title: Komission keskusteluasiakirja komissio ja valtiosta riippumattomat järjestöt: kumppanuuden lujittaminen

eurovoc_concepts:
Community budget
European Commission
cooperation policy
non-governmental organisation

formats: html pdf

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel 18. 1. 2000 KOM(2000)11 lopullinen KOMISSION KESKUSTELUASIAKIRJA KOMISSIO JA VALTIOSTA RIIPPUMATTOMAT JÄRJESTÖT:KUMPPANUUDEN LUJITTAMINEN 1. 1. JOHDANTO toisiinsa: EU:n toimielimet ovat muuttuneet Kahden viime vuosikymmenen aikana Euroopan komission ja valtiosta riippumattomien tiivistyneet järjestöjen välinen kumppanuus on kehittynyt kaikilla tasoilla. Suhteet ovat monilta osin (EU-politiikoista käytävä keskustelu ja niiden toteuttaminen sekä hankkeiden ja tähän ohjelmien hallinnointi) Euroopan unionin sisällä ja sen kumppanimaissa. Syyt kehitykseen liittyvät ja kehittyminen on koskenut myös eri alojen valtiosta riippumattomia järjestöjä. Samalla kun Euroopan komissio on saanut lisää vastuualueita uusilla aloilla, on Euroopassa ja sen ulkopuolella toimivien valtiosta riippumattomien järjestöjen määrä kasvanut ja tehtäväkenttä että yhä useammat kansalliset valtiosta laajentunut. Suuntaus näkyy myös riippumattomat järjestöt ovat perustaneet Euroopan laajuisia yhteisöjä ja verkostoja tai hakeutuneet sellaisiin jäseniksi; usein tällaiset kattojärjestöt sijaitsevat Brysselissä. Nyt kun EU on laajentumassa ja kansalaiset osoittavat kasvavaa kiinnostusta EU-asioita kohtaan, on syytä uskoa, että vallitseva suuntaus jatkuu. ja kehittyneet siinä, Vaikka komission nykykäytäntö osoittaa selvästi halua ylläpitää ja lujittaa kumppanuutta valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa, toiminnan rakenteet ja menettelyt ovat kuitenkin jälkeen kehityksestä. Nykyisin komissio myöntää valtiosta riippumattomille jääneet järjestöille suoraan yhteensä yli miljardi euroa vuodessa avustuksina, joista valtaosa on tarkoitettu ulkosuhteiden alalla kehitysyhteistyöhön, ihmisoikeuksiin, demokratiaohjelmiin ja euroa). Merkittävä osa etenkin humanitaariseen apuun (keskimäärin 400 miljoonaa määrärahoista myönnetään EU:n sisällä myös sosiaalialaa (noin 70 miljoonaa euroa), sadat valtiosta opetusalaa (noin 50 miljoonaa) riippumattomat rahoitusta EU:lta. Komissio on myöntänyt merkittävästi avustuksia päästäkseen tasoihin sen tuen kanssa, jota Euroopan kansalaiset ovat antaneet valtiosta riippumattomille järjestöille. Näin komissio on osoittanut pitävänsä tärkeänä sitä, että julkisen tuen määrä valtiosta riippumattomille järjestöille pysyy huomattavana. järjestöt Euroopassa ja muualla maailmassa saavat ja ympäristönsuojelua varten. Useat Yhteisön politiikkojen moninaisuus sekä asetusten ja rahoituslähteiden (budjettikohdat) määrien kasvu ja rahoituksen turvaamiseen liittyvien ongelmien viimeaikainen lisääntyminen ovat aiheuttaneet valtiosta riippumattomissa järjestöissä paljon epävarmuutta yhteistyön jatkumisesta komission kanssa. Sekä komissio että valtiosta riippumattomat järjestöt toivovat, että suhteita lähdetään tarkastelemaan uudelta pohjalta. Aloitteen taustalla on se, että valtiosta riippumattomissa järjestöissä on havaittu, että monista politiikoista päätetään nyt unionin tasolla ja että EU:lta on mahdollista hakea aiempaa enemmän rahoitusta. Koska uusi komissio on päättänyt toteuttaa muutoksia ja uudistuksia, on tullut aika tehdä uusi aloite myös tällä alalla. Komissio on vastikään aloittanut kattavan hallinnonuudistuksen, jonka tavoitteena on mm. korostaa palvelukulttuuria ja parantaa komission hallintokulttuuria. Lisäksi pyrkimyksenä on lisätä avoimuutta ja korostaa tilintekovelvollisuutta suhteessa tärkeimpiin yhteistyötahoihin sekä panostaa tehokkuuteen, esimerkiksi maksamalla avustukset aiempaa nopeammin tuensaajille. Edellä mainitut tavoitteet otetaan huomioon tässä keskusteluasiakirjassa, jossa pyritään määrittelemään nykyinen suhde uudelleen ja parantamaan sitä, sillä muutoksia on muutenkin odotettavissa. 2 1. 1. KESKUSTELUASIAKIRJAN TARKOITUS Tämän asiakirjan tarkoitus on kaksitahoinen. Siinä on tarkoitus esittää yleiskatsaus komission ja valtiosta riippumattomien järjestöjen välisiin suhteisiin ja niissä ilmeneviin ongelmiin. Lisäksi tarkoitus on ehdottaa tapoja, joilla näitä suhteita voidaan kehittää, ottamalla huomioon toimenpiteet, joilla komission ja valtiosta riippumattomien järjestöjen suhdetta voidaan parantaa ja lujittaa. sitä, miten komissio tukee valtiosta Tässä keskusteluasiakirjassa käsitellään mm. riippumattomia järjestöjä ja miten vuoropuhelua ja kuulemismenettelyä voidaan parantaa. Lisäksi siinä pohditaan, miten EU:n on järkevintä tukea valtiosta riippumattomien järjestöjen toimintaa, ja ehdotetaan tapoja toteuttaa aiempaa yhtenäisempi, koko komissiota koskeva yhteistyöjärjestelmä. Tähän asti yhteistyötä on tehty toimialoittain. Joillakin aloilla vuoropuhelu ja yhteistyö komission ja valtiosta riippumattomien järjestöjen välillä toimii edelleen hyvin. Tällaiset alat voisivat toimia mallina muille. Tavoitteena komission ja valtiosta riippumattomien järjestöjen suhteen tarkastelussa ei ole puuttua tilanteisiin, joissa suhde toimii toivotulla tavalla; pikemminkin tavoitteena on se, että hyvät toimintatavat otetaan käyttöön kaikilla aloilla. Joissakin jäsenvaltioissa pohditaan parhaillaan (tai on hiljattain pohdittu), miten yhteistyö valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa olisi toteutettava. Pohdinnan tuloksena saatuja ehdotuksia on hyödynnetty tässä keskusteluasiakirjassa. Lisäksi keskusteluasiakirjan tarkoituksena on antaa uusi sysäys parhaillaan käynnissä olevaan sisäiseen ja ulkoiseen arviointiin, joka kohdistuu komission tapaan tehdä yhteistyötä valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa. Asiakirjassa mainitaan aluksi komission pitkän aikavälin periaatteet tässä yhteydessä ja kuvataan, miten se on sitoutunut kyseiseen yhteistyöhön. Samalla on kuitenkin selvää, ehdotusten on nivouduttava kiinteästi yleiseen hallinnonuudistukseen. että 1. 2. VALTIOSTA RIIPPUMATTOMAN JÄRJESTÖN TYYPILLISET PIIRTEET Valtiosta riippumatonta järjestötoimintaa on usein pidetty erittäin monimuotoisena ja hajanaisena alana, toiminnan rakenne ja vaikuttimet eroavat huomattavasti toisistaan. jolla järjestöjen tavoitteet, Sen vuoksi termille “valtiosta riippumaton järjestö” ei ole helppo löytää yleismääritelmää. Määritelmää ei voi perustaa järjestön toiminnan muotoon, koska alan toimintaa koskevassa lainsäädännössä on paljon eroavuuksia; kyseessä voi tapauksesta riippuen olla esimerkiksi hyväntekeväisyysjärjestö, voittoa tavoittelematon yhteisö tai säätiö. Termiä “valtiosta riippumaton järjestö” voidaan kuitenkin käyttää viittaamaan kaikkiin sellaisiin järjestöihin, jotka täyttävät seuraavat tunnusmerkit1: 1 Luettelo perustuu yhdistysten yhteisistä piirteistä tehtyyn luetteloon, joka sisältyy komission heinäkuussa 1997 antamaan tiedonantoon yhdistysten ja säätiöiden tukemisesta Euroopassa (KOM(97) 241 lopullinen). 3 • • • • • järjestön toiminnan tarkoituksena ei ole henkilökohtainen taloudellinen hyöty. Järjestöllä voi olla palkallisia työntekijöitä ja se voi saada tuloja toiminnastaan, mutta sen jäsenet tai johto eivät saa voittoa tai tuottoa itselleen. järjestö on vapaaehtoinen eli se on muodostettu vapaaehtoispohjalta ja sen toiminta perustuu yleensä osittain vapaaehtoisuuteen. järjestö eroaa epävirallisista tai tilapäisistä ryhmistä siinä, että se on jossain määrin jossa virallinen tai määritellään sen toiminta-ajatus, tavoitteet ja tehtäväkenttä. Lisäksi se on tilivelvollinen jäsenilleen ja rahoittajilleen. järjestäytynyt. Yleensä sillä on perustamisasiakirja tai vastaava, järjestö on riippumaton suhteessa hallitukseen, viranomaisiin, poliittisiin puolueisiin ja kaupallisiin järjestöihin. järjestön tavoitteisiin ja arvomaailmaan ei kuulu oman edun tavoittelu. Sen tavoitteena on osallistua aktiivisesti tietyn ihmisryhmän tai koko yhteiskunnan hyvinvointiin. Se ei edistä omien jäsentensä kaupallisia tai ammatillisia intressejä. julkiseen keskusteluun asioissa, jotka liittyvät ihmisten, Vaikka nämä tyypilliset piirteet auttavat havainnollistamaan termiä "valtiosta riippumaton järjestö", on kuitenkin muistettava, että järjestöt voivat vaihdella kooltaan ja tehtäväkentältään huomattavasti. Jotkut niistä ovat hyvinkin pieniä, kun taas toisiin kuuluu tuhansia jäseniä ja satoja työntekijöitä. Valtiosta riippumaton järjestö voi käytännössä keskittyä varsinaiseen toimintaan ja neuvontatoimintaan tai pelkästään jälkimmäiseen. Operatiivisyyteen keskittyvän järjestön tehtävänä on tuottaa palveluja (esim. sosiaalialalla), kun taas neuvontatoimintaan keskittyvän järjestön ensisijaisena tavoitteena on vaikuttaa viranomaisten päätöksentekoon ja yleiseen mielipiteeseen. Laajasti ottaen myös ammattiyhdistyksiä ja liikeyrityksiä tai toimialajärjestöjä voidaan pitää valtiosta riippumattomina järjestöinä. Käsillä olevassa asiakirjassa käsitellään kuitenkin pääasiassa järjestöjä, jotka toimivat aktiivisesti ns. kolmannella sektorilla eli aloilla, jotka eivät kuulu valtiollisen tai kaupallisen järjestäytyneisyyden piiriin. Tässä asiakirjassa ehdotetaan kuulemismenettelyä varten sellaista lähestymistapaa, jota on käytettävä mallina muiden kuin valtiollisen ja kaupallisen järjestäytyneisyyden piiriin kuuluvien järjestöjen toiminnassa edellyttäen että kuulemiselle ei jo ole omaa foorumia (esim. sosiaalinen vuoropuhelu). 1. 3. KOMISSION JA VALTIOSTA RIIPPUMATTOMIEN JÄRJESTÖJEN YHTEISTYÖN PERUSLÄHTÖKOHDAT Yhteistyön perusajatus ja halu sen lujittamiseen ja kehittämiseen voidaan tiivistää viiteen pääkohtaan: 1. 3. 1 OSALLISTUVAN DEMOKRATIAN EDISTÄMINEN Päätöksenteon legitiimiys EU:ssa perustuu ensisijaisesti jäsenvaltioiden kansalaisia edustavan EU-parlamentin olemassaoloon. Valtiosta riippumattomat järjestöt voivat kuitenkin osaltaan edistää osallistuvan demokratian vaalimista EU:n sisällä ja sen ulkopuolella. 4 EU:n perusarvoja ovat vapaus, demokratia, ihmisoikeudet, perusvapaudet ja oikeusvaltion toteuttaminen. Nämä periaatteet ovat yhteisiä kaikille jäsenvaltioille. Demokratiaan kuuluu, että kansalaisilla on oikeus perustaa yleishyödyllisiä yhdistyksiä. Yhdistyksen jäsenenä kansalainen voi osallistua aktiivisesti yhteiskunnalliseen elämään myös kuulumatta johonkin poliittiseen puolueeseen tai ammattiyhdistykseen. Valtiosta riippumattomat järjestöt nähdään yhä tukena demokraattiselle hallintovallalle. Hallitukset ja kansainväliset organisaatiot ottavat valtiosta riippumattomat järjestöt entistä enemmän huomioon suunnittelussa ja päätöksenteossa. kansalaisyhteiskunnan puolustajina arvokkaana useammin tärkeinä ja Edellä mainittu seikka on erittäin tärkeä pitää mielessä laajentumisen yhteydessä. Kööpenhaminassa vahvistettujen perusteiden mukaan pääsy EU:n jäseneksi edellyttää, että ehdokasmaalla oikeusvaltion, ihmisoikeudet sekä vähemmistöjen kunnioittamisen ja suojelemisen. Valtiosta riippumattomat järjestöt voivat merkittävästi edistää demokratian ja kansalaisyhteiskunnan kehittymistä ehdokasmaissa. demokratian, instituutiot, takaavat vakaat jotka on Demokratian kehittäminen ja vakiinnuttaminen kuuluvat yhteisön yleistavoitteisiin paitsi laajentumisen myös kehitysyhteistyön alalla. Kumppanuudet kehitysmaiden paikallisten valtiosta tärkeä kanssa yhteistyökanava. riippumattomien järjestöjen suhteessa erittäin tässä ovat 1. 3. 2 TIETTYJEN KANSALAISRYHMIEN NÄKEMYSTEN ESIINTUONTI EU:N TOIMIELIMISSÄ Valtiosta riippumattomilla järjestöillä on mahdollisuus tuoda esiin tiettyjen kansalaisryhmien (vammaiset, kansalliset vähemmistöt jne. ) näkemyksiä tai tiettyjä aiheita (ympäristö, eläinten oikeudet, maailmankauppa) EU:n toimielimissä. Monet järjestöt onnistuvat saavuttamaan etenkin yhteiskunnan vähäosaisia, joilla voi muuten olla vaikeuksia saada ääntänsä kuuluville. Valtiosta riippumattomat järjestöt voivat EU:n sisällä olla yhteydessä komission lisäksi Euroopan parlamenttiin, neuvostoon, talous- ja sosiaalikomiteaan sekä alueiden komiteaan. Kun järjestöt osallistuvat EU-politiikkojen suunniteluun ja toteuttamiseen, kansalaiset voivat kokea EU:n toimet aiempaa enemmän omakseen. Joissain tapauksissa järjestöt toimivat tasapainottavana tekijänä eri intressiryhmien toimintaan ja näkemyksiin nähden. 1. 3. 