title: Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget - Principper og retningslinjer for fællesskabets audiovisuelle politik i den digitale tidsalder

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 14. 12. 1999 KOM(1999) 657 endelig MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET, EUROPA-PARLAMENTET, DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET PRINCIPPER OG RETNINGSLINJER FOR FÆLLESSKABETS AUDIOVISUELLE POLITIK I DEN DIGITALE TIDSALDER MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET, EUROPA-PARLAMENTET, DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET PRINCIPPER OG RETNINGSLINJER FOR FÆLLESSKABETS AUDIOVISUELLE POLITIK I DEN DIGITALE TIDSALDER SAMMENFATNING Digitale teknologier medfører i den audiovisuelle sektor, hvilket sandsynligvis kræver en tilpasning af både de lovgivningsmæssige rammer og de forskellige støttemekanismer for denne sektor. Det er derfor vigtigt, at operatørerne og de øvrige interesserede parter i sektoren informeres om Kommissionens planlagte strategi for de kommende fem år. store ændringer Man forventer også en hurtig vækst i den audiovisuelle sektor. Det omfatter nye former for indhold og nye måder at tilvejebringe det på. Det giver et stort potentiale for nye job for højt kvalificerede. Det er vigtigt at sikre, at denne vækst gavner den europæiske audiovisuelle industri og ikke blot giver øget import. (Det årlige EU-handelsunderskud over for USA inden for den audiovisuelle sektor beløber sig til EUR 7 milliarder). Hertil kommer sektorens sociale og kulturelle konsekvenser. Der findes fjernsyn i 98% af de europæiske husstande, og gennemsnitseuropæeren ser fjernsyn i mere end tre timer dagligt. De audiovisuelle medier spiller en væsentlig rolle for transmissionen af sociale og kulturelle værdier, så der står store offentlige interesser på spil. Myndighedernes politik inden for denne sektor skal sikre visse offentlige interesser såsom kulturel og sproglig mangfoldighed, beskyttelse af mindreårige og forbrugerbeskyttelse. Dem skal der ikke stilles spørgsmål ved på grund af den teknologiske udvikling. Efter omfattende samråd i de seneste år ser det imidlertid ud, som om det er nødvendigt med nye lovgivningsmæssige tiltag i fremtiden. Hvad angår regulering, foreslår Kommissionen forskellige fremgangsmåder for reguleringen af transmissionsinfrastruktur og indhold. Tjenesteydelser med audiovisuelt indhold skal reguleres i henhold til deres karakter og ikke efter deres leveringsform. Tilpasningen skal ske i form af en udvikling snarere end en omvæltning. Det er nødvendigt med en afbalanceret tilgang til "public service" radio-/tv-spredning, og selvregulerende mekanismer kan meget vel komme til at spille en større rolle for at opfylde mål af offentlig interesse. I lyset af den teknologiske udvikling skønner Kommissionen, at visse lovgivningsmæssige spørgsmål kan give problemer i den nærmeste fremtid, og derfor skal de undersøges yderligere nu. Det drejer sig bl. a. om kulturel og sproglig mangfoldighed, spørgsmål om adgang til audiovisuelt indhold, beskyttelse af mindreårige og reklamer. Med hensyn til støttemekanismer bør det være principperne om komplementaritet mellem nationalt plan og fællesskabsplan, EF-tillægsværdi og fleksibilitet, der er gældende. Disse principper er indarbejdet i Kommissionens forslag til et nyt Media-program. Det foreslåede "Media Plus"-program tager også hensyn til de nye udfordringer og muligheder i den digitale tidsalder. Der vil blive sørget for en koordinering af denne og andre fællesskabsaktioner såsom det femte rammeprogram for forskning og udvikling og det kommende "eEuropa"- initiativ. 2 Hvad angår udenrigsanliggender, og med hensyn til kommende handelsforhandlinger inden for rammerne af WTO, er det afgørende for Fællesskabet og dets medlemsstater at bevare handlefriheden i den audiovisuelle sektor, hvis Europa skal bevare sin kulturelle og sproglige mangfoldighed. Det er også vigtigt, at tiltrædelseslandene hurtigt og fuldt ud gennemfører den gældende fællesskabsret i den audiovisuelle sektor. 3 AKTIONSTIDSPLAN Aktion Evalueringsrapport om virkningen af af henstillingen mindreårige i audiovisuelle tjenester og informationstjenester om beskyttelse Gennemførelsesdato September 2000 Rapport om gennemførelse af direktivet om tv uden grænser December 2000 Eventuelle statsstøtte produktioner nye til retningslinjer biograffilm og for tv- 2000 Meddelelse vedrørende biografsektoren om juridiske aspekter 2000 Foreløbig rapport om Fællesskabets statistiske informationsinfrastruktur Oktober 2002 Uafhængig undersøgelse om virkningen af artikel 4 og 5 i direktivet om tv uden grænser (krav til indhold) Juni 2002 Undersøgelse af nye reklameteknikker i fjernsynet Juni 2002 Revision af direktivet om tv uden grænser December 2002 Endelig statistiske informationsinfrastruktur om Fællesskabets rapport April 2005 Media Plus -programmet Januar 2001 – december 2005 4 INDHOLDSFORTEGNELSE Indledning. 