title: KIRJALLINEN KYSYMYS E-0166/00 esittäjä(t): Rosa Díez González (PSE), Fernando Pérez Royo (PSE) ja Luis Berenguer Fuster (PSE) komissiolle. Espanjan sähköteollisuudelle myönnetyn valtion tuen vaikutukset.

eurovoc_concepts:
Spain
common commercial policy
competitiveness
control of State aid
electrical industry

text: 3. 10. 2000 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti C 280 E/191 (cid:129) j(cid:228)senvaltio ei voi pident(cid:228)(cid:228) veron perinn(cid:228)n valvontaa kahdeksaan vuoteen arvolis(cid:228)veron aiheutumis- hetkest(cid:228) ja samalla rajoittaa arvonlis(cid:228)veron v(cid:228)hennysoikeutta, jota veroviranomaiset t(cid:228)m(cid:228)n valvonnan perusteella ovat vaatineet, kuin korkeintaan viiteen tai kolmeen vuoteen arvonlis(cid:228)veron aiheutumis- hetkest(cid:228). (1) EYVL L 145, 13. 6. 1977, s. 1. Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (17. helmikuuta 2000) Kuten komissiolla on jo aiemmin ollut tilaisuus selvent(cid:228)(cid:228) asiaa arvoisalle parlamentin j(cid:228)senelle vastaamalla kirjallisiin kysymyksiin P-2500/99 ja P-2751/99 (1), parlamentin j(cid:228)senen esitt(cid:228)m(cid:228) kysymys vaatii yhteis(cid:246)- verolains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nn(cid:246)n tarkastelua arvonlis(cid:228)veron osalta tietyiss(cid:228) erityisiss(cid:228) ja verolains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nn(cid:246)n tulkinnan kannalta monimutkaisissa tapauksissa. N(cid:228)iden tapausten verokohtelu riippuu siis arvonlis(cid:228)verosta annetun kuudennen direktiivin artiklojen 17-19 s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)sten (2) yksityiskohtaisesta tarkastelusta. Kysymys, joka koskee lukuisia liiketoimia ja konkreettisia tapauksia, on laaja ja spesifinen, mist(cid:228) johtuen yksityiskohtainen tutkiminen tapauskohtaisesti on tarpeen. Komissio kiinnitt(cid:228)(cid:228) arvoisan parlamentin j(cid:228)senen huomiota siihen, ett(cid:228) n(cid:228)in yksityiskohtainen vastaus vaatisi pitki(cid:228) ja tarkkoja tutkimuksia, joita komissio ei t(cid:228)ll(cid:228) hetkell(cid:228) voi ryhty(cid:228) suorittamaan ja jotka muutoinkin olisivat liian laajoja k(cid:228)sitelt(cid:228)viksi vastauksessa kirjalliseen kysymykseen. (1) (2) EYVL C 225 E, 8. 8. 2000, s. 152. EYVL L 145, 13. 6. 1977. (2000/C 280 E/222) KIRJALLINEN KYSYMYS E-0166/00 esitt(cid:228)j(cid:228)(t): Rosa D(cid:237)ez GonzÆlez (PSE), Fernando PØrez Royo (PSE) ja Luis Berenguer Fuster (PSE) komissiolle (31. tammikuuta 2000) Aihe: Espanjan s(cid:228)hk(cid:246)teollisuudelle my(cid:246)nnetyn valtion tuen vaikutukset Espanjan s(cid:228)hk(cid:246)yhti(cid:246)iden, jotka saavat tukea kilpailuun siirtymisen kustannuksiin, taloudellinen ja rahoi- tuksellinen tilanne on kadehdittava. Miten komissio aikoo kytke(cid:228) yhteen tukikelpoisuuden ja yritysten rahoituksellisen tilan ja taloudelliseen kannattavuuden? Aikooko komissio arvioida korvausten vaikutusta ja tarpeellisuutta yhti(cid:246)itt(cid:228)in tai maksu maksulta? Mario Montin komission puolesta antama vastaus (9. maaliskuuta 2000) Komissio katsoo, ett(cid:228) hukkakustannuksia voi synty(cid:228) silloin, kun investointi tai sopimus muuttuu kannatta- mattomaksi s(cid:228)hk(cid:246)n sis(cid:228)markkinoita koskevista yhteisist(cid:228) s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ist(cid:228) 19 p(cid:228)iv(cid:228)n(cid:228) joulukuuta 1996 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviss(cid:228) 96/92/EY (1) s(cid:228)(cid:228)detyn markkinoiden vapauttamisen seurauksena vaikuttaen huomattavasti yrityksen kilpailukykyyn. Komissio tarkastelee hukkakustannuksia erikseen kaikkien omaisuuserien osalta ennen kuin se m(cid:228)(cid:228)rittelee n(cid:228)iden vaikutuksen konsernien kilpailu- kykyyn. (1) EYVL L 27, 30. 1. 1997


title: SKRIFTLIG FRÅGA E-0187/00 från Alexander de Roo (Verts/ALE) till kommissionen. Larmrapport om dioxin och PVC.

eurovoc_concepts:
EU environmental policy
import restriction
plastics
toxic substance

formats: html pdf print

text: 26. 1. 2001 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 26 E/15 f(cid:246)rbereder nu ett svar p(cid:229) en fr(cid:229)ga fr(cid:229)n de tyska myndigheterna. Efter att ha granskat de dokument som de italienska myndigheterna l(cid:228)mnat in avseende begr(cid:228)nsningen av turistbusstrafiken i innerstaden anser kommissionen att de italienska myndigheterna inte har brutit mot gemenskapslagstiftningen. Tv(cid:228)rt om uppfyller de romerska myndigheternas plan flera syften, med tanke p(cid:229) den tillstr(cid:246)m av bes(cid:246)kare som v(cid:228)ntas i Rom under (cid:229)r 2000 (cirka 29 miljoner bes(cid:246)kare, och 2000-2500 turistbussar per dag). Planen g(cid:229)r ut p(cid:229) att skydda kulturarvet och stadsarkitekturen, s(cid:228)kra befolkningens livskvalitet och h(cid:228)lsa och begr(cid:228)nsa den redan kraftiga f(cid:246)roreningen i staden. I detta syfte vill de romerska myndigheterna dela in staden i flera zoner, av vilka vissa kommer att vara avst(cid:228)ngda f(cid:246)r trafik. I st(cid:228)llet st(cid:228)lls parkeringar till turistbussarnas f(cid:246)rfogande, och det tas fram andra metoder f(cid:246)r att transportera bes(cid:246)karna till innerstaden. Tillfartsv(cid:228)garna till staden kommer att kontrolleras, och turistbussarna kommer att ledas till bussparkeringarna. Undantag kommer att g(cid:246)ras f(cid:246)r vissa resande, t. ex. funktionshindrade. Stadens kollektivtrafikn(cid:228)t kommer att f(cid:246)rst(cid:228)rkas, liksom (cid:228)ven skyltningen. Alla (cid:229)tg(cid:228)rder f(cid:246)r att uppn(cid:229) dessa m(cid:229)l kommer att skrivas ut i offentliga anbudsf(cid:246)rfaranden s(cid:229) att insyn och r(cid:228)ttvis konkurrens garanteras. Dess (cid:229)tg(cid:228)rder (cid:228)r f(cid:246)renliga med r(cid:229)dets f(cid:246)rordning (EEG) nr 684/92 av den 16 mars 1992 (1), (cid:228)ndrad genom r(cid:229)dets f(cid:246)rordning (EG) nr 11/98 av den 11 december 1997 om gemensamma regler f(cid:246)r internationell persontransport med buss (2) och s(cid:228)rskilt artikel 12 i denna, som inneb(cid:228)r att lokala utflykter f(cid:229)r genom- f(cid:246)ras inom ramen f(cid:246)r tillf(cid:228)llig internationell trafik. Det b(cid:246)r p(cid:229)pekas att r(cid:229)dets f(cid:246)rordning (EEG) nr 684/92 i f(cid:246)rsta hand syftar till att reglera internationell trafik. Reglering av den lokala trafiken faller inom de lokala polismyndigheternas beh(cid:246)righetsomr(cid:229)de. Till(cid:228)mpningen av r(cid:229)dets f(cid:246)rordning (EEG) nr 684/92 p(cid:229)verkar inte ut(cid:246)vandet av polisens befogenheter under de villkor som staden Rom fastst(cid:228)llt. D(cid:228)rf(cid:246)r har kommissionen inte f(cid:246)r avsikt att inleda n(cid:229)got f(cid:246)rfarande mot Italien f(cid:246)r brott mot r(cid:229)dets f(cid:246)rordning (EEG) nr 684/92. Vad betr(cid:228)ffar inf(cid:246)randet av en intr(cid:228)desavgift s(cid:229) finns det ingenting i de planer som de italienska myndigheterna har l(cid:228)mnat in som tyder p(cid:229) att en s(cid:229)dan avgift planeras. Hur det (cid:228)n f(cid:246)rh(cid:229)ller sig med det s(cid:229) kan inf(cid:246)randet av avgifter f(cid:246)r turistbussar, s(cid:229) l(cid:228)nge de lokala skatterna och avgifterna inte (cid:228)r harmonierade p(cid:229) gemenskapsniv(cid:229), bara anses strida mot gemenskapslagstiftningen om de omfattar diskriminerande best(cid:228)mmelser, t. ex. genom att h(cid:246)gre avgifter tas ut f(cid:246)r turistbussar fr(cid:229)n andra medlems- stater. (1) EGT L 74, 20. 3. 1992. (2) EGT L 4, 8. 1. 1998. (2001/C 26 E/018) SKRIFTLIG FR¯GA E-0187/00 fr(cid:229)n Alexander de Roo (Verts/ALE) till kommissionen (31 januari 2000) ˜mne: Larmrapport om dioxin och PVC V(cid:228)rldsh(cid:228)lsoorganisationen WHO rekommenderade nyligen att m(cid:228)nniskor inte borde uts(cid:228)ttas f(cid:246)r mer (cid:228)n 1. 4 TEQ/kg kroppsvikt per dag, inklusive dioxin och dioxinliknande substanser. I en nyligen offentliggjord rapport fr(cid:229)n den 30 november 1999 uppskattade EU-experter att konsumenterna i EU via kosten uts(cid:228)tts f(cid:246)r s(cid:229) h(cid:246)ga doser som 2. 6 TEQ/kg kroppsvikt varje dag. Den genomsnittliga EU-konsumenten konsumerar s(cid:229)lunda mer dioxin och dioxinliknande substanser (cid:228)n vad WHO accepterar. Detta inneb(cid:228)r att de mest s(cid:229)rbara grupperna, som sm(cid:229)barn och barn, dagligen intar mer av dessa farliga (cid:228)mnen (cid:228)n vad som fastst(cid:228)llts i WHO:s rekommendationer. Situationen m(cid:229)ste f(cid:246)r(cid:228)ndras s(cid:229) snart som m(cid:246)jligt. Vad (cid:228)mnar kommissionen g(cid:246)ra f(cid:246)r att minska de skadliga h(cid:228)lsoeffekterna som h(cid:228)nger samman med att m(cid:228)nniskor uts(cid:228)tts f(cid:246)r dioxin? C 26 E/16 Europeiska gemenskapernas officiella tidning SV 26. 1. 2001 Kan kommissionen ange, eller ge en uppskattning av, hur den nuvarande situationen skulle kunna f(cid:246)rb(cid:228)ttras med hj(cid:228)lp av ett av f(cid:246)ljande alternativ: ett EU-f(cid:246)rbud mot mjuka PVC, ett EU-f(cid:246)rbud mot h(cid:229)rda PVC eller ett EU-f(cid:246)rbud mot alla PVC? Svar fr(cid:229)n Margot Wallstr(cid:246)m p(cid:229) kommissionens v(cid:228)gnar (17 april 2000) Kommissionens strategi f(cid:246)r att minska h(cid:228)lsoriskerna i samband med dioxin (cid:228)r framf(cid:246)r allt inriktad p(cid:229) att minska m(cid:228)nniskors exponering f(cid:246)r dessa f(cid:246)reningar (dioxin och dioxinliknande PCB). Mer (cid:228)n 90 % av m(cid:228)nniskors exponering f(cid:246)r dioxin sker genom livsmedel, medan resten kommer genom inandning av luft och genom att partiklar fr(cid:229)n luften sv(cid:228)ljs, genom att f(cid:246)rorenad jord sv(cid:228)ljs och genom absorbering via huden. Vidare kommer ungef(cid:228)r 90 % av exponeringen genom livsmedel via livsmedel av animaliskt ursprung. Djuren (cid:228)r sj(cid:228)lva kontaminerade via fodret och via allm(cid:228)n milj(cid:246)f(cid:246)rorening. Unders(cid:246)kningar av kontaminerade livsmedel och konsumtion tycks nu bekr(cid:228)fta att m(cid:228)nniskors exponering f(cid:246)r dioxin under sena 90-talet hade minskat till h(cid:228)lften eller en tredjedel j(cid:228)mf(cid:246)rt med 70-80-talet, (cid:228)ven om det fortfarande finns vissa luckor i inom gemenskapen ligger nu i omr(cid:229)det 1-3 pg TE/kg kroppsvikt/dag. Detta inbegriper inte dioxinliknande PCB, som ber(cid:228)knas utg(cid:246)ra ungef(cid:228)r 50 % av det totala intaget, m(cid:228)tt som TE. Om dioxinliknande PCB r(cid:228)knas in kan kontakten ligga i omr(cid:229)det 2-6 pg TE/kg kroppsvikt/dag. V(cid:228)rldsh(cid:228)lsoorganisationen rekommenderar nu att kontakten inte b(cid:246)r (cid:246)verskrida 1-4 TE/kg kroppsvikt/dag, om man inbegriper b(cid:229)de dioxin och dioxinliknande PCB. informationen. Det uppskattade medelintaget via livsmedel En ytterligare minskning av m(cid:228)nniskors exponering f(cid:246)r dioxin kan ske p(cid:229) tv(cid:229) s(cid:228)tt; dels en minskning av dioxin i livsmedelskedjan, genom nya f(cid:246)rslag att minska dioxininneh(cid:229)llet i djurfoder (gr(cid:228)nser f(cid:246)r livsmedel unders(cid:246)ks ocks(cid:229)) och dels genom en ytterligare sk(cid:228)rpning av normerna f(cid:246)r utsl(cid:228)pp i milj(cid:246)n. En konkret (cid:229)tg(cid:228)rd (cid:228)r f(cid:246)rslaget till direktiv om f(cid:246)rbr(cid:228)nning av avfall (1) som enligt planerna skall antas senare i (cid:229)r. En ytterligare allm(cid:228)n minskning av utsl(cid:228)ppen genom den europeiska milj(cid:246)politiken (t. ex. genom den (cid:246)kande till(cid:228)mpningen av IPPC-direktivet) inneb(cid:228)r ocks(cid:229) att situationen kommer att f(cid:246)rb(cid:228)ttras p(cid:229) l(cid:229)ng sikt. Ett f(cid:246)rbud mot produkter av polyvinylklorid (PVC) skulle inte f(cid:229) n(cid:229)gon direkt effekt f(cid:246)r exponeringen f(cid:246)r dioxin eftersom PVC inte inneh(cid:229)ller eller ger ifr(cid:229)n sig dioxin vid anv(cid:228)ndning. PVC (cid:228)r den st(cid:246)rsta klorink(cid:228)llan vid f(cid:246)rbr(cid:228)nning (50 %) och dess andel av de sammanlagda utsl(cid:228)ppen av dioxin vid avfallsf(cid:246)r- br(cid:228)nning har varit i centrum f(cid:246)r en omfattande vetenskaplig diskussion. Det finns emellertid (cid:228)ven andra typer av avfall (t. ex. papper med 11 % och produkter som f(cid:246)rruttnas med 17 %) som inneh(cid:229)ller en betydande del av det klorin som hamnar i avfallsf(cid:246)rbr(cid:228)nningsanl(cid:228)ggningar, och det nya direktivet om avfallsf(cid:246)rbr(cid:228)nning kommer att inneb(cid:228)ra en betydande minskning av denna k(cid:228)llas samlade bidrag till dioxinutsl(cid:228)ppen. F(cid:246)r att ytterligare minska de potentiellt skadliga h(cid:228)lsoeffekterna i samband med exponering f(cid:246)r dioxin har kommissionen ocks(cid:229) beviljat bidrag till forskning om riskerna med dioxin i milj(cid:246)n. Ett projekt inom fj(cid:228)rde ramprogrammet f(cid:246)r forskning och teknisk utveckling har nyligen slutf(cid:246)rts ((cid:148)Risker med dioxin i milj(cid:246)n: en koppling mellan epidemiologi och toxicitetsstudier f(cid:246)r att kunna g(cid:246)ra mer tillf(cid:246)rlitliga riskbed(cid:246)mningar(cid:148)) och ett nytt projekt ((cid:148)En (cid:246)vergripande riskanalys av dioxiner: utveckling av en metod f(cid:246)r att bed(cid:246)ma den genetiska k(cid:228)nsligheten f(cid:246)r utvecklingsst(cid:246)rningar och cancer(cid:148)) har just p(cid:229)b(cid:246)rjats. Den f(cid:246)rsta unders(cid:246)kningen gav inget st(cid:246)d f(cid:246)r den vanligaste teorin att dioxin i nuvarande koncentrationer skulle inneb(cid:228)ra en riskfaktor f(cid:246)r mjukdelssarkom, utan visade faktiskt att befolkningens normala bakgrundsexponering f(cid:246)r dioxin (cid:228)r f(cid:246)rknippad med l(cid:228)gre cancerrisk (cid:228)n koncentrationer som ligger n(cid:228)ra noll. Syftet med den nya unders(cid:246)kningen (cid:228)r att fastst(cid:228)lla dioxingr(cid:228)nser som g(cid:229)r att f(cid:246)rsvara vetenskapligt och som (cid:228)r s(cid:228)kra vad g(cid:228)ller utvecklingsm(cid:228)ssiga effekter och cancer. (1) EGT C 372, 2. 12. 1998