3 SUUNNITTELUUN OSALLISTUMINEN Valtiosta riippumattomissa järjestöissä on erityisalojen asiantuntemusta, jota voidaan hyödyntää EU-politiikkojen suunnittelussa. Järjestöillä on yhteyksiä alue- ja paikallistasolla ja myös valtakunnallisesti ja EU:n tasolla. Järjestöiltä voi esimerkiksi saada palautetta siitä, miten tietyt EU-politiikat ovat onnistuneet. Saatavan palautteen perusteella komissio voi paremmin suunnitella ja toteuttaa politiikkoja ottamalla kaikilta osin huomioon vastuunsa julkisena vallankäyttäjänä. 1. 3. 4 HANKKEIDEN HALLINNOINTIIN OSALLISTUMINEN Valtiosta riippumattomissa järjestöissä on erityisalojen asiantuntemusta, jota voidaan hyödyntää EU-rahoitteisten hankkeiden hallinnoinnissa, seurannassa ja arvioinnissa. Niiden panos on erityisen tärkeä silloin, kun kyse on sosiaalisesta syrjäytymisestä ja syrjinnästä, luonnonsuojelusta tai humanitaarisen avun ja kehitysavun myöntämisestä. Valtiosta riippumattomat järjestöt ovat komission kannalta elintärkeitä kumppaneita EU:n sisällä ja sen 5 ulkopuolella, koska niiden henkilöstö on asiantuntevaa ja työlleen omistautunutta ja kykenee työskentelemään vaikeissakin olosuhteissa 1. 3. 5 EUROOPAN YHDENTYMISKEHITYKSEEN OSALLISTUMINEN Kun Euroopan laajuiset valtiosta riippumattomien järjestöjen verkostot kannustavat kansallisia jäsenjärjestöjään yhteistyöhön yhteisten tavoitteiden puolesta, ne vaikuttavat merkittävästi yleisen mielipiteen muodostumiseen koko Euroopassa. Tätä kehitystä pidetään yleensä perusedellytyksenä sille, että Euroopasta muodostuu poliittisesti yhtenäinen kokonaisuus. Samalla edistetään Euroopan yhdentymiskehitystä käytännössä ja usein myös ruohonjuuritasolla. Lisäksi komissiolle on paljon hyötyä siitä, että valtiosta riippumattomien järjestöjen muodostamat Euroopan laajuiset yhteisöt ja verkostot auttavat kanavoimaan ja keskittämään eri kansallisten järjestöjen näkemyksiä. Kun komission ja valtiosta riippumattomien järjestöjen suhdetta lujitetaan, molemmat osapuolet voivat saavuttaa tavoitteensa aiempaa paremmin. Samalla komission on tarkkailtava ja tuettava alan kehitystä ja ao. järjestöjen riippumattomuutta. 1. 4. NYKYSUHTEET Seuraavassa esitetään lyhyesti, mitä eri seikkoja komission ja valtiosta riippumattomien järjestöjen nykysuhteet pitävät sisällään. • Tarkoituksena on edistää kansalaiskeskustelun ja kansalaisyhteiskunnan kehitystä lujittaa kansalaisyhteiskuntaa osana yhteisön ulkopuolisille maille Euroopassa tarkoitettuja yhteistyöohjelmien tavoitteita. ja • EU-politiikkojen suunnittelun yhteydessä käydään vuoropuhelua/keskusteluja yhdessä valtiosta riippumattomien järjestöjen edustajien kanssa tai kuulemismenettelyn avulla. Tietyt valtiosta riippumattomat järjestöt ja niiden (etenkin Euroopan laajuiset) verkostot on perustettu tai valittu välittämään tietoja, kokemuksia ja asiantuntemusta. Jotkut pääosastot ovat perustaneet erillisiä keskustelufoorumeita. • Valtiosta riippumattomat tiedotuspisteinä. Tavanomaisten kanavien ja lisäksi Euroopan laajuiset valtiosta riippumattomat kansalliset jäsenet voivat auttaa komissiota levittämään tietoa EU:n toimista ja politiikoista niin, että ao. tieto saavuttaa juuri oikeat kohderyhmät. ja niiden verkostot toimivat järjestöt järjestöt • Valtiosta riippumattomat saada rahoitusta yhteisön sisällä ja sen ulkopuolella toteutettaviin toimiin, jotka ovat EU-politiikkojen mukaisia ja edistävät niiden toteuttamista. Usein kyse on ohjelmista, joissa päävastuu kuuluu valtiosta riippumattomalle järjestölle. järjestöt voivat • Valtiosta riippumattomat järjestöt voivat saada tehtäväksi toteuttaa yhteisön ohjelmia ja hankkeita tarkoitetuista yhteisön yhteistyöohjelmista. Tällöin järjestö on valittu kumppaniksi, koska se soveltuu tehtävään parhaiten ja sillä on tarvittava asiantuntemus ja tekninen kapasiteetti. ulkopuolisille maille etenkin, kyse kun on 6 1. 5. YHTEISTYÖN NYKYISET ESTEET Seuraavassa luetellaan esimerkinomaisesti ongelmakohtia, joilta osin komission ja valtiosta riippumattomien järjestöjen yhteistyötä kannattaa parantaa. • Yhteistyötä valtiosta järjestöjen riippumattomien toimialoittain (ympäristö, sosiaaliasiat, humanitaarinen apu ja kehitysapu, kauppa jne. ), jolloin komission ja ao. järjestöjen suhteissa on huomattavia eroja toimialasta riippuen esim. siinä, miten tietoa on saatavilla, miten vuoropuhelu ja kuulemismenettely on järjestetty ja miten perusrahoitusta on saatavilla. Valtiosta riippumattomissa järjestöissä tunnustetaan, että joka alalla on omat erityispiirteensä, mutta niissä ollaan myös sitä mieltä, että on sovittava yhtenäisestä, koko komissiota koskevasta lähestymistavasta. tehdään kanssa • Valtiosta riippumattomat järjestöt eivät saa riittävästi liittyvistä menettelyistä. On hakemuslomakkeita. lisättävä tietoa tietoa rahoituksesta ja siihen selkeytettävä ja hakumenettelyistä • Valtiosta riippumaton järjestötoiminta kehittyy alana nopeasti ja jatkuvasti. Komission pääosastoilla on usein vaikeuksia pysyä mukana kehityksen tahdissa. Usein saatavilla ei ole riittävästi tietoa kaikista niistä järjestöistä, joihin ollaan yhteydessä. • Sisäiset menettelyt komissiossa ovat usein monisyisiä. Avustusten hallinnoinnin käsikirja on otettu tyytyväisenä vastaan valtiosta riippumattomissa järjestöissä, koska siinä annetaan selkeät säännöt avustusten hakemiselle. Samalla ao. järjestöissä kuitenkin pelätään, että vaatimus aiempaa vaikeammaksi. varainkäytöstä kurinalaisesta rahoituksen hakemisen tekee • Avoimuutta on lisättävä ja tiedonkulkua parannettava, riippumattomien järjestöjen kumppanuutta voidaan lujittaa. jotta komission ja valtiosta johtanut hakemusten käsittelyn huomattavaan viivästymiseen, Nykytilanne on mm. menettelyjen puutteelliseen soveltamiseen (etenkin pienimuotoisten hankkeiden yhteydessä) ja luottamuksen menetykseen. 1. 6. SUHTEIDEN PARANTAMINEN Samalla kun komissio toteaa, että sen on parannettava ja lujitettava suhdettaan valtiosta riippumattomiin järjestöihin, ao. järjestöjen on omalta osaltaan tehtävä parhaansa suhteen toimivuuden eteen. Molempien tahojen on tunnustettava ja otettava huomioon toistensa päätavoitteet ja asioista saa olla eri mieltä. ja realiteetit. Avoimet keskustelut ovat kuitenkin edelleen mahdollisia, Kun EU-politiikoista on kyse, komission on otettava toiminnassaan huomioon muut toimielimet samalla, kun valtiosta riippumattomat järjestöt saavat mahdollisuuden osallistua vuoropuheluun ja kuulemismenettelyyn kansalaisyhteiskunnan edustajina. Tämä seikka ao. järjestöjen on tunnustettava ja otettava huomioon. Velvollisuuksiin kuuluu myös huolehtia siitä, että jäsenjärjestöt ovat hyvin edustettuina kattojärjestöissä (ks. jäljempänä kohta 2. 2) ja että tieto kulkee jäsenjärjestöille. Tärkeänä pidetään myös sitä, että kun EU:lta saatava tieto on luottamuksellista, se myös pysyy sellaisena. 7 Valtiosta riippumattomien järjestöjen on hyväksyttävä esimerkiksi se, että komissiolla on oikeutetusti tarve asettaa ehtoja rahoituksen saamiselle ja valvoa varainkäyttöä yhteisön varainhoidon turvaamiseksi. Valtiosta riippumattoman järjestön on voitava osoittaa, että sen asiantuntemus, soveltuvat sisäiset toimintaan, jota se komission puolesta harjoittaa. laadunvalvontajärjestelmät hallintajärjestelmät ja 8 2. VUOROPUHELU JA KUULEMISMENETTELY välistä komission järjestöjen vuoropuhelua riippumattomien Valtiosta ja ja kuulemismenettelyä on tarkasteltava osana EU:n toimielinten demokraattista päätöksentekoa. EU:n toimielimistä monilla, erityisesti Euroopan parlamentilla, talous- ja sosiaalikomitealla ja alueiden komitealla, on vanhastaan tiiviit yhteydet valtiosta riippumattomiin järjestöihin. Komissio on seurannut ja sosiaalikomiteassa, joka on pyrkinyt lujittamaan yhteyksiään kansalaisyhteiskuntaan, valtiosta riippumattomat järjestöt mukaan luettuina, tarjotakseen paremmat lähtökohdat jäsenvaltioiden kansalaisten kanssa käytävälle vuoropuhelulle. Komissio osallistui aktiivisesti myös talous- ja ensimmäiseen 1999 sosiaalikomitean kansalaisyhteiskuntakonferenssiin. suurella mielenkiinnolla viimeaikaista kehitystä järjestämään lokakuussa talous- Tätä taustaa vasten voidaan todeta, että Euroopan komission ja valtiosta riippumattomien eri EU-politiikkojen suunnittelulle järjestöjen välinen vuoropuhelu on tärkeä toimielimissä. Nämä keskustelut ovat erityisen arvokkaita komission aloiteoikeuden kannalta. Kaikkien asianosaisten kanssa jo EU-politiikkojen suunnittelun alkuvaiheessa käytävä keskustelu ajankohtaisista aiheista on yhä tärkeämpi osa komission käytäntöä, jonka mukaan se kuulee erityisesti ennen säädösehdotusten tekemistä mahdollisimman monia osapuolia parantaakseen poliittista suunnittelua ja tehostaakseen toimintaansa. lisä Euroopan yhteisö allekirjoitti kesäkuussa 1998 "Århusin yleissopimuksen", joka on YK:n Euroopan talouskomission yleissopimus tiedon saannista, kansalaisten osallistumisoikeudesta sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeudesta ympäristöasioissa. sitoutuneensa Allekirjoittamalla kansainvälisellä tasolla avoimuuden lisäämiseen ja kansalaisten kuulemiseen yhteisön ympäristöpolitiikan suunnittelussa. yleissopimuksen Euroopan yhteisö osoitti tämän Komissio pitää Århusin yleissopimuksen ratifiointia Euroopan yhteisössä yhtenä ensisijaisista tavoitteistaan. 2. 1. NYKYISET YHTEYDET ja Komissio on luonut monilla aloilla laajat yhteydet valtiosta riippumattomiin järjestöihin, jotka on samalla otettu mukaan päätöksentekoon. Nämä yhteydet pitävät sisällään tilapäiset osallistumisen kokoukset valtiosta asiantuntijaryhmiin sekä muodollisemmat luetaan esimerkiksi valtiosta riippumattomien järjestöjen Euroopan tasolla muodostamien yhteisöjen tai valtiosta riippumattomien ja verkostojen kanssa pidettävät järjestöjen osallistuminen neuvoa-antavien komiteoiden toimintaan osana muodollista kuulemismenettelyä. järjestelyt. Viimeksi mainittuihin säännölliset kokoukset riippumattomien järjestöjen edustajien Vaikka politiikkojen suunnittelua ja yksittäisten ohjelmien tai hankkeiden toteuttamista koskevat keskustelut on johdonmukaisinta käydä toimialoittain, yleisempi laaja-alainen koordinointi on joissakin tapauksissa toivottavaa. Komission yksiköiden ja valtiosta riippumattomien järjestöjen väliset tilapäiset A. kokoukset 9 Komissio toisti 2. joulukuuta 1992 antamassaan eturyhmien kanssa käytävää avointa ja jonka mukaan suunnitelmallista vuoropuhelua koskevassa tiedonannossa näkemyksensä, toimielinten on suhtauduttava avoimesti ulkopuolelta tulevaan palautteeseen. 2 Komissio onkin päättänyt myös järjestöille, valtiosta eri järjestöt mukaan luettuina, mahdollisuuden esittää näkemyksiään ja olla riippumattomat yhteydessä komissioon. tarjota monia edustaville jatkossa aloja Esimerkki: Maatalouden, työllisyyden ja sosiaaliasioiden sekä ympäristöasioiden pääosastot sekä ulkosuhteista vastaava pääosasto järjestävät hyvin usein (sekä eurooppalaisten että Euroopan ulkopuolisten) valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa tilapäisiä kokouksia, joiden aihevalikoima on erittäin laaja. B. Suunnitelmallinen vuoropuhelu ja yhteistyö Vuoropuheluun ja yhteistyöhön sovellettavan vakiintuneen käytännön mukaan poliittisia kanssa valtiosta aiheita pidettävissä säännöllisissä kokouksissa, tosin ilman komiteoiden muodollista organisaatiota tai muuta tiettyihin toimintasääntöihin perustuvaa organisaatiota. suunnitelmallisesti riippumattomien käsitellään järjestöjen Esimerkki: Komission yksiköt jäsenjärjestöt kokoontuvat kaksi kertaa vuodessa keskinäisiin kokouksiinsa. ja Euroopan sosiaalialan kansalaisjärjestöjen foorumin Esimerkki: Kehitysyhteistyöalan kansalaisjärjestöjen yhteyskomitea on eurooppalainen edustusjärjestelmä, jossa on vakituisia työryhmiä ja joka pitää neljännesvuosittaisia kokouksia komission kanssa keskustellakseen politiikkaan ja menettelytapoihin liittyvistä kysymyksistä. Kyse ei ole virallisesta neuvoa-antavasta komiteasta, mutta 25 vuoden kokemus takaa komitealle käytännössä virallisen aseman suhteessa EU:n toimielimiin. Esimerkki: Kauppapolitiikan pääosasto vaihtaa säännöllisesti näkemyksiä sekä monialaisesti että toimialoittain kauppapolitiikkaan ja erityisesti Maailman kauppajärjestöön liittyvistä aiheista. äskettäin Seattlessa Komissiota kokouksessa edustaneessa valtuuskunnassa oli mukana myös valtiosta riippumattomien järjestöjen edustajia. pidetyssä Maailman kauppajärjestön Esimerkki: ECHO:n ja yli 160 valtiosta riippumattoman järjestön kumppanuudesta tekemä puitesopimus tarjoaa keskustelufoorumin yhteisen edun mukaisten kysymysten tarkastelulle ja humanitaaristen tavoitteiden ja periaatteiden yhteiselle käsittelylle. Esimerkki: Ympäristöalan suurimmat yleiseurooppalaiset valtiosta riippumattomat järjestöt ("Group of Eight") tapaavat ympäristöasioiden pääosaston pääjohtajan kahdesti vuodessa keskustellakseen tämän kanssa kyseisen pääosaston työohjelmasta sekä sen ja valtiosta riippumattomien järjestöjen suhteista yleensä. Näissä kokouksissa voidaan käsitellä kuuden edeltävän kuukauden aikana havaittuja ongelmia. Ympäristöasioiden pääosasto järjestää kahdesti vuodessa myös kokouksen, ehdokasmaiden valtiosta riippumattomat järjestöt keskustelevat liittymistä koskevista kysymyksistä. jossa EU:n ja eri 2 EYVL C 63, 5. 