6 1. Den audiovisuelle sektor - derfor er den vigtig. 7 2. Mål og midler for Fællesskabets audiovisuelle politik. 9 3. Principper for regulering af den audiovisuelle sektor i den digitale tidsalder. 10 4. Lovgivningsmæssig indsats. 15 5. Principper for udvikling af fællesskabsstøtteordninger. 19 6. Indsats inden for støttemekanismer. 20 7. Den eksterne dimension af Fællesskabets audiovisuelle politik. 21 Konklusioner. 23 5 INDLEDNING Den audiovisuelle sektor gennemgår store forandringer som følge af indførelsen af digitalteknik. Disse forandringer vil sandsynligvis kræve en tilpasning af både de lovgivningsmæssige rammer og de forskellige støttemekanismer i denne sektor på nationalt plan og fællesskabsplan. Det er derfor meget vigtigt, at operatørerne i denne sektor nyder godt af et klart og forudsigeligt politisk miljø, hvor de kan planlægge investeringer og udvikle strategier for deres virksomheder. Det er afgørende, hvis de radio-/tv-spredning, digitale fuldt ud skal udnytte mulighederne ved digital produktionsteknikker samt nye distributionsformer og aktivitetstyper, f. eks. via Internettet. Nærværende meddelelse skal bidrage til en sådan forudsigelighed ved at opstille Europa-Kommissionens prioriteter for de næste fem år samt mål og principper for Fællesskabets audiovisuelle politik på lidt led i Kommissionens omfattende revision af sektoren i løbet af de seneste to år. Der findes detaljerede oplysninger om denne revision i afsnit 3. Den 28. juni 1999 vedtog Rådet konklusioner om resultaterne af den offentlige høring om grønbogen om konvergens1, der fremhævede betydningen af disse resultater for den audiovisuelle sektor og bifaldt Kommissionens erklæring om at fremlægge mere detaljerede lovgivningsmæssige principper for sektoren i en kommende meddelelse. længere sigt. Den er et Digitalteknik medfører allerede vigtige sociale, kulturelle og uddannelsesmæssige ændringer, og vil resultere i endnu større ændringer fremover. Digitalisering er ikke blot et kvantespring i mængden af audiovisuelt indhold og audiovisuel information, der er tilgængelig for borgerne. Digitalisering giver også en lang række nye operatører mulighed for at deltage i produktion og distribution af AV-indhold og -information på verdensplan. Der er allerede store forandringer undervejs for den audiovisuelle sektor: Det er muligt, at analog transmission i mange medlemsstater vil være gradvist afviklet i løbet af 10 år, hvor det efterhånden erstattes helt med digital transmission. Der kan let gives et eksempel på digitaliseringens betydning. Mens kabel-tv-net analog transmissionsteknologi, kan digitale kabelnet ikke blot tilbyde hundredvis af tv- taletelefoni og hurtig internetadgang. kanaler men også interaktive tjenester, Satellitbaserede tjenester vil snart have samme kapacitet, og selv mobiltelefoner kan nu give adgang til Internettet og elektroniske posttjenester. Man kan allerede nu for nogle få hundrede euro købe anordninger med omformere og dekoder, der giver internetadgang via fjernsynet, og i fremtiden vil seerne kunne sammensætte deres egne programflader uafhængig af transmissionstidspunkter. kanaler med normalt levere 30-40 kun kan Internettet er det bedste eksempel på den digitale revolution. Til stadigt lavere priser giver Internettet adgang til en uendelig mængde elektroniske data, uanset hvor i verden man befinder sig. Internettet repræsenterer en mængde nye muligheder for udbydere af i den audiovisuelle sektor. Digitalt tv kommer sandsynligvis til at spille en central rolle her: Via anordninger med omformere og dekodere eller et integreret digitalt fjernsyn kan digitale tv-tjenester meget vel blive hjemmets primære adgang til online- information og elektronisk handel. Denne udvikling kan få dybtgående konsekvenser indhold, herunder udviklere, producenter og distributører 1 Resultater af den offentlige høring om grønbogen om konvergens: Meddelelse til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget (Kom(1999)108) 6 for både Fællesskabets og medlemsstaternes politik inden for den audiovisuelle sektor. Den vil især betyde nye udfordringer på det lovgivningsmæssige område og kræve en revision af de lovgivningsmæssige teknikker, der hidtil har været anvendt for at nå mål i offentlighedens interesse. 