title: 1999 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 1999/93/EB dėl Bendrijos elektroninių parašų reguliavimo sistemos

eurovoc_concepts:
electronic signature
legal status
market access
single market

formats: html pdf print

text: 13/24 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 239 31999L0093 L 13/12 EUROPOS BENDRIJŲ OFICIALUSIS LEIDINYS 2000 1 19 EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 1999/93/EB 1999 m. gruodžio 13 d. dėl Bendrijos elektroninių parašų reguliavimo sistemos EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 47 straipsnio 2 dalį, 55 ir 95 straipsnius, atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą (1), atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuo- monę (2), atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę (3), laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (4), kadangi: (1) (2) (3) (4) 1997 m. balandžio 16 d. Europos Parlamentui, Tarybai, Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui bei Regionų komitetui Komisija pristatė komunikatą dėl Europos inicia- tyvos elektroninės komercijos srityje; 1997 m. spalio 8 d. Europos Parlamentui, Tarybai, Ekono- mikos ir socialinių reikalų komitetui bei Regionų komite- tui Komisija pristatė komunikatą dėl elektroninio ryšio saugumo ir pasitikėjimo užtikrinimo, kuriant skaitmeninių parašų ir šifravimo reguliavimo sistemą Europoje; 1997 m. gruodžio 1 d. Taryba paprašė Komisiją kuo sku- biau pateikti pasiūlymą dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos dėl skaitmeninių parašų; duomenų autentiškumą; elektroniniam ryšiui ir elektroninei komercijai yra būtini „elektroniniai parašai“ ir atitinkamos paslaugos, leidžian- čios patvirtinti skirtingos taisyklės, nustatančios teisinį elektroninių parašų pripaži- nimą ir sertifikavimo paslaugų teikėjų akreditavimą, valstybėse narėse gali sudaryti rimtų kliūčių naudojantis elektroniniais ryšiais bei elektronine komercija; kita vertus, aiški Bendrijos elektroninių parašų reguliavimo sistema sustiprins pasitikėjimą naujomis technologijomis ir apskri- tai padarys jas priimtinesnes; valstybių narių teisės aktai neturi kliudyti laisvam prekių ir paslaugų judėjimui vidaus rinkoje; (5) turi būti skatinama elektroninio parašo produktų sąveika; pagal Sutarties 14 straipsnį vidaus rinka apima teritoriją be (1) OL C 325, 1998 10 23, p. 5. (2) OL C 40, 1999 2 15, p. 29. (3) OL C 93, 1999 4 6, p. 33. (4) 1999 m. sausio 13 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 104, 1999 4 14, p. 49), 1999 m. birželio 28 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 243, 1999 8 27, p. 33) ir 1999 m. spalio 27 d. Europos Par- (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje). lamento sprendimas 1999 m. lapkričio 30 d. Tarybos sprendimas. vidaus sienų, kurioje yra užtikrinamas laisvas prekių judėjimas; turi būti pripažįstami pagrindiniai elektroninio parašo produktams būdingi reikalavimai, siekiant užtik- rinti laisvą judėjimą vidaus rinkoje ir pasitikėjimą elektro- niniais parašais, nepažeidžiant 1994 m. gruodžio 19 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 3381/94, nustatančio dve- jopo naudojimo prekių eksporto kontrolės tvarką Bendri- joje (5), ir 1994 m. gruodžio 19 d. Tarybos sprendimo 94/942/BUSP dėl bendrųjų veiksmų, kuriuos Taryba patvirtino dėl dvejopo naudojimo prekių eksporto kontrolės (6); ši direktyva nesuvienodina reikalavimų informacijos kon- fidencialumo užtikrinimo paslaugoms, jeigu šias paslaugas reglamentuoja nacionalinės nuostatos, susijusios su viešąja tvarka ir visuomenės saugumu; vidaus rinka užtikrina laisvą asmenų judėjimą, todėl Euro- pos Sąjungos piliečiams ir nuolatiniams gyventojams vis dažniau tenka susidurti su kitų, ne savo gyvenamosios vie- tos valstybių narių valdžios institucijomis; galimybė nau- dotis elektroniniais ryšiais šiais atvejais galėtų būti labai naudinga; greita technologijų plėtra ir interneto paplitimas visame pasaulyje reikalauja plėtoti atvirą požiūrį į elektroninio duomenų autentiškumo patvirtinimo technologijas ir paslaugas; labai elektroniniai parašai bus naudojami įvairiomis aplinkybėmis ir atvejais, todėl atsiras daug naujų produktų ir paslaugų, susijusių su elektroniniais parašais arba jų nau- dojimu; tokių produktų ir paslaugų apibrėžimas neturi apsiriboti sertifikatų išdavimu ir tvarkymu, o turi apimti ir visus kitus elektroninio parašo produktus ir paslaugas, įskaitant pagalbines, tokias kaip registravimas, laiko žymos formavimas, katalogo tvarkymas, skaičiavimas arba kon- sultavimas; (6) (7) (8) (9) (10) sertifikavimo paslaugų teikėjams vidaus rinka leidžia plėtoti tarpvalstybinę veiklą, siekiant padidinti jų konku- rencingumą ir taip sudaryti vartotojams bei įmonėms naujų galimybių saugiai keistis informacija ir prekiauti elektroniniu būdu, nepaisant sienų; siekiant skatinti serti- fikavimo paslaugų teikimą visoje Bendrijoje naudojant atviruosius tinklus, sertifikavimo paslaugų teikėjams turi būti sudarytos galimybės teikti savo paslaugas be išanksti- nio leidimo; išankstinis leidimas reiškia ne tik nacionalinės valdžios išduodamą leidimą, kurį atitinkamas sertifikavimo (5) OL L 367, 1994 12 31, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 837/95 (OL L 90, 1995 4 21, p. 1). (6) OL L 367, 1994 12 31, p. 8. Sprendimas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Sprendimu 99/193/BUSP (OL L 73, 1999 3 19, p. 1). 