3. 1993. 10 Komission marraskuussa 1998 järjestämä seminaari on hyvä esimerkki monialaisen lähestymistavan tärkeydestä. Seminaarin tarkoituksena oli esitellä avustusten hallinnoinnin käsikirja noin 200:lle Brysselissä toimivan valtiosta riippumattoman järjestön edustajalle. Neljää eri alaa (ympäristö, sosiaaliasiat, kehitysapu ja ihmisoikeudet) edustavat järjestöt seminaarin aiheiden käsittelyyn. Kyseisten alojen järjestöt osallistuivat keskustelevat myös avustusten soveltamisesta hallinnointiverkon kanssa. Ohjausryhmä pitää nykyistä epävirallista yhteistyötä hyödyllisenä ja toivoo sen jatkuvan. säännöllisesti käytäntöön aktiivisesti käsikirjan C. Muodollinen kuulemismenettely Muodollinen kuulemismenettely merkitsee poliittista/virallista sitoutumista kuulemaan valtiosta riippumatonta järjestöä tai valtiosta riippumattomien järjestöjen yhteenliittymää määrättyä aihetta koskevassa päätöksenteossa. Lisäksi valtiosta riippumattomat järjestöt osallistuvat jäseninä tai tarkkailijoina erikseen määriteltyjä menettelyjä noudattavien neuvoa- antavien ryhmien ja komiteoiden toimintaan. Esimerkki: Komissio perusti virallisesti osuuskuntien, keskinäisten yhtiöiden, yhdistysten ja säätiöiden neuvoa-antavan komitean toimimaan neuvonantajana asioissa, jotka liittyvät osuus- ja yhteisötaloutta (voittoa tavoittelemattomat ja valtiosta riippumattomat järjestöt mukaan luettuina) koskevaan politiikkaan. Esimerkki: Maatalousalan neuvoa-antavat komiteat ovat toimineet jo noin 40 vuoden ajan valtiosta riippumattomien sekä yhteiskunnallisten ja ammatillisten järjestöjen säännöllisen ja järjestelmällisen kuulemisen virallisina näyttämöinä. Esimerkki: EU ehdottaa tulevassa Lomén yleissopimuksen jälkeisessä sopimuksessa, että Euroopan ja AKT-maiden kansalaisjärjestöille annetaan tulevaisuudessa virallinen asema sekä toimielinten toimintaan että ohjelmapolitiikan ja ohjelmien toteuttamiseen osallistuvina neuvoantajina. EUROOPPALAISTEN VALTIOISTA RIIPPUMATTOMIEN JÄRJESTÖJEN MUODOSTAMIEN 2. 2. YHTEISÖJEN JA VERKOSTOJEN ERITYISASEMA Valtiosta riippumattomien järjestöjen ja niiden yhteenliittymien kannalta on tärkeää, että niiden jäsenyyteen ja edustamisoikeuteen sovelletaan demokratian ja avoimuuden periaatteita. Komissio kannustaakin järjestöjä yhteistyöhön Euroopan tasolla yhteisöissä ja verkostoissa toteutettavan toiminnan kautta, sillä järjestöjen osallistuminen tehostaa kuulemismenettelyä merkittävästi. Jotta kuulemismenettely voitaisiin järjestää katto-organisaatiotasolla, kunkin järjestön verkostojen että organisaatiorakenne on riittävän edustava ja edustaa erityisesti EU:n jäsenvaltioiden jäsenjärjestöjen etuja. Vaikka edustavuus onkin tärkeä ominaisuus, sitä ei pitäisi käyttää ainoana edellytyksenä valittaessa jäseniä neuvoa-antavaan komiteaan tai osallistujia komission ja järjestöjen väliseen vuoropuheluun. Muita yhtä tärkeitä tekijöitä ovat saavutetut tulokset ja kyky antaa keskusteluissa hyödyllistä palautetta toiminnasta. varmistettava, yhteisöjen kuitenkin kyseisten on ja 11 VUOROPUHELU 2. 3. JÄRJESTÖJEN KANSSA: PARANTAMISTOIMENPITEET KUULEMISMENETTELY JA VALTIOSTA RIIPPUMATTOMIEN Komissio noudattaa avoimen hallinnon periaatetta ja pitää välttämättömänä selkeiden perusperiaatteiden laatimista sen varmistamiseksi, että valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa käytävät järjestelmälliset ja säännölliset keskustelut ovat myös tarkoituksenmukaisia, tehokkaita ja avoimia. 2. 3. 1 PARHAITA NEUVOTTELUKÄYTÄNTÖJÄ KOSKEVAT SUUNTAVIIVAT Jotta vuoropuhelu ja kuulemismenettelyt hyödyttäisivät molempia osapuolia, ne edellyttävät ennen kaikkea perusteellista suunnittelua ja kaikkien osallistujien tiivistä osallistumista koko prosessin ajan. Komission mielestä onkin suositeltavaa laatia periaatteet suunnitelmallisen vuoropuhelun käymiseksi valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa. Tavoitteena on laatia joukko parhaiksi neuvottelukäytännöiksi. tarkoitettuja suosituksia komission osastoille kaikille joita Periaatekehystä laadittaessa olisi muun muassa kiinnitettävä huomiota jäljempänä lueteltuihin kysymyksiin, sen yhteistyöjärjestöjen välisissä keskusteluissa, sillä järjestöjen omat näkemykset komission kanssa käytävän vuoropuhelun kehittämisestä parhaalla mahdollisella tavalla ovat tärkeitä myös jatkossa. aiotaan kuitenkin edelleen myös komission käsitellä ja • Mikä olisi paras tapa määritellä vuoropuhelun tai kuulemismenettelyn laajuus ja luonne ja taata niille riittävä julkisuus? • Kuinka riittävät taustatiedot voitaisiin toimittaa niin ajoissa, että valtiosta riippumattomat järjestöt voivat kuulla jäsenistöään riittävän laajasti (jotta voidaan varmistaa järjestöiltä saatavan palautteen laatu ja se, että ne edustavat mahdollisimman hyvin jäsenistön näkemyksiä) ja järjestöjen kohdeyleisön kannalta ymmärrettävällä kielellä ja tyylillä? • Mikä olisi paras tapa saattaa valtiosta riippumattomien järjestöjen esittämät näkemykset asiasta vastaavien komission pääosastojen tai virkamiesten tietoon ja varmistaa, että näkemystensä järjestöt vaikutuksista asiasta mahdollisesti tehtyyn poliittiseen päätökseen, jolloin suhdetta voidaan pitää todellisena vuoropuheluna? keskustelupanoksensa asianmukaista palautetta saavat ja • Mitkä olisivat parhaat keinot taata kuulemismenettelylle riittävän laaja julkisuus (Internet, postituslistat (sähköposti) vai tiedotteet)? • Kuinka kuulemistilaisuuden asialista voitaisiin laatia yhdessä? Komission on tarjottava riittävästi (henkilöstö)resursseja valtiosta riippumattomien järjestöjen vihreästä kirjasta tai keskusteluasiakirjasta esittämiä näkemyksiä käsittelevän vuoropuhelun ja kuulemisen järjestämiseksi, ylläpitämiseksi ja tarkkailemiseksi tai kokouksien järjestämiseksi. • Mikä olisi paras tapa valita kuulemismenettelyihin osallistuvat valtiosta riippumattomat järjestöt? Komission olisi sovellettava vuoropuheluun tai kuulemiseen osallistuvien järjestöjen valinnassa omia puolueettomia ja ennakkoon määriteltyjä perusteitaan. Valintaperusteina voitaisiin käyttää esimerkiksi seuraavia: - järjestöjen organisaatio ja jäsenyys 12 - järjestöjen organisaation avoimuusaste ja toimintatapa - aiempi osallistuminen komiteoiden ja työryhmien toimintaan - - järjestöjen saavutukset jonkin erikoisalan neuvonantajana järjestöjen kyky toimia välittäjänä komission ja kansalaisten välisessä tietojen- ja näkemystenvaihdossa. Olisi kuitenkin muistettava, ettei komissio välttämättä aina voi tai sen ei kannata valita keskustelukumppaneitaan näiden perusteiden mukaisesti kaikilla toimialoillaan. Käytäntö, jonka mukaan valtiosta riippumattomat järjestöt valitsevat edustajansa itse keskuudestaan ja perustavat itse verkostoja ja keskustelufoorumeja, voi olla käyttökelpoinen vaihtoehto. 2. 3. 2 AVOIMUUDEN LISÄÄMINEN joilla Avoimuuden lisääminen merkitsee käytännössä parempaa tiedottamista perusteista, komissio valitsee ja on valinnut vakituiset keskustelukumppaninsa, ja olemassa olevista keskusteluryhmistä sekä niiden jäsenistä ja niihin osallistuvista valtiosta riippumattomista järjestöistä. Jos valtiosta riippumattomat järjestöt valitsevat itse keskuudestaan edustajansa komission kanssa käytävään vuoropuheluun, järjestöjen muodostamien yhteisöjen ja verkostojen olisi jaettava tietoja käytetyistä valintaperusteista. Olisi pohdittava, olisiko järjestöjen ja komission sovittava yhteisistä valintaperusteista. Näistä aiheista on tarkoitus keskustella järjestöjen kanssa perusteellisemmin osana tämän keskusteluasiakirjan seurantaa (ks. kuudes luku). 2. 3. 3 KOKOUKSIA KOSKEVAN TIEDOTUKSEN TEHOSTAMINEN Meneillään olevia ja suunniteltuja keskusteltuja koskevan tiedotuksen tehostamisen ensi vaiheessa komissio aikoo julkaista ilmoituksen kaikista tärkeimmistä neuvoa-antavista kokouksista EU:n EUROPA-palvelimella. Sivuilta on linkkejä asiasta lisätietoja antaviin komission pääosastoihin. 2. 3. 4 LUETTELO MUODOLLISIIN JA SUUNNITELMALLISIIN KUULEMISMENETTELYIHIN OSALLISTUVISTA VALTIOSTA RIIPPUMATTOMISTA JÄRJESTÖISTÄ Tarkoituksena on laatia luettelo muodollisiin ja suunnitelmallisiin kuulemismenettelyihin osallistuvista komiteoista, työryhmistä ja valtiosta riippumattomista järjestöistä ja laittaa kyseinen luettelo näitä järjestöjä käsitteleville verkkosivuille EUROPA-palvelimella. 3 Jos kuuleminen on säännöllistä ja siihen osallistuvien yhteisöjen ja verkostojen ja yksittäisten valtiosta riippumattomien järjestöjen määrä on rajallinen (esimerkiksi neuvoa-antavissa 3 Eturyhmiä käsittelevien verkkosivujen osoite on http://europe. eu. int/comm/sg/sgc/lobbies/index_fi. htm Luettelo ECHO:n kanssa yhteistyötä tekevistä valtiosta riippumattomista järjestöistä on osoitteessa http://europa. eu. int/comm/echo/en/index_fi. html. 13 komiteoissa tai muissa suunnitelmallisten kuulemismenettelyiden muodoissa), avoimuuden kannalta on suositeltavaa, että yleisölle jaetaan jonkin verran tietoja näistä organisaatioista ja niihin kuuluvista järjestöistä. Tietoja voitaisiin jakaa esimerkiksi valtiosta riippumattomien järjestöjen pääasiallisista tavoitteista, rahoituslähteistä. Näitä ryhmiä ja valtiosta riippumattomia järjestöjä olisikin kehotettava jakamaan tietoja yhteistyössä komission kanssa, mahdollisesti täydentämällä voittoa tavoittelemattomien eturyhmien luetteloa, joka on julkaistu edellä mainituilla verkkosivuilla, ja luomalla erilliset verkkosivut, joilta on linkkejä kyseisiä tietoja jo jakaviin pääosastoihin. toiminnan muodosta, jäsenrakenteesta ja 2. 4. VALTUUTTAMINEN esille kysymyksen virallisen Jotkin valtiosta riippumattomat järjestöt ovat ottaneet neuvonantajan aseman antamisesta niille, kuten YK:ssa ja Euroopan neuvostossa4 on tehty. Komissio on aina vastustanut virallisen neuvonantajan aseman myöntämistä järjestöille. Esimerkiksi eturyhmien kanssa käytävää suunnitelmallista vuoropuhelua koskevassa komission tiedonannossa5 esitetään syitä tähän. Tiedonannon mukaan komissio on pakollista aina pyrkinyt valtuutusjärjestelmää. noudattamat päätöksentekojärjestelmät, EU:n päätöksenteon ensisijaisena oikeutuksena on se, että se on jäsenvaltioiden kansalaisten valitsemien edustajien vastuulla. käymään mahdollisimman organisaatioiden kansainvälisten vuoropuhelua avointa avointa Toisin ilman kuin ja Osana tämän keskusteluasiakirjan seurantaa muiden EU:n toimielinten ja valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa käytävässä vuoropuhelussa olisi kuitenkin käsiteltävä myös kysymystä siitä, saataisiinko muodollisemmasta vuoropuhelusta lisäarvoa. VALTIOSTA RIIPPUMATTOMIEN JÄRJESTÖJEN KUULEMISEN OIKEUSPERUSTA 2. 5. PERUSTAMISSOPIMUKSESSA tarjoaa oikeusperustan käytävälle Perustamissopimus vuoropuhelulle muttei valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa käytävälle vuoropuhelulle tai niiden kuulemiselle, vaikka sosiaalipolitiikasta sekä kansalaisjärjestöjen ja yhteisön toimielinten välisestä vuoropuhelusta onkin annettu Maastrichtin sopimukseen liitetty julistus N:o 23. työmarkkinaosapuolten kanssa Vaikka kansalaisjärjestöjen ja yhteisön toimielinten välistä vuoropuhelua ei mainita perustamissopimuksessa erikseen, useilla toiminta-aloilla on kehitetty erilaisia vuoropuhelu- ja keskustelufoorumeja. Esimerkiksi työllisyyden ja sosiaaliasioiden pääosasto aikoo pyrkiä aloittamaan käytännön vuoropuhelun kansalaisjärjestöjen kanssa ottamalla niiden edustajat mukaan monien komiteoiden yhteysryhmien toimintaan, Euroopan sosiaalialan kansalaisjärjestöjen foorumin kanssa pidettäviin kokouksiin ja epävirallisiin työryhmiin. ja Monet Euroopan laajuiset valtiosta riippumattomat järjestöt ovat ottaneet esille kysymyksen valtiosta riippumattomien järjestöjen ja toimielinten välisiä suhteita koskevan oikeusperustan liittämisestä perustamissopimukseen seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa. 4 Euroopan neuvosto neuvotteli vuonna 1996 380 valtuutetun valtiosta riippumattoman järjestön kanssa; tällöin ao. järjestöt oli jaettu yhdeksään ryhmään. 