1. DEN AUDIOVISUELLE SEKTOR - DERFOR ER DEN VIGTIG Økonomisk vækst og job Den audiovisuelle sektor har potentialet til at skaffe hundredtusindvis af job for højt kvalificerede i Europa. Ifølge en undersøgelse udført for Kommissionen i 1997 vil branchens samlede indtægt i Europa stige med 70% inden udgangen af 2005, og denne vækst kan resultere i op mod 350. 000 nye job for højt kvalificerede. 2 I 1995 var 950. 000 personer i Europa direkte beskæftiget i denne sektor, og tallet var steget til 1. 030. 000 i 1997. 3 innovative Branchens vækstpotentiale skyldes for en stor del udviklingen af tjenesteydelser baseret på digital teknologi. Kommissionens beretning om udviklingen af markedet for tv-tjenester i Den Europæiske Union nævner f. eks. den hastige vækst af digital-tv på de primære markeder for betalings-tv4. Markedet for den digitale videodisk (Digital Video Disc - DVD) vokser også hastigt, hvilket er specielt interessant for europæerne på grund af mulighederne for at lave flersprogede versioner af det samme materiale. Det er imidlertid overordentligt vigtigt, at indhold - f. eks. udviklingen af nye tjenesteydelser til betalings-tv, tv og videobestilling (Near-Video-on-Demand - NVOD) - ikke sker på bekostning af eksisterende tjenesteydelser såsom markedet for biograffilm og video (både kassetter og DVD). I stedet for at erstatte eksisterende midler til levering af audiovisuelt indhold er den nye teknologi et supplement hertil. levering af audiovisuelt taxameterbetalt Specielt biograffilmene oplever noget af en renæssance i Europa. Antallet af biografgængere i Europa steg fra 760,45 millioner i 1997 til 814 millioner i 19985. Denne stigning skyldes både en vækst i Europa (biografkomplekser) samt forbedrede biograffaciliteter. Samtidig er der en fortsat vækst i det europæiske videomarked, særligt i salget af videokassetter. Endvidere er der også en eksplosiv vækst i markedet for videospil, både til PC og til fjernsyn. i antallet af biograflærreder Væksten i denne sektor stiller os over for to udfordringer. For det første er det nødvendigt at sikre, at de lovgivningsmæssige rammer giver den audiovisuelle sektor mulighed for at udnytte potentialet for vækst og jobskabelse i Europa fuldt ud, samtidig med at man fortsat beskytter almene interesser. For det andet skal Fællesskabet styrke den europæiske audiovisuelle industris konkurrenceevne for at importeret eller sikre, at digitaliseringen ikke blot i et væld af resulterer 2 3 4 5 590 endelig Norcontel: "Økonomiske følger af ny kommunikationsteknologi for de audiovisuelle markeder" (Economic Implications of new Communication Technologies on the Audiovisual Markets) http://europa. eu. int/comm/dg10/avpolicy/key_doc/new_comm/index. html. KOM(98) udg. : Rapport informationssamfundet: Den informationsteknologiske revolution og dens muligheder". KOM (1999) 540, i medfør af artikel 6 i direktiv 95/47/EF, af Europa-Parlamentet og Rådet af 24. oktober 1995 om standarder for transmission af tv-signaler (EF-Tidende nr. L 281 af 23/11/1995, s. 0051 - 0054). Screen Digest, september 1999. I 1988 var det samlede antal biografgængere i Europa nede på 592,72 millioner. til Det Europæiske Råd "Jobmuligheder - i 7 arkivmateriale (gentagelser). Den europæiske audiovisuelle industri skal kunne levere audiovisuelt indhold af høj kvalitet, der er både relevant og betydningsfuldt for de europæiske borgere. produktioner stærkt domineret udgør mellem 60 af amerikanske produktioner. Det I denne forbindelse skal man huske på, at det europæiske audiovisuelle marked fortsat er årlige EU- for USA inden for denne sektor nærmer sig EUR 7 handelsunderskud over milliarder6. Amerikanske 90% af medlemsstaternes audiovisuelle markeder (indtægter fra salg af biografbilletter, salg og udlejning af videokassetter samt salg af tv-fiktionsprogrammer), mens den tilsvarende europæiske del af det amerikanske marked ligger i størrelsesordenen 1 til 2%. Disse tal har ikke blot stor økonomisk betydning men også kulturelle følger. Hvis man ønsker at bevare Europas kulturelle mangfoldighed, skal man bl. a. fremme produktion og cirkulation af audiovisuelt indhold af høj kvalitet, der afspejler Europas kulturelle og sproglige identitet. Når det er muligt at vælge, foretrækker de europæiske fjernsynsseere tydeligvis audiovisuelt indhold på deres eget sprog, der afspejler deres egen kultur og interessesfærer. Udfordringen består derfor i at sikre, at der fortsat findes programmer af den art, skønt de ofte er dyrere end de importerede