title: Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet - Detaljistbetalningar på den inre marknaden

eurovoc_concepts:
credit transfer
electronic money
harmonisation of standards
intra-EU payment
single market

formats: html pdf

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 31. 01. 2000 KOM(2000) 36 slutlig MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET DETALJISTBETALNINGAR PÅ DEN INRE MARKNADEN MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET DETALJISTBETALNINGAR PÅ DEN INRE MARKNADEN SAMMANFATTNING Europeiska unionen har nu inrättat den inre marknaden och euron. Den har dock ännu inte något "gemensamt betalningsområde". Större betalningar (institutionella betalningar) kan som inom landet, men små göras från land till detaljistbetalningar över gränserna är i allmänhet mindre pålitliga, tar längre tid och kostar betydligt mer än inom landet. Små betalningar över gränserna måste bli betydligt effektivare och de avgifter kunden betalar för sådana måste bli betydligt lägre före den 1 januari 2002. land nästan lika snabbt och lätt I detta meddelande hävdas att eurons införande måste åtföljas av effektiva, säkra och billiga tjänster för detaljistbetalningar på den inre marknaden. Kommissionen är medveten om att detaljistbetalningarna och villkoren för dessa är en viktig faktor för att konsumenterna skall få förtroende för den elektroniska handeln. Vissa av de frågor som tas upp här är av betydelse i det sammanhanget. Betalningstjänsternas roll för den elektroniska handelns utveckling som helhet behandlas dock inte i detta meddelande utan kommer att tas upp särskilt. Tonvikten måste läggas på mindre kreditöverföringar. Genomförandet av direktivet om gränsöverskridande betalningar är ett viktigt första steg. Gemensamma tekniska standarder behövs också, och bankerna bör åta sig att helt genomföra nuvarande standarder för före den 1 januari 2002. internationell kontonumrering och betalningsinstruktioner Kommissionen ämnar också föreslå en gemensam lägsta tröskel för anmälningsskyldigheten till betalningsbalansstatistiken, under vilken betalningar över gränserna inte behöver anmälas, och som bör träda i kraft senast den 1 januari 2002. Förbättrad effektivitet i detaljistbetalningarna över gränserna är i sista hand beroende av att det skapas effektiva länkar för dessa. Banker och banksammanslutningar inbjuds att lämna förslag fram till utgången av september 2000. Kommissionen kommer att granska dem tillsammans med ECBS, och hösten 2000 kommer en rundabordskonferens att diskutera de olika alternativen. Kommissionen kan också tänka sig att ytterligare minska maximitiden för betalningar över gränserna för att den skall komma närmare den för inhemska betalningar. Avgiftsskillnaden vid användning av betalkort över gränserna och inom landet är mycket mindre än för kreditöverföringar. Bankerna uppmanas dock kraftigt att gradvis minska de återstående skillnaderna. Bankerna bör också förbättra kundinformationen om allmänna villkor, avgifter och växlingskurser (för valutor utanför euroområdet). Kommissionen har för avsikt att utge ett tillkännagivande om konkurrens, där omfattningen av och gränserna för bankernas samarbete kring betalkort dras upp. Bankerna uppmanas också starkt att skapa kompatibilitet för elektroniska betalningsmedel och i synnerhet se till att elektroniska pengar kan användas över gränserna senast den 1 januari 2002. Skillnaden i avgift vid inrikes och gränsöverskridande användning är större för checker än för täcka något annat betalningsmedel. Bankerna uppmanas att diskutera hur man skall allmänhetens behov av ett betalningsmedel över gränserna av det slag som eurochecksystemet idag utgör. 2 Kommissionen är fortfarande bekymrad över de höga avgifterna vid växling av sedlar från länder inom euroområdet och har uppmanat banker och växelkontor att sätta upp skyltar med information om sina avgifter. Kommissionen upprepar sin uppmaning till bankerna att granska sina avgiftsstrukturer på nytt, i synnerhet för transaktioner med små belopp. För att uppmuntra ett positivt gensvar ämnar kommissionen ge offentlighet åt exempel på för höga avgifter. Den kommer också att undersöka om det förekommer konkurrensbegränsningar. Ett nytt meddelande om förebyggande av bedrägerier är på väg. Kommissionen tänker övervaka betalningsbranschens arbete för att skapa en säker miljö, och meddelandet kommer också information, förebyggande utbildningsprogram och utbildningsmaterial. ta upp andra åtgärder, särskilt utbyte att av 3 INLEDNING Europeiska unionen har nu inrättat den inre marknaden och euron. Den har dock ännu inte något "gemensamt betalningsområde". Större betalningar (institutionella betalningar) kan som inom landet, men små göras från land till detaljistbetalningar över gränserna är i allmänhet mindre pålitliga, tar längre tid och kostar betydligt mer än inom landet. land nästan lika snabbt och lätt I handlingsplanen för finansmarknaderna1, som har antagits av rådet och Europaparlamentet, förespråkas integrerade system för detaljistbetalningar som gör mindre överföringar inom EU lika säkra och billiga som motsvarande betalningar inom ett enskilt land. Kommissionen bygger här på en marknadsledd metod med frivilligt samarbete från banksektorns sida och med investeringar innan övergångsperioden för euron är avslutad (dvs. före början av år 2002). som på lång sikt bör bli lönsamma. Dessa bör införas Kommissionens målsättningar delas av Europeiska centralbanken, vilket framgår av dess uttalande2, som dock är inriktat på kreditöverföringar över gränserna. Detta meddelande tar inte bara upp denna centrala fråga utan också andra elektroniska betalningsmedel, checker och kontanter. Dessutom behandlas problemen för Europeiska unionen som helhet, inte bara i euroområdet, och andra politiska frågor förebyggande av bedrägerier och utvidgningen. Kommissionen anser att det behövs gemensamma ansträngningar där också ECBS, de övriga EU-institutionerna och den privata sektorn deltar, för att målsättningarna i handlingsplanen skall kunna uppnås. I detta meddelande dras linjerna upp för hur det skall göras genom en rad klart formulerade åtgärder som bör utföras av olika berörda parter, både privata och offentliga. tas också upp: konkurrens, 1. MÅL Små betalningar över gränserna måste bli betydligt effektivare och de avgifter kunden betalar för sådana måste bli betydligt lägre före den 1 januari 2002. För detta behövs en marknadsbaserad metod som kan ge snabba resultat. De offentliga myndigheterna bör göra sitt genom att ta bort administrativa hinder och se till att systemen är pålitliga och säkra. Sju mål bör ställas upp för arbetet3: 1. 2. 1 2 3 Betalningar och särskilt då kreditöverföringar måste bli effektivare och billigare. Förbättringar i den grundläggande infrastrukturen för kreditöverföringarna kan också vara av central betydelse eftersom förbättringar där påverkar andra områden som direktbetalningar och andra debetöverföringar. Avgifterna för betalningar över gränserna måste minskas kraftigt och bli jämförbara med avgifterna för likartade inhemska kreditöverföringar. "Att genomföra handlingsramen för finansmarknaderna: en handlingsplan", KOM(1999)232, 11. 5. 1999. ECB gjorde ett uttalande den 13 september 1999: "Hur tjänsterna för detaljistbetalningar över gränserna i euroområdet kan förbättras: Eurosystems synpunkt". Dessa mål är desamma som de i ECB:s uttalande, då de båda instutionerna har haft ett tätt samarbete. 4 3. 4. 5. 6. 7. Avvecklingstiden för betalningar över gränserna bör om möjligt inte vara längre än för inrikes betalningar. En sådan transaktion bör inte ta mer än högst en dag längre tid från början till slut än en inrikes betalning. Avgifter för gränsöverskridande betalningar inom ett system skall normalt betalas helt av avsändaren och inte påläggas mottagaren, på samma sätt som i de flesta inrikes betalningssystem i EU. En ökning av antalet standarder bör undvikas. De standarder som finns bör genomföras så snabbt som möjligt. De gränsöverskridande betalningssystemen skall vara öppna för alla. Förbättringar av detta slag som leder till effektiva system bör finnas på plats den 1 januari 2002. Att målen uppnås är också viktigt med tanke på EU:s utvidgning. En modern infrastruktur för detaljistbetalningar kan bli ett föredöme för kandidatländerna. 2. KREDITÖVERFÖRINGAR Med kreditöverföringar överförs medel från avsändarens konto till mottagarens. Avgifterna för detaljistöverföringar över gränserna är fortfarande flera gånger högre än för inrikes överföringar. Även om de har tenderat att sjunka under de senaste fem åren är en typisk avgift4 för överföringen av ett litet belopp som hundra euro för närvarande omkring tolv euro – det kan variera från fem till tjugo euro och i undantagsfall vara ännu högre. För en lägre än en euro i alla jämförbar detaljistöverföring inom landet är avgiften betydligt medlemsstater. Dessutom tas avgiften för inrikes överföringar ut per transaktion, oavsett beloppets storlek, medan avgiften för överföringar över gränserna vanligtvis tas ut som en procentsats av värdet eller som en kombination av fasta och beloppsbaserade avgifter. Priset och effektiviteten för kreditöverföringar över gränserna är en fråga som kommissionen har arbetat med i många år. Redan 1990 gjordes en djupgående analys av problemet i meddelandet Betalningar på EU:s inre marknad (KOM(90)447), som tryckte på att man under nittiotalet borde upprätta strukturer med vilka betalningar från en medlemsstat till en annan kunde göras lika billigt, snabbt och tillförlitligt som inom landet. År 1992 tog kommissionen fram arbetsprogrammet Enklare betalningar över gränserna: ta bort hindren (SEK(92)621), där man hävdade att betalningarna över gränserna behövde förbättras innan EMU genomfördes. Överföring av pengar inom EU: öppenhet, effektivitet och stabilitet (KOM(94)436) om gränsöverskridande betalningar. Direktivet antogs 1997. offentliggjordes innehöll direktiv förslag 1994 och till ett Fyra målområden har utpekats genomförandet av direktivet om gränsöverskridande betalningar standarder, anmälningsskyldigheten och framför allt infrastrukturen för betalningssystemen. långsiktiga mål: tekniska för kommissionens (97/5/EC)5, som viktiga 4 5 Beräkningar på grundval av partiella och preliminära uppgifter från några av bankföreningarna inom EU tillsammans med klagomål som inkommit till kommissionen de första månaderna 1999. EGT L 43, 14. 2. 1997, s. 25. 5 Genomförandet av direktivet om gränsöverskridande betalningar Direktivet om gränsöverskridande betalningar, som omfattar betalningar upp till 50 000 euro, skall vara genomfört den 14 augusti 1999. Där stipuleras följande: • Kunden skall i förväg få ett tydligt besked om avgiften för den betalning han ämnar göra. • Betalningen skall krediteras mottagarens konto inom en klart utsagd tidsrymd. • Som regel skall avsändaren betala samtliga kostnader för överföringen (OUR-principen). Om inte annat sägs får förmedlande eller mottagande banker alltså inte lägga på ytterligare avgifter, i synnerhet inte på mottagaren. • Om en betalning kommer på villovägar finns en återbetalningsgaranti på upp till 12 500 euro. När direktivet genomförs kommer det att förbättra effektiviteten för detaljistbetalningarna. OUR-principen innebär tillsammans med återbetalningsgarantin att bankerna måste vidta mer systematiska åtgärder för sina gränsöverskridande betalningar. Direktivets bestämmelser om öppenhet innebär att bankerna måste förbättra sin expediering av överföringar, så att de på ett effektivt sätt kan uppfylla de villkor som erbjuds kunderna och så att konkurrensen stimuleras genom att jämförelser av avgifter, tid och andra faktorer blir möjliga. Kunderna bör utnyttja den förbättrade öppenheten genom att jämföra olika bankers villkor, så att de kan få ett så förmånligt erbjudande som möjligt. Åtgärder: Direktivet måste nu genomföras i alla medlemsstater och införlivas på ett riktigt sätt, och alla banker måste följa det. Bankerna skall i förväg informera kunderna om avgifter, tidsåtgång för och andra villkor. Det bör omedelbart detaljistbetalningar över gränserna i många banker. Kommissionen kommer att övervaka framstegen. förfarandena förbättringar leda till i Tekniska standarder Tekniska standarder måste genomföras för att skapa bättre förutsättningar för ett gemensamt betalningsområde. Detta gäller i synnerhet bankernas identifieringskoder och system för kontonummer, där det är ytterligt svårt att direkt och automatiskt sända en betalning från avsändarens bank i ett land till mottagarens motsvarighet i ett annat land. Standarder har redan utvecklats av European Committee for Banking Standards – särskilt viktiga i detta sammanhang är IBAN (International Bank Account Number)6 och IPI (International Payment Instruction)7. De bör genomföras så snabbt som möjligt av alla berörda parter. 6 7 IBAN-systemet innebär att bankerna skall lägga till en landskod och två kontrollsiffror till de nuvarande numren. Därmed kan betalningar över gränserna utföras automatiskt. IPI är en standardblankett för betalningsorder. Med den kan IBAN-standarden få större praktisk användning. 6 Åtgärder: Bankerna bör åta sig att helt och hållet genomföra IBAN och IPI så snart som möjligt och senast den 1 januari 2002 och bör alltså enas om en tidtabell på nationell nivå och EU-nivå. Bankkunderna bör upplysas om de vinster i fråga om snabbhet och pris standarderna medför och uppmuntras att använda dem så snart de har införts. Centralbankerna skulle genom ESCB kunna spela en samordnande roll genom att påskynda beslut om standarder och uppmuntra bankerna att genomföra dem. Anmälningskrav För betalningsbalansstatistikens skull är bankerna skyldiga att anmäla gränsöverskridande betalningar, såväl utgående som inkommande. Detta medför merarbete i form av bearbetning, vilket ökar både kostnaden och tidsåtgången. Rapporteringskraven och de statistiska metoderna skiljer sig åt till en annan. Arbete för att se över länge. 8 Anmälan av betalningsbalansstatistiken och göra den enhetlig har pågått mycket gränsöverskridande betalningar måste samordnas så att processen blir enklare och billigare för bankerna och därmed också för kunderna. Det är politiskt oacceptabelt att dröja med samordningen av anmälningskraven till efter år 2002. från en medlemsstat Åtgärder: Tillsammans med ECB och andra behöriga myndigheter ämnar kommissionen fortsätta att arbeta för en överenskommelse om hur anmälningsskyldigheten skall samordnas och om en tidsplan för genomförandet. I väntan på en slutlig reform av anmälan för statistiska ändamål kommer kommissionen att föreslå att en gemensam minimitröskel, under vilken betalningar inom EU inte behöver anmälas för betalningsbalansstatistiken, införs senast den 1 januari 2002. Utveckling av infrastrukturen för betalningar Inte ens när alla sådana förbättringar är helt genomförda kommer de i sig själva att vara tillräckliga för att målsättningarna i detta meddelande skall uppnås. Huvudorsaken till att detaljistbetalningar över gränserna är dyrare och mindre effektiva än inom landet är att de långsammare än de gränsöverskridande betalningskanalerna har utvecklats betydligt elektroniska har detaljistbetalningarna automatiserats och effektiviserats, samtidigt som betalningar över gränserna fortfarande måste skötas manuellt i nästan varje steg i bankernas interna hantering. Idag finns det inga heltäckande automatiska länkar mellan inrikes och gränsöverskridande betalningssystem. Inom medlemsstaterna i medlemsstaterna. betalningssystemen för övrigt För att den enskilda banken skall kunna erbjuda sina privatkunder lägre avgifter måste detaljistbetalningarna över gränserna effektiviseras. För det krävs dels att bankernas interna processer förbättras, dels att effektiva länkar utvecklas för överföringarna. Den interna processen kan förbättras med hjälp av interna system och överföringsformat som klarar STP till exempel SWIFT-systemets MT102/103. De viktigaste (Straight-through-processing), 8 i några medlemsstater en tröskel under vilken ingen anmälan behövs, medan Idag finns det Storbritannien, Finland och Irland inte har någon avvecklingsbaserad anmälningsskyldighet alls (där är data avvecklingsbaserad anmälningsskyldighet med förenklingströsklar. övriga medlemsstaterna stickprov). grundade råder på de I 7 alternativen för effektivare länkar över gränserna kan indelas i två grupper, helhetslösningar och sammankoppling av nätverk. framhävs Det redan i handlingsplanen för de finansiella