240 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 13/24 t. (11) (12) (13) paslaugų teikėjas turi gauti prieš pradėdamas teikti sertifi- kavimo paslaugas, bet ir bet kurias kitas tokio paties povei- kio priemones; tinkamos gairės savanoriškos akreditacijos sistemos, kurių tikslas yra geresnė paslaugų teikimo kokybė, sertifikavimo paslaugų teikėjams gali būti toliau didinant pasitikėjimą paslaugomis, keliant jų saugumą ir kokybę, ko reikalauja besivystanti rinka; tokios sistemos turi skatinti sertifikavimo paslaugų teikėjus perimti pažangiausią prak- tiką; sertifikavimo paslaugų teikėjams turi būti leidžiama laisvai pasirinkti, ar jungtis prie tokių akreditacijos sistemų ir naudotis jų teikiama nauda, ar ne; sertifikavimo paslaugas gali siūlyti viešasis subjektas arba juridinis ar fizinis asmuo, jeigu taip yra nustatyta pagal nacionalinę teisę; valstybės narės neturi drausti sertifika- vimo paslaugų teikėjams veikti ne pagal savanoriškos akre- ditacijos sistemas; reikėtų užtikrinti, kad tokios akreditaci- jos paslaugų sistemos konkurencijos; sertifikavimo nesilpnintų valstybės narės gali pačios spręsti, kaip užtikrinti šios direk- tyvos nuostatų laikymosi priežiūrą; ši direktyva nedraudžia kurti priežiūros sistemų privačiame sektoriuje; ši direktyva neįpareigoja sertifikavimo paslaugų teikėjų kreiptis dėl priežiūros pagal kurią nors galiojančią akreditacijos sis- temą; (14) svarbu sudaryti pusiausvyrą tarp vartotojo ir verslo porei- kių; (15) (16) III priede yra nustatyti reikalavimai saugiai parašo forma- vimo įrangai, siekiant užtikrinti saugių elektroninių parašų funkcionalumą; jame nenustatomi reikalavimai visai siste- mos aplinkai, kurioje tokia įranga veikia; vidaus rinkos egzistavimas reikalauja, kad Komisija ir valstybės narės veiktų greitai, paskiriant institucijas, atsakingas už įverti- nimą, ar saugi parašo įranga atitinka III priedo reikalavi- mus; siekiant patenkinti rinkos poreikius, atitikties įverti- nimas turi būti atliktas laiku ir veiksmingai; ši direktyva prisideda prie elektroninių parašų naudojimo ir jų teisinio pripažinimo Bendrijoje; elektroniniams para- šams, naudojamiems išimtinai tik sistemose, kurios yra paremtos savanoriškomis, pagal privatinę teisę sudaryto- mis sutartimis tarp tam tikro dalyvių skaičiaus, reguliavimo sistema nereikalinga; šalių laisvė tarpusavyje susitarti dėl sąlygų, pagal kurias jos priimtų elektroniniu būdu pasira- šytus duomenis, turi būti pripažįstama tiek, kiek tai leidžia nacionalinė teisė; turi būti pripažintas teisinis tokiose sis- temose naudojamų elektroninių parašų galiojimas bei jų, kaip įrodymų, leistinumas teismo procese; (17) ši direktyva nesiekia suderinti su sutarčių teise susijusių nacionalinių taisyklių, ypač sutarčių sudarymo ir jų vyk- susijusių dymo arba kitų nesutartinių, su parašais todėl nuostatos dėl elektroninių parašų formalumų; teisinės galios negali prieštarauti nacionalinės teisės nusta- tytiems formos reikalavimams, susijusiems su sutarčių sudarymu arba sutarties sudarymo vietą nustatančiomis taisyklėmis; (18) parašo formavimo duomenų laikymas ir kopijavimas gali kelti grėsmę elektroninių parašų teisiniam galiojimui; (19) (20) (21) elektroniniai parašai bus naudojami valstybės sektoriuje nacionalinių bei Bendrijos administracijų, taip pat tokioms valdymo institucijoms palaikant ryšius tarpusavyje bei su piliečiais ir ūkio subjektais, pvz. , viešųjų pirkimų, mokes- čių, socialinės apsaugos, sveikatos ir teisingumo sistemų srityje; suderinti elektroninių parašų teisinės galios kriterijai išsau- gos vientisą teisinę sistemą visoje Bendrijoje; nacionalinė teisė numato skirtingus reikalavimus rašytinių parašų tei- siniam galiojimui; kadangi sertifikatai gali būti naudojami elektroniniu būdu pasirašančio asmens tapatybei patvirtin- ti; saugiais elektroniniais parašais, paremtais kvalifikuotais sertifikatais, siekiama didesnio saugumo; saugūs elektroni- niai parašai, paremti kvalifikuotais sertifikatais ir sukurti saugia parašo formavimo įranga, gali būti laikomi teisiškai lygiaverčiais rašytiniams parašams tik tuo atveju, jeigu yra patenkinami rašytiniams parašams keliami reikalavimai; visose teismo procese valstybėse siekiant prisidėti prie autentiškumo patvirtinimo elektro- niniu būdu metodų visuotinio pripažinimo, reikia užtikrin- ti, kad elektroniniai parašai galėtų būti naudojami kaip įro- dymai narėse; elektroninių parašų teisinis pripažinimas turi būti pagrįstas objektyviais kriterijais ir neturi būti susijęs su atitinkamo sertifikavimo paslaugų teikėjo leidimu; nacionalinė teisė reglamentuoja teisines sritis, kuriose gali būti naudojami elektroniniai dokumentai ir elektroniniai parašai; ši direk- tyva neriboja nacionalinio teismo teisės priimti nutarimą dėl šios direktyvos reikalavimų atitikties ir neturi įtakos nacionalinėms taisyklėms, reglamentuojančioms nesuvar- žyto įrodymų svarstymo teisme; (22) sertifikavimo paslaugų teikėjams, teikiantiems sertifika- vimo paslaugas visuomenei, taikomos nacionalinės atsako- mybę reglamentuojančios taisyklės; (23) tarptautinei elektroninės komercijos plėtrai reikalingi tarp- valstybiniai susitarimai su trečiosiomis šalimis; siekiant užtikrinti sąveiką pasauliniu mastu, galėtų būti naudingi susitarimai su trečiosiomis šalimis dėl daugiašalių taisyklių, reglamentuojančių sertifikavimo paslaugų abipusį pripaži- nimą; 13/24 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 241 (24) (25) (26) (27) (28) siekiant padidinti vartotojų pasitikėjimą elektroniniais ryšiais ir elektronine