programmer. og Den sociale, kulturelle og uddannelsesmæssige betydning af den audiovisuelle sektor Mens sektorens økonomiske aspekter og jobskabende potentiale som anført ovenfor klart er væsentlige elementer ved udarbejdelsen af en fællesskabspolitik, er det de audiovisuelle mediers sociale og kulturelle rolle, der danner udgangspunkt for den politiske planlægning. Disse mediers sociale effekt er betydelig. Den er deres særkende og er derfor et centralt element i enhver politik rettet mod disse medier. Denne sociale effekt fremgår tydeligt af fjernsynets rolle. Ca. 98% af de europæiske husstande har et fjernsynsapparat, og gennemsnitseuropæeren så ca. 205 minutters fjernsyn om dagen i 1998, hvilket er 6 minutter mere end det foregående år7. Tallet er endnu højere for børn. Det er den primære kilde til oplysning og underholdning i de europæiske samfund. Når det er sagt, så skal man heller ikke overse radioens betydning som medium. Europæerne hører lige så meget radio, som de ser fjernsyn, og radioen er fortsat en vigtig informationskilde. Det er bemærkelsesværdigt, at borgerne finder radiomediet mere pålideligt end både fjernsyn eller den trykte presse8. De audiovisuelle medier spiller en central rolle i de moderne demokratiske samfunds funktion. Uden den frie informationsstrøm kan sådanne samfund ikke fungere. De audiovisuelle medier har også grundlæggende betydning for udvikling og transmission af sociale værdier. Ikke kun, fordi disse medier i stort omfang påvirker hvilke fakta om og hvilke billeder af verden vi præsenteres for, men også fordi de giver os begreber og kategorier etniske, geografiske, psykologiske osv. - som vi bruger til at forstå disse fakta og billeder. De hjælper os derfor ikke blot med at afgøre, hvad vi skal se fra den store verden, men også hvordan vi ser det. - politiske, sociale, 6 7 8 Der er tale om amerikanske milliarder, dvs. EUR 7. 000 millioner. Analyse annuelle, IP, 1998. Eurobarometer 48, oktober-november 1997. 8 Den audiovisuelle industri er derfor ikke en industri som alle andre, og den fremstiller ikke kun varer, der skal sælges på markedet, ligesom andre varer. Den er i virkeligheden en kulturel industri par excellence. Den har stor indflydelse på det, som borgerne ved, tror og føler, og den spiller en afgørende rolle i transmission, udvikling og opbygning af kulturelle identiteter. Det gælder først og fremmest for børn. 2. MÅL OG MIDLER FOR FÆLLESSKABETS AUDIOVISUELLE POLITIK indhold På denne baggrund har radio-/tv-spredningssektoren - der er en af de primære vektorer for audiovisuelt - hele tiden været underlagt særlige regler i offentlighedens interesse. Denne regulering har hele tiden bygget på de samme principper, der til gengæld er baseret på fælles værdier såsom ytringsfrihed, svarret, pluralisme, beskyttelse af forfattere og deres værker, fremme af kulturel og sproglig mangfoldighed, beskyttelse af mindreårige og den menneskelige værdighed samt forbrugerbeskyttelse. Medlemsstaterne har offentlig forsyningspligt, hvilket primært udføres af public service-institutioner. Reguleringen af denne sektor varetages i stigende grad af regeringsuafhængige organer eller institutioner. Medlemsstaterne har endvidere iværksat finansielle instrumenter og andre støtteinstrumenter for at fremme udvikling, produktion og distribution af audiovisuelt materiale. Det Europæiske Fællesskabs audiovisuelle politik har optaget disse principper og fælles mål og udviklet egne instrumenter i henhold til dens særlige kompetence, specielt hvad angår fri udveksling af tjenesteydelser og støtte til industrien. af fremme af mindreårige, kulturel mangfoldighed På reguleringsniveau fastsatte direktivet om tv uden grænser9 en lovgivningsmæssig ramme, der sikrer fri udveksling af radio-/tv-spredningstjenester i Fællesskabet under (særlig behørig hensyntagen til visse veldefinerede almene interesseområder beskyttelse og forbrugerbeskyttelse). Hvad angår støtteforanstaltninger på fællesskabsniveau, bygger programmerne Media I og Media II videre på medlemsstaternes indsats gennem støtte til uddannelse, projektudvikling og distribution af europæiske produktioner. Endelig har Fællesskabet altid lagt stor vægt på at fremme teknologisk innovation i den audiovisuelle sektor, f. eks. gennem direktiv 95/47/EF om standarder for transmission af tv-signaler10, der skulle skabe passende lovgivningsmæssige rammer for opstarten af nye digitale tv-tjenester. Endelig bidrog handlingsplanen for fremme af bredskærmsformatet (16/9)11 til dette markeds udvikling, og der var særlige foranstaltninger vedrørende nye