tjänsterna att bristerna i infrastrukturen bara kan avhjälpas genom en gemensam strategi, som har stöd på högsta politiska nivå och där EU-institutionerna, European Committee for Banking Standards och den privata sektorn samarbetar för att lösa de tekniska och kommersiella problemen. En gemensam satsning för att skapa en tekniskt säker och fungerande lösning bör få högsta prioritet. Helhetslösningar Helhetslösningar är sådana som syftar till att binda samman det stora flertalet deltagare i betalningssystem över gränserna. Genom sådana lösningar sammanknyts nationella system som alla eller de flesta banker i ett land tillhör. Alternativt upprättas ett clearingsystem för betalningsöverföringar som omfattar hela EU och där de flesta banker i EU deltar. Genom ECBS system Target9 överförs belopp från sändande till mottagande bank med fullständig avveckling på några minuter. Target kan användas för betalningar av alla storlekar, men är i första hand utformat för stora överföringar. Därför är det kanske inte någon lämplig lösning för detaljistbetalningar, eftersom i) bankernas direkta och indirekta kostnader för hantering av enskilda betalningar i realtid eventuellt är för höga för att Target skall bli någon tillräckligt billig lösning för detaljistbetalningar, och ii) det potentiella antalet sådana betalningar kan komma att överstiga Targets kapacitet. Systemet kan kanske ändå ändå spela en kompletterande roll som avvecklingskanal för detaljistbetalningar (särskilt för brådskande sådana). Genom de automatiserade clearingcentralerna (ACH) kan automatiserade överföringar och andra betalningar inom landet riktas, clearas och avvecklas i de flesta medlemsstater. De gränsöverskridande betalningarna skulle kunna bli avsevärt effektivare med hjälp av länkar mellan de olika ACH inom EU eller ett särskilt, nytt ACH. Drivkraften bakom sådana ACH- baserade lösningar måste i så fall bli bankväsendet inom EU med stöd från offentliga myndigheter, till exempel för standarder, rättsliga krav och anmälningskrav. Kombinerade nätverkslösningar Kombinerade nätverkslösningar är mindre allomfattande än helhetslösningar som Target eller ACH, men kan ändå utgöra lovande alternativ med tanke på de erfarenheter som branschen redan har vunnit genom de former av samarbete över gränserna som redan finns. Kombinerade nätverkslösningar kan också bli ett första steg på vägen mot en slutlig helhetslösning. Här är några av alternativen: Genom Europeiska bankföreningen EBA:s system Euro 1 utförs idag medelstora till stora kreditöverföringar i euro. EBA föreslår att man nu fortsätter i två steg: • Det första steget skulle vara att utvidga bruket av det nuvarande Euro 1 till detaljistbetalningar i euro. EBA anser att detta kan genomföras snabbt. • Det andra steget skulle kunna bli att skapa en ACH. 9 Trans-European Automated Real-time Gross settlement Express Transfer system. 8 De internationella kreditkortsystemen (VISA, Mastercard, Eurocard m. fl. ) har fördelen att de är utformade specifikt för hela betalningsprocessen från betalare till mottagare och att de från första början har använt internationellt enhetliga tekniska standarder. Betalkort har ett unikt identifieringssystem som är alla rättsskipningsområden. Om denna effektiva infrastruktur anpassades till kreditöverföringar, skulle var och en som har ett internationellt betalkort kunna skicka pengar till eller få pengar från varje annan person som också har det. Funktionssättet skulle behöva ändras avsevärt, men de grundläggande nätverken finns redan. och fungerar utan anpassningar igenkännligt i På senare år har flera bankgrupper (Eurogiro, Tipanet, Unico, S-Interpay med flera) redan intensifierat sina relationer som korrespondentbanker genom att införa mer systematiska arrangemang för överföringar till andra banker i andra länder. Även om de helhetslösningar som tas upp ovan skulle ge möjlighet till clearing över gränserna för alla kreditinstitut i gemenskapen, kan initiativ som är begränsade till en viss grupp institutioner också vara nyttiga om de fungerar effektivt och till lågt pris för kunden. En automatisering av betalningssättet och infrastrukturen måste emellertid kombineras med effektiva länkar (portaler) till andra nät. Åtgärder: Bankerna uppmanas att fram till slutet av september 2000 lägga fram specifika förslag för kommissionen och ECB om hur detaljistbetalningarna över gränserna skall bli effektivare, på ett sådant sätt att målen i detta meddelande uppnås och framför allt att kundernas avgifter kan sänkas kraftigt innan övergångstiden är slut (dvs. före den 1 januari 2002). Kommissionen kommer i samarbete med Europeiska centralbankssystemet att överväga om bankernas förslag på hur sådana betalningar skall kunna effektiviseras tillgodoser målen i detta meddelande. Kommissionen vill ha igång en bred diskussion, och hösten 2000 kommer de alternativ som läggs fram i detta meddelande och de som senare förs fram av branschen att diskuteras vid en rundabordskonferens. Kommissionen kan komma att ompröva maximitiden för kredit- och debetöverföringar över gränserna i direktivet för gränsöverskridande betalningar (nu normalt 5+1 dagar) så att skillnaden i förhållande till inhemska betalningar blir mindre. Kommissionen ämnar regelbundet pröva avgiftsnivån för betalningar över gränserna och genomförandet av standarder och offentliggöra resultaten i Resultattavlan för den inre marknaden. 3. ANDRA ELEKTRONISKA BETALNINGSMEDEL Förutom kreditöverföringar finns det andra elektroniska betalningsmedel av olika slag. En del av dem utgörs av ett plastkort med en magnetremsa och/eller ett mikrochip. Skillnaderna i avgifter vid användning i utlandet och inom landet är mycket mindre än för kreditöverföringar (vid användning utomlands betalar kortets innehavare ungefär 2 % extra). Kommissionen välkomnar vissa bankers beslut att inte ta ut någon extra avgift för användning av kreditkort utomlands. 9 Inom landet är direktdebitering ett bekvämt och allt vanligare sätt att göra regelbundna betalningar (prenumerationer, försäkringsavgifter osv. ), men den som betalar måste kunna lita på att den som tar emot betalningen inte debiterar fel. Vid betalningar över gränserna är det svårare att få en sådan garanti. Direktdebitering kräver samma grundläggande infrastruktur som kreditöverföringar, så det går kanske att arbeta på båda systemen och mekanismerna samtidigt. Eventuellt finns det också juridiska frågor att lösa. Elektroniska pengar är nu under intensiv utveckling i en del medlemsstater. Eftersom det ännu inte finns gemensamma tekniska standarder och systemavtal, är kontantkort dock än så länge av mindre praktisk nytta än en utländsk sedel (som kan växlas till giltig valuta). De nyligen antagna Common Electronic Purse Specifications (CEPS) kan vara ett lovande sätt att utveckla gemensamma standarder. I det föreslagna direktivet om e-penninginstitut10 klargörs tillsynsreglerna för auktoriserade institut som tillhandahåller e-penningtjänster. Det ger alltså de rättsliga ramar som behövs för sådan verksamhet såväl inom varje land som över gränserna. Kommissionen uppmanar rådet och parlamentet att anta direktivet snabbt. Tre faktorer är avgörande för att ett gemensamt betalningsområde för alla elektroniska betalningsmedel skall kunna skapas: stor öppenhet, ny inställning till konkurrenspolitiken och höjd kompatibilitet. Öppenhet – genomförandet av rekommendation 97/489/EG Med kommissionens rekommendation från 1997 om elektroniska betalningsmedel11 införs ökad insyn i villkoren och transaktionsavgifterna för betalkort. Där finns också regler för utgivarnas och innehavarnas ömsesidiga ansvar i fråga om sådana betalningsmedel. Det är tänkbart att rekommendationen har genomförts ojämnt, och en studie har inletts för att undersöka hur den har följts. Konkurrenspolitiken För transaktioner som utförs med betalkort krävs ofta samarbete mellan banker. Detta gäller särskilt när en utgivande bank har försett kunden med kortet och gör transaktioner till och från dennes konto, medan en "mottagande bank" å andra sidan utför betalningar som har gjorts med kortet, i typfallet på uppdrag av detaljhandlare som tar emot betalningarna. Avtal av detta slag måste följa konkurrensreglerna i EG-fördraget och i sekundärrätten. Kommissionen granskar just nu olika konkurrensfrågor, både prisförhållanden och andra frågor, i samband med några anmälda nationella och internationella betalkortssystem. När dessa ärenden är avslutade kommer kommissionen att kunna utarbeta ett allmänt tillkännagivande om konkurrensen i fråga om betalkort. Kompatibilitet Kompatibilitet äver gränserna bör vara allmän regel för alla elektroniska betalningsmedel, som betalkort. Det är nödvändigt för att det nya betalningssätt och den nya teknik som e- pengarna utgör skall kunna utvecklas. 10 11 KOM(1998) 461 slutlig, "Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om att starta och driva verksamhet i e-penninginstitut samt om tillsyn av sådan verksamhet". EGT L 208, 2. 8. 1997, s. 52. 10 Åtgärder: Banker och andra tillhandahållare av betalningsmedel uppmanas kraftfullt att se över hur de nuvarande elektroniska betalningsmedlen fungerar nu när euron har införts, och se till att alla de funktioner som dessa har är kompatibla över gränserna. Man bör granska möjligheterna till samverkan med utvecklingen inom infrastrukturen för överföringar. Banker och leverantörer inom industrin uppmanas bestämt att se till att e-pengar kan användas över gränserna så snart som möjligt, och senast den 1 januari 2002, särskilt genom att gemensamma standarder införs och genom att öppna och kompatibla clearings- och avvecklingssystem utvecklas. Kommissionen ämnar utge ett konkurrensmeddelande där möjligheterna och gränserna för ett samarbete i fråga om betalkort kommer att diskuteras översiktligt. Bankerna uppmuntras starkt att gradvis ta bort återstående skillnader mellan avgifterna för betalkort utom och inom landet. Kommissionen kommer att bevaka utvecklingen. Bankerna bör förbättra kundinformationen om allmänna villkor, avgifter och växlingskurser (för valutor utanför euroområdet). Om det uppstår allvarliga problem med genomförandet av rekommendation 97/489/EG, ämnar kommissionen föreslå att den omvandlas till en bindande rättsakt. 4. CHECKER Checkerna är den äldsta form av "bokpengar" som fortfarande är i bruk. Användningen varierar kraftigt medlemsstaterna emellan (30 % av alla detaljbetalningar i Storbritannien och 46 % i Frankrike, men i Tyskland och Belgien bara 5–10 %. Eftersom det är en pappersbaserad betalningsform strävar emellertid bankerna i alla EU-länder efter att ta bort den så snart det är genomförbart, eller åtminstone minska användningen. Skillnaden i avgift vid inrikes och gränsöverskridande användning är mer markerad för checker än för något annat betalningssätt. Vid inlösen i utlandet av en inrikes check kan avgiften bli upp till 40 euro även om checkens belopp är lågt. Med eurochecksystemet är clearingavgifterna avsevärt mycket lägre än vid gränsöverskridande användning av inrikes checker. Om eurochecksystemet kommer att inskränkas kraftigt år 2001, som har meddelats (garantifunktionen kommer kanske inte att finnas kvar)12, kommer det troligen att finnas behov av en ersättning. Åtgärder: Bankerna uppmanas att överväga hur de skall tillgodose allmänhetens behov av det slag av betalningsmedel över gränserna som eurochecken idag utgör. Kommissionen kommer att bevaka och bedöma i vilken mån allmänhetens behov av ett alternativ till eurochecksystemet fylls. Skulle det uppstå betydande problem kommer kommissionen att lägga fram förslag på hur de skall lösas. 12 Kommissionen anser att fördelarna med det nuvarande eurochecksystemet bör bevaras, i synnerhet det standardiserade checkformatet och möjligheterna till clearing i alla europeiska länder. 11 5. KONTANTER Avgifterna vid växling av nationella sedlar inom euroområdet kritiseras idag kraftigt av medborgarna i hela EU. Till helt nyligen var bankavgifterna helt eller delvis dolda i skillnaden mellan köpkurs och säljkurs vid växling. Sedan euron infördes har bankerna varit ålagda att använda en enda kurs vid växling mellan de deltagande valutorna, vilket innebär att alla avgifter måste anges klart och separat. I euroområdet kommer problemet att försvinna den 1 januari 2002, då de enskilda ländernas sedlar ersätts med eurosedlar. Just nu uppfattar allmänheten det emellertid som att avgifterna har stigit, när de borde ha minskat eftersom valutarisken har försvunnit. I synnerhet klagar man vid växling av små belopp, eftersom en fast avgift är en större andel av ett litet belopp än av ett stort. Kommissionen har redan diskuterat med bankerna om medborgarnas kritik av de avgifter som tas ut vid växling av sedlar och transaktioner över gränserna. Bankerna har också uppmanats att informera allmänheten om hur avgifterna förändrades när euron infördes. Även om uppgifter från bankerna visar en tendens till sänkning av avgiftsnivåerna i samband med att växlingsrisken har försvunnit, har avgifterna vid mycket små transaktioner inte minskat utan i många fall tvärtom stigit. Kunderna bör förstås ta reda på vilken avgift som tas ut innan de växlar. Kommissionen upprepar dock sin uppmaning till bankerna att granska sina avgiftsstrukturer på nytt, i synnerhet för transaktioner med små belopp. Om bankerna inte hörsammar sådana uppmaningar kan det minska allmänhetens vilja att acceptera euron, och kommissionen ämnar bekämpa alla fall av missbruk den upptäcker. Kommissionen har inlett en undersökning för att avgöra om banker och bankföreningar kan ha samarbetat för att fastställa antingen avgiftsform (fast avgift, procentuell avgift osv. ) eller belopp för växlingsavgifter inom euroområdet. Åtgärder: Bankerna uppmanas kraftigt att på nytt granska sina avgiftsstrukturer och föra en öppen och kundvänlig prispolitik, särskilt med avseende på avgifterna för transaktioner av små belopp. För att uppmuntra ett positivt gensvar ämnar kommissionen ge offentlighet åt exempel på för höga avgifter och fortsätta sina undersökningar av eventuella konkurrensbegränsningar. 6. BEDRÄGERIBEKÄMPNING EU:s bedrägeribekämpning är idag till stor del inriktad på betalkort. Andelen kortbedrägerier är i genomsnitt omkring 50 % högre för gränsöverskridande transaktioner än för inrikes transaktioner. De totala förlusterna på grund av kortbedrägerier inom EU uppgick 1998 till ungefär 440 miljoner euro av en total transaktionsvolym på 1 100 miljarder. Om dessa förluster kan minskas bör kostnader och avgifter för korttransaktioner över gränserna kunna sjunka något (även om den andel av kostnaderna som bedrägerierna orsakar inte bör överdrivas). Kommissionen offentliggjorde 1998 ett meddelande med en preliminär värdering av dessa problem. Det var ett första steg i arbetet på att skapa en säker miljö för betalningsmedel. Ytterligare en åtgärd är redan på väg: ett förslag till rättsakt med syfte att harmonisera de straffrättsliga bestämmelserna i samtliga medlemsstater (ett "rambeslut") diskuteras just nu i rådet. Som ett komplement till detta åtar sig kommissionen att göra följande: 12 Åtgärder: Ett nytt meddelande om förebyggande av bedrägerier förbereds. Kommissionen avser att övervaka betalningssektorns arbete för att skapa en säker miljö. I meddelandet ämnar man också rikta sökljuset mot andra förebyggande åtgärder, som utbyte av information (både inom offentliga myndigheterna), betalningsbranschen utbildningsprogram (för och polistjänstemän) och utbildningsmaterial. och de detaljhandlare banktjänstemän, och mellan branschen Dessa initiativ är i linje med slutsatserna från Europeiska rådets möte i Tammerfors nyligen, där man betonade vikten av förebyggande åtgärder, samarbete och utbyte av bra metoder i kampen mot finansiell brottslighet. SLUTSATSER Mindre betalningar över gränserna måste göras effektivare. Rådet och Europaparlamentet har antagit "Att genomföra handlingsramen för finansmarknaderna: en handlingsplan". I detta meddelande visar man på vilka åtgärder som behöver vidtas i fråga om detaljistbetalningar för att uppfylla medborgarnas och de små och medelstora företagens behov av och förväntningar på ett "gemensamt betalningsområde", där de kan göra små betalningar inom hela EU nästan lika billigt och lätt som i det egna landet. Både den privata och den offentliga sektorn har sin roll att spela. Kommissionen kommer att hålla parlamentet och rådet regelbundet informerade om vilka framsteg som görs i de frågor som tas upp i detta meddelande. 13