komercija, sertifikavimo paslaugų teikėjai turi laikytis duomenų apsaugą reglamentuojančių teisės aktų ir nenusižengti asmens privatumui; nuostatos dėl slapyvardžių sertifikatuose naudojimo neturėtų neleisti valstybėms narėms reikalauti asmens tapatybės nustatymo pagal Bendrijos arba nacionalinę teisę; šiai direktyvai įgyvendinti reikalingos priemonės turi būti patvirtintos vadovaujantis 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimu 1999/468/EB, nustatančiu Komisijos naudoji- mosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką (1); praėjus dvejiems metams po įgyvendinimo, Komisija šią direktyvą peržiūri, kad, be kita ko, užtikrintų, jog techno- logijų pažanga arba teisinės aplinkos pokyčiai nėra sudarę kliūčių siekti šioje direktyvoje nustatytų tikslų; Komisija turi ištirti susijusių techninių sričių reikšmę ir pateikti ata- skaitą apie tai Europos Parlamentui bei Tarybai; vadovaujantis Sutarties 5 straipsnyje apibrėžtais subsidia- rumo ir proporcingumo principais, valstybės narės negali sukurti pakankamai suderintos elektroninių parašų naudo- jimo ir atitinkamų paslaugų teikimo teisinės reguliavimo sistemos, todėl geriau šio tikslo siekti Bendrijai; ši direktyva nenustato jokių priemonių, kurios nėra būtinos siekiant šio tikslo, PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ: 1 straipsnis Taikymo sritis Šia direktyva siekiama palengvinti elektroninių parašų naudojimą ir prisidėti siekiant jų teisinio pripažinimo. Ji nustato elektroninių parašų ir tam tikrų sertifikavimo paslaugų teisino reguliavimo sistemas, kad būtų užtikrintas rinkos funkcionavimas. tinkamas vidaus Ji nereglamentuoja su sutarčių sudarymu ir galiojimu arba kitomis teisinėmis prievolėmis susijusių aspektų, jeigu esama nacionalinės arba Bendrijos teisės nustatytų formos reikalavimų, ir neturi įtakos taisyklėms bei apribojimams, nustatytiems nacionaliniuose arba reglamentuojančiuose dokumentų Bendrijos naudojimą. teisės aktuose, 2 straipsnis Sąvokų apibrėžimai Šioje direktyvoje: 1) „elektroninis parašas“ – elektronine forma pateikti duome- nys, kurie yra prijungti prie kitų elektroninių duomenų arba yra logiškai susieti su jais ir kurie yra naudojami kaip (1) OL L 184, 1999 7 17, p. 23. autentiškumo patvirtinimo būdas; 2) „saugus elektroninis parašas“ – elektroninis parašas, atitin- kantis šiuos reikalavimus: a) vienareikšmiškai susijęs su pasirašančiu asmeniu; b) leidžia nustatyti pasirašančio asmens tapatybę; c) sukurtas priemonėmis, kurias pasirašantis asmuo gali kontroliuoti tik savo valia; d) susijęs su pasirašytais duomenimis taip, kad bet koks šių duomenų pakeitimas yra pastebimas; „pasirašantis asmuo“ – asmuo, kuris turi parašo formavimo įrangą ir veikia savo arba atstovaujamojo fizinio ar juridinio asmens arba subjekto vardu; „parašo formavimo duomenys“ – unikalūs duomenys, kaip antai kodai arba privatieji šifravimo raktai, kuriuos pasirašan- tis asmuo naudoja kurdamas elektroninį parašą; „parašo formavimo įranga“ – programinė arba techninė kom- piuterio įranga, pritaikyta parašo formavimo duomenims lai- kyti ir naudoti; „saugi parašo formavimo įranga“ – parašo formavimo įran- ga, atitinkanti III priede nurodytus reikalavimus; „parašo tikrinimo duomenys“ – duomenys, tokie kaip kodai arba viešieji šifro raktai, kurie yra naudojami elektroniniam parašui tikrinti; „parašo tikrinimo įranga“ – programinė arba techninė kom- piuterio įranga, pritaikyta parašo tikrinimo duomenims lai- kyti ir naudoti; „sertifikatas“ – elektroninis liudijimas, kuris susieja parašo tik- rinimo duomenis su asmeniu ir patvirtina to asmens tapaty- bę; 3) 4) 5) 6) 7) 8) 9) 10) „kvalifikuotas sertifikatas“ – sertifikatas, atitinkantis I priede nurodytus reikalavimus ir išduotas II priede nustatytus reika- lavimus atitinkančio sertifikavimo paslaugų teikėjo; 11) „sertifikavimo paslaugų teikėjas“ – subjektas arba juridinis ar fizinis asmuo, kuris išduoda sertifikatus arba teikia kitas paslaugas, susijusias su elektroniniais parašais; 12) „elektroninio parašo produktas“ – programinė ar techninė kompiuterio įranga arba atitinkami jų komponentai, kuriuos sertifikavimo paslaugų teikėjai naudoja teikdami su elektro- niniu parašu susijusias paslaugas arba kurie yra naudojami elektroniniams parašams kurti arba tikrinti; 13) „savanoriška akreditacija“ – bet koks leidimas, nustatantis tei- ses ir pareigas, susijusias tik su sertifikavimo paslaugų teiki- mu, kurį atitinkamam sertifikavimo paslaugų teikėjui jo pra- šymu suteikia valstybės arba privati institucija, atsakinga už tokių teisių ir pareigų sukūrimą, jų laikymosi priežiūrą, jeigu sertifikavimo paslaugų teikėjas neturi teisės naudotis iš lei- dimo atsirandančiomis teisėmis tol, kol minėta institucija nepriima dėl jo sprendimo. 242 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 13/24 t. 3 straipsnis Patekimas į rinką 2. Valstybės narės užtikrina, kad šios direktyvos reikalavimus ati- tinkantiems elektroninio parašo produktams būtų leista laisvai cirkuliuoti vidaus rinkoje. 1. Valstybės narės nenustatys reikalavimo, jog norint teikti serti- fikavimo paslaugas reikia gauti leidimą. 2. Nepažeisdamos 1 dalies nuostatų, valstybės narės gali įdiegti arba išlaikyti savanoriškos akreditacijos sistemas, kurių tikslas yra geresnė sertifikavimo paslaugų teikimo kokybė. Visos su tokio- mis sistemomis susijusios sąlygos turi būti objektyvios, skaidrios, proporcingos ir nediskriminacinės. Valstybės narės negali apriboti akredituotų sertifikavimo paslaugų teikėjų skaičiaus dėl su šia direktyva susijusių priežasčių. 