5 EYVL C 63, 5. 3. 1993. 14 3. TALOUSARVIONÄKÖKOHDAT 3. 1. PERUSRAHOITUS 3. 1. 1 NYKYTILANNE saavien säädetään rahoitusta järjestöjen perusrahoitusta Jo nykyisin komissio myöntää huomattavia määriä perusrahoitusta monien eri järjestöjen juokseviin kuluihin. Komission heinäkuussa 1998 hyväksymässä Avustusten hallinnoinnin käsikirjassa koskevista erityissäännöistä. Tämä edellyttää tietystikin, että nämä järjestöt mainitaan nimeltä selkeästi. Vaikka näin onkin tehty yleisen talousarvion A osan (hallintomäärärahat) määrärahojen osalta ja sitä koskeva luettelo on Euroopan unionin avustukset ja lainat -verkkosivulla6, talousarvion B osan (toimintamäärärahat) osalta tunnistaminen on huomattavasti monimutkaisempaa. Perusrahoitukseen tarkoitettuja budjettikohtia ja tuensaajia koskeva luettelo on kuitenkin valmisteilla. Valtiosta riippumattomien järjestöjen nykyisin saaman perusrahoituksen suuruutta voidaan arvioida vasta sen jälkeen, kun kyseiset tiedot ovat käytettävissä. Tilannetta monimutkaistaa myös se, että joissakin tapauksissa valtiosta riippumattoman järjestön toteuttamiin hankkeisiin annettu rahoitusapu voi tosiasiassa tukea huomattavasti myös järjestön juoksevien kulujen rahoitusta. Joistakin budjettikohdista voidaan maksaa sekä hankerahoitusta että perusrahoitusta. Valtiosta riippumattomille järjestöille nykyisin myönnettävä perusrahoitus ei myöskään toteudu koordinoidusti tai koko komissiossa yhteisesti sovellettavien kriteerien perusteella. Se on järjestöjen mainitsemiseen Euroopan unionin yleisen talousarvion A ja B osassa. riippumattomien epäyhtenäisesti perustunut kehittynyt valtiosta ja 3. 1. 2 EHDOTUKSET YHTENÄISYYDEN PARANTAMISEKSI Kysymys perusrahoituksesta liittyy komission yleiseen politiikkaan, jota se soveltaa valtiosta riippumattomien järjestöjen ja erityisesti eurooppalaisella tasolla toimivien järjestöjen kanssa solmittaviin kumppanuuksiin. Sitä on tarkasteltava yksityiskohtaisesti sekä nykyisten parhaiden toimintatapojen7 että puutteiden valossa. Kuten ensimmäisessä luvussa todettiin, valtiosta riippumattomien järjestöjen eurooppalaiset verkot myötävaikuttavat tärkeällä tavalla yleisen mielipiteen muodostumiseen koko Euroopassa kannustamalla kunkin maan valtiosta riippumattomien järjestöjen keskinäistä yhteistyötä. Tätä eurooppalaista yleistä mielipidettä pidetään yleisesti perusedellytyksenä todellisen poliittisen Euroopan luomiselle. Erityisesti eurooppalaisten valtiosta riippumattomien järjestöjen yhteenliittymien ja verkkojen kyky kanavoida ja keskittää kunkin maan järjestöjen näkemyksiä on erittäin hyödyllinen komission kannalta. Näin ollen voidaan pitää kohtuullisena, että komissio myöntää asianomaisille järjestöille käytännön tukea. Avoimuuden toteutumisen kannalta näyttäisi suotavalta, että tämä tuki myönnettäisiin budjettikohtien erityisistä budjettikohdista. Näiden perusrahoitukseen tarkoitetuista 6 7 http://europa. eu. int/comm/sg/sgc/info_subv/index_en. htm Ympäristöasioiden pääosasto ja ympäristöalan eri valtiosta riippumattomat järjestöt pitävät esimerkiksi yhteisön toimintaohjelmaa ensisijaisesti ympäristönsuojelun alalla toimivien valtiosta riippumattomien järjestöjen tukemiseksi (joka perustuu neuvoston päätökseen 872/97/EY) erinomaisena kehyksenä niiden väliselle yhteistyölle. 15 oikeusperusteissa olisi määritettävä tukikelpoisuuteen sovellettavat kriteerit joiden nojalla valtiosta riippumattomille edellytykset, perusrahoitusta. Arviointiperusteissa olisi muun muassa otettava huomioon: ja muut järjestöille voitaisiin myöntää – toteutettavan toimen todellinen eurooppalainen luonne – rahoitusta hakevien eurooppalaisten valtiosta riippumattomien järjestöjen edustavuus tai jotka tukevat näitä järjestöjä tai muuta asian kannalta sellaisten elinten edustavuus, merkityksellistä toimintaa – valtiosta riippumattoman järjestön tai toiminnan taloudellinen elinkelpoisuus pitkällä aikavälillä. Lisäksi komissio ottaa huomioon, että komission rahoitustukea saavalla järjestöllä tai toiminnalla on oikeus edistää rehellisesti, ja asianmukaisesti esitettyjä näkemyksiä asioista, jotka liittyvät suoraan valtiosta riippumattoman järjestön tai toiminnan tarkoitukseen. täsmällisesti 3. 2. HANKKEISIIN MYÖNNETTÄVÄ RAHOITUS Hankkeisiin myönnettävää rahoitusta koskevia olemassa olevia oikeusperustoja on myös tarkasteltava uudelleen, jotta voitaisiin nähdä, missä huomattavimmat epäjohdonmukaisuudet esiintyvät. Samalla on tutkittava talousarvion selvitysosan luonnetta ja vaikutusta sen selvittämiseksi, missä määrin se on johdonmukainen oikeusperustoihin nähden. Jos oikeusperustoja on tarpeen uudistaa, ne olisi pyrittävä yhdenmukaistamaan muiden olemassa olevien oikeusperustojen kanssa nykyistä yhtenäisempien menettelyjen varmistamiseksi. Jos samaan toimintaan voidaan myöntää rahoitusta eri lähteistä (kuten vaalien järjestämiseen kehitysmaissa myönnettävä tuki), on määritettävä nimenomaiset kriteerit tai toimintasäännöt, joiden perusteella voidaan kussakin tapauksessa osoittaa soveltuvin rahoitusväline. 3. 3. TALOUSARVION RAKENTEEN UUDISTAMINEN – BUDJETTIKOHTIEN JÄRKEISTÄMINEN Komission toimintaympäristön muodostavat nykyisin erittäin monilukuiset budjettikohdat ja joita ei ole järjestetty yhtenäisesti sen paremmin EU:n yleiseen niiden oikeusperustat, talousarvioon liittyvän asemansa kuin tavoitteidensa täydentävyydenkään suhteen. Ne ovat kehittyneet pääasiassa sen perusteella, miten budjettivallan käyttäjä ja erityisesti Euroopan parlamentti ovat tavoitteita asettaneet. painotti toisessa asiantuntijakomitea Riippumaton komission uudistamisesta, että on välttämätöntä "luoda talousarviolle sellainen rakenne, joka on omiaan edistämään avoimuuteen perustuvaa hallinnointia ja tehokasta valvontaa. Kahtiajaosta luovuttava"8. Komitea kyseenalaistaa hallintomenojen ja toimintamenojen välillä olisi erityisesti ja B osaan (toimintamäärärahat). Osoittaakseen, että näiden kahden osan välillä tehtäväksi oletettu ero joissa kulttuurialan järjestöille on jätetään usein huomiotta, komitea luettelee tapauksia, myönnetty avustuksia sekä talousarvion A että B osasta. talousarvio A osaan (hallintomäärärahat) kertomuksessaan tarpeen jakaa 8 Riippumattoman asiantuntijakomitean toisen kertomuksen kohta 2. 1. 15. 16 selkeyttää talousarvion Tarve 2000 talousarvioesitystä koskevassa Euroopan parlamentin budjettivaliokunnan mietinnössä. Valiokunta pyytää mietinnössä komissiota esittämään vuoden 2001 talousarvioesityksen esittelemisen yhteydessä uuden lähestymistavan määrärahojen erittelemiseksi talousarvion A ja B osaan. esille myös rakennetta nostettiin vuoden Vuoden 2001 alustava talousarvioesitys heijastelee uutta lähestymistapaa ja siihen sisällytetään joitakin toimintoperusteisen budjetoinnin osia. Toimintoperusteinen budjetointi toimintoperusteisesta on talousarvioon liittyvä osa laajemmasta lähestymistavasta eli johtamisesta, jonka tavoitteena on komission johtamiskulttuurin tehostaminen osana sen yleistä hallinnonuudistusta. Koska toimintojen ja politiikan alojen määritteleminen liittyy kuitenkin komission nykyiseen organisaatiorakenteeseen, yksinomaan toimintoperusteisen jotka aiheutuvat budjetoinnin käyttöönottaminen ei riitä ratkaisemaan nykyisiä ongelmia, budjettikohtien yhtenäisyyden puutteesta. Tämän ongelman ratkaisemiseksi on mahdollisimman varhain käynnistettävä neuvottelut budjettivallan käyttäjän kanssa, jotta voitaisiin vaihtaa näkemyksiä siitä, miten budjettikohtia olisi mahdollista järkiperäistää edellä kuvaillun mukaisesti. On selvää, että kysymys koskee kaikkia tuensaajia eikä ainoastaan valtiosta riippumattomia järjestöjä. Tässä yhteydessä tunnustetaan, että budjettivallan käyttäjä pitäytyy aina oikeudessaan määrätä varainkäytön ensisijaiset kohteet. Kysymyksenä onkin, miten tämä voi toteutua siten, että voidaan varmistaa hallinto- ja käsitteleminen asianmukaisella tavalla. ja henkilöresursseihin liittyvien seurausten ennakointi Samaan aikaan olisi sovellettava nykyistä paremmin vuosittaista ohjelmointia, joka heijastelee sekä neuvoston, Euroopan parlamentin että komission ensisijaisia tavoitteita. 4. HALLINNOINTI Tämän luvun tarkoituksena on tarjota yleiskatsaus EY:n avustusten hallinnoinnin tämänhetkisiin haasteisiin ja esitellä joukko lähestymistapoja, joiden avulla nykyisiä varainhoidon ja hallinnoinnin menettelyjä voidaan parantaa erityisesti siltä osin kuin ne koskevat valtiosta riippumattomia järjestöjä. Vaikka komission avustusten hallinnoinnin mahdolliset uudistamistoimet toteutetaankin kaikkien avustusten saajien etua ajatellen, komissio tunnustaa valtiosta riippumattomat järjestöt sen tärkeimmiksi hankekumppaneiksi monilla politiikan aloilla. Nykyiset ongelmat kohdistuvat tämän vuoksi erityisellä tavalla juuri valtiosta riippumattomiin järjestöihin ja ne voivat oikeutetusti odottaa, että ongelmat ratkaistaan asianmukaisesti. Erilaiset avustukset ovat Euroopan yhteisön talousarvion merkittävä menoerä. Pääosan maksuista suorittavat jäsenvaltioiden kansallisen ja alueellisen tason viranomaiset, eikä siten suoraan komissio. Tämä koskee yhteisen maatalouspolitiikan mukaisia maksuja ja pääosaa rakennepolitiikan rahoitusvälineiden nojalla tapahtuvista maksuista. Komissio maksaa kuitenkin avustuksia myös suoraan edunsaajille (julkisille ja yksityisille yhteisöille, kuten yliopistoille, yrityksille, riippumattomille järjestöille, sekä joissakin tapauksissa yksityishenkilöille) toteuttaessaan yhteisiä politiikkoja useilla eri aloilla (ulkosuhteisiin liittyvät politiikat, tutkimus- ja kehitystoiminta, koulutus, ympäristö, kuluttajansuoja ja tiedotuspolitiikka). Avustuksina toteutuva EU:n rahoitus tarjoaa ja valtiosta eturyhmille 17 unionille joustavan välineen, jonka avulla se voi tukea erilaisten poliittisten tavoitteidensa toteuttamista. 4. 1. AVUSTUSTEN HALLINNOINNIN HAASTEET Komissioon kohdistuu nykyisellään useita haasteita, jotka aiheutuvat sen vastuulle suoraan kuuluvien avustusten hallinnoinnista. Monet jäljempänä kuvailluista seikoista kuuluvat olennaisesti suoraan maksettavien avustusten hallinnointiin komission eri yksiköissä. Jotkut niistä koskevat kuitenkin erityisesti ulkosuhteisiin liittyviä politiikkoja, mikä johtuu alan eri budjettikohtien monilukuisuudesta ja niihin sisältyvistä suhteellisen suurista yleisen talousarvion määrärahoista. Yksi komission perusongelmista on varainhoidosta vastaavan henkilöstön vähäisyys suhteessa hallinnoitavien varojen suuruuteen, suhdetta verrataan jäsenvaltioiden tai tätä kansainvälisten organisaatioiden vastaaviin hallinnointirakenteisiin. 9 Tilanteen hallitsemiseksi komissio on kehittänyt joukon erilaisia hallinnointijärjestelmiä, joiden yhteisenä piirteenä on eräiden hallinto- tukitoimintojen antaminen moninaisten komission ulkopuolisten yhteisöjen, kuten valtiosta riippumattomien järjestöjen, hoidettavaksi. jos tai Komissio on joissakin tapauksissa pyrkinyt myös keskittämään käytettävissä olevat varat vähälukuisempiin laajempiin hankkeisiin, minkä avulla on haluttu vähentää avustusten hallinnoinnista aiheutuvaa hallinnollista taakkaa. Komissio kuitenkin tunnustaa, ettei tätä lähestymistapaa voida soveltaa kaikkiin hankkeisiin, koska eräillä politiikan aloilla juuri valtiosta riippumattoman järjestön toteuttaman hankkeen pienimuotoisuus voi olla välttämätön edellytys sille, että hankkeen toteuttamisessa onnistutaan. Valtiosta riippumattomille järjestöille myönnettävien avustusten hallinnointiin liittyvänä yhtenä huolenaiheena on myös tapa, jolla komissio soveltaa niihin yhteisön varojen moitteettoman hallinnoinnin varmistamiseen tarkoitettuja menettelyjä. Koska veronmaksajien rahat on käytettävä järkevästi, taloudellisesti ja avoimesti, EU:n avustusten myöntämisessä ja hallinnoinnissa on noudatettava erityisiä sääntöjä ja vaatimuksia, jotka hakijayhteisöjen on täytettävä. Tämä koskee erityisesti hakijayhteisöjen toiminnallisia (teknisiä ja hallinnollisia) ja rahoituksellisia edellytyksiä toteuttaa toiminta. Komission on tämän vuoksi voitava arvioida valtiosta riippumattomien järjestöjen edellytyksiä sen varmistamiseksi, että ne kykenevät toteuttamaan niiden vastuulle annetut hankkeet ja vastaamaan asianmukaisesti myös hankkeeseen liittyvien varojen hoidosta. järjestöjen tapauksissa valtiosta koko, riippumattomien joissakin niiden Samaan aikaan tietyt organisaatioiden ja pieni rahoitusvakuuden antamiseen liittyvät vaikeudet, voivat merkitä sitä, että niiden sisäinen rakenne ja edellytykset eivät välttämättä riittävän hyvin vastaa EU:n toimielinten niille avustusten hakemisen yhteydessä asettamia hallinnollisia vaatimuksia. Viime vuosina on esimerkiksi avustusten rahoitusvakuuksien tehostettu tarkastaminen johtanut vaatimusten tiukentumiseen ja monissa tapauksissa käsittelyn viivästymiseen entisestään. Viime kuukausina jännitteitä ovat erityisesti aiheuttaneet valtiosta riippumattomilta järjestöiltä edellytetyt rahoitusvakuudet. kassavirtatilanne piirteet, tiukka kuten 9 Ulkoisia avustuksia koskevia yksityiskohtaisia tietoja on Overseas Development Instituten (merentakaisten maiden kehittämisinstituutti) laatimassa arvioinnissa Euroopan unionin myöntämistä avustuksista. 