teknologier i programmerne Media I og Media II. Mens den digitale revolution giver nye udfordringer for Den Europæiske Unions fremme audiovisuelle politik, handler de grundlæggende mål produktion og distribution af europæiske produktioner gennem oprettelse af sikre og stabile lovgivningsmæssige rammer for fri udveksling af audiovisuelle tjenester på den ene side og passende støttemekanismer på den anden side. fortsat om at 9 10 11 Direktiv 89/552/EØF om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af radio-/tv-spredningsvirksomhed, ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/36/EF; EF-Tidende nr. L 202/60 af 30/07/1997. Se fodnote 4. Rådets afgørelse 93/424/EØF af 22. juli 1993 om en handlingsplan for indførelse af avancerede tv- tjenester i Europa, EF-Tidende nr. L 196/48 af 5. 8. 1993. 9 Udviklingen i denne sektor gør det imidlertid nødvendigt at udarbejde mere detaljerede principper og mål for Fællesskabets politik. Endvidere skal Fællesskabets politik fremover mobilisere mere end blot de traditionelle aktører på markedet (biografer, radio og fjernsyn). Der er nye aktører, hvis bidrag er vigtige, hvis den digitale revolution skal være til gavn for de europæiske borgere. Det drejer sig f. eks. om producenter af nye former for audiovisuelt indhold, specielt med hensyn til information, uddannelse og kulturel mangfoldighed. 3. PRINCIPPER FOR REGULERING AF DEN AUDIOVISUELLE SEKTOR I DEN DIGITALE TIDSALDER Den seneste omfattende revision af politikken på det audiovisuelle område inkluderede en række vigtige vejledende og analytiske øvelser, specielt: • Kommissionens grønbog om konvergensen mellem telekommunikationssektoren, mediesektoren og informationsteknologisektoren og de lovgivningsmæssige i december 1997. 12 Den medførte en implikationer heraf, offentliggjort omfattende totrinshøring. Resultatet opsummeres i Kommissionens meddelelse om høringen. 13 • Den europæiske audiovisuelle konference, der blev organiseret af Kommissionen og det britiske formandskab for EU i fællesskab i Birmingham i april 1998. 14 • Oprettelsen af en ekspertgruppe om audiovisuel politik ved kommissær Marcelino Oreja i 1997. Gruppen udgav sin rapport om den digitale tidsalder i oktober 1998. 15 Den 10. november 1999 iværksatte Kommissionen også en større revision af de lovgivningsmæssige rammer for den elektroniske kommunikationsinfrastruktur. I sin meddelelse fra 1999 om nye rammer for elektroniske kommunikationsinfrastrukturer og tilknyttede tjenesteydelser16, foreslår Kommissionen også nye rammer, der skal omfatte alle kommunikationsinfrastrukturer samt de tjenesteydelser, der er forbundet med denne infrastruktur. Denne meddelelse, der ikke behandler spørgsmål om audiovisuelt indhold, opstiller fem generelle principper for ny lovgivning. Ifølge disse principper skal lovgivningen: • baseres på klart definerede politiske målsætninger; • kun lige være så omfattende, at disse mål opfyldes; 12 13 14 15 16 om mellem konvergensen mediesektoren telekommunikationssektoren, Grønbog og informationsteknologisektoren og de lovgivningsmæssige implikationer heraf, KOM (97) 623, 03. 12. 1997. Se fodnote 1. Se http://europa. eu. int/eac/bg-intro_en. html for detaljerede oplysninger om resultatet af konferencen. "Den digitale tidsalder: Rapport fra ekspertgruppen om audiovisuel politik" (The Digital Age: Report of the High Level Group on Audiovisual Policy) Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer, Luxembourg. (ISBN 92-828-4690- 3) http://europa. eu. int/comm/dg10/avpolicy/key_doc/hlg_en. html Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget “Towards a new Framework for Electronic Communications Infrastructure and Associated Services: the 1999 Communications Review”, KOM (1999) 539 endelig udg. , 10. 11. 99 10 • yderligere styrke retssikkerheden på et dynamisk marked; • være teknologisk neutral17, og; • håndhæves så tæt som muligt på de aktiviteter, der lovreguleres. Disse principper gælder også for lovregulering af audiovisuelt imidlertid tage hensyn til sektorens særlige art på nedenstående måde. indhold. De skal (1) Proportionalitetsprincippet i De nødvendigheds- og proportionalitetsprincipper, der er fastsat traktaten og udviklet af Domstolens domspraksis med hensyn til fri udveksling af tjenesteydelser, udgør grundlaget for Fællesskabets relevante lovgivningsmæssige instrumenter for den audiovisuelle sektor samt for informationssamfundet i almindelighed. Ifølge proportionalitetsprincippet skal der kun være sådanne indgreb, som er nødvendige at nå det pågældende mål. Dette princip illustreres med relevante for fællesskabsinstrumenter. Radio-/tv-spredningstjenester er dækket af direktivet om tv uden grænser samt af andre instrumenter om intellektuel ejendomsret og beskyttelse af krypterede tjenester18, hvorimod audiovisuelle tjenester og informationstjenester bortset lovgivningsmæssig gennemsigtighedsmekanisme, der blev vedtaget i 199819, og som snart skal suppleres med et direktiv om elektronisk handel. 