, skal imidlertid sigte mod at bringe modtagerlandene p(cid:229) linje med F(cid:230)llesskabets regelv(cid:230)rk. i noget I overensstemmelse med de generelle retningslinjer, som Kommissionen har vedtaget, er der blevet iv(cid:230)rksat et projekt kaldet Traceca. Det drejer sig om faglig bistand til oprettelsen af en transportkorridor i vest- łstlig akse, der vil str(cid:230)kke sig fra Europa over Sortehavet, Kaukasus og Det Kaspiske Hav til Centralasien (22 projekter til et samlet belłb p(cid:229) 30 mio. EUR og 7 investeringsprojekter til genopbygning af infrastrukturer til i alt 25 mio. EUR er allerede sat i gang). Traceca stłtter udviklingen af det regionale samarbejde mellem modtagerlandene og letter deres integrering i den internationale samhandel. Synergief- fekten med projekterne i de transeurop(cid:230)iske net er sikret. Traceca har ogs(cid:229) haft en energikatalyserende virkning. Projektet har foranlediget, at internationale finansinstitutter som Den Europ(cid:230)iske Bank for Genopbygning og Udvikling (EBRD) og Verdensbanken ligeledes har finansieret havne, veje og jernbane- infrastruktur langs Traceca-str(cid:230)kningen. (1) ASEM: Asien-Europa-młdet. De asiatiske partnere er: Kina, Japan, Korea, Brunei, Singapore, Malaysia, Indonesien, Thailand, Filippinerne, Vietnam. (2000/C 303 E/155) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL P-0118/00 af John Cushnahan (PPE-DE) til Kommissionen (18. januar 2000) Om: Omkostningerne ved forarbejdning af 1 liter m(cid:230)lk Har Kommissionen kendskab til, hvor meget det koster at forarbejde 1 liter m(cid:230)lk i Danmark og Holland? Svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af Franz Fischler (7. februar 2000) Kommissionen har ingen oplysninger om omkostningerne ved forarbejdning af 1 liter m(cid:230)lk i Danmark, Nederlandene eller noget andet medlemsland. Det skal understreges, at s(cid:229)danne omkostninger kan variere betydeligt afh(cid:230)ngigt af, hvilken type produkt der fremstilles, og afh(cid:230)ngigt af forarbejdningsvirksomhedens stłrrelse og struktur


title: Rettifica della direttiva 94/9/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 23 marzo 1994, concernente il ravvicinamento delle legislazioni degli Stati membri relative agli apparecchi e sistemi di protezione destinati a essere utilizzati in atmosfera potenzialmente esplosiva (GU L 100 del 19.4.1994)

eurovoc_concepts:
EU trade mark
drilling equipment
explosive
harmonisation of standards
product safety

text: L 21/42 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 26. 1. 2000 Rettifica della direttiva 94/9/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 23 marzo 1994, concernente il ravvicinamento delle legislazioni degli Stati membri relative agli apparecchi e sistemi di protezione destinati a essere utilizzati in atmosfera potenzialmente esplosiva (Gazzetta ufficiale L 100 del 19 aprile 1994) A pagina 3, articolo 1, paragrafo 3, lettera a): anziché: «. alla conversione di energia ed alla trasformazione di materiale», leggasi: «. alla conversione di energia e/o alla trasformazione di materiale»; a pagina 3, articolo 1, paragrafo 3, «Impiego conforme alla destinazione»: anziché: «. funzionamento sicuro degli apparecchi», leggasi: «. funzionamento sicuro degli apparecchi, dei sistemi di protezione e dei dispositivi»; a pagina 7, articolo 10, paragrafo 3, seconda frase: anziché: «. apparecchi, sistemi di protezione e dispositivi. », leggasi: «. apparechi, sistemi di protezione e dispositivi di cui all'articolo 1, paragrafo 2. »; a pagina 9, allegato I, punto 1, lettera b), terza frase: anziché: leggasi: «In presenza di atmosfera potenzialmente esplosiva, l'alimentazione di energia di questi apparecchi dovrebbe poter essere interrotta. », «In presenza di atmosfera potenzialmente esplosiva, interrompersi. »; l'alimentazione di energia di questi apparecchi deve a pagina 12, allegato II, punto 1. 1. 3: anziché: «. la resistenza agli urti. », leggasi: «. la resistenza meccanica. »; a pagina 13, allegato II, punto 1. 2. 4, prima frase: anziché: «Gli apparecchi e sistemi di protezione utilizzati in zone. », leggasi: «Gli apparecchi e sistemi di protezione destinati ad essere utilizzati in zone. »; a pagina 14, allegato II, punto 1. 5. 1, prima frase: anziché: «dai dispositivi di misurazione e di comando. », leggasi: «. dai dispositivi di misura e/o di comando. »; a pagina 15, allegato II, punto 2. 0. 1. 1, ultima frase: anziché: «Essi debbono restare. », leggasi: «Essi debbono poter restare. »; a pagina 23, allegato V, punto 3, prima frase: anziché: leggasi: la conformità dell'apparecchio ai requisiti della direttiva mediante controllo e prova di ogni singolo «. prodotto. », «. la conformità dell'apparecchio e del sistema di protezione nonché del dispositivo di cui all'articolo 1, paragrafo 2, ai requisiti della direttiva, mediante controllo e prova di ogni singolo apparecchio e sistema di protezione nonché del dispositivo di cui all'articolo 1, paragrafo 2. »


title: WRITTEN QUESTION E-0094/00 by Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) to the Commission. Possible merger between the Astano and Bazan state shipbuilding companies in Galicia.