18 Haasteena on sellaisten hallinnointimenettelyjen luominen, joiden avulla voidaan varmistaa julkisten varojen asianmukainen käyttö ilman, että valtiosta riippumattomalle järjestölle aiheutuu menettelyistä tarpeeton hallinnollinen tai rahoituksellinen taakka. Komissio ei ole useissa tapauksissa ainoa taho, joka myöntää rahoitusapua valtiosta riippumattomalle järjestölle. Sen on oltava valmis antamaan järjestöille riittävästi liikkumavaraa, jotta ne voivat täyttää eri rahoitustahojen asettamat vaatimukset. Komissio myöntää, että erityisesti innovatiivisiin hankkeisiin ja kehitysmaissa toteutettaviin toimiin sekä hankkeisiin, jotka toteutetaan humanitaaristen tai hätäapuhankkeiden puitteissa, sisältyy aina riskejä. Tässä yhteydessä on pidettävä mielessä, että EU:n ja valtiosta riippumattomien järjestöjen välisen yhteistyön ansiosta voidaan myös rahoittaa ja toteuttaa toimia, joita yksityinen sektori tai paikallisviranomaiset eivät muussa tapauksessa toteuttaisi. Edellä olevan perusteella komission ratkaisua edellyttävät tärkeimmät haasteet voidaan esittää yhteenvedon muodossa seuraavasti: • Kuinka voidaan parantaa toimielinjärjestelmän välittäjäorganisaatioiden järjestöille myönnettävien avustusten hallinnoinnissa? tarkoituksenmukaista käyttöä toimintaa valtiosta ja erityisesti riippumattomille ottaen • Kuinka voidaan keventää hallinnointia tietyillä aloilla, joilla saadaan suuret määrät ehdotuksia (kuten valtiosta riippumattomien järjestöjen toteuttamien kehityshankkeiden yhteisrahoitus), rajalliset henkilöstöresurssit ja varat? Tältä osin haasteena on vähentää hankkeiden, sopimusten ja toimintojen määrää, kuitenkin siten, että pieniä valtiosta riippumattomia järjestöjä (jotka toimivat usein innovatiivisten ajatusten lähteenä) kannustetaan edelleen toimittamaan hakemuksia. Pienimuotoisten hankkeiden rahoittamista ei pitäisi myöskään jättää rahoituksen ulkopuolelle silloin kun ne ovat EU:n ensisijaisten tavoitteiden mukaisia. käytettävissä komission huomioon olevat • Kuinka voidaan varmistaa, että EU:n käytettävissä olevat rajalliset varat käytetään valtiosta joilla on hankkeiden onnistuneen toteuttamisen vaatimat toteuttamisesta vastaavat sellaiset joiden hankkeisiin, laadukkaisiin riippumattomat järjestöt, rahoitukselliset ja toiminnalliset edellytykset? • Kuinka kaikkiin asiaan liittyviin budjettikohtiin sovellettavia menettelyjä voitaisiin yksinkertaistaa ja niiden avoimuutta ja yhtenäisyyttä lisätä, jotta mahdollisimman monilla valtiosta riippumattomilla järjestöillä olisi mahdollisuus saada EU:n rahoitusta ja niitä kannustettaisiin rahoituksen hakemiseen? 4. 2. PÄÄPERIAATTEET Yhteisön ohjelmien hallinnoinnin parantamiseksi väistämättä puutteellisiksi, potentiaalisia vaikutuksia. Komissio sitoutuu siten noudattamaan seuraavia periaatteita valtiosta riippumattomien järjestöjen hankkeiden ja ohjelmien hallinnoinnissa: jäävät jos niissä ei oteta huomioon avustusten saajiin kohdistuvia johtavia tarkoitetut uudet menettelyt • valtiosta riippumattomien järjestöjen monimuotoisuuden kunnioittaminen 19 • valtiosta riippumattomien järjestöjen itsenäisen hallinnon ja riippumattomuuden huomioonottaminen • valtiosta riippumattomien järjestöjen erityistarpeiden huomioonottaminen kunkin järjestön toiminta-alan, suuruuden, kokemusten ja aikaisempien saavutusten mukaisesti • entistä laajemman avoimuuden takaaminen erityisesti tarjoamalla tietoja yhteisön avustuksista ja niiden saajista • sen varmistaminen, että toteutettavat toimenpiteet edistävät EU:n politiikkojen ja niihin liittyvien avustusten eurooppalaista ulottuvuutta. VALTIOSTA RIIPPUMATTOMIEN JÄRJESTÖJEN 4. 3. PARANTAMINEN AVUSTUSTEN HALLINNOINNIN Avustusten hallinnointia parantavien toimien suunnitteleminen ja toteuttaminen on laaja- alainen kysymys, joka koskee lähes kaikkia komission yksiköitä. Varmistaakseen näiden kysymysten käsittelemisen yhtenäisellä tavalla koko komissiossa, komissio hyväksyi ensimmäisenä merkittävänä toimena vuonna 1998 Avustusten hallinnoinnin käsikirjan ja perusti avustusten hallinnoinnin verkoston. Niillä on keskeisen tärkeä rooli jatkettaessa komission avustusten hallinnoinnin uudistusta erityisesti parhaita toimintatapoja tunnistamalla ja levittämällä. Avustusten hallinnoinnin verkosto on lisäksi perustanut kumppanuuksia käsittelevän alaryhmän. Sen tehtävänä on selvittää, kuinka eräiden avustusten saajien kanssa voidaan parhaiten toimia yhteistyössä aloilla, joilla komission ja sen yhteistyökumppaneiden edut ja yleiset tavoitteet ovat huomattavan yhtenevät. Jatkossa tarvitaan kuitenkin vielä lisätoimia. Niihin kuuluvat mahdollisesti avustusten hallinnoinnin verkoston soveltamisalan laajentaminen ja uusien toimijoiden osallistuminen. Komissio aikoo erityisesti varmistaa, että avustusten hallinnoinnin uudistaminen toteutetaan kiinteänä osana yleistä hallinnonuudistusta. Tämän vuoksi keskeinen koordinointitehtävä annetaan hallinnonuudistustyöryhmälle. Komissio esittelee seuraavissa kohdissa tulevien uudistusten johtavat periaatteet siltä osin kuin ne voivat vaikuttaa valtiosta riippumattomille järjestöille myönnettäviin avustuksiin. Jotkut näistä toimista toteutetaan lähiaikoina. Muiden osalta tarvitaan vielä lisäselvityksiä ja neuvotteluja. 4. 3. 1 TOIMIELINJÄRJESTELYT JA VÄLITTÄJÄORGANISAATIOT Komissiolla on vaihtelevia kokemuksia ja delegoimisesta välittäjäorganisaatioille, kuten jäsenvaltioissa toimiville laitoksille, kansallisen tai Euroopan unionin tason elimille tai teknisen avun toimistoille. Joissakin tapauksissa nämä järjestelyt ovat toimineet suhteellisen sujuvasti, mutta toisissa on kohdattu vakavia hallinnointiongelmia. tehtävien hajauttamisesta On selvää, että välittäjäorganisaatioiden roolin välttämätön uudelleenarvioiminen ulottuu valtiosta riippumattomille järjestöille tarkoitettuja avustusohjelmia pidemmälle, ja sitä on näin ollen tarkasteltava laaja-alaisesti. Tämän keskusteluasiakirjan kuulemista koskevassa luvussa todetun mukaisesti komissio aikoo ottaa valtiosta riippumattomat järjestöt mukaan näiden järjestelmien uudelleentarkasteluun ja uudistamiseen siinä määrin kuin uudistuksilla on niiden kannalta suoria vaikutuksia. 20 yhteydessä Silloin kun komissio käyttää välittäjäorganisaatioita, se on varmistuttava siitä, että näillä organisaatioilla on laaja kokemus toiminnasta valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa. Tässä valtiosta riippumattomien yhteenliittymien sisällyttämisestä tarjouspyyntöihin. Toisaalta komission on itse käsiteltävä sellaiset tehtävät, jotka kuuluvat julkisen hallinnon toimivaltaan. tutkii järjestöjen/yhteistoiminnallisten perusteellisesti myös mahdollisuutta konsulttitoimistojen komissio 4. 3. 2 KOMISSION KÄSITTELEMIEN HANKKEIDEN MÄÄRÄN SUPISTAMINEN ja Joillakin aloilla erityisesti ulkosuhteisiin liittyvissä politiikoissa on väistämättä pienennettävä komission käsittelemien hankkeiden, sopimusten ja toimintojen lukumäärää, vaikka tällaista supistamista ei olekaan pidettävä yleislääkkeenä kaikkiin hallinnoinnin ongelmiin. Tämä voitaisiin saavuttaa soveltamalla seuraavia toimenpiteitä: • Yhteisön varoista rahoitettavien hankkeiden ja ohjelmien vähimmäiskoon kasvattaminen. Siltä osin kuin se on tarpeen, on kuitenkin varmistettava pienimuotoisiin hankkeisiin sovellettavat ilmoittaa vähimmäismäärät pienimuotoisiin ja suuriin hankkeisiin varattavien varojen prosenttiosuudet). (ehdotuspyynnöissä ohjeelliset aletaan • Valtiosta riippumattomien järjestöjen kannustaminen muodostamaan yhteenliittymiä hankkeiden esittelemiseksi ja toteuttamiseksi. • Valtiosta riippumattomien järjestöjen kannustaminen perustamaan verkostoja, yhteinen edustuselin vastaa toimintojen toteuttamisesta verkoston jäsenten puolesta. joiden • Tiettyä ohjelmaa koskevien sopimusten käyttöönottaminen erityisesti pitkäaikaisina yhteistyökumppaneina toimivien valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa. Näissä sopimuksissa komissio ja valtiosta riippumaton järjestö sopivat ohjelmasuunnitelmasta, joka päätoiminta-alaan, yhteistyökumppaneihin jne. Tämän ohjelmasuunnitelman nojalla järjestö voi toteuttaa toimintoja, jotka komissio tarkastaa jälkikäteen. toimintapolitiikkaan -strategiaan, perustuu järjestön ja • Yleiskattavan tuen käyttöönottaminen, jonka edellytyksenä on toimintaan osallistuvien valtiosta riippumattomien järjestöjen aikaisempien saavutusten arviointi. Yleiskattavaa tukea myönnettäisiin sekä yksittäisille järjestöille että niiden muodostamille verkostoille. Rahoitus kohdistuisi pienimuotoisiin toimiin, joiden osalta olisi sovittava työohjelmasta. Nämä tarkastettaisiin jälkikäteen. Edellä mainittujen toimenpiteiden toteuttaminen perustuu kunkin alan ja sillä toimivien järjestöjen erityistarpeiden perusteelliseen arviointiin. Niistä päätetään yhteisymmärryksessä jotka toimivat välittömästi ja kuulemalla sellaisia valtiosta riippumattomia järjestöjä, kyseisellä alalla. 4. 3. 3 VALINTAMENETTELYJEN JA VALITTAVIEN HANKKEIDEN LAADUN PARANTAMINEN että Valintamenettelyn parantaminen ennakkosuunnittelun tehostamisen avulla on yksi keino varmistaa, yhteydessä ehdotuspyyntöjen järjestelmällinen esittäminen (kuten Avustusten hallinnoinnin käsikirjassa ehdotetaan) on osoittautunut tärkeäksi välineeksi, jonka käyttöä aiotaan edelleen lisätä. Tähän jonka olisi liitettävä tehostettu vuoropuhelu valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa, laadukkaasti. Tässä hallinnointi avustusten toteutuu 21 yhteydessä voitaisiin määritellä keskeisimmät toiminta-alat, ensisijaiset tavoitteet ja ne alat, joilla järjestöjen toiminta täydentää EU:n toimintaa. Lisäksi monivuotisten tai toteuttamisella maantieteelliseltä pohjalta pyritään lisäämään hankkeiden vaikutusta ja laadukkuutta sekä yksinkertaistamaan hallinnointitehtäviä. aihepiirikohtaiselta ohjelmien ala- ja On myös selvää, että hankkeen elinkaaren hallintaan perustuvan menetelmän asianmukainen jossa otetaan huomioon valtiosta riippumattomien järjestöjen ja entistä tarkempi käyttö, erityisluonne ja ominaispiirteet, edistää huomattavasti avustusten moitteetonta hallinnointia. Tähän menetelmään kuuluvat erityisesti sopimusluonnokset, joissa asetetaan selkeästi hankkeelta toivotut tulokset ja määritellään suoritustason indikaattorit, laadunvalvonta sekä seurantaa ja raportointia koskevat menettelyt. Valintavaiheen osalta komissio aikoo tutkia mahdollisuutta käyttää ehdotusten arvioinnissa ulkoisten asiantuntijoiden apua. 4. 3. 4 VALTIOSTA TOIMINNALLISTEN EDELLYTYSTEN ARVIOIMINEN RIIPPUMATTOMIEN JÄRJESTÖJEN RAHOITUKSELLISTEN JA Vaikka komissio tunnustaakin, että avustusten myöntämiseen sisältyy joissakin tapauksissa rajoittamaan riskejä (ks. kohta 4. 1. mahdollisimman pitkälle. Avustusten hallinnoinnin käsikirjassa asetetaan selkeät vaatimukset ja arviointiperusteet, joiden avulla komission yksiköt voivat arvioida valtiosta riippumattoman järjestön tukikelpoisuutta sekä sen teknisiä ja rahoituksellisia edellytyksiä toteuttaa avustusten kohteena olevat toimenpiteet. että riskejä on pyrittävä edellä), on selvää, 4. 