title: KIRJALLINEN KYSYMYS P-0222/00 esittäjä(t): Brigitte Wenzel-Perillo (PPE-DE) komissiolle. Velvollisuus raportoida jäsenvaltioille.

eurovoc_concepts:
Germany
legal basis
provision of documents
report

text: 3. 10. 2000 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti C 280 E/201 Aikooko komissio tehd(cid:228) jotakin tilanteen selvent(cid:228)miseksi? Lis(cid:228)ksi on huomioitava EHTY:n perustamissopimuksen voimassaoloajan p(cid:228)(cid:228)ttymisen vaikutukset ja tulisi- kin varmistaa tukij(cid:228)rjestelm(cid:228)n jatkuminen vuoden 2002 j(cid:228)lkeen. T(cid:228)st(cid:228) olen sit(cid:228) mielt(cid:228), ett(cid:228) ainoastaan neuvoston asetus voi tarjota vaadittavan oikeusvarmuuden ja taata muodollisesti sen, ett(cid:228) tukis(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)st(cid:246)n soveltamisalan ulkopuolelle j(cid:228)(cid:228)v(cid:228)t tuet kiellet(cid:228)(cid:228)n. Aikooko komissio tehd(cid:228) asiassa ehdotuksia? Mario Montin komission puolesta antama vastaus (17. maaliskuuta 2000) Komissio laatii kyseisen(cid:228) vuotena s(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)jen perusteella tekem(cid:228)t p(cid:228)(cid:228)t(cid:246)kset. joka vuosi kertomuksen ter(cid:228)stukis(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)jen soveltamisesta. Se kattaa kaikki komission Vuosina 1993(cid:129)1994 komissio teki ter(cid:228)salan yrityksille my(cid:246)nnett(cid:228)vist(cid:228) tuista p(cid:228)(cid:228)t(cid:246)ksi(cid:228) my(cid:246)s EHTY- sopimuksen 95 artiklan eik(cid:228) yksinomaan ter(cid:228)stukis(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)jen perusteella. N(cid:228)iden p(cid:228)(cid:228)t(cid:246)sten tekemisess(cid:228) noudatettiin samaa menettely(cid:228) kuin ter(cid:228)stukis(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)jen mukaisissa p(cid:228)(cid:228)t(cid:246)ksiss(cid:228) ja niiden oikeudellinen arvokin on sama. My(cid:246)hemmin ei t(cid:228)llaisia p(cid:228)(cid:228)t(cid:246)ksi(cid:228) ole en(cid:228)(cid:228) tehty. Vuosina 1993(cid:129)1994 tehtyjen p(cid:228)(cid:228)t(cid:246)sten t(cid:228)yt(cid:228)nt(cid:246)(cid:246)npanosta laaditaan neuvostolle erillinen kertomus, kuten n(cid:228)iss(cid:228) p(cid:228)(cid:228)t(cid:246)ksiss(cid:228) m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)t(cid:228)(cid:228)n. Komissio ei ole viel(cid:228) m(cid:228)(cid:228)ritellyt lopullista kantaansa ter(cid:228)stukis(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)jen tulevaisuuteen EHTY-sopimuksen voimassaolon p(cid:228)(cid:228)tytty(cid:228). Kilpailukomissaari lupasi tammikuun 2000 t(cid:228)ysistunnossa, ett(cid:228) asiaa koskeva ehdotus esitell(cid:228)(cid:228)n parlamentille. Komissio ottaa huomioon parlamentin kannan, joka m(cid:228)(cid:228)riteltiin komis- sion vuoden 1998 kertomuksesta annetussa p(cid:228)(cid:228)t(cid:246)slauselmassa ja jonka arvoisa parlamentin j(cid:228)sen esitti my(cid:246)s kannaotossaan 18. tammikuuta 2000 ja t(cid:228)ss(cid:228) k(cid:228)sitelt(cid:228)v(cid:228)ss(cid:228) kirjallisessa kysymyksess(cid:228). (2000/C 280 E/236) KIRJALLINEN KYSYMYS P-0222/00 esitt(cid:228)j(cid:228)(t): Brigitte Wenzel-Perillo (PPE-DE) komissiolle (31. tammikuuta 2000) Aihe: Velvollisuus raportoida j(cid:228)senvaltioille Voiko komissio ilmoittaa, kuinka paljon on olemassa (cid:129) politiikan eri alojen mukaan jaoteltuna (cid:129) yhteis(cid:246)n (EU:n ja EY:n) s(cid:228)(cid:228)d(cid:246)ksi(cid:228), joista aiheutuu velvollisuus raportoida Saksan liittotasavallalle? Voiko komissio lis(cid:228)ksi kertoa yhteis(cid:246)n s(cid:228)(cid:228)d(cid:246)sten oikeusperustoista sek(cid:228) siit(cid:228), kuinka usein raportteja on annettava (vuosittain, kuukausittain, jne. )? Romano Prodin komission puolesta antama vastaus (16. maaliskuuta 2000) Vastatakseen Euroopan parlamentin j(cid:228)senen kysymyksiin komission olisi suoritettava pitki(cid:228) ja kalliita tutkimuksia. Komissio ei voi t(cid:228)ll(cid:228) hetkell(cid:228) harkita siihen ryhtymist(cid:228) muiden ensisijaisten asioiden vuoksi. (2000/C 280 E/237) KIRJALLINEN KYSYMYS E-0228/00 esitt(cid:228)j(cid:228)(t): Mar(cid:237)a Sornosa Mart(cid:237)nez (PSE) komissiolle (4. helmikuuta 2000) Aihe: Kotiel(cid:228)inten ruuan kauppaa koskevien kilpailus(cid:228)(cid:228)nt(cid:246)jen rikkominen Espanjassa Espanjassa on el(cid:228)inten ruuan markkinoinnissa ja kaupassa syntym(cid:228)ss(cid:228) lainvastainen ep(cid:228)reilun kilpailun tilanne, jossa loukataan kuluttajien oikeuksia. El(cid:228)inten ruuan valmistajat ovat eriytt(cid:228)neet jakelunsa suurille


title: QUESTION ÉCRITE E-0176/00 posée par Antonio Tajani (PPE-DE) à la Commission. Interdiction de stationnement et imposition d'une taxe d'entrée prononcée par la municipalité de Rome.