eurovoc_concepts: Spain merger shipbuilding

text: C 280 E/176 Official Journal of the European Communities EN 3. 10. 2000 Answer given by Mrs Wallstr(cid:246)m on behalf of the Commission (8 February 2000) The Commission would refer the Honourable Member to its answer to written question E-2488/99 by Mr Evans (1). (1) See page 54. (2000/C 280 E/200) WRITTEN QUESTION E-0094/00 by Camilo Nogueira RomÆn (Verts/ALE) to the Commission (26 January 2000) Subject: Possible merger between the Astano and Bazan state shipbuilding companies in Galicia The chairman of the Astano state-owned shipbuilding company in Galicia has said that one way of safeguarding the shipyard(cid:146)s future would be to arrange a merger with Bazan (another state-owned company), which also has a shipyard in the Ferrol area. This would enable Astano to resume constructing conventional vessels. Can the Commission confirm this possibility? Answer given by Mr Monti on behalf of the Commission (25 February 2000) The possibility of a merger between Astano and Bazan is a matter for the Spanish government. However the Commission would need to ensure that the Community(cid:146)s state aid rules for shipbuilding were respected. As regards the possible impact of such a merger on Astano(cid:146)s activities, the current limitations on the yard would remain unaffected. As the Commission has explained in its reply to written question E-0095/00 (1) and previous similar questions by the Honourable Member, the continued closure of the Astano yard to shipbuilding was one of the conditions for approval by the Commission in 1997 of substantial state aids for the publicly-owned shipyards in Spain. (1) See page 176. (2000/C 280 E/201) WRITTEN QUESTION E-0095/00 by Camilo Nogueira RomÆn (Verts/ALE) to the Commission Subject: Construction of vessels by the Astano shipbuilding company (26 January 2000) Could the Commission set out the conditions required for the Astano shipbuilding company in Galicia to be able to resume operations and thus escape the discrimination to which it has fallen victim? Answer given by Mr Monti on behalf of the Commission (25 February 2000) As the Commission explained in its replies to written questions E-1432/99 (1) and E-2051/99 (2) by the Honourable Member, the continued closure of the Astano yard to shipbuilding was one of the conditions of substantial state aids for the publicly-owned shipyards in Spain approved by the Commission in 1997


title: Kommissionens förordning (EG) nr 184/2000 av den 26 januari 2000 om klassificering av vissa varor i Kombinerade nomenklaturen

eurovoc_concepts:
Combined Nomenclature
micro-computer

text: L 22/48 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 27. 1. 2000 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 184/2000 av den 26 januari 2000 om klassificering av vissa varor i Kombinerade nomenklaturen EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan (1), senast ändrad genom kommissio- nens förordning (EG) nr 2626/1999 (2), särskilt artikel 9 i denna, och av följande skäl: som inte överensstämmer med de rättigheter som fast- ställs i denna förordning fortfarande kan åberopas av innehavaren enligt bestämmelserna i artikel 12. 6 i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (3) senast ändrad genom rådets och Europarlamentets förordning (EG) nr 955/1999 (4), under en period av tre månader. 5. De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är fören- liga med yttrandet från tullkodexkommittén. 1. 2. 3. 4. För att säkerställa en enhetlig tillämpning av Kombine- rade nomenklaturen, som är en bilaga till ovannämnda förordning, är det nödvändigt att anta bestämmelser för klassificering av de varor som avses i bilagan till denna förordning. I förordning (EEG) nr 2658/87 har allmänna regler fast- ställts för tolkningen av Kombinerade nomenklaturen och dessa regler gäller också för varje annan nomen- klatur som helt eller delvis grundar sig på denna eller som tillfogar underuppdelningar till denna och som har upprättats genom särskilda gemenskapsbestämmelser för tillämpningen av andra åtgärder för varuhandeln. tulltaxebestämmelser eller Enligt dessa allmänna regler måste de varor som beskrivs i kolumn 1 i tabellen som är bifogad den här förord- ningen klassificeras enligt motsvarande KN-nummer i kolumn 2 med de motiveringar som ges i kolumn 3. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 De varor som beskrivs i kolumn 1 i den bifogade tabellen skall i Kombinerade nomenklaturen klassificers enligt motsvarande KN-nummer i kolumn 2 i samma tabell. Artikel 2 Bindade tulltaxeupplysningar som meddelas av medlemssta- ternas tullmyndigheter och som inte stämmer överens med de rättigheter som fastställs i denna förordning kan fortfarande åberopas enligt bestämmelserna i artikel 12. 6 i förordning (EEG) nr 2913/92 under en period av tre månader. Artikel 3 Det är lämpligt att bindade tulltaxeupplysningar som meddelas av medlemsstaternas tullmyndigheter avseende varuklassificeringen i Kombinerade nomenklaturen och Denna förordning träder i kraft den tjugförsta dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Utfärdad i Bryssel den 26 januari 2000. På kommissionens vägnar Frederik BOLKESTEIN Ledamot av kommissionen (1) EGT L 256, 7. 9. 1987, s. 1. (2) EGT L 321, 14. 12. 1999, s. 3. (3) EGT L 302, 19. 10. 1992, s. 1. (4) EGT L 119, 7. 5. 1999, s. 1. 27. 1. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 22/49 BILAGA KN-nummer (2) 9503 90 32 Motivering (3) Klassificering på grundval av de allmänna bestämmelserna 1 och 6 för tolkning av Kombinerade nomenklaturen, anmärkning 1p till avdelning XVI samt texten till KN-nummer 9503, 9503 90 och 9503 90 32 Även om de flesta programmen lämpar sig för spel med två spelare och de rätta svaren noteras, kan appareten inte betraktas som ett sällskapsspel utan får betraktas som en pedagogisk leksak med hänsyn till det stora antalet inbyggda program för inlärning Varubeskrivning (1) Apparat, bestående av, i plasthölje av samma typ som för en bärbar dator, — en elektronisk bearbetningsenhet, — en flytkristallskärm (LCD), — ett tangentbord, — tryckknappskontroller för val av aktivitet, reglering av ljud- volym och bildkontrast, — en högtalare, — anslutningar till mus och skrivare. Apparaten föreligger tillsammans med en mus Apparaten har inget eget operativt system Apparaten innehåller följande program, — mer än 40 fasta propgram för inlärning av språk, skrivning, läsning och räkning, och för utförande av logikövningar, — kontorsprogram, t. ex. ordbehandling och planeringskalender, — skapande av och exekvering av program skrivna i BASIC. Dess funktioner kan byggas ut med tillägg av programkassetter Apparaten är avsedd för barn från nio års ålder och uppåt


title: Dictamen del Comité Económico y Social sobre la «Iniciativa de la República Federal de Alemania y de la República de Finlandia con vistas a la adopción de un Reglamento del Consejo sobre procedimientos de insolvencia, presentada al Consejo el 26 de mayo de 1999»

eurovoc_concepts:
EU Member State
Finland
Germany
bankruptcy
financial solvency
multinational enterprise

text: 15. 3. 2000 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 75/1 II (Actos jurı´dicos preparatorios) COMITE´ ECONO´ MICO Y SOCIAL Dictamen del Comité Econo´ mico y Social sobre la «Iniciativa de la Repu´ blica Federal de Alemania y de la Repu´ blica de Finlandia con vistas a la adopcio´ n de un Reglamento del Consejo sobre procedimientos de insolvencia, presentada al Consejo el 26 de mayo de 1999» (1) (2000/C 75/01) El 22 de julio de 1999, de conformidad con el artı´culo 262 del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, el Consejo decidio´ consultar al Comité Econo´ mico y Social sobre la iniciativa mencionada. La Seccio´ n de Mercado U´ nico, Produccio´ n y Consumo, encargada de preparar los trabajos del Comité en este asunto, aprobo´ su dictamen el 14 de diciembre de 1999 (ponente: Sr. Ravoet). En su 369o Pleno de los dı´as 26 y 27 de enero de 2000 (sesio´ n del 26 de enero) el Comité Econo´ mico y Social ha aprobado por 97 votos a favor y 2 votos en contra el presente Dictamen. 