3. 4. 1 VAKUUDET Komissio hyväksyi heinäkuussa 1999 alustavat suuntaviivat valtiosta riippumattomille järjestöille ulkosuhteisiin liittyvien politiikkojen alalla myönnettävien avustusten vakuuksista. Näistä suuntaviivoista tähän mennessä saatujen kokemusten perusteella voidaan päätellä, että ne ovat osoittautuneet kestäväksi ratkaisuksi sekä komission että valtiosta riippumattomien järjestöjen kannalta. Komissio haluaa tämän vuoksi vahvistaa kyseiset määräykset, joita kuvaillaan tämän keskusteluasiakirjan liitteessä. 4. 3. 4. 2 YHTEISTYÖKUMPPANEINA TOIMIVIA VALTIOSTA RIIPPUMATTOMIA JÄRJESTÖJÄ KOSKEVIEN TIETOJEN KÄSITTELY että tarkastus hallinnon riippumaton Monissa yhteyksissä on todettu, että avustusten saajista on saatava enemmän tietoa. Sekä (äskettäisessä komission yksiköiden että kertomuksessaan komission uudistamisesta) käytettävissä on oltava luotettava tietolähde avustusten saajista, tiedot aikaisemmista avustuksista ja käsiteltävänä olevista hakemuksista. Avustusten hallinnoinnin käsikirjassa mainitaan myös, että avustusten hallinnoinnista vastaavien virkamiesten on tarkistettava aikaisemmin maksetut avustukset ennen uuden avustuksen myöntämistä. Tähän mennessä käytettävissä ei ole ollut välinettä, jonka avulla nämä tiedot olisivat jatkuvasti komission yksiköiden saatavilla. komission johon sisältyvät asiantuntijakomitea painottavat, Avustusten saajina olevia valtiosta riippumattomia järjestöjä koskevien tietojen käsittelyn parantaminen palvelisi sekä komission että asianomaisten järjestöjen etua. Samalla kun se se vähentäisi valtiosta helpottaisi komission suorittamaa toimintojen riskianalyysia, 22 riippumattomien järjestöjen tarvetta toimittaa samat yhteydessä. tiedot kunkin hanke-ehdotuksen Tarkasteltaessa yksityiskohtaisia sääntöjä valtiosta riippumattomia järjestöjä koskevien tietojen käsittelyn parantamiseksi olisi otettava huomioon seuraavat seikat: • Tietokanta, joka tarjoaa täsmällisiä ja säännöllisesti ajantasaistettuja tietoja valtiosta riippumattomista järjestöistä ja erityisesti niiden toiminnallisesta ja rahoituksellisesta tilanteesta, aikaisemmista saavutuksista, EU:n rahoittamista hankkeista, muista avustusten myöntäjistä sekä muista asian kannalta merkityksellisistä seikoista. Tässä käytettäisiin koordinoidulla tavalla hyväksi komissiossa jo nyt käytettävissä olevia tietoja. Jos tällaisen järjestelmän toteutuskelpoiseksi saamiseen ja ylläpitoon voidaan osoittaa riittävästi resursseja, se olisi erittäin arvokas väline komission virkamiesten käytettäväksi sekä Brysselissä että ulkomaanedustustoissa. • Avustusten saajien rekisteröintijärjestelmä (valtiosta riippumattomat järjestöt mukaan joka perustuu avustuksen saajien organisaatiorakenteen, edellytysten ja luettuina), rahoituspohjan perusteelliseen tutkimiseen ulkoisten tarkastusten avulla. Tässä yhteydessä voitaisiin ottaa huomioon komissiossa (tietokantapalvelu ECHO), jäsenvaltioissa ja Maailmanpankin kaltaisissa avustuksia myöntävissä laitoksissa jo olemassa olevat järjestelmät. Lisäksi olisi tutkittava mahdollisuuksia parantaa tiedonvaihtoa näiden elinten kanssa ja/tai vastavuoroista tunnustamista koskevan järjestelmän perustamista. Näissä tietojärjestelmissä olisi otettava huomioon yhteisön ulkopuolisissa maissa toimivien paikallisten yhteistyökumppaneiden tarpeet. 4. 3. 5 MENETTELYJEN YKSINKERTAISTAMINEN jakaantuvat monilukuisiin budjettikohtiin, EU:n varat joista voidaan myöntää avustuksia erilaisille toimijoille ja potentiaalisille edunsaajille, valtiosta riippumattomat järjestöt mukaan ja arviointiperusteita luettuina. Avustusten myöntämiseen hakumenettelyjä, vaatimuksia. Avustusten hallinnoinnin verkosto pyrkii läheisessä yhteistyössä valtiosta riippumattomien järjestöjen ja muiden yhteistyökumppanien/avustusten saajien kanssa edelleen lisäämään komission hallintomenettelyjen niiden parhaiden yhteydessä. Näissä toimissa keskitytään muun muassa hankkeiden talousarviota koskevien lomakkeiden yhdenmukaistamiseen ja parantamiseen. toimintatapojen yhtenevyyttä soveltamista erityyppisiä sovelletaan hakijoille asetetaan erilaisia joissa ja EU:n ulkoisten tukiohjelmien alalla myönnettävien avustusten osalta otetaan käyttöön vakiomuotoinen sopimus, joka korvaa näissä ohjelmissa nykyisin käytetyt moninaiset sopimustyypit. Sopimus täyttää ulkoisten tukihankkeiden ja -ohjelmien erityisvaatimukset, minkä lisäksi se perustuu Avustusten hallinnoinnin käsikirjan liitteessä olevaan yleiseen vakiomuotoiseen sopimuslomakkeeseen. Sopimus on yhdysside muilla EU:n avustamilla aloilla käytettäviin vakiomuotoisiin sopimuksiin ja lähentää sopimuksia keskenään. Euroopan komission tietokantapalvelu (ECHO) on toteuttanut toisen tältä kannalta kiinnostavan toimen. ECHOa perustettaessa komissio asetti yhdeksi ensisijaiseksi tavoitteeksi humanitaaristen operaatioiden tehostamisen. Samalla painotettiin tarvetta luoda kehys valtiosta riippumattomien järjestöjen ja kansainvälisten erityisjärjestöjen kanssa ylläpidettäviä toukokuussa 1993 kumppanuutta suhteita varten. Tämän perusteella komissio hyväksyi jonka koskevan puitesopimuksen (Framework Partnership Agreement, FPA) mallin, 23 tarkoituksena on menettelyjen nopeuttaminen ja päätöksenteon yksinkertaistaminen. Uusi kumppanuutta koskeva puitesopimus tarkistamisella pyrittiin seuraaviin päätavoitteisiin: tuli voimaan 1. tammikuuta 1999. Sen – yhteistyökumppanuuksien vahvistaminen – sopimustekstin selkeyttäminen – joustavuuden lisääminen varainkäytön valvontaa unohtamatta – ehdotusten ja niiden tosiasiallisen toteuttamisen laadukkuuden arvioinnin varmistaminen. Yli 160 valtiosta riippumatonta järjestöä on tähän mennessä allekirjoittanut kumppanuutta koskevan puitesopimuksen. ECHO aikoo laajentaa kumppanuusverkostoaan, ja yli 130:n valtiosta riippumattoman järjestön tiedot on määrä tallentaa vuoden 2000 ensimmäisellä puoliskolla. 5. TIEDOTTAMINEN TIEDOTTAMINEN YLEISÖLLE SEKÄ AVUSTUSTEN SAAJILLE JA HAKIJOILLE 5. 1. VALTIOSTA RIIPPUMATTOMAT JÄRJESTÖT MUKAAN LUETTUINA Jo nykyisin yleisön sekä avustusten saajien ja hakijoiden käytettävissä on huomattava määrä tietoa Euroopan komission myöntämästä suorasta rahoituksesta. Näitä tietoja ajantasaistetaan ja parannetaan jatkuvasti. Valtiosta riippumattomat ja muut rahoitusta koskevia tietoja hakevat tahot tarvitsevat erityyppisiä tietoja hakumenettelyn eri vaiheissa. Näitä ovat yleistiedot siitä, mitä avustuksia on saatavissa, eri avustusohjelmien vaatimuksia koskevat erityistiedot sekä vastausmenettelyä ja -ajankohtia koskevat tiedot. järjestöt 5. 1. 1 RAHOITUSTA KOSKEVA YLEISTIEDOTUS Rahoitusta koskevat yleistiedot ovat käytettävissä "Information on funding". -verkkosivulla10 Tärkein avustuksia koskevan yleistiedon lähde on tällä hetkellä vuonna 1997 julkaistun tiedotteen "Euroopan unionin avustukset ja lainat" sähköinen versio. Tiedotteen korvaavat vuoden 2000 aikana EUROPA-palvelimelle perustettavat uudet verkkosivut, jotka tulevat toimimaan puitteissa käytettävissä olevien tukiohjelmien esittelyn sekä komission yksiköiden verkkosivuilla annettavien yksityiskohtaisten tietojen välillä. Rahoitusta hakeva organisaatio voi linkkejä seuraamalla tai yksinkertaisen hakujärjestelmän avulla löytää tiedot käytettävissä olevista avustuksista sekä niiden vaatimuksista ja hakumenettelyistä. linkkinä Euroopan politiikkojen yhteisöjen kuvailun, niiden 5. 1. 2 RAHOITUSTA KOSKEVA ERITYISTIEDOTUS Vuonna 1998 julkaistun Avustusten hallinnoinnin käsikirjan yhtenä johtavana tavoitteena oli velvoittaa yksiköt parantamaan tiedotusta saatavilla olevista avustuksista ja ohjelmien nojalla myönnetyistä avustuksista. Entistä monipuolisemman ja käyttäjäystävällisemmän tiedotuksen katsottiin olevan tarpeen, jotta komissiolta avustuksia hakevien yhteisöjen piiriä voitaisiin 10 http://europa. eu. int/comm/sg/sgc/info_subv/index_en. htm 24 laajentaa. Käsikirjaan sisältyvät erityiset ja sangen yksityiskohtaiset säännöt niistä tiedoista, jotka yksiköiden on annettava ehdotuspyyntöjen yhteydessä. Yksiköiden mahdollisimman Vähimmäisvaatimuksena on niiden julkaiseminen ainakin EUROPA-palvelimella. ehdotuspyynnöt julkaistava kaikki on laajasti. VALTIOSTA 5. 2. MUODOSTAMA NEUVONTAVERKOSTO KOMISSIOSSA RIIPPUMATTOMIEN JÄRJESTÖJEN YHTEYSPISTEET JA NIIDEN Yhtenä keinona valtiosta riippumattomille järjestöille suunnatun tiedotuksen parantamiseksi olisi keskitettyjen palvelupisteiden tai yhteyspisteiden perustaminen komission yksiköihin ja järjestöjen kanssa yhteistyössä toimiviin komission edustustoihin ulkomailla. Tällaisten yhteyspisteiden tehtävät ja resursseihin kohdistuvat vaikutukset olisi määritettävä tarkoin. Avustuksia koskevan tiedotuksen osalta olisi järkevää, että yhteyspisteet palvelisivat kaikkia mahdollisia avustusten saajia, vaikka valtiosta riippumattomat järjestöt ovatkin monissa komission yksiköissä tärkein suoran tuen saajaryhmä. Näyttäisi myös toivottavalta, että komission ja valtiosta riippumattomien järjestöjen välisten suhteiden yleinen koordinointi kuuluisi jollekin monialaiselle yksikölle. Se voisi edistää ja laajentaa näihin järjestöihin liittyvistä kysymyksistä käytävää keskustelua komission yksiköissä, ottaen kuitenkin huomioon järjestöjen ja komission välisen alakohtaisen vuoropuhelun erikoislaadun. Koska valtiosta riippumattomien järjestön erityisluonne ja kompetenssi vaihtelevat, komission ja järjestöjen välisten suhteiden hallinnoinnin päävastuun olisi joka tapauksessa kuuluttava kullakin toiminta-alalla asianomaiselle komission yksikölle. Tämä yksikkö vastaisi erityisesti koordinointitoimista valtiosta riippumattomille järjestöille järjestöjä koskevien tietojen suunnatun tiedotuksen ja komission yksiköiden näitä parantamiseksi. 6. PÄÄTELMÄT Komissio tunnustaa tarpeen toteuttaa aiempaa yhtenäisempi lähestymistapa sen suhteissa valtiosta riippumattomiin järjestöihin. Tämän olisi tapahduttava jatkamalla ja kehittämällä edelleen eri alojen parhaita toimintatapoja. Koska monet tähän keskusteluasiakirjaan sisältyvistä ehdotuksista liittyvät kuitenkin läheisesti helmikuussa annettavaan yleistä hallinnonuudistusta koskevaan ehdotukseen, komission tiedonantoa yhteistyöstä valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa ei pitäisi laatia lopullisesti sitä ennen. Näin varmistetaan, että tässä keskusteluasiakirjassa esitetyt ehdotukset ovat täysin yhteensopivia koko hallinnonuudistuksen kanssa. Komissio katsoo, että keskusteluasiakirja on ensimmäinen vaihe prosessissa, johon kuuluu jatkossa laaja vuoropuhelu valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa. Tämän kuulemismenettelyn helpottamiseksi komissio perustaa EUROPA-palvelimelle omat verkkosivut, jotka ovat käytettävissä heti sen jälkeen kun komissio on hyväksynyt keskusteluasiakirjan tekstin. Asiakirjan teksti on saatavilla verkkosivuilla kaikilla virallisilla kielillä. Sivuilla ilmoitetaan myös sähköpostiosoite, johon valtiosta riippumattomat järjestöt voivat lähettää huomautuksensa. Nämä kommentit julkaistaan verkkosivuilla. 25 LIITE Vakuudet Valtiosta riippumattomille järjestöille myönnettävien avustusten osalta toteutetaan seuraavat toimenpiteet: 1. 2. 3. Kun kyse on vähintään 100 000 euron suuruisesta avustuksesta, avustuksen saajana olevalta organisaatiolta edellytetään, että se toimittaa toiminnan toteuttamisen aikana tai sen jälkeen joko kertomuksen riippumattoman rekisteröidyn tilintarkastajan suorittamasta organisaation tilien tarkastuksesta tai jossa selvitetään miten avustus on käytetty. tarkastuskertomuksen, Joissakin tapauksissa poikkeukset Kun kyse on vähintään 1 miljoonan euron suuruisesta maksusta tai ennakosta, edellytetään vakuuden antamista. voidaan hyväksyä, jos ohjelman toteuttamisesta vastaa EU:n alueelta peräisin oleva valtiosta riippumaton järjestö, joka on toiminut pitkään ja tyydyttävästi yhteistyössä komission kanssa ja jonka katsotaan täyttävän komission asettamat tekniset ja toiminnalliset vaatimukset, joka on kansainvälisesti tunnustettu ja saa sen perusteella tukea muilta kahdenvälisiltä tai kansainvälisiltä rahoittajilta. tai muu valtiosta riippumaton järjestö, Aloitettujen toimien säännöllisen valvonnan lisäksi komission yksiköt satunnaisotannan täytäntöönpanoa, joita ei muuten tarkasteta järjestelmällisesti. pienimuotoisten, perusteella sellaisten, erityisesti tarkastavat toimien 26