20 spredningstjenester dækket fra en af er Anvendelsen af proportionalitetstesten kræver en tilbundsgående analyse af den pågældende tjeneste. Der skal f. eks. i hvilket omfang den individuelle bruger kan vælge og kontrollere det modtagne indhold. Det indebærer, at f. eks. beskyttelse af mindreårige i lovgivningsmæssige tiltag med hensyn til forbindelse med en planlagt ukodet tv-tjeneste skal være anderledes end for en krypteret taxameterbetalt tjenesteydelse, der kræver bruger-ID og direkte betaling. tages hensyn til, I betragtning af resultaterne af de hidtidige høringer skønner Kommissionen, at Fællesskabet ikke behøver at skabe nye lovgivningsmæssige rammer for audiovisuelt indhold, men at det bedst håndterer de aktuelle ændringer ved at bygge på eksisterende instrumenter og principper og fremme selvregulerende initiativer, hvor det er relevant. (2) Adskillelse af bestemmelser om transport og bestemmelser om indhold 17 18 19 20 om samordning Teknologisk konvergens betyder, at de tjenesteydelser, der tidligere blev leveret via et begrænset antal kommunikationsnet, nu kan leveres via adskillige konkurrerende net. Det giver et behov for teknologisk neutralitet i lovgivningen. Identiske tjenesteydelser bør principielt reguleres på samme måde, uanset hvordan de transmitteres. visse og vedrørende Direktivet ophavsretsbeslægtede rettigheder forbindelse med radio- og tv-udsendelse via satellit og viderespredning pr. kabel (Rådets direktiv 93/83/EØF, EF-Tidende nr. L 248 af 06/10/1993, s. 15) og direktivet om retlig beskyttelse af adgangsstyrede og adgangsstyrende tjenester (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/84/EF, EF-Tidende nr. L 320 af 28/11/1998, s. 54-57). Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/48/EF, der for tredje gang ændrer direktiv 83/189/EØF og fastsætter en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter. Fælles holdning vedtaget 7. december 1999. ophavsrettigheder bestemmelser af i 11 Revisionsprocessen og i særdeleshed høringen om grønbogen om konvergens skabte konsensus om behovet for særskilte fremgangsmåder for regulering af transporten af elektroniske signaler og den nødvendige infrastruktur hertil på den ene side samt for regulering af indhold, herunder audiovisuelt indhold, på den anden side. Efter Kommissionens mening indebærer det: • sikring af, at bestemmelserne om indholdet er i overensstemmelse med de særlige samfundsmæssige indholdstjenester og med de for givne karakteristika målsætninger for disse tjenester; • sikring af, at bestemmelserne om indhold behandler den audiovisuelle sektors specifikke forhold med udgangspunkt i de nuværende strukturer; • at der anvendes en relevant reguleringsordning for nye audiovisuelle tjenester, idet det anerkendes, at markedets reaktioner er uforudsigelige, og at der er behov for førstegangsinvesteringer i forbindelse med disse tjenesters lancering, samtidig med at der opretholdes en relevant beskyttelse af forbrugerne. Når man skelner mellem transport og indhold, skal man være særlig opmærksom på f. eks. med hensyn til spørgsmål vedrørende forbrugernes adgang til elektroniske programoversigter og regler om forsyningspligt. 21 indhold, (3) Målsætninger af almen interesse og lovgivning på fællesskabsniveau Fællesskabsrettens principper og metoder er meget relevante for udviklingen af stabile og juridisk sikre lovgivningsmæssige rammer. Det er en uomgængelig nødvendighed for effektiv drift og udvikling af markedet for audiovisuelt indhold i Fællesskabet. De lovgivningsmæssige rammer skal også sikre effektiv beskyttelse af svarret, beskyttelse af samfundets almene interesser, herunder ytringsfrihed, forfattere og deres værker, pluralisme, af mindreårige og den menneskelige værdighed samt fremme af sproglig og kulturel mangfoldighed. forbrugerbeskyttelse, beskyttelse Kommissionen skønner, at den digitale revolution ikke rejser tvivl om, at der er behov for identifikation i en audiovisuel politik af relevante almene interesser, som eventuelt skal beskyttes gennem lovgivningen. De teknologiske nyskabelser nødvendiggør imidlertid en fortsat vurdering af de anvendte midler og metoder for at sikre, at de stadig er i overnsstemmelse med de opstillede mål. Audiovisuel politik handler om tjenester, der giver audiovisuelt indhold til offentligheden. Sådanne tjenester er "kommunikation til offentligheden"22, og de kan påvirke visse almene interesser, der er forbundet med mediesektoren som helhed (f. eks. ophavsrettigheder og beslægtede rettigheder, beskyttelse af kunstværker, beskyttelse af mindreårige og forbrugere, kulturel mangfoldighed osv. ). 