eurovoc_concepts:
Italy
Latium
bus
cultural event
infringement of EU law
parking area
travel
vehicle tax

text: C 26 E/14 Journal officiel des CommunautØs europØennes FR 26. 1. 2001 La Commission a par ailleurs gelØ le versement de crØdits au profit d(cid:146)un groupe de bØnØficiaires au nombre desquels figure le NVFE, pØnalisant ainsi des entreprises qui ne sont nullement en cause dans l(cid:146)affaire en cours d(cid:146)instruction. RØponse complØmentaire donnØe par Mme Schreyer au nom de la Commission (27 avril 2000) La Commission n(cid:146)a pas connaissance qu(cid:146)un de ses fonctionnaires se soit prononcØ publiquement sur la question de la culpabilitØ dans l(cid:146)affaire ØvoquØe par l(cid:146)Honorable Parlementaire. Toutefois, l(cid:146)Office europØen de lutte antifraude (OLAF) a indiquØ (cid:224) la Commission qu(cid:146)une dØclaration a ØtØ faite par un fonctionnaire de l(cid:146)Office sur le fait que, dans cette affaire, la dØcision du Procureur de ne pas procØder (cid:224) une inculpation a fait l(cid:146)objet d(cid:146)un recours auprŁs du Procureur gØnØral conformØment aux dispositions du code de procØdure pØnale du Danemark. La Commission observe que la question des paiements (cid:224) des bØnØficiaires s(cid:146)apprØcie naturellement au regard de la protection des intØrŒts financiers des CommunautØs. D(cid:146)autres paiements aux mŒmes bØnØficiaires de dossiers ent(cid:226)chØs d(cid:146)irrØgularitØs peuvent si nØcessaire Œtre suspendus, voire faire l(cid:146)objet d(cid:146)une dØcision de recouvrement par compensation en application des dispositions du rŁglement financier du 21 dØcembre 1977 applicable au budget gØnØral des CommunautØs europØennes, de ses modalitØs d(cid:146)exØcution (1) et des dispositions de procØdure internes relatives au recouvrement des crØances au titre des traitØs CE et CEEA. (cid:192) ce jour, aucune dØcision dØfinitive en ce sens n(cid:146)a ØtØ prise dans l(cid:146)affaire visØe par l(cid:146)Honorable Parlementaire. (1) RŁglement (Euratom, CECA, CE) no 3418/93 de la Commission du 9 dØcembre 1993, portant modalitØs d(cid:146)exØcution de certaines dispositions du rŁglement financier du 21. 12. 1977, JO L 315 du 16. 12. 1993. (2001/C 26 E/017) QUESTION (cid:201)CRITE E-0176/00 posØe par Antonio Tajani (PPE-DE) (cid:224) la Commission (31 janvier 2000) Objet: Interdiction de stationnement et imposition d(cid:146)une taxe d(cid:146)entrØe prononcØe par la municipalitØ de Rome (cid:192) l(cid:146)occasion du JubilØ, la municipalitØ de Rome a prononcØ l(cid:146)interdiction de stationnement des autocars de tourisme dans le pØrimŁtre urbain ainsi que l(cid:146)imposition d(cid:146)une taxe d(cid:146)entrØe, dØcision de nature (cid:224) porter gravement prØjudice aux sociØtØs de tourisme et de transports. La Commission ne juge-t-elle pas que semblable dØcision lŁse Øgalement les sociØtØs europØennes non italiennes de tourisme ayant organisØ des voyages (cid:224) Rome avant la dØcision arrŒtØe par la municipalitØ? Qu(cid:146)entend rØpondre la Commission (cid:224) la protestation qui lui a ØtØ adressØe par l(cid:146)association allemande de transports BDO? RØponse donnØe par Mme de Palacio au nom de la Commission (29 mars 2000) La question de la fermeture du centre de Rome a fait l(cid:146)objet de plusieurs demandes de la part de diffØrentes organisations. La Commission a rØpondu (cid:224) l(cid:146)Association allemande de transport (BDO) par lettre du 26. 1. 2001 FR Journal officiel des CommunautØs europØennes C 26 E/15 18 janvier 2000, et s(cid:146)apprŒte (cid:224) rØpondre Øgalement (cid:224) une demande des autoritØs allemandes. AprŁs Øtude du dossier fourni par les autoritØs italiennes, et en ce qui concerne la limitation de circulation des autocars de tourisme dans le centre de la ville, la Commission estime que les autoritØs italiennes n(cid:146)ont pas enfreint le droit communautaire. En effet, en raison de l(cid:146)affluence de visiteurs attendus (cid:224) Rome pour l(cid:146)annØe 2000 (quelques 29 millions de visiteurs, 2000 (cid:224) 2500 autocars par jour), le projet dØveloppØ par les autoritØs romaines rØpond (cid:224) plusieurs objectifs. Il entend assurer la protection du patrimoine culturel et architectural de la ville, garantir la qualitØ de la vie et la santØ des citoyens, et limiter la pollution dØj(cid:224) trŁs prØsente dans la ville. Pour ce faire, les autoritØs romaines prØvoient de diviser la ville en plusieurs zones dont certaines seront interdites (cid:224) toute circulation. En contrepartie, des aires de parking seront amØnagØes pour les autocars de tourisme, des facilitØs pour dØposer les voyageurs mŒme au centre ville seront mises en place et des contr(cid:244)les d(cid:146)accŁs (cid:224) la ville seront organisØs afin de diriger les autocars vers des emplacements de parking attribuØs. Des exceptions seront accordØes pour certaines catØgories de voyageurs comme les handicapØs. Le rØseau de transport urbain de la ville sera renforcØ ainsi que la signalisation. Tous les marchØs nØcessaires pour la mise en place de ces mesures seront attribuØs par voie d(cid:146)appel d(cid:146)offre afin de garantir la transparence et la concurrence nØcessaire. Ces mesures ne sont pas contraires au rŁglement (CEE) no 684/92 du Conseil (1) tel que modifiØ par le rŁglement (CE) no 11/98 (2) du Conseil Øtablissant des rŁgles communes pour le transport international de voyageurs, et notamment l(cid:146)article 12 qui permet de faire des excursions locales dans le cadre d(cid:146)un transport international occasionnel. Il faut rappeler ici que le rŁglement (CEE) no 684/92 a pour vocation principale de rØglementer le transport international. La rØglementation par les autoritØs locales de la circulation locale relŁve de leur pouvoir de police. L(cid:146)application du rŁglement (CEE) no 684/92 est sans prØjudice de l(cid:146)application de ce pouvoir de police dans les conditions prØvues par la ville de Rome. En consØquence, violation du rŁglement (CEE) no 684/92 du Conseil. la Commission n(cid:146)envisage pas d(cid:146)entamer de procØdure (cid:224) l(cid:146)encontre de l(cid:146)Italie pour En ce qui concerne l(cid:146)imposition d(cid:146)une taxe d(cid:146)entrØe, le projet soumis par les autoritØs italiennes ne permet pas de dØceler l(cid:146)existence d(cid:146)une telle taxe. En tout Øtat de cause, (cid:224) dØfaut d(cid:146)harmonisation des taxes locales au niveau communautaire, l(cid:146)instauration d(cid:146)une taxe d(cid:146)entrØe des autocars de tourisme ne pourrait Œtre contraire au droit communautaire que si elle comportait des dispositions discriminatoires, comme par exemple l(cid:146)application d(cid:146)un tarif plus ØlevØ pour les autocars d(cid:146)autres (cid:201)tats membres. (1) (2) JO L 74 du 20. 3. 1992. JO L 4 du 8. 1. 1998. (2001/C 26 E/018) QUESTION (cid:201)CRITE E-0187/00 posØe par Alexander de Roo (Verts/ALE) (cid:224) la Commission (31 janvier 2000) Objet: Alerte (cid:224) la dioxine et au PVC L(cid:146)OMS prØconise actuellement que le degrØ d(cid:146)exposition ne doit pas dØpasser 1,4 TEQ/kg de poids corporel et par jour, y compris aux dioxines et aux substances assimilØes. Dans un rØcent rapport publiØ le 30 novembre 1999, des experts de l(cid:146)UE ont ØvaluØ l(cid:146)exposition diØtØtique moyenne des consommateurs au sein de l(cid:146)UE (cid:224) 2,6 TEQ/kg de poids corporel et par jour. Le citoyen moyen de l(cid:146)UE consomme par consØquent plus de dioxine et de substances assimilØes que la quantitØ considØrØe comme tolØrable par l(cid:146)OMS. Cela signifie que la consommation quotidienne de ces substances dangereuses par les groupes les plus vulnØrables, tels que les bØbØs et les enfants, est nettement au-dessus des recommandations de l(cid:146)OMC. Cette situation doit changer au plus vite. Quelles mesures la Commission envisage-t-elle de prendre en vue de diminuer les effets nocifs sur la santØ liØs (cid:224) l(cid:146)exposition aux dioxines?


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-0173/00 von Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) an die Kommission. Kooperation der EU bei der Hilfe für Mexiko in bezug auf die Tilgung der im Zuge der Bankenrettung aufgelaufenen Schulden.

eurovoc_concepts:
Mexico
banking system
cooperation policy
economic situation
financial aid
financial intervention
intervention policy
monetary crisis