title: WRITTEN QUESTION E-2725/99 by Rosa Miguélez Ramos (PSE) to the Commission. Accident rate in the fishing industry.

eurovoc_concepts:
EU statistics
common fisheries policy
fisherman
fishing statistics
legal basis
occupational mortality

formats: html pdf print

text: C 280 E/114 Official Journal of the European Communities EN 3. 10. 2000 (2000/C 280 E/120) WRITTEN QUESTION E-2724/99 by Rosa MiguØlez Ramos (PSE) to the Commission (18 January 2000) Subject: Aeolus project As part of the Leonardo programme, the EU finances research and professional training in alternative energy sources under the Aeolus project. One of the sources concerned is wind power, which, as well as certain advantages, also has several drawbacks, including the high noise levels generated by the windmills and the visual impact of these large constructions on the countryside, frequently in areas of outstanding natural beauty. In view of the Community requirement for at least 10 % of electricity to be produced from renewable sources by 2010, and given the ubiquitous construction of wind farms, in increasing numbers each year, has the Commission considered making an environmental impact assessment obligatory for wind farms built using Community funds? Would the Commission be prepared to carry out a study into how their environmental impact could be kept to a minimum? Answer given by Mrs Wallstr(cid:246)m on behalf of the Commission (22 February 2000) Point 3i of Annex II to Council Directive 97/11/EEC amending Directive 85/337/EEC on the assessment of the effects of certain public and private projects on the environment (1), provides for an environmental impact assessment (EIA) for installations for the harnessing of windpower for energy production. Article 4 of the abovementioned Directive states that, for projects listed in Annex II, Member States may decide whether projects are to be made subject to an EIA, on the basis of a case by case examination or thresholds or criteria set by the Member State. It is therefore for the Member State to determine whether or not a project is to be made subject to an EIA. If it is, measures may be laid down to reduce its impact on the environment. (1) OJ L 73, 14. 3. 1997. (2000/C 280 E/121) WRITTEN QUESTION E-2725/99 by Rosa MiguØlez Ramos (PSE) to the Commission (18 January 2000) Subject: Accident rate in the fishing industry The accident rate in the European Union(cid:146)s fishing sector has reached an alarming level. Fatal accidents occur as a result of the particular conditions in which fishermen work. Is the Commission in possession of country-specific figures on work-related accidents in the fishing sector over recent years? Can it provide figures on the death rate in the sector? Can the Commission provide a breakdown of the numbers of deaths caused by shipwreck and the numbers owing to other causes, such as accidents on board? What measures is the Commission taking or does it intend to take to reduce the number of accidents? 3. 10. 2000 EN Official Journal of the European Communities C 280 E/115 Answer given by Mrs Diamantopoulou on behalf of the Commission (1 March 2000) The Commission shares the Honourable Member(cid:146)s concern with regard to the situation in the fisheries sector, which is to be regarded as a high-risk branch of economic activity. On the basis of Council Directive 89/391/EEC of 12 June 1989 on the introduction of measures to encourage improvements in the safety and health of workers at work (1), and of the Council Resolution of 21 December 1987 (2), the Commission has since 1990 had in place a project to harmonise statistics on accidents at work in the Community as a whole. This project is called ESAW (European Statistics on Accidents at Work). The Council recognised the importance of this project in the resolution of 27 March 1995 (3). The first set of results from this project refer to accidents at work in 1993 and the latest figures available are for 1996. Despite the efforts that it has made, the Commission still does not, however, have reliable and complete information on accidents in the (cid:145)fisheries and aquaculture(cid:146) sector, as only some of the Member States provided the necessary data. However, estimates based on only five Member States reveal that the incidence of accidents in this industry, both accidents resulting in absence of more than three days and fatal accidents, is well above the average for all the other sectors of economic activity. On the basis of the partial data available to the Commission, the trend during the period 1994-1996 in the fisheries sector was negative (+ 2,1 % for accidents resulting in absence of morte than three days and + 1,0 % for fatal accidents). With regard to the causes of fatal accidents through drowning etc. , the Commission does not have the information requested by the Honourable Member. These data will be available from the year 2001, when phase III of the ESAW project specifically relating to the causes and circumstances of accidents will be running. In conclusion, the Commission would like to point out to the Honourable Member that two directives regarding the health and safety protection of workers and the reduction of accidents at work in the fisheries sector have been adopted by the Council. They are Council Directive 92/29/EEC of 31 March 1992 on the minimum safety and health requirements for improved medical treatment on board vessels (4), and Council Directive 93/103/EC of 23 November 1993 concerning the minimum safety and health requirements for work on board fishing vessels (5). It is the responsibility of the Member States to monitor the application of the national transposing these Directives, effectively to reducing the incidence of accidents and occupational diseases in the fisheries(cid:146) sector. legislation thus ensuring that the prevention policy prescribed therein contributes (1) OJ L 183, 29. 6. 1989. (2) OJ C 28, 3. 2. 1988. (3) OJ C 168, 4. 7. 1995. (4) OJ L 113, 30. 4. 1992. (5) OJ L 307, 13. 12. 1993. (2000/C 280 E/122) WRITTEN QUESTION E-2726/99 by Laura GonzÆlez `lvarez (GUE/NGL) to the Commission Subject: Deforestation in Amazonia (18 January 2000) Without even consulting the National Environmental Council, the Brazilian government, together with the National Agricultural Council, the body representing rural landowners, has introduced a bill in the Senate to reform the Forestry Code. The press, NGOs and environmental associations such as the WWF have described the bill as an (cid:145)environmental crime(cid:146). The bill provides, inter alia, for a general amnesty for all environmental crimes and authorises the destruction of native vegetation in permanently protected areas,


title: WRITTEN QUESTION E-2809/99 by Sebastiano Musumeci (UEN) to the Commission. Money laundering.