1. Introduccio´ n 1. 1. La propuesta de Reglamento de que se trata recoge de forma textual las disposiciones del Convenio de Bruselas de 23 de noviembre de 1995 relativo a los procedimientos de insolvencia, a excepcio´ n del capı´tulo V relativo a la interpreta- cio´ n por el Tribunal de Justicia. El objetivo de esta iniciativa es acelerar la aplicacio´ n de 1. 2. dicho Convenio y hacer que sea directamente aplicable en los Estados miembros con el fin de mejorar los procedimientos de insolvencia que tengan repercusiones transfronterizas. 2. 1. 2. Las empresas de seguros, las entidades de crédito, las empresas de inversio´ n que presten servicios que impliquen la posesio´ n de fondos o de valores negociables de terceros y los organismos de inversio´ n colectiva, que ya esta´n sujetos a un régimen especial, quedan excluidos del a´mbito de aplicacio´ n de este Reglamento. 2. 2. Sistema establecido 2. Observaciones generales 2. 1. A´ mbito de aplicacio´n 2. 1. 1. El Reglamento propuesto se aplicara´ a los procedi- mientos colectivos fundados en la insolvencia del deudor — independientemente de que se trate de una persona fı´sica o jurı´dica — que impliquen el desapoderamiento parcial o total de este u´ ltimo y el nombramiento de un sı´ndico. Los procedimientos contemplados en cada Estado miembro se enumeran en un anexo. (1) DO C 221 de 3. 8. 1999, p. 8. 2. 2. 1. sto constituye un compromiso entre: El sistema que se establece en el Reglamento propue- — por una parte, el principio de unicidad y universalidad de la quiebra, que implica que una empresa declarada en quiebra es objeto de un u´ nico procedimiento con efectos reconocidos en todos los Estados miembros, — por otra parte, el principio de territorialidad y pluralidad de las quiebras, por el que puede iniciarse un procedimiento en cada Estado en el que el deudor posee activos y cuyos efectos se limitan al territorio del Estado en cuestio´ n. C 75/2 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 15. 3. 2000 2. 2. 2. En consecuencia, el texto establece el principio de un procedimiento principal abierto en el Estado en el que se situ´ a el centro de los intereses principales del deudor, que se reconoce y produce efectos en el territorio de los dema´s Estados miembros, sin ningu´ n otro tra´mite. En el caso de las sociedades, se presume que el centro de los intereses principales es, salvo prueba en contrario, el lugar del su domicilio social. Los o´ rganos jurisdiccionales de un Estado miembro 2. 2. 3. distinto de aquel en el que se situ´ a el centro de los intereses principales del deudor so´ lo sera´n competentes para incoar un procedimiento de insolvencia si este posee un establecimiento en su territorio. Los efectos de dicho procedimiento se limitara´n a los bienes del deudor situados en él. Cuando se incoa un procedimiento de este tipo después de la apertura de un procedimiento principal, se habla de procedimiento secundario que, en tal caso, debe ser necesariamente un procedimiento de liquidacio´ n. 2. 2. 4. La apertura del procedimiento secundario podra´ ser solicitada por el sı´ndico del procedimiento principal o por cualquier otra persona o autoridad habilitada para solicitar la apertura de un procedimiento de insolvencia con arreglo a la legislacio´ n del Estado en que se solicite dicha apertura. 2. 2. 5. Se prevén disposiciones especı´ficas para garantizar la coexistencia del procedimiento principal y del o de los procedimientos secundarios. Se trata, por ejemplo, del deber de informacio´ n de los distintos sı´ndicos, de la posibilidad que tiene el sı´ndico del procedimiento principal de pedir la suspensio´ n de un procedimiento secundario y de la transferen- cia del eventual excedente del activo de una masa secundaria a la masa principal. 2. 3. Legislacio´n aplicable La ley aplicable al procedimiento y a sus efectos es, 2. 3. 1. en principio, la del Estado en el que se abre o abrira´ el procedimiento. Ello se aplica a las condiciones de apertura, conclusio´ n y desarrollo del procedimiento. 