3. Kiekviena valstybė narė užtikrina, kad būtų sukurta tinkama sistema, leidžianti prižiūrėti jos teritorijoje įsisteigusius sertifika- vimo paslaugų teikėjus, išduodančius kvalifikuotus sertifikatus visuomenei. 4. Valstybių narių paskirtos atitinkamos valstybės ar privačios institucijos nustato, ar saugi parašo formavimo įranga atitinka III priede nurodytus reikalavimus. Vadovaudamasi 9 straipsnyje nurodyta tvarka, Komisija nustato kriterijus, kurių pagrindu valstybės narės skiria institucijas. Visos valstybės narės pripažįsta pirmoje pastraipoje nurodytų institucijų atliktą atitikties įvertinimą III priede nustatytiems rei- kalavimams. 5. Vadovaudamasi 9 straipsnyje nurodyta tvarka, Komisija gali nustatyti elektroninio parašo produktų visuotinai pripažintų stan- dartų žymenis ir paskelbti juos Europos Bendrijų oficialiajame leidi- nyje. Valstybės narės daro prielaidą, kad jeigu elektroninio parašo produktas atitinka tuos standartus, tai jis atitinka II priedo f punkte ir III priede nurodytus reikalavimus. 6. Valstybės narės ir Komisija bendradarbiauja skatinant parašo tikrinimo įrangos kūrimą ir naudojimą, atsižvelgdamos į IV priede pateiktas rekomendacijas dėl saugaus parašo tikrinimo bei varto- tojo interesus. 7. Valstybės narės valstybės sektoriuje gali naudoti elektroninius parašus, kuriems šiuo atveju gali būti nustatyta papildomų reika- lavimų. Tokie reikalavimai turi būti objektyvūs, skaidrūs, propor- cingi ir nediskriminaciniai ir turi būti susiję tik su konkrečiomis atitinkamos taikomosios programos charakteristikomis. Tokie rei- kalavimai negali sudaryti kliūčių teikti piliečiams tarpvalstybines paslaugas. 4 straipsnis Vidaus rinkos principai 1. Kiekviena valstybė narė jos teritorijoje įsisteigusiems sertifika- vimo paslaugų teikėjams ir jų teikiamoms paslaugoms taiko nacionalines nuostatas, kurias ji priima vadovaudamasi šia direk- tyva. Valstybės narės negali apriboti kitos valstybės kilmės serti- fikavimo paslaugų teikimo srityse, kuriose taikoma ši direktyva. 5 straipsnis Elektroninio parašo teisinė galia 1. Valstybės narės užtikrina, kad saugūs elektroniniai parašai, paremti kvalifikuotu sertifikatu ir sukurti saugia parašo forma- vimo įranga: a) atitiktų parašo teisinius reikalavimus dėl elektronine forma pateiktų duomenų taip pat, kaip rašytiniai parašai atitinka tokius reikalavimus dėl duomenų popieriuje; ir b) būtų leistini kaip įrodymas teisme. 2. Valstybės narės užtikrina, kad nebūtų panaikinta elektroninio parašo teisinė galia ir jo, kaip įrodymo, leistinumas teisme vien tik dėl to, kad jis: — yra elektroninės formos arba — nėra paremtas kvalifikuotu sertifikatu, arba — nėra paremtas akredituoto sertifikavimo paslaugų teikėjo išduotu kvalifikuotu sertifikatu, arba — nėra sukurtas naudojant saugią parašo formavimo įrangą. 6 straipsnis Atsakomybė 1. Valstybės narės bent jau užtikrina, kad išduodamas arba garan- tuodamas kvalifikuotą sertifikatą visuomenei, sertifikavimo paslaugų teikėjas būtų atsakingas už žalą, padarytą bet kuriam subjektui arba juridiniam ar fiziniam asmeniui, kuris pagrįstai pasitiki tuo sertifikatu, tai yra būtų atsakingas už: a) visos išdavimo metu turėtos informacijos, kuri nurodyta kva- lifikuotame sertifikate, tikslumą bei už tai, kad sertifikate būtų pateikta visa išsami informacija, kuri turi būti kvalifikuotame sertifikate; b) tai, kad būtų užtikrinta, jog sertifikato išdavimo metu kvalifi- kuotame sertifikate nurodytas pasirašantis asmuo turėjo parašo formavimo duomenis, atitinkančius parašo tikrinimo duomenis, pateiktus arba nurodytus sertifikate; c) tai, kad būtų užtikrinta, jog parašo formavimo duomenys ir parašo tikrinimo duomenys galėtų būti naudojami kaip vienas kitą papildantys tais atvejais, kai sertifikavimo paslaugų teikėjas pateikia abu; nebent sertifikavimo paslaugų teikėjas įrodo, kad jis nesielgė neat- sargiai. 13/24 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 243 2. Valstybės narės bent jau užtikrina, kad sertifikavimo paslaugų teikėjas, kuris išduoda kvalifikuotą sertifikatą visuomenei, būtų atsakingas už žalą, padarytą bet kuriam subjektui arba juridiniam ar fiziniam asmeniui, pagrįstai pasitikinčiam sertifikatu, kuri atsi- rado dėl to, kad nebuvo užregistruotas sertifikato galiojimo nutraukimas, nebent sertifikavimo paslaugų teikėjas įrodo, kad nesielgė neatsargiai. 3. Valstybės narės užtikrina, kad kvalifikuotame sertifikate serti- fikavimo paslaugų teikėjas galėtų nurodyti tam sertifikatui taiko- mus apribojimus, jeigu tuos apribojimus pripažįsta trečiosios šalys. Sertifikavimo paslaugų teikėjas neatsako už žalą, patiriamą dėl kvalifikuoto sertifikato naudojimo nepaisant nustatytų apri- bojimų. 4. Valstybės narės užtikrina, kad kvalifikuotame sertifikate serti- fikavimo paslaugų teikėjas galėtų nurodyti sandorių, kuriuose ser- tifikatas gali būti naudojamas, sumos ribą, jeigu šią ribą pripažįsta trečiosios šalys. Sertifikavimo paslaugų teikėjas neatsako už žalą, atsirandančią viršijus šią didžiausią nustatytą ribą. 5. 1–4 dalių nuostatos neprieštarauja 1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvai 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų vartotojų sutartyse (1). 