text: 21. 11. 2000 DE Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften C 330 E/97 Anwort von Herrn Monti im Namen der Kommission (27. M(cid:228)rz 2000) Die spanischen Beh(cid:246)rden haben sich der Kommission gegen(cid:252)ber verpflichtet, den Stromunternehmen nicht zu gestatten, das Recht auf eine Entsch(cid:228)digung f(cid:252)r die (cid:132)Kosten des (cid:220)bergangs zum Wettbewerb(cid:147) an Dritte abzutreten, wie in der Sechsten (cid:220)bergangsbestimmung des Gesetzes 54/97 vorgesehen, bevor die Kommission eine abschlie(cid:223)ende Entscheidung in dieser Sache getroffen hat. Bis zum jetzigen Zeitpunkt haben die spanischen Beh(cid:246)rden eine solche Abtretung noch nicht gestattet. Und selbst wenn diese erfolgte, sieht das spanische Gesetz Mechanismen vor, um die H(cid:246)he der Liberalisierungskosten an die der Markt- entwicklung entsprechenden, tats(cid:228)chlichen (cid:132)gestrandeten(cid:147) Kosten anzupassen. Die Kommission wird ihre Entscheidung (cid:252)ber die Liberalisierungskosten gem(cid:228)(cid:223) den Prinzipien des von ihr entworfenen Verfahrens treffen und sich insbesondere vergewissern, da(cid:223) der Zahlungsmechanismus der Beihilfe der k(cid:252)nftigen tats(cid:228)chlichen Wettbewerbsentwicklung Rechnung tr(cid:228)gt. Diese Entwicklung wird vor allem an quantifizier- baren Faktoren (Preis, Marktanteile, sonstige relevante Faktoren) gemessen werden k(cid:246)nnen. (2000/C 330 E/107) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-0173/00 von Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) an die Kommission (31. Januar 2000) Betrifft: Kooperation der EU bei der Hilfe f(cid:252)r Mexiko in bezug auf die Tilgung der im Zuge der Banken- rettung aufgelaufenen Schulden Die mexikanischen Beh(cid:246)rden werden demn(cid:228)chst Staatsschuldverschreibungen in H(cid:246)he von 840 Mio Dollar ausgeben, um mit der Deckung der im Zuge der Rettung der Banken aufgelaufenen Passiva zu beginnen. Damit sollen die gegen(cid:252)ber den Bankinstituten im Rahmen des sogenannten Bankenrettungsprozesses (cid:252)bernommenen Verpflichtungen erf(cid:252)llt werden. Nach der Finanzkrise von 1995 versorgte die mexikanische Regierung die Banken mit Geld, um den Zusammenbruch des Finanzsystems zu verhindern. Dies geschah haupts(cid:228)chlich durch den Verkauf von Aktienpaketen, f(cid:252)r die im Gegenzug Schuldtitel ausgegeben wurden. Kann die Kommission mitteilen, welche Solidarbeteiligung sie bei diesem Vorgang (cid:252)bernommen hat, mit dem Mexiko die im Zuge der Bankenrettung aufgelaufenen Schulden zur(cid:252)ckzahlen will, und welche weiteren Gemeinschaftsma(cid:223)nahmen vorgesehen sind, um einem so wichtigen Partner der EU wie Mexiko zu helfen, die Finanzkrise aus dem Jahr 1995 nun endg(cid:252)ltig zu (cid:252)berwinden? Antwort von Herrn Solbes Mira im Namen der Kommission (2. M(cid:228)rz 2000) Die Gemeinschaft hat sich nicht an dem finanziellen Soforthilfepaket der internationalen Finanzgemein- schaft von 1995 als Reaktion auf die Finanzkrise beteiligt, die Mexiko Ende 1994 erlebt hat. Das Paket umfa(cid:223)te haupts(cid:228)chlich Beitr(cid:228)ge der Vereinigten Staaten, des Internationalen W(cid:228)hrungsfonds (IWF) und Kanadas, wenngleich auch andere internationale Finanzinstitutionen (so vor allem die Weltbank und die Inter-Amerikanische Entwicklungsbank) ihre Kredite an Mexiko im Gefolge der Krise ausgeweitet haben. Seit 1995 hat die mexikanische Wirtschaft bei der L(cid:246)sung der makro(cid:246)konomischen, finanziellen und strukturellen Probleme, die zu der Krise von 1995 beigetragen haben, substantielle Fortschritte erzielt, und die Wirtschaft w(cid:228)chst wieder. Mexiko ist es auch gelungen, die Inflation deutlich zur(cid:252)ckzuf(cid:252)hren, die Inlandsersparnis zu erh(cid:246)hen, seine W(cid:228)hrungsreserven wieder aufzuf(cid:252)llen und ein moderates Haushalts- defizit zu wahren. Das Bankensystem ist zwar nach wie vor anf(cid:228)llig, doch hat sich seine Position in den letzten f(cid:252)nf Jahren betr(cid:228)chtlich gefestigt. Die Regulierung und (cid:220)berwachung ist verst(cid:228)rkt worden, und zur Unterst(cid:252)tzung von Banken und Schuldnern wurden verschiedene Programme durchgef(cid:252)hrt. Vor diesem Hintergrund gibt es vorl(cid:228)ufig allem Anschein nach keinen ersichtlichen Grund, eine weitere finanzielle Unterst(cid:252)tzung seitens der internationalen Gemeinschaft f(cid:252)r Mexiko in Erw(cid:228)gung zu ziehen. Die geplante Emission zinsvariabler Anleihen durch das Sparerschutzinstitut (IPAB), die Forderungen der Banken an das Institut aus der Bankenrettungsaktion von 1995 ersetzen sollen, d(cid:252)rfte die Aktivseite der Bankbilanzen ohne nennenswerte R(cid:252)ckwirkung f(cid:252)r den mexikanischen Staatshaushalt verst(cid:228)rken. Dabei wird es sich um eine Marktoperation handeln, die im Prinzip keiner internationalen Unterst(cid:252)tzung bedarf. C 330 E/98 Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften DE 21. 11. 2000 In jedem Fall kann Mexiko bis Ende des Jahres den vom IWF einger(cid:228)umten Bereitschaftskredit weiter in Anspruch nehmen. Unter den gegenw(cid:228)rtigen Umst(cid:228)nden kann Mexiko am besten damit geholfen werden, da(cid:223) seine Ein- bindung in die Weltwirtschaft erleichtert wird und nicht etwa durch Bereitstellung weiterer Finanzhilfen. Die Bestimmungen des Abkommens (cid:252)ber wirtschaftliche Partnerschaft, politische Koordinierung und Zusammenarbeit mit Mexiko, insbesondere die Bestimmungen (cid:252)ber Handel- und Finanzdienstleistungen, d(cid:252)rften hierf(cid:252)r einen geeigneten Rahmen abgeben und zur F(cid:246)rderung des Handelsaustauschs und der Investitionsstr(cid:246)me zwischen der Gemeinschaft und Mexiko beitragen. (2000/C 330 E/108) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-0178/00 von Erik Meijer (GUE/NGL) und Helmuth Markov (GUE/NGL) an die Kommission (31. Januar 2000) Betrifft: Einstellung des Schienenverkehrs zwischen den Niederlanden und Deutschland nach Instandset- zung der TEN-Strecke Nieuweschans-Weener Ist der Kommission bekannt, da(cid:223) sich der Personenschienenverkehr zwischen Groningen (Nieder- 1. lande) und Bremen (Deutschland) bisher auf drei Z(cid:252)ge in jede Richtung t(cid:228)glich beschr(cid:228)nkt und da(cid:223) sogar die Rede davon war, diese Bahnstrecke v(cid:246)llig stillzulegen, womit zwischen den n(cid:246)rdlichen Teilen der beiden L(cid:228)nder kein (cid:246)ffentlicher Verkehr mehr bestehen w(cid:252)rde? 2. Ist der Kommission au(cid:223)erdem bekannt, da(cid:223) das Hauptargument f(cid:252)r diese begrenzte Verkehrsleistung jahrelang lautete, da(cid:223) die Bahnstrecke zwischen den Grenzorten Nieuweschans (NL) und Weener (D, Niedersachsen) verfallen und einspurig ist und die Geschwindigkeit auf dieser Strecke daher (cid:246)rtlich auf 30 km/h begrenzt bleiben mu(cid:223) und da(cid:223) die erforderliche Instandsetzung dieser Strecke als nicht rentabel betrachtet wurde? 3. Kann die Kommission best(cid:228)tigen, da(cid:223) der Schienenverkehr auf der grenz(cid:252)berschreitenden Bahn- strecke ab 1. April 2000 ein halbes Jahr lang v(cid:246)llig eingestellt (und durch Busse ersetzt) wird, da die verfallene Strecke nun endlich f(cid:252)r wenigstens 16,5 Millionen Euro ausgebessert wird, wodurch die Geschwindigkeit auf 120 km/h erh(cid:246)ht werden kann (cid:129) mit Ausnahme der Passage (cid:252)ber die f(cid:252)r den Schiffbau ben(cid:246)tigte, zerlegbare Br(cid:252)cke (cid:252)ber die Ems zwischen Papenburg und Leer (cid:129) und da(cid:223) die Finanzierung des deutschen Teils u. a. mit Mitteln f(cid:252)r die transeurop(cid:228)ischen Netze erfolgt? Ist der Kommission bekannt, da(cid:223) die Niederl(cid:228)ndische Bahn (NS) den Mietvertrag f(cid:252)r den bisher 4. eingesetzten Zug VT624 bei der Deutschen Bahn (DB) gek(cid:252)ndigt hat, da die neue regionale Eisenbahn- gesellschaft NoordNed diese Verkehrsleistung (cid:252)bernehmen wollte, da(cid:223) NoordNed aber keine Einigung mit der niederl(cid:228)ndischen Provinz Groningen und dem deutschen Bundesland Niedersachsen (cid:252)ber Zusch(cid:252)sse erreicht hat und da(cid:223) auch kein Dienstfahrplan f(cid:252)r den Winter 2000-2001 bei der Bahnverwaltung beantragt wurde? 5. Was gedenkt die Kommission zu unternehmen, um zu verhindern, da(cid:223) infolge des R(cid:252)ckzugs der beiden betroffenen nationalen Bahngesellschaften und unzureichender regionaler Zusch(cid:252)sse der Personen- verkehr auf dieser Bahnstrecke nach der Abnahme der Instandsetzungsarbeiten im Oktober 2000 nicht wiederaufgenommen wird, womit r(cid:252)ckblickend festgestellt werden m(cid:252)(cid:223)te, da(cid:223) die Instandsetzung der TEN- Strecke (cid:252)berfl(cid:252)ssig war? Erg(cid:228)nzende Antwort von Frau de Palacio im Namen der Kommission (30. M(cid:228)rz 2000) Der Kommission ist bekannt, da(cid:223) die Eisenbahninfrastruktur auf der 17 km langen grenz(cid:252)berschreitenden Strecke Nieuweschans (cid:141) Weener (cid:141) Ihrhove, Teil der Eisenbahnverbindung zwischen Groningen (Nieder- lande) und Leer (Deutschland), derzeit unzureichend ist und sich dies negativ auf die Qualit(cid:228)t der Eisenbahnverkehrsdienste auswirkt (insbesondere durch Geschwindigkeitsbeschr(cid:228)nkungen)


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG E-0191/00 van Raffaele Costa (PPE-DE) aan de Commissie. Subsidies van de Europese Unie.

eurovoc_concepts:
EU financing arrangements
fraud against the EU

text: 26. 1. 2001 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 26 E/17 (2001/C 26 E/019) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-0191/00 van Raffaele Costa (PPE-DE) aan de Commissie (31 januari 2000) Betreft: Subsidies van de Europese Unie Als EU-subsidies via frauduleuze handelingen of verklaringen verkregen worden of oneigenlijk of op malafide wijze gebruikt worden, worden deze door de Commissie teruggevorderd. Kan de Commissie aangeven voor welk bedrag aan communautaire gelden zij tot dusverre tot terugvorde- ring is overgegaan, en gegevens verstrekken omtrent de teruggevorderde bedragen en het percentage dat deze van het totaalbedrag vormen, alsook omtrent de identiteit en nationaliteit van de subsidieontvangers van wie geld is teruggevorderd? Antwoord van mevrouw Schreyer namens de Commissie (25 april 2000) De Commissie vereist dat de begunstigden de subsidies of andere bedragen terugbetalen die zij op frauduleuze wijze hebben verkregen of die zij hebben gebruikt op een manier die in strijd is met de bepalingen van een besluit om een subsidie toe te kennen of van een overeenkomst. Wat de invorderings- procedure betreft, dient een onderscheid te worden gemaakt tussen de vorderingen voor de Gemeen- schapsbegroting en de procedure voor de inning van de indirecte uitgaven. Vorderingen voor de Gemeenschapsbegroting In de (cid:132)jaarrekening en de financiºle balans(cid:148) worden inlichtingen verstrekt over de inning van de vorderingen (met uitzondering van de eigen middelen). Een kopie daarvan voor het begrotingsjaar 1998 (de cijfers voor 1999 waren nog niet beschikbaar) wordt rechtstreeks aan het geachte parlementslid en aan het Secretariaat-generaal van het Parlement toegezonden. Aangezien de thans beschikbare geautomatiseerde beheers- en rapportagesystemen in de eerste plaats tot doel hebben de inning van de individuele vorderingen te vergemakkelijken, is het niet mogelijk absolute cijfers of percentages te verstrekken die zijn opgesplitst per categorie van debiteuren. De verdere ontwikke- ling van het rapportagesysteem in het kader van de toepassingen die verband houden met het boekhoud- kundig systeem Sincom2 zou de Commissie echter in staat moeten stellen haar statistieken te verfijnen. Inning in het kader van de indirecte uitgaven Voor het begrotingsjaar 1998 kon bij de vereffening betreffende de voorgaande begrotingsjaren in het kader van het gemeenschappelijk landbouwbeleid (GLB) 654. 820. 948 € (begrotingsplaat B1-3700) worden teruggevorderd en door de invorderingen en andere correcties buiten de verrichtingen die verband houden met de opslag kon 15. 967. 394 € ge(cid:239)nd (B1-389 en B1-399) voor de landbouwbegroting. Voor de programmeringsperioden 1988-1993 en 1994-1999 werd overeenkomstig artikel 24 van Ver- ordening nr. 4253/88 van de Raad van 19 december 1988 tot vaststelling van toepassingsbepalingen van Verordening (EEG) nr. 2052/88 met betrekking tot de co(cid:246)rdinatie van de bijstandsverlening uit de onderscheiden Structuurfondsen, enerzijds, en van die bijstandsverlening met die van de Europese Investe- ringsbank en de andere bestaande financieringsinstrumenten, anderzijds (1), wegens onregelmatigheden 7. 693. 442 € van de uit hoofde van het Europees Fonds voor Regionale Ontwikkeling (EFRO) toegekende steun ingetrokken. Bij de afsluiting van de programma(cid:146)s van het EFRO of van projecten in het kader van het Cohesiefonds kan de bijstand worden ingetrokken om verschillende redenen die verband houden met onregelmatigheden zonder dat de formele procedure voor de intrekking van de bijstand moet worden ingeleid. Rekening houdend met de informatiesystemen waarover de Commissie beschikt, zouden de onderzoeken die noodzakelijk zijn om een gedetailleerd antwoord te geven op de vragen van het geachte parlementslid niet evenredig zijn met het beoogde resultaat en zij zouden het kader van een schriftelijke vraag te buiten gaan. (1) PB L 374 van 31. 12. 1998


title: Poziția comună a Consiliului din 31 ianuarie 2000 privind propunerea unui protocol împotriva fabricării și traficului ilicit de arme de foc, de piese, elemente și muniție pentru acestea, adițional la Convenția Organizației Națiunilor Unite împotriva criminalității organizate transnaționale

eurovoc_concepts:
arms limitation
arms trade
fight against crime
firearms and munitions
illicit trade
organised crime