2. 3. 2. Se prevén normas especiales para solucionar algunos problemas especı´ficos. Se trata en esencia de los contratos de trabajo respecto de los que se establece que los efectos de un procedimiento de insolvencia sobre dichos contratos se regulara´n exclusivamente por la ley del Estado miembro aplicable a tales contratos. Otras disposiciones se refieren a los efectos del procedimiento sobre la reserva de propiedad, la compensacio´ n, los derechos reales de terceros y los contratos sobre bienes inmuebles. 2. 4. 2. Asimismo, el sı´ndico de un procedimiento principal podra´ ejercer en el territorio de los dema´s Estados miembros, siempre que no se haya abierto ningu´ n otro procedimiento secundario, todos los poderes que le hayan sido conferidos por la ley del Estado en el que se haya abierto el procedimiento. Por lo tanto, podra´ trasladar los bienes del deudor fuera del territorio del Estado miembro en que se encuentren, excepto cuando exista un derecho real o una reserva de propiedad. No obstante, el sı´ndico debera´ respetar, en el ejercicio de sus poderes, la ley del Estado en el que actu´ a. Por otra parte, las resoluciones dictadas en el marco 2. 4. 3. de un procedimiento de insolvencia por la jurisdiccio´ n que establecio´ su apertura también se reconocera´n sin tra´mites. Estas se ejecutara´n de acuerdo con las disposiciones del Convenio de Bruselas de 27 de septiembre de 1968 relativo a la competencia judicial y la ejecucio´ n de las resoluciones en materia civil y mercantil. De acuerdo con ellas, las resoluciones dictadas en un Estado signatario y que sean ejecutorias en el mismo podra´n realizarse en otro Estado después de haberles conferido en él cara´cter ejecutorio, a peticio´ n de toda persona interesada. 3. Observaciones especı´ficas 3. 1. Conveniencia de la iniciativa El Comité esta´ a favor del principio de un reglamento 3. 1. 1. comunitario destinado a solucionar las dificultades planteadas por las quiebras que presentan aspectos internacionales y a acelerar de este modo la aplicacio´ n del Convenio de Bruselas de 1995 relativo a los procedimientos de insolvencia. En efecto, una iniciativa de estas caracterı´sticas deberı´a contribuir a la integracio´ n de las economı´as nacionales en el mercado interior. 3. 1. 2. Esta iniciativa se acoge au´ n ma´s favorablemente por ser la primera que toma el Consejo en el a´mbito de los procedimientos civiles sin relacio´ n directa con la proteccio´ n de los consumidores, recurriendo para ello a las nuevas disposiciones introducidas en el Tratado de Amsterdam. 3. 1. 3. Sin embargo, el Comité hace hincapié en la necesidad de evitar un sistema demasiado complejo que resultarı´a inviable en la pra´ctica. A este respecto, no puede dejar de sen˜ alarse la extrema complejidad de la mayor parte de las disposiciones del Reglamento propuesto. 2. 4. Reconocimiento de los procedimientos 2. 4. 1. De acuerdo con la propuesta de Reglamento, toda resolucio´ n de apertura de un procedimiento de insolvencia sera´ reconocida en todos los dema´s Estados miembros. Ello no impedira´ la apertura de los llamados procedimientos secundarios. 3. 1. 4. Por otra parte, el Comité subraya la necesidad de que dicho Reglamento se aplique en todo el territorio de la Unio´ n Europea. Por tanto, expresa el deseo de que el Reino Unido, Irlanda y Dinamarca suscriban el mecanismo proyectado, aprovechando para ello las posibilidades que les ofrecen los protocolos del Tratado de Amsterdam. 15. 3. 2000 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 75/3 3. 2. Objetivo El Comité destaca que el objetivo de un procedi- 3. 2. 1. miento de insolvencia no es so´ lo liquidar un pasivo y distribuir los activos entre los acreedores. Debe aspirarse a otros objetivos como, por ejemplo, el mantenimiento de empresas viables y la proteccio´ n del empleo. A este respecto, el Comité comprueba con satisfaccio´ n que la propuesta de Reglamento no se aplica u´ nicamente a los procedimientos de liquidacio´ n sino también a los procedimientos que contemplan la recupe- racio´ n de la empresa (véase su anexo A). 