7 straipsnis Tarptautiniai aspektai 1. Valstybės narės užtikrina, kad būtų pripažįstama, jog trečio- joje šalyje įsisteigusio sertifikavimo paslaugų teikėjo visuomenei išduoti kvalifikuoti sertifikatai būtų pripažinti teisiškai prilygstan- čiais Bendrijos teritorijoje įsisteigusio sertifikavimo paslaugų teikėjo išduotiems sertifikatams, jeigu: a) sertifikavimo paslaugų teikėjas atitinka šioje direktyvoje nusta- tytus reikalavimus ir yra akredituotas pagal valstybėje narėje nustatytą savanoriškos akreditacijos sistemą; arba b) Bendrijos teritorijoje įsisteigęs sertifikavimo paslaugų teikėjas, kuris atitinka šioje direktyvoje nustatytus reikalavimus, garan- tuoja sertifikatą; arba c) sertifikatas arba yra pripažįstamas pagal dvišalę arba daugiašalę sutartį tarp Bend- rijos ir trečiųjų šalių arba tarptautinių organizacijų. sertifikavimo paslaugų teikėjas 2. Siekiant palengvinti tarpvalstybinių sertifikavimo paslaugų tei- kimą trečiosioms šalims ir teisinį trečiųjų šalių kilmės saugių elek- troninių parašų pripažinimą, tam tikrais atvejais Komisija teikia pasiūlymus, siekdama veiksmingo sertifikavimo paslaugoms tai- kytinų standartų ir tarptautinių sutarčių įgyvendinimo. Visų pirma, kai būtina, ji pateikia pasiūlymus Tarybai dėl tinkamų įga- liojimų derantis dėl dvišalių ir daugiašalių sutarčių su trečiosio- mis šalimis ir tarptautinėmis organizacijomis. Taryba priima sprendimą kvalifikuota balsų dauguma. 3. Kai Komisijai pranešama apie kokius nors sunkumus, su kuriais susiduria Bendrijos įmonės, norėdamos patekti į trečiųjų šalių rinką, ji gali, jeigu reikia, pateikti pasiūlymus Tarybai dėl tin- kamų mandatų derantis dėl Bendrijos įmonių panašių teisių šiose trečiosiose šalyse. Taryba priima sprendimą kvalifikuota balsų dauguma. Priemonės, kurių imamasi vadovaujantis šia dalimi, neturi pažeisti Bendrijos bei valstybių narių įsipareigojimų pagal atitinkamas tarptautines sutartis. 8 straipsnis Duomenų apsauga 1. Valstybės narės užtikrina, kad sertifikavimo paslaugų teikėjai ir už akreditaciją arba priežiūrą atsakingos nacionalinės institucijos laikytųsi reikalavimų, nustatytų 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 95/46/EB dėl asmenų apsau- gos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (2). 2. Valstybės narės užtikrina, kad sertifikavimo paslaugų teikėjas, kuris išduoda visuomenei sertifikatus, galėtų rinkti asmens duo- menis tik tiesiogiai iš subjekto, kuriam jie priklauso, arba gavęs oficialų šio subjekto sutikimą ir tik tiek, kiek reikia sertifikatui išduoti bei jam tvarkyti. Duomenys negali būti renkami ar apdo- rojami jokiais kitais tikslais be oficialaus subjekto, kuriam jie pri- klauso, sutikimo. 3. Nepažeidžiant slapyvardžių teisinės galios pagal nacionalinę teisę, valstybės narės nedraudžia sertifikavimo paslaugų teikėjams vietoj pasirašančio asmens vardo ir pavardės sertifikate nurodyti slapyvardį. 9 straipsnis Komitetas 1. Komisijai padeda Elektroninio parašo reikalų komitetas, toliau – Komitetas. 2. Darant nuorodą taikomi Sprendimo 1999/468/EB 4 ir 7 straipsniai, atsižvelgiant į šio sprendimo 8 straipsnio nuostatas. šią dalį, yra į Sprendimo 1999/468/EB 4 straipsnio 3 dalyje nurodytas laiko- tarpis yra trys mėnesiai. 3. Komitetas priima savo darbo tvarkos taisykles. 10 straipsnis Komiteto uždaviniai šios aiškina direktyvos prieduose nustatytus Komitetas ir reikalavimus, 3 straipsnio 4 dalyje minimus kriterijus elektroninio parašo produktų visuotinai pripažintus standartus, nustatytus ir paskelbtus vadovaujantis 3 straipsnio 5 dalyje bei 9 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka. (1) OL L 95, 1993 4 21, p. 29. (2) OL L 281, 1995 11 23, p. 31. 244 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 13/24 t. 11 straipsnis Pranešimai 13 straipsnis Įgyvendinimas 1. Valstybės narės praneša Komisijai narėms: ir kitoms valstybėms a) informaciją apie nacionalines savanoriškos akreditacijos siste- mas, įskaitant visus papildomus reikalavimus pagal 3 straips- nio 7 dalį; b) nacionalinių institucijų, atsakingų už akreditaciją ir priežiūrą, bei 3 straipsnio 4 dalyje nurodytų institucijų pavadinimus ir adresus; c) visų akredituotų sertifikavimo paslaugų teikėjų pavadinimus ir adresus. 2. Valstybės narės visą pirmoje dalyje minimą informaciją patei- kia ir apie tos informacijos pasikeitimus praneša kaip galima grei- čiau. 1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsi- galioję iki 2001 m. liepos 19 d. , įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai. Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės. 2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo sri- tyje priimtų pagrindinių vidaus teisės nuostatų tekstus. 14 straipsnis Įsigaliojimas Ši direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną. 12 straipsnis Persvarstymas 1. Komisija persvarsto, kaip veikia ši direktyva, ir apie tai praneša Europos Parlamentui bei Tarybai vėliausiai iki 2003 m. liepos 19 d. 2. Persvarstant, inter alia, įvertinama, ar dėl technologinių, rinkos ir teisinių pokyčių nereikia keisti šios direktyvos taikymo srities. Visų pirma pranešime pateikiamas suderinimo aspektų įvertini- mas, remiantis įgyta patirtimi. Prireikus prie pranešimų pridedami siūlomi teisės aktų projektai. 