21 22 Se afsnit 4. 2. Begrebet "kommunikation til offentligheden" findes allerede i fællesskabslovgivningen - f. eks. i de forskellige direktiver om ophavsrettigheder. Definitionen af tv-radiospredning i artikel 1 (a) i direktivet om tv uden grænser bygger på princippet om "fjernsynsprogrammer, der er bestemt for offentligheden". På den anden side berører tjenester, der primært handler om fremme af privat korrespondance (f. eks. e- post), normalt ikke sådanne almene interesser, og beskyttelsen af privatlivets fred kan kun begrænses ved lov, hvor der er tale om aktiviteter, der er forbudt ifølge straffeloven (f. eks. med hensyn til videregivelse af børnepornografi). 12 radio-/tv-spredning, Distributionsformen (uanset om der er tale om punkt-til-multipunkt-kommunikation såsom såsom videobestilling) er fortsat meget vigtig, men nye tjenesteformer kan også gøre det nødvendigt at tage andre faktorer i betragtning for at vurdere nødvendigheden og proportionaliteten af lovgivningsmæssige tiltag. punkt-til-punkt-kommunikation eller Det er nødvendigt med en gradueret tilgang til regulering for at tage hensyn til de almene interesser, der påvirkes af den enkelte tjenestetype. Den primære begrundelse for denne regulering er det reelle eller potentielle markeds manglende opfyldelse af disse mål fra visse tilfælde såsom beskyttelse af mindreårige eller ophavsrettigheder, hvor markedskræfterne ikke er indstillet på at nå sådanne mål). Reguleringen skal tage højde for de pågældende transaktioners kommercielle eller ikke-kommercielle karakter samt brugernes valg- og kontrolmuligheder. (bortset (4) Anerkendelse af public service-virksomhedens gennemsigtighed i finansieringen heraf rolle samt behovet for af folkeopinionen, Public service-tv spiller en vigtig rolle i Fællesskabets medlemsstater, specielt med hensyn til kulturel og sproglig mangfoldighed, uddannelsesprogrammer, objektiv af sikring informering kvalitetsprogrammer på ukodede kanaler. Integrationen af public service-virksomhed i det nye digitale audiovisuelle miljø kræver en afbalanceret indsats. Hvis det tostrengede transmissionssystem i Europa med offentlige og private radio-/tv- selskaber skal have en fremtid, skal public service-selskabernes rolle tilpasses fair konkurrence og et frit marked i henhold til protokol nr. 32 til EF-traktaten om offentlig radio- og tv-virksomhed i medlemsstaterne. Det betyder, at: pluralisme levering og af – medlemsstaterne selv kan overdrage, definere og organisere den offentlige skal forsyningspligt og bestemme, hvordan deres public service-selskaber finansieres (licensbetaling, statsstøtte, dobbelt finansiering osv. ); – medlemsstaternes i offentlig overensstemmelse med Fællesskabets interesser, når det drejer sig om tjenester af almen økonomisk interesse (efter Kommissionens vurdering); forsyningspligt definition være skal af – medlemsstaternes finansieringsordning skal overholde proportionalitetsprincippet og må ikke påvirke samhandelen og konkurrencen i Fællesskabet i et omfang, der strider mod den fælles interesse i henhold til traktatens artikel 86, stk. 2, som fortolket i protokollen (idet der tages højde for realiseringen af den offentlige forsyningspligt) og Domstolens domspraksis; – mens definitionen af den offentlige forsyningspligt og den tilhørende finansieringsordning er medlemsstaternes ansvar, har Kommissionen pligt til at sikre, at de er forenelige med traktaten og Domstolens domspraksis med hensyn til både statsstøtteregler og den fri udveksling af tjenesteydelser. Det er afgørende, at der skabes en sådan balance på nationalt plan samt på fællesskabsplan, specielt for at give public service-selskaber i Europa mulighed for fuldt ud at udnytte mulighederne ved ny informationsteknologi, men også for at de bedre kan leve op til den offentlige forsyningspligt, der under alle omstændigheder skal defineres af medlemsstaterne. 