3. 2. 2. No obstante, el Comité lamenta que el Reglamento propuesto no elimine las distorsiones derivadas de las diferen- cias existentes entre las legislaciones nacionales. Adema´s, tampoco establece objetivos comunes para todos los Estados miembros. Por consiguiente, aunque constituye en cierta medida un progreso, el mecanismo propuesto es muy modesto y poco ambicioso. Adema´s, 3. 4. 4. la posibilidad de incoar procedimientos secundarios entran˜ a el riesgo de sustraer al procedimiento principal su contenido econo´ mico. 3. 4. 5. Por otra parte, la instauracio´ n de un u´ nico procedi- miento permitirı´a aumentar las posibilidades de éxito del intento de recuperacio´ n de una empresa en dificultades. 3. 5. A´ mbito de aplicacio´n 3. 5. 1. Debe acogerse favorablemente el hecho de que se excluya del a´mbito de aplicacio´ n de la propuesta de Regla- mento a las entidades de crédito, empresas de seguros, empresas de inversio´ n y organismos de inversio´ n colectiva. En efecto, estas empresas esta´n sujetas a una normativa especı´fica y un control u´ nico, a partir del Estado en que tenga su sede la sociedad, de tal forma que difı´cilmente podrı´an adaptarse a un sistema que admite una pluralidad de procedimientos con efectos territoriales limitados. 3. 3. Rapidez 3. 6. Reconocimiento y cara´cter ejecutorio de las decisiones 3. 3. 1. Una de las principales crı´ticas que se formulan por regla general a los procedimientos de insolvencia es su excesiva duracio´ n. A este respecto, el Comité lamenta que el Reglamento propuesto no refleje una preocupacio´ n por acelerar los proce- dimientos, por ejemplo mediante la propuesta de instaurar en los distintos Estados miembros mecanismos de aceleracio´ n uniformes. 3. 4. Sistema propuesto 3. 4. 1. El Comité lamenta que el Reglamento propuesto no consagre pura y simplemente el principio de unicidad y universalidad de las quiebras en la Unio´ n Europea, lo que supone que una empresa declarada en quiebra es objeto de un u´ nico procedimiento cuyos efectos se reconocen en todos los Estados miembros. Adema´s, la Comisio´ n Europea se pronuncio´ en este sentido cuando se concluyo´ el Convenio de Bruselas de 1995. 3. 4. 2. Aunque es comprensible que un sistema de estas caracterı´sticas no pueda ser aplicado a escala mundial, no es el caso de los Estados miembros de la Unio´ n Europea, que constituyen un mercado u´ nico, concepto que por sı´ mismo deberı´a excluir toda idea de quiebra secundaria. 3. 4. 3. La solucio´ n de la universalidad de la quiebra es indiscutiblemente la ma´s adecuada para garantizar la igualdad de los acreedores y la organizacio´ n ra´pida y racional de la liquidacio´ n. De hecho, cabe temer que el sistema previsto, que prevé la coexistencia de un procedimiento principal y de procedimientos secundarios, cuyos efectos se limitan al territo- rio de un u´ nico Estado miembro, originara´ dificultades insuper- ables en la pra´ctica. 3. 6. 1. El exequatur entran˜ a el riesgo de sobrecargar los procedimientos y ocasionar gastos inu´ tiles. A este respecto, el Comité considera que las decisiones dictadas en el marco del Reglamento propuesto deberı´an ser ejecutorias de pleno derecho. Por ello, ve con buenos ojos los trabajos que se esta´n realizando a nivel comunitario para actualizar y simplificar las disposiciones del Convenio de Bruselas de 1968 relativo a la competencia judicial y la ejecucio´ n de las resoluciones, ası´ como para transformar dichas disposiciones en reglamento. 3. 6. 2. Por otra parte, el Comité considera que el Reglamento deberı´a prever el reconocimiento dentro de la Unio´ n Europea de las resoluciones que dispongan la prohibicio´ n de ejercer determinadas actividades a personas que hayan contribuido, mediante una mala gestio´ n, a la quiebra de su empresa. 3. 7. Observaciones sobre los artı´culos 3. 7. 