15 straipsnis Adresatai Ši direktyva skirta valstybėms narėms. Priimta Briuselyje, 1999 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento vardu Tarybos vardu Pirmininkė N. FONTAINE Pirmininkas S. HASSI 13/24 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 245 I PRIEDAS Kvalifikuotų sertifikatų reikalavimai Kvalifikuotame sertifikate turi būti nurodyta: a) kad sertifikatas yra kvalifikuotas; b) sertifikavimo paslaugų teikėjo tapatybė ir valstybė, kurioje jis įsisteigęs; c) pasirašančio asmens vardas ir pavardė arba slapyvardis; pastarojo atveju nurodoma, kad tai slapyvardis; d) pasirašančio asmens specifinis požymis, jei tai reikalinga, atsižvelgiant į sertifikato naudojimo tikslą; e) parašo tikrinimo duomenys, atitinkantys parašo formavimo duomenis, kuriuos kontroliuoja pasirašantis asmuo; f) sertifikato galiojimo pradžia ir pabaiga; g) sertifikato identifikacinis kodas; h) sertifikavimo paslaugų teikėjo, kuris jį išduoda, saugus elektroninis parašas; i) j) sertifikato taikymo apribojimai, jei tokių yra; ir sandorių vertės, kurios negalima viršyti naudojant sertifikatą, apribojimai, jei tokių yra. 246 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 13/24 t. II PRIEDAS Reikalavimai sertifikavimo paslaugų tiekėjams, išduodantiems kvalifikuotus sertifikatus Sertifikavimo paslaugų teikėjai turi: a) įrodyti patikimumą, būtiną teikiant sertifikavimo paslaugas; b) užtikrinti greito ir saugaus katalogo veikimą bei saugią ir skubią sertifikatų galiojimo panaikinimo paslaugą; c) užtikrinti, kad būtų galima tiksliai nustatyti sertifikato išdavimo arba jo galiojimo panaikinimo datą ir laiką; d) atitinkamomis priemonėmis ir laikydamiesi nacionalinių įstatymų patikrinti tapatybę ir visus asmens, kuriam išduodamas kvalifikuotas sertifikatas, specifinius požymius, jei jie naudojami; e) samdyti darbuotojus, kurie turi šioms paslaugoms teikti reikalingų profesinių žinių, patirties ir kvalifikaciją, ypač yra kompetentingi vadybos srityje, gerai išmano elektroninio parašo technologiją ir yra susipažinę su atitinka- momis saugumo procedūromis; jie taip pat privalo taikyti tinkamas administracines ir valdymo procedūras, kurios atitinka pripažintus standartus; f) naudoti patikimas sistemas ir produktus, kurie yra apsaugoti, kad nebūtų galima daryti pakeitimų, ir užtikrinti proceso, kuriame jie naudojami, techninį bei šifravimo saugumą; g) imtis priemonių, kad sertifikatų nebūtų įmanoma suklastoti, o tais atvejais, kai sertifikavimo paslaugų teikėjas sukuria parašo formavimo duomenis, užtikrinti jų konfidencialumą sukūrimo metu; h) visada turėti pakankamai finansinių išteklių, kad būtų dirbama laikantis šioje direktyvoje nurodytų reikalavimų, ypač kad būtų galima prisiimti atsakomybės už žalą riziką, pavyzdžiui, įsigyjant atitinkamą draudimą; i) tam tikrą laikotarpį registruoti visą su kvalifikuotu sertifikatu susijusią informaciją, ypač dėl to, kad būtų galima pateikti sertifikavimo įrodymus teismo proceso metu. Toks registravimas gali būti atliekamas elektroniniu būdu; j) nelaikyti ir nekopijuoti asmens, kuriam sertifikavimo paslaugų teikėjas suteikė šifravimo raktų tvarkymo paslau- gas, parašo formavimo duomenų; k) prieš sudarydami sutartinius santykius su asmeniu, norinčiu gauti sertifikatą, reikalingą savo elektroniniam para- šui naudoti, tvariomis ryšio priemonėmis pranešti tam asmeniui tikslias sertifikato naudojimo sąlygas, įskaitant jo naudojimo apribojimus, savanoriškos akreditacijos sistemos egzistavimą ir skundų nagrinėjimo bei ginčų sprendimo tvarką. Tokia informacija, kuri gali būti perduodama elektroniniu būdu, turi būti rašytinė ir lengvai suprantama. Atitinkamos šios informacijos dalys taip pat turi būti pateikiamos tuo sertifikatu pasitikinčioms tre- čiosioms šalims, joms to paprašius; l) sertifikatų laikymui patikrinimui tinkama forma naudoti patikimas sistemas, kad: — tik įgalioti asmenys galėtų ten patekti ir daryti pakeitimus, — būtų galima patikrinti informacijos autentiškumą, — sertifikatai būtų viešai prieinami tik tais atvejais, kai yra gautas sertifikato turėtojo sutikimas, — operatoriui būtų matomi bet kokie techniniai pakeitimai, pažeidžiantys šiuos saugumo reikalavimus. 13/24 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 247 III PRIEDAS Saugios parašo formavimo įrangos reikalavimai 1. Saugi parašo formavimo įranga atitinkamomis techninėmis ir procedūrinėmis priemonėmis privalo užtikrinti, kad: a) parašui sukurti naudojami parašo formavimo duomenys praktiškai negalėtų pasikartoti ir kad jų slaptumas būtų tinkamai užtikrintas; b) būtų patikima garantija, kad parašui sukurti naudojamų parašo formavimo duomenų nebūtų galima atkurti, o nuo klastojimo parašas būtų apsaugomas naudojant tuo metu turimas technologijas; c) parašui sukurti naudojamus parašo formavimo duomenis teisėtas pasirašantis asmuo galėtų patikimai apsau- goti, kad jais negalėtų naudotis kiti. 2. Saugi parašo formavimo įranga turi nekeisti duomenų, kuriuos ketinama pasirašyti, ir netrukdyti tokius duo- menis pateikti pasirašančiam asmeniui prieš pasirašymą. 248 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 13/24 t. IV PRIEDAS Rekomendacijos dėl saugaus parašo tikrinimo Tikrinant parašą, turi būti patikimai užtikrinta, kad: a) parašui tikrinti naudojami duomenys atitinka tikrintojui pateiktus duomenis; b) parašas patikimai patikrintas ir teisingai pateiktas to patikrinimo rezultatas; c) esant reikalui, tikrintojas gali patikimai nustatyti pasirašytų duomenų turinį; d) sertifikato, kuris yra reikalingas tikrinant parašą, autentiškumas ir galiojimas yra patikimai patikrinti; e) pateiktas teisingas patikrinimo rezultatas ir teisinga pasirašančio asmens tapatybė; f) aiškiai nurodyta, kad vartojamas slapyvardis; g) galėtų būti nustatyti su saugumu susiję pakeitimai


title: WRITTEN QUESTION P-2434/99 by Inger Schörling (Verts/ALE) to the Commission. EU rules -v- Sweden's restrictive drugs policy.