eurovoc_concepts: judicial cooperation in criminal matters in the EU

text: C 303 E/114 Official Journal of the European Communities EN 24. 10. 2000 will include the creation of a network, training of the Mediterranean investment institutions and regional investment promotion. The total Community financial contribution for this three years programme amounts to € 3,95 million. The Commission also actively supports and co-finances the initiative of the Portuguese Presidency to organise a large Euro-Mediterranean Investment Conference which will take place in Lisbon from 28th February to 1st March, 2000. In the field of the single market the Commission is preparing a new regional programme (cid:129) to be decided in the course of this year. The European single market has demonstrated the benefits which can be derived from free trade between open markets. The objective of this future programme is to extend the economic experience made in Europe to the Mediterranean partners. The programme, which is also planned for a period of three years, will include wide-ranging information and awareness raising activities on the single market concept in general, as well as training on more specific issues, such as customs, free movement of goods, public procurement, financial services, auditing and accounting, protection of personal data and rules for competition. intellectual property rights, (2000/C 303 E/111) WRITTEN QUESTION E-2809/99 by Sebastiano Musumeci (UEN) to the Commission (18 January 2000) Subject: Money laundering In view of the fact that Italian and other European banks have set up offices in so-called offshore countries, that such countries do not cooperate with investigations into money laundering and that a number of EU countries, such as Luxembourg, maintain very strict banking secrecy laws, can the Commission say: (cid:129) what means are available to it to combat money laundering; (cid:129) whether there are any plans, in the context of the next Intergovernmental Conference, to abolish banking secrecy in EU Member States where laws exist to protect it? Answer given by Mr Bolkestein on behalf of the Commission (25 February 2000) The fight against money laundering has both first and third pillar aspects. Under the first pillar all of the Member States have implemented Council Directive 91/308/EEC of 10 June 1991 on prevention of the use of the financial system for the purpose of money laundering (1). The Commission has presented two reports (2) to the Parliament and the Council on the implementation of institutions must notify the this Directive. The main requirement appropriate authorities of any suspicion of money laundering. In such cases banking secrecy rules must be set aside. is that banks and other financial In July 1999 the Commission tabled a proposal (3) to update and extend the 1991 Directive. A number of anti-money laundering initiatives have also been taken or are in progress under the third pillar, in particular in the context of the implementation of the action plan to combat organised crime (4) endorsed at the Amsterdam European Council in 1997. As regards the issue of offshore centres, recommendation No 30 of the action plan calls on Member States to (cid:145)examine how to take action and provide adequate defences against the use by organised crime of financial centres and offshore facilities(cid:146). To take this work forward a study by the University of Trento is being cofinanced under the Falcone Programme. The final report should soon be available. 24. 10. 2000 EN Official Journal of the European Communities C 303 E/115 Reference should also be made to the important work currently being undertaken by the Financial action task force on money laundering (FATF) (5), on the basis of a mandate from the Group of seven most industrialised countries (G7), to identify those countries and territories (whether offshore or onshore and possibly including the FATF(cid:146)s own members) which provide insufficient co-operation in the global fight against money laundering. This work will involve a world-wide examination of all significant financial centres against a number of criteria (including that of excessive secrecy). The FATF is planning to issue a list of such countries and territories in June 2000. (1) OJ L 166, 28. 6. 1991. (2) COM(95) 54 final and COM(98) 401 final. (3) COM(1999) 352 final. (4) OJ C 251, 15. 8. 1997. (5) The FATF is the foremost world body dedicated to the fight against criminal money. It was created by the G7 in 1989 and currently has 28 members, including the Commission and all the Member States. (2000/C 303 E/112) WRITTEN QUESTION E-2811/99 by Cristiana Muscardini (UEN) to the Commission (18 January 2000) Subject: Legislation and regulation takes to regulate the The Union(cid:146)s legislative activity should not be confused with the measures it implementation of legislation. The former should involve the adoption of framework laws under the procedures laid down in the Treaty. The latter should entail measures to amend the procedures and involve the national administrations as directly as possible, so as to spare Parliament excessive or undue effort and allow it instead to devote more time to the discussion and solution of problems more important than the length of asparagus, the flavour of lupins, the size of condoms or the workings of a stud gun. Bearing in mind that Parliament is a political rather than a technical body: 1. Is the Commission aware of the bad name given to the institutions in the eyes of the public when the press carry stories about rules imposed by Brussels on matters of the kind described above involving three or four institutions? 2. Does it agree that attempts to regulate every last detail often have the effect of crippling business activity to the benefit of large companies, which are the only ones able to invest in meeting the new rules, while doing nothing to protect the public by ensuring product quality? 3. Does it not agree that such cases are increasingly alienating sections of the population from Europe, as they become less and less convinced of its purported desire to create unity and increasingly critical of its bureaucratic and centralising approach? 4. Will it put forward proposals to rectify this trend towards excessive legislation as part of the planned institutional reform? Answer given by Mr Prodi on behalf of the Commission (20 March 2000) The Commission is aware of the problems raised by the Honourable Member. They will be addressed in the White Paper on better governance to be presented by the Commission in 2001. The Honourable Member is referred to the statements on this topic by the President of the Commission when he presented the Commission(cid:146)s five-year strategic objectives to Parliament on 15 February 2000


title: WRITTEN QUESTION E-2795/99 by Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) to the Commission. Aid to the European ship-building industry.

eurovoc_concepts:
EU Member State
EU industrial policy
Italy
common commercial policy
control of State aid
dumping
shipbuilding
third country

text: C 280 E/132 Official Journal of the European Communities EN 3. 10. 2000 Information will be disseminated regularly through a magazine for the fishing industry and other interested groups, which is to be published in the eleven official Community languages for distribution free of charge. The information will be available also, with links to fuller details, on the CFP website on the Europa server, which is currently undergoing expansion. (2000/C 280 E/143) WRITTEN QUESTION E-2795/99 by Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) to the Commission (18 January 2000) Subject: Aid to the European ship-building industry In the European Parliament(cid:146)s recent plenary debate on 19 November 1999 concerning the Commission(cid:146)s statement on the ship-building industry, Members took the opportunity to denounce the dumping practised by countries such as Korea, who hamper fair competition in the shipbuilding sector worldwide, and to point out that aid must be maintained in Europe until world markets are stabilised. According to certain reports, the Commission authorised State aids for ship-building in Italy on 16 November, more precisely for the creation of two new shipyards, one in Oristano (Sardinia) and the other in Belvedere Mar(cid:237)ttimo (Calabria). 1. Can the Commission say whether this authorisation of European State aids is part of its global strategy to continue subsidising this important industry, which has such a great impact on social and regional issues in similar cases in other Member States? 2. Following the conclusions of the Council of Industry Ministers of 9 November, has the Commission devised any short-term global strategy for this very important sector and, if so, can it state what the contents of the strategy are? Answer given by Mr Monti on behalf of the Commission (21 February 2000) It should first be explained that the first of the two Italian cases to which the Honourable Member refers, relating to investment aid for the new shipyard at Oristano, was approved by the Commission under Article 6 of Council Directive 90/684/EEC of 21 December 1990, on aid to shipbuilding (1), which allowed investment aid for new capacity provided that this is offset by a corresponding irreversible reduction of capacity at other yards in the same Member State over the same period. In the Oristano case this capacity reduction was provided through the closure of the Clemna yard. In the second Italian case, involving the Belvedere yard, the Commission concluded that this new yard(cid:146)s activities involving the construction of vessels of less than 100 gross registered ton (GRT) would not constitute shipbuilding as defined under the directive. Council Directive 90/684/EEC has now been superseded by Council Regulation 1540/98 of 29 June 1998 establishing new rules on aid for shipbuilding (2), which came into force on 1 January 1999. Under this Regulation, contract-related operating aid will be abolished at the end of the year 2000. However the Regulation also provides for a range of other aids that may be granted to shipbuilding subject to certain conditions up until 2003, including closure and restructuring aids, aids for research and development, aids for innovation, and regional investment aids for upgrading or modernising existing yards. In adopting this approach, the Council took the view that these aids would be more cost-effective in helping Community yards to improve their competitiveness than continued operating aid. 3. 10. 2000 EN Official Journal of the European Communities C 280 E/133 In accordance with Article 12 of the Regulation, the Commission is keeping the market situation under regular review and will, if appropriate, propose measures to address the situation if it is found that Community yards are suffering injury from unfair competition practices. The Commission(cid:146)s report to the 9 November 1999 Industry Council was the first such report. The Commission considers that the various actions decided by the Council represent a balanced package of measures to tackle the problem of unfair competition. These are now being pursued and the Commission has now engaged Korea in bilateral dialogue with a view to halting injurious practices. At this stage there are no plans for other measures. The Commission will continue to keep the market situation under review and evaluate all the information and evidence collected pursuant to the Council conclusions. It will submit its findings to the Council and to the Parliament as soon as necessary. (1) OJ L 380, 31. 12. 1990. (2) OJ L 202, 18. 7. 1998. (2000/C 280 E/144) WRITTEN QUESTION P-2799/99 by Nelly Maes (Verts/ALE) to the Commission (7 January 2000) Subject: Treatment of Leonard Peltier On Thursday, 11 February 1999 former EU Commissioner Brittan stated that (cid:145)the Commission, through its delegation in Washington, is looking into the circumstances of the medical condition of Mr Peltier and will do its utmost to support the actions of the European Parliament in this regard. We will carefully follow up this case (cid:133)(cid:146) Parliament subsequently adopted a resolution on the treatment of Mr Leonard Peltier (B4-0169/1999 (1)), in which it called for presidential executive clemency, appropriate medical treatment and an investigation into the judicial improprieties involved in Mr Peltier(cid:146)s conviction. Has the Commission(cid:146)s office in Washington obtained information on Mr Peltier(cid:146)s medical condition, 1. as promised on 11 February 1999 by former Commissioner Brittan? (a) (b) If so, following the inquiries made by its office in Washington, what are the Commission(cid:146)s conclusions concerning Mr Peltier? If not, why did the Washington office not make inquiries about Mr Peltier(cid:146)s condition, as promised by former Commissioner Brittan? On the basis of the information obtained from its Washington office, does the Commission feel that 2. Mr Peltier should be moved to a hospital? (a) (b) If so, has the Commission asked the American authorities to move Mr Peltier to a hospital? If not, why not? If not, how does the Commission put across Parliament(cid:146)s position, as contained in its resolution of 11 February 1999, to the American Congress, the President of the United States and the State Department? What were the responses to the requests for (a) the granting of presidential executive clemency, (b) appropriate medical treatment and (c) an investigation into the judicial improprieties involved in Mr Peltier(cid:146)s conviction? 3. In what way, and when, did the Commission put across Parliament(cid:146)s position, as contained in its resolution of 11 February 1999, to the American Congress, the President of the United States and the State Department? What were the responses to the requests for (a) the granting of presidential executive clemency, improprieties (b) appropriate medical involved in Mr Peltier(cid:146)s conviction? treatment and (c) an investigation into the judicial (1) OJ C 150, 28. 5. 1999, p. 384


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-2812/99 von Raffaele Costa (PPE-DE) an die Kommission. Die Vertretung der Europäischen Kommission in Mailand.

eurovoc_concepts:
Italy
access to information
administration of the Institutions
image
personnel administration

text: 8. 8. 2000 DE Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften C 225 E/209 (2000/C 225 E/238) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-2812/99 von Raffaele Costa (PPE-DE) an die Kommission (18. Januar 2000) Betrifft: Die Vertretung der Europ(cid:228)ischen Kommission in Mailand Ist der Kommission die Tatsache bekannt, da(cid:223) ihre Vertretung in Mailand mit der Adresse Corso Magenta 59 von einem B(cid:252)rger, der ein Amtsblatt konsultieren wollte, am 6. Dezember geschlossen vorgefunden wurde und da(cid:223) auf der T(cid:252)r ein Schild: (cid:132)Wegen Br(cid:252)ckentag bis zum 10. Dezember geschlossen(cid:147) angebracht war. Kann die Kommission mitteilen, welche Vorkehrungen sie zu treffen gedenkt, damit solche Dienstleistungs- m(cid:228)ngel nicht wieder vorkommen? Antwort von Herrn Prodi im Namen der Kommission (11. Februar 2000) Die Vertretung der Kommission in Mailand war am 7. Dezember 1999 (Tag des Hl. Ambrosius, Schutz- patron der Stadt) und 8. Dezember 1999 (Tag der Unbefleckten Empf(cid:228)ngnis), beides offizielle Feiertage, geschlossen. Die Dokumentationsstelle, die am Montagvormittag, Mittwochnachmittag und Freitagvormit- tag (cid:246)ffentlich zug(cid:228)nglich ist, war zudem am Montag, dem 6. Dezember 1999, wegen Personalmangels geschlossen. Am Freitag, dem 10. Dezember 1999, war sie wieder der (cid:214)ffentlichkeit zug(cid:228)nglich. Zur Information der (cid:214)ffentlichkeit war ab dem 22. November 1999 folgende Ank(cid:252)ndigung an der (cid:132)La Rappresentanza a Milano della Commissione europea rimane aperta al Au(cid:223)enseite angebracht: pubblico fina a venerdi 3 dicembre 1999. Riaprir(cid:224) venerdi 10 dicembre 1999(cid:147). (2000/C 225 E/239) SCHRIFTLICHE ANFRAGE P-2817/99 von Niels Busk (ELDR) an die Kommission (7. Januar 2000) Betrifft: Zollamtliche Behandlung von T5-Dokumenten T5-Dokumente sind nach Abstemplung bei der Abgangszollstelle den Beh(cid:246)rden zu (cid:252)bergeben (Zoll, Post und/oder Interventionsstelle), wobei die Exporteure weiterhin voll haften. Wird die Kommission Ma(cid:223)nahmen treffen, damit die Verantwortung f(cid:252)r die R(cid:252)ckgabe von T5-Dokumen- ten ebenfalls den Beh(cid:246)rden (cid:252)bertragen wird und der Verlust eines T5-Dokuments, das in Gewahrsam der Beh(cid:246)rden ist, automatisch als h(cid:246)here Gewalt anerkannt wird? Wird die Kommission allen Interventionsstellen auferlegen, den eventuellen Verlust von T5-Dokumenten dem Exporteur sp(cid:228)testens drei Monate nach Annahme der Ausfuhranmeldung bekanntzugeben? Wird die Kommission Ma(cid:223)nahmen treffen, damit den nationalen Interventionsstellen zur Auflage gemacht wird, ein Online-Computersystem einzurichten, um r(cid:252)ckverfolgen zu k(cid:246)nnen, wo sich die T5-Dokumente jeweils befinden? Antwort von Herrn Bolkestein im Namen der Kommission (3. Februar 2000) Bei Benutzung des Kontrollexemplars T5 zur (cid:220)berwachung der Verwendung oder Bestimmung landwirt- schaftlicher Erzeugnisse, die aus der Gemeinschaft ausgef(cid:252)hrt werden sollen, gew(cid:228)hrleistet die Bestim- mungszollstelle die (cid:220)berwachung der vorgesehenen Verwendung oder Bestimmung (in diesem Fall des Verlassens des Zollgebietes) und mu(cid:223) gegebenenfalls durch Einbehaltung einer Durchschrift die Angaben des Kontrollexemplars T5 und die Ergebnisse der durchgef(cid:252)hrten (cid:220)berwachung eintragen. Sodann wird das