formats: pdf print xhtml

text: 18/vol. 1 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 101 32000F0130 L 37/1 JURNALUL OFICIAL AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE 12. 2. 2000 POZIȚIA COMUNĂ A CONSILIULUI din 31 ianuarie 2000 privind propunerea unui protocol împotriva fabricării ș(cid:13)i traficului ilicit de arme de foc, de piese, elemente ș(cid:13)i muniție pentru acestea, adițional la Convenția Organizației Națiunilor Unite împotriva criminalității organizate transnaționale (2000/130/JAI) CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, incompatibilitate între această propunere ș(cid:13)i instrumentele elaborate în cadrul Uniunii. având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană ș(cid:13)i, în special, articolul 34 alineatul (2) litera (a) al acestuia, având în vedere inițiativa Republicii Portugheze, întrucât: (1) (2) (3) (4) (5) Este recunoscută importanța cooperării internaționale în materie penală în vederea prevenirii ș(cid:13)i combaterii tuturor formelor grave de criminalitate, inclusiv traficul de arme, astfel cum se prevede la articolul 29 din tratat. S-a prevăzut punerea la punct ș(cid:13)i negocierea unui protocol împotriva fabricării ș(cid:13)i traficului ilicit de arme de foc, de piese, elemente ș(cid:13)i muniții pentru acestea, adițional la Con- venția Organizației împotriva criminalității organizate transnaționale. Națiunilor Unite Adunarea Generală a Organizației Națiunilor Unite a decis că textul definitiv al proiectului de convenție ș(cid:13)i al protocoalelor la aceasta ar trebui să îi fie prezentat, pentru înaintea unei ca acesta să poată fi adoptat de îndată, conferinței de semnare la nivel înalt, care va avea loc la Palermo. Un anumit număr de instrumente internaționale adoptate în cadrul Uniunii ș(cid:13)i al altor foruri prevăd deja adoptarea unor măsuri destinate să combată fabricarea ilicită ș(cid:13)i trafi- cul de instrumente de distrugere. O acțiune comună a fost adoptată la 17 decembrie 1998, cu privire la contribuția Uniunii Europene la combaterea acumulării ș(cid:13)i răspândirii destabilizatoare a armelor uș(cid:13)oare ș(cid:13)i de calibru mic (1). (6) Se doreș(cid:13)te să se contribuie cât mai mult posibil la negocierea propunerii de protocol ș(cid:13)i să se evite o (7) (8) în concluziile sale din 5 octombrie 1998, a Consiliul, invitat preș(cid:13)edinția să prezinte una sau mai multe poziții comune, în conformitate cu Tratatul privind Uniunea Euro- peană, privind proiectul de convenție a Organizației Nați- unilor Unite ș(cid:13)i protocoalele la aceasta. Se ține seama de poziția comună adoptată de Consiliu la 29 martie 1999 privind propunerea de convenție a Orga- nizației Națiunilor Unite criminalității organizate (2), împotriva ADOPTĂ PREZENTA POZIȚIE COMUNĂ: Articolul 1 În cadrul negocierii proiectului de protocol al Organizației Națiunilor Unite împotriva fabricării ș(cid:13)i traficului ilicit de arme de foc, de piese, elemente ș(cid:13)i muniții pentru acestea, statele membre ale Uniunii Europene aprobă definiția armelor de foc bazată pe noțiunea de armă letală cu țeavă cu care se poate trage un foc, un glonț sau un proiectil prin acțiunea unui explozibil sau care este proiectată sau poate fi cu uș(cid:13)urință transformată în acest scop, cu excepția armelor de foc vechi sau a replicilor acestora. În această privință, definiția armelor vechi de foc ar trebui stabilită în dreptul intern, dar nu ar trebui să includă armele de foc fabricate după 1870. Articolul 2 În sensul proiectului de protocol, armele explozibile cum ar fi bombele, grenadele, proiectilele autopropulsate sau rachetele nu ar trebui considerate arme de foc. Cu toate acestea, textul ar trebui să cuprindă dispoziții care să considere drept infracțiune fabricarea ilicită ș(cid:13)i traficul de arme de acest tip. (1) JO L 9, 15. 1. 1999, p. 1. (2) JO L 87, 31. 3. 1999, p. 1. 102 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 18/vol. 1 Articolul 3 Articolul 4 (1) Statele membre convin că analiza oricărei probleme referitoare la fabricarea ilicită ș(cid:13)i traficul de explozibili organizat de către infractori ș(cid:13)i utilizarea lor în scopuri infracționale ar trebui amânată în aș(cid:13)teptarea rezultatului studiului care trebuie efectuat de către grupul ad hoc de experți desemnat în Rezoluția E/1999/30 a Adunării Generale a Organizației Națiunilor Unite ș(cid:13)i a eventualei elaborări a unui instrument internațional privind fabricarea ilicită ș(cid:13)i traficul de explozibili de către comitetul ad hoc al Organizației Națiunilor Unite pentru elaborarea unei convenții împotriva criminalității organizate transnaționale. (2) Statele membre sprijină lucrările grupului de experți ad hoc al Organizației Națiunilor Unite ș(cid:13)i depun eforturi pentru ca activitățile acestuia să fie duse la bun sfârș(cid:13)it cât mai curând posi- bil. Consiliul depune eforturi în vederea elaborării unor noi poziții comune, după caz, referitoare la proiectul de protocol. Adoptată la Bruxelles, 31 ianuarie 2000. Pentru Consiliu Preș(cid:13)edintele J. PINA MOURA


title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 246/2000 της Επιτροπής, της 31ης Ιανουαρίου 2000, για καθορισμό της τιμής της παγκόσμιας αγοράς του μη εκκοκκισμένου βαμβακιού και για καθορισμό του ποσού της προκαταβολής της ενίσχυσης

eurovoc_concepts:
EU Member State
cotton
world market price

formats: pdf print

text: L 25/20 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων 1. 2. 2000 ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 246/2000 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 31ης Ιανουαρίου 2000 για καθορισµό της τιµής της παγκόσµιας αγοράς του µη εκκοκκισµένου βαµβακιού και για καθορισµό του ποσού της προκαταβολής της ενίσχυσης Η ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΤΩΝ ΕΥΡΩΠΑΪΚΩΝ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ, Έχοντας υπόψη: τη συνθήκη για την ίδρυση της Ευρωπαϊκής Κοινότητας, την πράξη προσχώρησης της Ελλάδας, και ιδίως τις παραγράφους 3 και 10 του πρωτοκόλλου αριθ. 4 όσον αφορά το βαµβάκι, όπως τροποποιήθηκε τελευταία από τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 1553/95 του Συµβουλίου (1), τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 1554/95 του Συµβουλίου, της 29ης Ιουνίου 1995, περί καθορισµού των γενικών κανόνων του καθεστώτος ενίσχυσης για το βαµβάκι και περί καταργήσεως του κανονισµού (ΕΟΚ) αριθ. 2169/81 (2), όπως τροποποιήθηκε τελευ- ταία από τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 1419/98 (3), και ιδίως τα άρθρα 3, 4 και 5, (3) (4) Εκτιµώντας: (1) (2) ότι, σύµφωνα µε το άρθρο 3 του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 1554/95, καθορίζεται περιοδικά η τιµή της παγκόσµιας αγοράς του µη εκκοκκισµένου βαµβακιού, επί τη βάσει της τιµής της παγκόσµιας αγοράς που έχει διαπιστωθεί για το εκκοκκισµένο βαµβάκι, και λαµβάνοντας υπόψη την ιστο- ρική σχέση µεταξύ της τιµής που έχει διαπιστωθεί για το εκκοκκισµένο βαµβάκι, και της τιµής που υπολογίζεται για το µη εκκοκκισµένο· ότι αυτή η ιστορική σχέση ορίζεται στο άρθρο 1 παράγραφος 2 του κανονισµού (ΕΟΚ) αριθ. 1201/ 89 της Επιτροπής, της 3ης Μαΐου 1989, περί λεπτοµερειών εφαρµογής του καθεστώτος ενίσχυσης για το βαµβάκι (4), όπως τροποποιήθηκε τελευταία από τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 1624/1999 (5)· ότι, στην περίπτωση που η τιµή της παγκόσµιας αγοράς δεν είναι δυνατόν να προσδιοριστεί µ’ αυτόν τον τρόπο, η τιµή αυτή καθορίζεται επί τη βάσει της τελευταίας προσδιορισµένης τιµής· ότι, σύµφωνα µε το άρθρο 4 του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 1554/95, η τιµή της παγκόσµιας αγοράς του εκκοκκισµέ- νου βαµβακιού προσδιορίζεται για ένα προϊόν το οποίο ανταποκρίνεται σε ορισµένα χαρακτηριστικά, και λαµβάνο- ντας υπόψη τις ευνοϊκότερες προσφορές και τιµές στην παγκόσµια αγορά µεταξύ αυτών που θεωρούνται ως αντι- προσωπευτικές της πραγµατικής τάσης της αγοράς· ότι, για να πραγµατοποιηθεί αυτός ο προσδιορισµός, καθορίζεται ένας µέσος όρος των προσφορών και των τιµών που έχουν διαπιστωθεί σε ένα ή περισσότερα ευρωπαϊκά χρηµατιστήρια για ένα προϊόν «cif» για ένα λιµάνι της Βόρειας Ευρώπης και το οποίο προέρχεται από διάφορες χώρες προµήθειας οι οποίες θεωρούνται ότι είναι οι αντιπροσωπευτικότερες για (1) ΕΕ L 148 της 30. 6. 1995, σ. 45. (2) ΕΕ L 148 της 30. 6. 1995, σ. 48. (3) ΕΕ L 190 της 4. 7. 1998, σ. 4. (4) ΕΕ L 123 της 4. 5. 1989, σ. 23. (5) ΕΕ L 192 της 24. 7. 1999, σ. 39. το διεθνές εµπόριο· ότι, εντούτοις, προβλέπονται προσαρµο- γές αυτών των κριτηρίων για τον προσδιορισµό της τιµής της παγκόσµιας αγοράς του εκκοκκισµένου βαµβακιού, έτσι ώστε να λαµβάνονται υπόψη διαφορές οι οποίες αιτιολο- γούνται από την ποιότητα του παραδιδόµενου προϊόντος ή από τη φύση των προσφορών και των τιµών· ότι οι προσαρ- µογές αυτές προβλέπονται στο άρθρο 2 του κανονισµού (ΕΟΚ) αριθ. 1201/89· ότι η εφαρµογή των προαναφεροµένων κριτηρίων οδηγεί στον καθορισµό της τιµής της παγκόσµιας αγοράς του µη εκκοκκισµένου βαµβακιού στο επίπεδο το οποίο περιγράφε- ται στη συνέχεια του παρόντος κειµένου· ότι το άρθρο 5 παράγραφος 3α δεύτερο εδάφιο του κανονι- σµού (ΕΚ) αριθ. 1554/95 προβλέπει ότι το ποσό της προ- καταβολής της ενίσχυσης ισούται µε την τιµή στόχου µειω- µένη κατά την τιµή της παγκόσµιας αγοράς, καθώς και κατά µία µείωση που υπολογίζεται σύµφωνα µε τον τύπο που εφαρµόζεται σε περίπτωση υπέρβασης της µέγιστης εγγυη- µένης ποσότητας αλλά βάσει της κατ’ εκτίµηση παραγωγής µη εκκοκισµένου βάµβακος, µε προσαύξηση τουλάχιστον 7,5 %· ότι, µε τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 2606/1999 της Επιτροπής (6) καθορίζεται το επίπεδο της κατ’ εκτίµηση παραγωγής για την περίοδο 1999/2000, καθώς και το σχετικό ποσοστό προσαύξησης· ότι η εφαρµογή αυτής της µεθόδου οδηγεί στον καθορισµό του ποσού της προκατα- βολής ανά κράτος µέλος στα επίπεδα που αναφέρονται κατωτέρω, ΕΞΕ∆ΩΣΕ ΤΟΝ ΠΑΡΟΝΤΑ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟ: Άρθρο 1 Η τιµή της παγκόσµιας αγοράς του µη εκκοκκισµένου βαµ- 1. βακιού, όπως προβλέπεται στο άρθρο 3 του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 1554/95, καθορίζεται σε 26,465 EUR/100 kg. Το ποσό της προκαταβολής της ενίσχυσης που προβλέπεται 2. στο άρθρο 5 παράγραφος 3α δεύτερο εδάφιο του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 1554/95 καθορίζεται σε: — 43,374 EUR/100 kg για την Ισπανία, — 39,441 EUR/100 kg για την Ελλάδα, — 79,835 EUR/100 kg για τα λοιπά κράτη µέλη. Άρθρο 2 Ο παρών κανονισµός αρχίζει να ισχύει την 1 Φεβρουαρίου 2000. (6) ΕΕ L 316 της 10. 12. 1999, σ. 36. 1. 2. 2000 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων L 25/21 Ο παρών κανονισµός είναι δεσµευτικός ως προς όλα τα µέρη του και ισχύει άµεσα σε κάθε κράτος µέλος. Βρυξέλλες, 31 Ιανουαρίου 2000. Για την Επιτροπή Franz FISCHLER Μέλος της Επιτροπής


title: Απόφαση του Συμβουλίου, της 31ης Ιανουαρίου 2000, περί του διορισμού μέλους της συμβουλευτικής επιτροπής του οργανισμού εφοδιασμού της Ευρατόμ

eurovoc_concepts:
Euratom Supply Agency
advisory committee (EU)
appointment of staff