eurovoc_concepts:
Sweden
import restriction
infringement of EU law
narcotic

text: C 303 E/60 Official Journal of the European Communities EN 24. 10. 2000 smuggled human beings makes criminal organisations a profit of over FIM 50 million per year, so this is not a small matter. 1. What measures does the European Union propose to take to prevent the illegal and totally inhuman smuggling of illegal immigrants and the resultant flow of money to criminal organisations? 2. How will the European Union ensure that the traffic in immigration into Member States remains in the hands of the Member States, in view of the long waiting times for legal immigration and the economic gulf between Eastern Europe and the European Union? Answer given by Mr Vitorino on behalf of the Commission (27 January 2000) The Commission shares the Honourable Member(cid:146)s concerns regarding the scale of illegal immigration. Article 63 (former Article 73k) of the EC Treaty provides that the Council will, within a period of five years after the entry into force of the Treaty of Amsterdam, adopt measures on immigration policy, particularly in terms of combating illegal immigration and illegal residence, including repatriation of illegal residents. The various measures envisaged were detailed in the action plan of the Council and the Commission on how best to implement the provisions of the Treaty of Amsterdam on an area of freedom, security and justice (1). The political guidelines intended to steer implementation of this action plan were set out in the Tampere European Council conclusions. The European Council also stressed the importance of more effective management of migration flows and called, among other things, for an active common policy on visas and false documents and for closer cooperation and mutual technical assistance between Member States(cid:146) border control services. However, it also underscored the importance of tackling illegal immigration at its source, attacking the criminal networks which are ever more frequently behind the trafficking in and economic exploitation of migrants, it highlighted the while preserving the rights of victims, particularly women and children. Lastly, importance of cooperation with the countries of origin and transit. These various measures (cid:129) to which the Commission intends to make its contribution (cid:129) must be interpreted within the overall framework of the common European asylum and immigration policy defined introduction of by the Heads of State and Government. The policy also presupposes the gradual development cooperation with migrants(cid:146) countries and regions of origin and the assurance of fair treatment for nationals of third countries who are lawfully resident in the territory of the Member States. (1) OJ C 19, 23. 1. 1999. (2000/C 303 E/054) WRITTEN QUESTION P-2434/99 by Inger Sch(cid:246)rling (Verts/ALE) to the Commission (13 December 1999) Subject: EU rules -v- Sweden(cid:146)s restrictive drugs policy In Sweden the rules heavily restrict the import of substances classified as narcotics, even when they are prescribed by doctors for medicinal purposes. For example, the L(cid:228)kemedelsverket (Medicines Department) regulation 1997/11 allows an individual to import amphetamines for no more than five days personal use. 24. 10. 2000 EN Official Journal of the European Communities C 303 E/61 A Swedish doctor has now reported Sweden(cid:146)s actions and regulations to the Commission. He maintains that the rules applied in Sweden infringe EU rules on the free movement of goods and services between the Member States. The doctor wishes the Commission to take action against Sweden and declare its rules to be illegal and in contravention of EC law. If the Commission were to find that Sweden(cid:146)s laws were infringements of EU law, would a Swedish citizen then be able to have drugs prescribed by a doctor in another Member State whose drugs policy is more liberal, and then import them into Sweden, with the Swedish Customs authorities powerless to act? Answer given by Mr Bolkestein on behalf of the Commission (5 January 2000) The Commission confirms that it has received a complaint which states that Sweden restricts the right for citizens to travel legally prescribed and purchased medication. The complainant also alleges that the free exercise of the medical profession is restricted. freely between Member States with their own, At the moment, the Commission is carrying out its initial investigation on the facts of the case. The fundamental rule however, as laid down for example in the Court of justice(cid:146)s findings (1) is that citizens shall be allowed to freely travel between Member States with their personal medication legally prescribed and purchased. The conditions governing access to the professions of medical doctor and pharmacist, and the conditions in which these professions are practised, were harmonised by the (cid:145)doctors Directives(cid:146) Council Directive 75/362/EEC of 16 June 1975 concerning the mutual recognition of diplomas, certificates and other evidence of formal qualifications in medicine, including measures to facilitate the effective exercise of the right of establishment and freedom to provide services (2) and Council Directive 75/363/EEC of 16 June 1975 concerning the coordination of provisions laid down by law, regulation or administrative action in respect of activities of doctors (3) consolidated by Council Directive 93/16/EEC of 5 April 1993 to facilitate the free movement of doctors and the mutual recognition of their diplomas, certificates and other evidence of formal qualifications (4) and by the (cid:145)pharmacists Directives(cid:146) Council Directive 85/432/EEC of 16 Septem- ber 1985 concerning the coordination of provisions laid down by law, regulation or administrative action in respect of certain activities in the field of pharmacy (5) and Council Directive 85/433/EEC of 16 September 1985 concerning the mutual recognition of diplomas, certificates and other evidence of formal qualifications in pharmacy, including measures to facilitate the effective exercise of the right of establishment relating to certain activities in the field of pharmacy (6). As a result, a medical prescription issued by a medical doctor established in another Member State provides the same guarantees for patients as a prescription issued by a medical doctor in another Member State. However, pharmacists or others qualified to prescribe medicinal products can still refuse to honour a prescription if there are any doubts as to its authenticity, as might be the case for prescriptions which are likely to be misused or diverted to illegal purposes (special medical prescriptions mainly concerning narcotics or psychotropic substances and provided under Article 3 (2) of Council Directive 92/26/EEC of 31 March 1992 concerning the classification for the supply of medicinal products for human use (7)). If the Commission after its investigation took the view that the Swedish rule in question, limiting the right for citizens to travel with medication containing dexamfetamin, is contrary to Article 28 of the EC Treaty (ex Article 30), the Swedish authorities will have to state their case and show that the Swedish measure is justified, according to the principles of necessity and proportionality, under any of the grounds of Article 30 of the EC Treaty (ex Article 36), here in particular public health grounds. (1) In Cases Decker, C-120/95 of 28 April 1998, Commission -v- Germany, C 62/90 of April 8, 1992 and Schumacher, C-215/87 of 7 March 1989. (2) OJ L 167, 30. 6. 1975. (3) OJ L 167, 30. 6. 1975. (4) OJ L 165, 7. 7. 1993. (5) OJ L 253, 24. 9. 1985. (6) OJ L 253, 24. 9. 1985. (7) OJ L 113, 30. 4. 1992


title: SKRIFTLIG FRÅGA E-2274/99 från José Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE) till kommissionen. Europeiska Jean Monnet-professuren.