1. Artı´culo 16 — Lo dispuesto en el apartado 2 parece tener que interpretarse a la luz del apartado 4 del artı´culo 3. ¿No serı´a necesario introducir una referencia explı´cita a esta disposicio´ n en el apartado 2 del artı´culo 16? Apartado 1 del artı´culo 18 — Quiza´ resultarı´a ma´s 3. 7. 2. claro hacer referencia a las medidas cautelares contrarias «al ejercicio de estos poderes». 4. Conclusio´ n 4. 1. Aunque el Comité considera que este texto, a pesar de las reservas que tiene, es preferible a una ausencia total de normativa sobre las quiebras con cara´cter internacional, des- taca que so´ lo puede tratarse de una etapa hacia la elaboracio´ n C 75/4 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 15. 3. 2000 de una normativa ma´s completa y ambiciosa. En concreto, hay que continuar con los esfuerzos para lograr el reconocimiento del principio de unicidad y universalidad de la quiebra. El Comité considera que el texto deberı´a al menos 4. 2. reformarse e introducir un refuerzo del procedimiento princi- pal respecto de los procedimientos secundarios. Una orienta- cio´ n posible serı´a reforzar los poderes del sı´ndico del procedi- Bruselas, el 26 de enero de 2000. miento principal y prever posibilidades ma´s amplias para lograr la suspensio´ n de los procedimientos secundarios. Por u´ ltimo, el Comité se felicita por la introduccio´ n de 4. 3. una cla´usula de evaluacio´ n del Convenio de Bruselas justo antes de su finalizacio´ n. De acuerdo con esta disposicio´ n, el sistema establecido podra´ ser objeto de evaluacio´ n a peticio´ n de un Estado signatario y, en cualquier caso, diez an˜ os después de su entrada en vigor (artı´culo 53). Serı´a deseable prever un dispositivo similar en la propuesta de Reglamento. No obstante, la evaluacio´ n en cuestio´ n deberı´a efectuarse, a juicio del Comité, al cabo de cinco an˜ os. La Presidenta del Comité Econo´mico y Social Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Dictamen del Comité Econo´ mico y Social sobre la «Comunicacio´ n de la Comisio´ n al Consejo, al Parlamento Europeo, al Comité Econo´ mico y Social y al Comité de las Regiones — El sector europeo del transporte aéreo: del mercado u´ nico a la arena mundial» (2000/C 75/02) El 20 de mayo de 1999, de conformidad con el artı´culo 262 del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, la Comisio´ n Europea decidio´ consultar al Comité Econo´ mico y Social sobre la comunicacio´ n mencionada. La Seccio´ n de Transportes, Energı´a, Infraestructuras y Sociedad de la Informacio´ n, encargada de preparar los trabajos en este asunto, aprobo´ su dictamen el 21 de diciembre de 1999 (ponente: Sr. von Schwerin). En su 369o Pleno de los dı´as 26 y 27 de enero de 2000 (sesio´ n del 26 de enero), el Comité Econo´ mico y Social ha aprobado por 116 votos a favor y 3 abstenciones el presente Dictamen. 1. Introduccio´ n En su Comunicacio´ n «El sector europeo del transporte 1. 1. aéreo: del mercado u´ nico a la arena mundial», la Comisio´ n examina la situacio´ n actual del sector europeo del transporte aéreo, la necesidad de una mejora constante de la eficacia y la competitividad de las compan˜ ı´as aéreas europeas y los diez an˜ os transcurridos desde la liberalizacio´ n del transporte aéreo. Segu´ n la Comisio´ n, las compan˜ ı´as aéreas europeas 1. 3. han desarrollado estrategias innovadoras para adaptarse al crecimiento del mercado y a los retos de la competencia. Considera que en los u´ ltimos diez an˜ os se han logrado mejoras considerables de la productividad que permiten crear empleo en el sector, aunque éste todavı´a adolece de una fragmentacio´ n estructural y de una fragilidad financiera relativas en compara- cio´ n con sus principales competidores, en particular las compan˜ ı´as norteamericanas. El objetivo de la Comunicacio´ n es evaluar los progresos 1. 2. realizados y determinar las iniciativas que pueden contribuir a reforzar la competitividad en este sector. A juicio de la Comisio´ n, la liberalizacio´ n y la globaliza- 1. 4. cio´ n aumentan la competitividad del mercado y exigen a las compan˜ ı´as grandes esfuerzos de reestructuracio´ n