text: 9. 2. 2000 EL ¯(cid:240)(cid:223)(cid:243)(cid:231)(cid:236)(cid:231) ¯(cid:246)(cid:231)(cid:236)(cid:229)æ(cid:223)(cid:228)Æ (cid:244)ø(cid:237) ¯ıæø(cid:240)ÆœŒ(cid:254)(cid:237) ˚(cid:239)Ø(cid:237)(cid:239)(cid:244)(cid:222)(cid:244)ø(cid:237) C 37/3 `—ˇ(cid:214)`(cid:211)˙ (cid:212)ˇ(cid:213) (cid:211)(cid:213)(cid:204)´ˇ(cid:213)¸(cid:201)ˇ(cid:213) (cid:244)(cid:231)(cid:242) 31(cid:231)(cid:242) (cid:201)Æ(cid:237)(cid:239)ıÆæ(cid:223)(cid:239)ı 2000 (cid:240)(cid:229)æ(cid:223) (cid:244)(cid:239)ı (cid:228)Ø(cid:239)æØ(cid:243)(cid:236)(cid:239)(cid:253) (cid:236)(cid:221)º(cid:239)ı(cid:242) (cid:244)(cid:231)(cid:242) (cid:243)ı(cid:236)(cid:226)(cid:239)ıº(cid:229)ı(cid:244)ØŒ(cid:222)(cid:242) (cid:229)(cid:240)Ø(cid:244)æ(cid:239)(cid:240)(cid:222)(cid:242) (cid:244)(cid:239)ı (cid:239)æªÆ(cid:237)Ø(cid:243)(cid:236)(cid:239)(cid:253) (cid:229)(cid:246)(cid:239)(cid:228)ØÆ(cid:243)(cid:236)(cid:239)(cid:253) (cid:244)(cid:231)(cid:242) ¯ıæÆ(cid:244)(cid:252)(cid:236) (2000/C 37/03) (cid:212)ˇ (cid:211)(cid:213)(cid:204)´ˇ(cid:213)¸(cid:201)ˇ (cid:212)(cid:217)˝ ¯(cid:213)(cid:209)(cid:217)—`(cid:218)˚(cid:217)˝ ˚ˇ(cid:201)˝ˇ(cid:212)˙(cid:212)(cid:217)˝, ‚(cid:247)(cid:239)(cid:237)(cid:244)Æ(cid:242) ı(cid:240)(cid:252)ł(cid:231): (cid:244)(cid:231) (cid:243)ı(cid:237)Ł(cid:222)Œ(cid:231) ªØÆ (cid:244)ø(cid:237) (cid:223)(cid:228)æı(cid:243)(cid:231) (cid:244)(cid:231)(cid:242) ¯ıæø(cid:240)ÆœŒ(cid:222)(cid:242) ˚(cid:239)Ø(cid:237)(cid:252)(cid:244)(cid:231)(cid:244)Æ(cid:242) `(cid:244)(cid:239)(cid:236)ØŒ(cid:222)(cid:242) ¯(cid:237)(cid:221)æª(cid:229)ØÆ(cid:242), ŒÆØ Ø(cid:228)(cid:223)ø(cid:242) (cid:244)(cid:239) (cid:220)æŁæ(cid:239) 54 (cid:228)(cid:229)(cid:253)(cid:244)(cid:229)æ(cid:239) ŒÆØ (cid:244)æ(cid:223)(cid:244)(cid:239) (cid:229)(cid:228)(cid:220)(cid:246)Ø(cid:239), (cid:244)(cid:239) (cid:220)æŁæ(cid:239) (cid:215) (cid:244)(cid:239)ı ŒÆ(cid:244)Æ(cid:243)(cid:244)Æ(cid:244)ØŒ(cid:239)(cid:253) (cid:244)(cid:239)ı ˇæªÆ(cid:237)Ø(cid:243)(cid:236)(cid:239)(cid:253) ¯(cid:246)(cid:239)(cid:228)ØÆ(cid:243)(cid:236)(cid:239)(cid:253) (cid:244)(cid:231)(cid:242) ¯ıæÆ(cid:244)(cid:252)(cid:236) (1), (cid:252)(cid:240)ø(cid:242) (cid:244)æ(cid:239)(cid:240)(cid:239)(cid:240)(cid:239)Ø(cid:222)Ł(cid:231)Œ(cid:229) (cid:244)(cid:229)º(cid:229)ı(cid:244)Æ(cid:223)Æ Æ(cid:240)(cid:252) (cid:244)(cid:231)(cid:237) Æ(cid:240)(cid:252)(cid:246)Æ(cid:243)(cid:231) 95/1/¯˚, ¯ıæÆ(cid:244)(cid:252)(cid:236), ¯˚`(cid:215), (cid:244)(cid:231)(cid:242) 1(cid:231)(cid:242) (cid:201)Æ(cid:237)(cid:239)ıÆæ(cid:223)(cid:239)ı 1995 (2), (cid:244)(cid:231)(cid:237) Æ(cid:240)(cid:252)(cid:246)Æ(cid:243)(cid:231) (cid:244)(cid:239)ı (cid:211)ı(cid:236)(cid:226)(cid:239)ıº(cid:223)(cid:239)ı, (cid:244)(cid:231)(cid:242) 14(cid:231)(cid:242) (cid:201)(cid:239)ı(cid:237)(cid:223)(cid:239)ı 1999, (cid:240)(cid:229)æ(cid:223) (cid:244)(cid:239)ı (cid:228)Ø(cid:239)æØ(cid:243)(cid:236)(cid:239)(cid:253) (cid:244)ø(cid:237) (cid:236)(cid:229)º(cid:254)(cid:237) (cid:244)(cid:231)(cid:242) (cid:243)ı(cid:236)(cid:226)(cid:239)ıº(cid:229)ı(cid:244)ØŒ(cid:222)(cid:242) (cid:229)(cid:240)Ø(cid:244)æ(cid:239)(cid:240)(cid:222)(cid:242) (cid:244)(cid:239)ı (cid:239)æªÆ(cid:237)Ø(cid:243)(cid:236)(cid:239)(cid:253) (cid:229)(cid:246)(cid:239)(cid:228)ØÆ(cid:243)(cid:236)(cid:239)(cid:253) (cid:244)(cid:231)(cid:242) ¯ıæÆ(cid:244)(cid:252)(cid:236) (3), (cid:244)(cid:231) ª(cid:237)(cid:254)(cid:236)(cid:231) (cid:244)(cid:231)(cid:242) ¯(cid:240)Ø(cid:244)æ(cid:239)(cid:240)(cid:222)(cid:242), ¯Œ(cid:244)Ø(cid:236)(cid:254)(cid:237)(cid:244)Æ(cid:242): (cid:252)(cid:244)Ø (cid:221)(cid:247)(cid:229)Ø Œ(cid:229)(cid:237)øŁ(cid:229)(cid:223) (cid:236)(cid:223)Æ Ł(cid:221)(cid:243)(cid:231) (cid:236)(cid:221)º(cid:239)ı(cid:242) (cid:244)(cid:231)(cid:242) (cid:240)æ(cid:239)Æ(cid:237)Æ(cid:246)(cid:229)æ(cid:252)(cid:236)(cid:229)(cid:237)(cid:231)(cid:242) (cid:229)(cid:240)Ø(cid:244)æ(cid:239)(cid:240)(cid:222)(cid:242), º(cid:252)ªø (cid:244)(cid:231)(cid:242) (cid:240)ÆæÆ(cid:223)(cid:244)(cid:231)(cid:243)(cid:231)(cid:242) (cid:244)(cid:239)ı Œ. Pierre GOLDSCHMIDT (cid:244)(cid:231)(cid:237) 1(cid:231) (cid:201)(cid:239)ı(cid:237)(cid:223)(cid:239)ı 1999, (cid:231) (cid:239)(cid:240)(cid:239)(cid:223)Æ ª(cid:237)ø(cid:243)(cid:244)(cid:239)(cid:240)(cid:239)Ø(cid:222)Ł(cid:231)Œ(cid:229) (cid:243)(cid:244)(cid:239) (cid:211)ı(cid:236)(cid:226)(cid:239)(cid:253)ºØ(cid:239) (cid:243)(cid:244)Ø(cid:242) 16 (cid:204)Ææ(cid:244)(cid:223)(cid:239)ı 1999• (cid:252)(cid:244)Ø (cid:240)æ(cid:221)(cid:240)(cid:229)Ø, ŒÆ(cid:244)(cid:220) (cid:243)ı(cid:237)(cid:221)(cid:240)(cid:229)ØÆ, (cid:237)Æ (cid:240)º(cid:231)æøŁ(cid:229)(cid:223) Æı(cid:244)(cid:222) (cid:231) Ł(cid:221)(cid:243)(cid:231)• (cid:244)(cid:231)(cid:237) ı(cid:240)(cid:239)ł(cid:231)(cid:246)Ø(cid:252)(cid:244)(cid:231)(cid:244)Æ (cid:240)(cid:239)ı (cid:240)æ(cid:252)(cid:244)(cid:229)Ø(cid:237)(cid:229) (cid:231) (cid:226)(cid:229)ºªØŒ(cid:222) Œı(cid:226)(cid:221)æ(cid:237)(cid:231)(cid:243)(cid:231) (cid:243)(cid:244)Ø(cid:242) 16 (cid:204)Ææ(cid:244)(cid:223)(cid:239)ı 1999, `—ˇ(cid:214)`(cid:211)(cid:201)Z¯(cid:201): ¢æŁæ(cid:239) (cid:236)(cid:252)(cid:237)(cid:239) ˇ Œ. GØrard PAULUIS (cid:228)Ø(cid:239)æ(cid:223)(cid:230)(cid:229)(cid:244)ÆØ (cid:236)(cid:221)º(cid:239)(cid:242) (cid:244)(cid:231)(cid:242) (cid:243)ı(cid:236)(cid:226)(cid:239)ıº(cid:229)ı(cid:244)ØŒ(cid:222)(cid:242) (cid:229)(cid:240)Ø(cid:244)æ(cid:239)(cid:240)(cid:222)(cid:242) (cid:244)(cid:239)ı (cid:239)æªÆ(cid:237)Ø(cid:243)(cid:236)(cid:239)(cid:253) (cid:229)(cid:246)(cid:239)(cid:228)ØÆ(cid:243)(cid:236)(cid:239)(cid:253) (cid:244)(cid:231)(cid:242) ¯ıæÆ(cid:244)(cid:252)(cid:236) ªØÆ (cid:244)(cid:239) ı(cid:240)(cid:252)º(cid:239)Ø(cid:240)(cid:239) (cid:228)Ø(cid:220)(cid:243)(cid:244)(cid:231)(cid:236)Æ (cid:244)(cid:231)(cid:242) Ł(cid:231)(cid:244)(cid:229)(cid:223)Æ(cid:242) Æı(cid:244)(cid:222)(cid:242) (cid:244)(cid:231)(cid:242) (cid:229)(cid:240)Ø(cid:244)æ(cid:239)(cid:240)(cid:222)(cid:242), (cid:228)(cid:231)ºÆ(cid:228)(cid:222) (cid:221)ø(cid:242) (cid:244)Ø(cid:242) 28 (cid:204)Ææ(cid:244)(cid:223)(cid:239)ı 2001. ´æı(cid:238)(cid:221)ºº(cid:229)(cid:242), 31 (cid:201)Æ(cid:237)(cid:239)ıÆæ(cid:223)(cid:239)ı 2000. ˆØÆ (cid:244)(cid:239) (cid:211)ı(cid:236)(cid:226)(cid:239)(cid:253)ºØ(cid:239) ˇ —æ(cid:252)(cid:229)(cid:228)æ(cid:239)(cid:242) J. PINA MOURA (1) ¯¯ 27 (cid:244)(cid:231)(cid:242) 6. 12. 1958, (cid:243). 534/58. (2) ¯¯ L 1 (cid:244)(cid:231)(cid:242) 1. 1. 1995, (cid:243). 1. (3) ¯¯ C 186 (cid:244)(cid:231)(cid:242) 2. 7. 1999, (cid:243). 1


title: Spoločná pozícia Rady z 31. januára 2000 k navrhovanému protokolu proti nezákonnej výrobe a obchodovaniu so strelnými zbraňami, ich súčasťami a komponentmi a strelivom doplňujúcemu dohovor OSN proti nadnárodnému organizovanému zločinu

text: 124 SK Úradný vestník Európskej únie 32000F0130 12. 2. 2000 ÚRADNÝ VESTNÍK EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV 18/zv. 1 L 37/1 SPOLOČNÁ POZÍCIA RADY z 31. januára 2000 k navrhovanému protokolu proti nezákonnej výrobe a obchodovaniu so strelnými zbraňami, ich strelivom, doplňujúcemu dohovor OSN proti nadnárodnému súčasťami a komponentmi a organizovanému zločinu (2000/130/SVV) RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o Európskej únii a najmä na jej článok 34 ods. 2 písm. a), so zreteľom na podnet Portugalskej republiky, keďže: (1) (2) (3) (4) (5) Bol uznaný význam medzinárodnej spolupráce v trestných veciach na účely prevencie a boja proti všetkým závažným formám trestnej činnosti, tak ako je to stanovené v článku 29 zmluvy. Boli realizované opatrenia na vypracovanie a prerokova- nie protokolu proti nezákonnej výrobe a obchodovaniu so strelnými zbraňami, ich súčasťami a komponentmi a stre- livom, doplňujúcemu dohovor OSN proti nadnárodnému organizovanému zločinu Valné zhromaždenie OSN rozhodlo, že definitívne znenie návrhu dohovoru a protokolov k nemu by mu malo byť predložené s cieľom skorého prijatia pred konferenciou na vysokej úrovni na ich podpísanie, ktorá sa uskutoční v Palerme. Niekoľko medzinárodných právnych dokumentov prija- tých v únii a na ďalších fórach už ustanovuje prijatie opa- trení na boj proti nezákonnej výrobe a obchodovaniu s deštrukčnými zariadeniami. 17. decembra 1998 bol prijatý spoločný postup týkajúci sa príspevku Európskej únie na boj proti destabilizujúcemu hromadeniu a šíreniu ručných a ľahkých zbraní (1). (6) (7) (8) Je žiaduce prispieť maximálnou mierou k rokovaniu o navrhovanom protokole a vyhnúť sa nezlučiteľnosti medzi navrhovaným protokolom a právnymi dokumentmi vypracovanými v únii. Rada vo svojich záveroch z 5. októbra 1988 požiadala predsedníctvo, aby navrhlo jedno alebo viacero spoloč- ných pozícií v súlade so Zmluvou o Európskej únii vo vzťahu k návrhu dohovoru OSN a jeho protokolov. Berie sa do úvahy spoločná pozícia prijatá Radou 29. marca 1999 k navrhovanému dohovoru OSN proti organizovanému zločinu (2), PRIJALA TÚTO SPOLOČNÚ POZÍCIU: Článok 1 V rámci rokovaní o návrhu protokolu OSN proti nezákonnej výrobe a obchodovaniu so strelnými zbraňami, ich súčasťami a komponentmi a strelivom budú členské štáty podporovať definíciu strelnej zbrane na základe koncepcie smrtiacej hlavňovej zbrane, ktorá vymršťuje, je navrhnutá na vymršťovanie alebo ju možno ľahko upraviť tak, aby vymršťovala strelu, guľku, alebo projektil energiou výbušniny, avšak s výnimkou starožitných strelných zbraní alebo ich kópií. V tomto kontexte sa majú definíciou starožitnej strelnej zbrane zaoberať vnútroštátne právne predpisy, avšak nemajú zahrňovať zbraň vyrobenú po roku 1870. Článok 2 Na účely návrhu protokolu nebudú výbušné zbrane, ako sú napr. bomby, granáty, rakety alebo (riadené) strely považované za strelné zbrane. Avšak v texte má byť ustanovenie pre kriminalizáciu nezákonnej výroby a obchodovanie s takýmito zbraňami. (1) Ú. v. ES L 9, 15. 1. 1999, s. 1. (2) Ú. v. ES L 87, 31. 3. 1999, s. 1. 18/zv. 1 SK Úradný vestník Európskej únie 125 Článok 3 Článok 4 1. Členské štáty súhlasia, že ďalšie zváženie akejkoľvek otázky týkajúcej sa nezákonnej výroby výbušnín zločincami a obchodo- vania s nimi a ich využívania na kriminálne účely má vyčkať na výsledok štúdie, ktorá má byť uskutočnená ad hoc skupinou odborníkov špecifikovanou v rezolúcii Valného zhromaždenia OSN E/1999/30 a na prípadné vypracovanie medzinárodného právneho dokumentu o nezákonnej výrobe a obchodovaní s výbušninami ad hoc Výborom OSN pre vypracovanie dohovoru proti nadnárodnému organizovanému zločinu. 2. Členské štáty budú podporovať činnosť ad hoc skupiny odbor- níkov OSN a budú sa usilovať zabezpečiť, aby boli jej činnosti ukončené podľa možnosti čo najskôr. Rada sa bude podľa potreby usilovať o dosiahnutie ďalšej spoločnej pozície vo vzťahu k návrhu protokolu. V Bruseli 31. januára 2000 Za Radu predseda J. PINA MOURA