eurovoc_concepts:
European identity
promotion of the European idea
university

text: 1. 8. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 219 E/137 (2000/C 219 E/172) SKRIFTLIG FR¯GA E-2274/99 fr(cid:229)n JosØ Salafranca SÆnchez-Neyra (PPE-DE) till kommissionen ˜mne: Europeiska Jean Monnet-professuren (13 december 1999) K(cid:228)nner kommissionen till det beslut som Complutense-universitetet i Madrid fattade den 30 september 1999 om att inte h(cid:229)lla kvar Jean Monnet-professuren f(cid:246)r europeisk kultur? Vad anser kommissionen om den verksamhet som bedrivits inom ramen f(cid:246)r n(cid:228)mnda professur med h(cid:228)nsyn till de m(cid:229)l som fastst(cid:228)lls i programmet f(cid:246)r europeiska Jean Monnet-professurer och hur bed(cid:246)mer kommissionen resultatet av det arbete som innehavaren av denna professur har utf(cid:246)rt? Har universiteten i Europeiska unionens medlemsstater tidigare bevarat dessa professurer efter den inledande sju(cid:229)rsperioden? Vad anser kommissionen om ovann(cid:228)mnda beslut? Svar fr(cid:229)n Viviane Reding p(cid:229) kommissionens v(cid:228)gnar (20 januari 2000) Kommissionen k(cid:228)nner till att Complutense-univerisetet i Madrid beslutat att efter avtalstiden p(cid:229) sju (cid:229)r inte beh(cid:229)lla Jean Monnet- professuren i europeisk kultur. Kommissionen har beklagat detta till universitetets rektor, eftersom det g(cid:228)llde en ny professur inom ett omr(cid:229)de som hittills f(cid:246)ga utforskats i den akademiska v(cid:228)rlden och vars m(cid:229)l enligt kommissionens uppfattning (cid:228)r av s(cid:228)rskilt intresse, eftersom det r(cid:246)r sig om unionens kulturella grundvalar. Den s(cid:228)rskilda betydelse som denna Jean Monnet-professur haft har tydligt framg(cid:229)tt av de (cid:229)rsber(cid:228)ttelser som inl(cid:228)mnats av innehavaren av Jean Monnet-professuren. Universiteten beh(cid:229)ller sina Jean Monnet-professurer efter de f(cid:246)rsta sju (cid:229)ren i drygt 95 % av fallen: (1990 (cid:229)rs professurer: 44 bibeh(cid:229)llna av 46, professurer 1991: 43 bibeh(cid:229)llna av 44). N(cid:228)r det g(cid:228)ller de professurer som inte beh(cid:229)llits skall man skilja p(cid:229) tv(cid:229) fall d(cid:228)r kurserna forts(cid:228)tter, dock inte l(cid:228)ngre med en innehavare av professuren utan f(cid:246)rdelade mellan flera professorer, och ett fall d(cid:228)r professuren inte bibeh(cid:229)llits eftersom universitetsr(cid:229)det inte godtog universitetets f(cid:246)rslag till ers(cid:228)ttare utan professorsgrad. Kommissionen blandar sig inte i universitetens interna beslut eftersom den respekterar fullt ut deras beh(cid:246)righet och sj(cid:228)lvst(cid:228)ndighet vad g(cid:228)ller h(cid:246)gre utbildning. F(cid:246)r k(cid:228)nnedom skickar vi kopia p(cid:229) kommis- sionens skrivelse till rektorn f(cid:246)r Complutense-universitetet, dels direkt till parlamentsledamoten, dels till parlamentets generalsekretariat. (2000/C 219 E/173) SKRIFTLIG FR¯GA P-2279/99 fr(cid:229)n Mar(cid:237)a Sornosa Mart(cid:237)nez (PSE) till kommissionen (24 november 1999) ˜mne: Sanktioner mot Spanien f(cid:246)r att landet inte inf(cid:246)rlivat gemenskapsdirektiv om milj(cid:246)fr(cid:229)gor i sin nationella lagstiftning Milj(cid:246)ministeriet i Spanien har inte vidtagit n(cid:246)dv(cid:228)ndiga (cid:229)tg(cid:228)rder f(cid:246)r att i tid inf(cid:246)rliva tre viktiga direktiv p(cid:229) milj(cid:246)omr(cid:229)det i den nationella lagstiftningen. Det handlar om kontroll av industriutsl(cid:228)pp (best(cid:228)mmelserna lag om milj(cid:246)konsekvensbeskrivning (direktivet borde ha borde ha tr(cid:228)tt i kraft den 31 oktober 1999), inf(cid:246)rlivats f(cid:246)re mars) samt r(cid:228)tt att ta del av milj(cid:246)information (ett (cid:228)rende i vilket Europeiska kommissionen redan i juli 1996 s(cid:228)nde Spanien en varning ang(cid:229)ende landets begr(cid:228)nsning av denna r(cid:228)tt). Kan kommissionen informera om huruvida ett sanktionsf(cid:246)rfarande redan har inletts mot Spanien p(cid:229) grund av att landet inte har inf(cid:246)rlivat n(cid:228)mnda tre direktiv i den nationella lagstiftningen?


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2303/99 af Sir Robert Atkins (PPE-DE) til Kommissionen. År 2000-problemet i lufthavne.

eurovoc_concepts: International Civil Aviation Organisation

text: 1. 8. 2000 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende C 219 E/133 (2000/C 219 E/165) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL P-2267/99 af Sir Robert Atkins (PPE-DE) til Kommissionen (24. november 1999) Om: ¯r 2000-problemet i lufthavne Hvilke foranstaltninger har Kommissionen truffet eller vil den tr(cid:230)ffe for at sikre, at alle internationale lufthavne inden for medlemsstaternes omr(cid:229)de er sikret mod det truende (cid:229)r 2000-problem? (2000/C 219 E/166) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-2303/99 af Sir Robert Atkins (PPE-DE) til Kommissionen (13. december 1999) Om: ¯r 2000-problemet i lufthavne Er Kommissionen overbevist om, at de EU-rejsende er tilstr(cid:230)kkelig beskyttet mod det s(cid:229)kaldte (cid:229)r 2000- problem i de internationale lufthavne? (2000/C 219 E/167) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-2304/99 af Sir Robert Atkins (PPE-DE) til Kommissionen (13. december 1999) Om: ¯r 2000-problemet i lufthavne Agter Kommissionen at offentliggłre rapporter om de vanskeligheder, (cid:229)r 2000-problemet kan give anledning til, hvad ang(cid:229)r de internationale lufthavnes udstyr? (2000/C 219 E/168) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-2305/99 af Sir Robert Atkins (PPE-DE) til Kommissionen (13. december 1999) Om: ¯r 2000-problemet i lufthavne Hvor mange internationale lufthavne i Den Europ(cid:230)iske Union har foretaget de nłdvendige justeringer for at undg(cid:229) at uds(cid:230)tte passagerer og fragtgods for skader, farer eller forsinkelser p(cid:229) grund af (cid:229)r 2000- problemet? Samlet svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af Loyola de Palacio p(cid:229) skriftlige forespłrgsler P-2267/99, E-2303/99, E-2304/99 og E-2305/99 (16. december 1999) Som det er tilf(cid:230)ldet inden for andre sektorer, der berłres af (cid:229)r 2000-problemet (Y2K), er Kommissionens rolle inden for lufttransport og lufthavne prim(cid:230)rt at formidle oplysninger. N(cid:229)r det g(cid:230)lder lufthavne, er det ifłlge de nationale kompetencer og n(cid:230)rhedsprincippet lufthavnsmyndighederne og de nationale civile luftfartsmyndigheder, der har ansvaret for Y2K-problemet. Sikkerhedsregler er aftalt p(cid:229) internationalt plan verden over, og medlemsstaterne skal sikre overholdelse af regler og forordninger, der g(cid:230)lder lufthavne. En r(cid:230)kke internationale organisationer har en rolle at spille alt efter deres ansvarsomr(cid:229)der