13 (5) Selvregulering: en supplerende proces Indførelse af stabile lovgivningsmæssige rammer i et miljø med hurtig udvikling fremhæver selvreguleringens mulige rolle som supplement til de lovgivningsmæssige rammer, der er etableret af de offentlige myndigheder. Hidtil har man kunnet lære følgende af den igangværende debat23: • Skønt det er regeringerne og de offentlige myndigheder, der skal definere målsætninger vedrørende almenvellet, fastsætte krav om beskyttelsesgraden heraf og vedtage de nødvendige bestemmelser i den henseende, kan de pågældende operatører og brugere ikke desto mindre bidrage til gennemførelsen af de samme målsætninger gennem udvikling af selvregulerende foranstaltninger inden for de kan rammer. overordnede overflødiggøre en detaljeret regulering. lovgivningsmæssige foranstaltninger Sådanne • Selvregulering på både nationalt plan og fællesskabsplan kan være et godt eksempel på anvendelse af subsidiaritetsprincippet, så længe det ikke fører til en fragmentering af det indre marked. Omvendt bør udviklingen af adfærdsregler på fællesskabsplan fremmes. • Selvregulering egner sig bedre til nogle områder end andre. F. eks. vil selvregulering nok ikke være ønskværdig eller gennemførlig, når det handler om ophavsrettigheder, hvor lovens beskyttelse i lyset af de økonomiske interesser, der er på spil. rettighedsindehaverne fortsat har brug for • De nuværende store virksomheder skal ikke have lov til at bruge selvregulering til at definere "spilleregler", der bedst opfylder deres egne interesser til skade for mindre konkurrenter og/eller nye markedsdeltagere. (6) Tilsynsmyndigheder De forskellige høringer, der er afholdt på fællesskabsniveau, har fået Kommissionen til at opstille fælles retningslinjer for udvikling af tilsynsmyndigheder inden for den audiovisuelle sektor: • Tilsynsmyndighederne skal være uafhængige af regeringen og operatørerne. • Indholdsmæssige spørgsmål er primært nationale anliggender, da de er direkte og nært forbundet med de kulturelle, sociale og demokratiske behov i et bestemt samfund. I overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet er bestemmelser om indhold derfor primært medlemsstaternes ansvar. • Teknologisk konvergens tilsynsmyndigheder konkurrence). kræver øget (kommunikationsinfrastrukturer, samarbejde mellem de audiovisuel berørte sektor, 23 Det tyske formandskab afholdt et vigtigt seminar om selvregulering i medierne i Saarbrücken den 20. - 21. april 1999. Resultaterne af dette seminar kan ses på http://www. eu-seminar. de/. Den 27. september 1999 vedtog Rådet konklusioner om selvreguleringens rolle i lyset af udviklingen af nye medietjenester. EF-Tidende nr. C 283 af 06/10/1999. 14 • tilsynsmyndighederne kan af til selvregulering. I den henseende vil Kommissionen undersøge fordelen ved at etablere fællesskabsplan mellem tilsynsmyndigheder, operatører og forbrugere i den audiovisuelle sektor. gennemførelse forum for samarbejde udvikling bidrage særligt og på et 4. LOVGIVNINGSMÆSSIG INDSATS På basis af disse principper agter Kommissionen at udvikle følgende foranstaltninger. 4. 1. Direktivet om tv uden grænser Direktivet blev vedtaget i 1989 og revideret tage højde for skulle markedsudviklingen og den teknologiske udvikling. Medlemsstaterne gennemføre direktivet inden den 30. december 1998, og i overensstemmelse med rollen som traktatens vogter skal Kommissionen primært sikre, at direktivet gennemføres korrekt og nøje overholdes. i 1997 for at Direktivet har hele tiden udgjort stabile og sikre lovgivningsmæssige rammer for radio-/tv-spredningstjenester den teknologiske udvikling kan kræve revision i fremtiden af direktivets bestemmelser, men i dag er det et effektivt instrument for punkt-til-multipunkt-kommunikation, og det er nøje tilpasset markedets og teknologiens nuværende tilstand. Fællesskabet. Markedsudviklingen og i Der skal udarbejdes en rapport om direktivets anvendelse inden udgangen af 2000. I henhold til direktivets artikel 26 skal der udarbejdes endnu en rapport to år senere. Den skal tage hensyn til den teknologiske udvikling i sektoren samt til resultaterne af de undersøgelser, Kommissionen har ladet foretage vedrørende beskyttelse af mindreårige og reklamer rettet mod mindreårige. 24 Eventuelle ændringer af direktivet vil blive foreslået i denne sammenhæng. Artikel 25, litra a i direktivet kræver også en uafhængig undersøgelse af effekten af direktivets bestemmelser vedrørende fremme af europæiske produktioner, der skal implementeres inden juni 2002. Det giver input til den rapport, der skal foreligge inden udgangen af 2002. Ydermere giver det mulighed for en samlet undersøgelse af lovgivningsmæssige instrumenter og støtteinstrumenter til fremme af kulturel og sproglig mangfoldighed for så vidt angår den audiovisuelle sektor. 4. 2. Adgang til audiovisuelt indhold Den audiovisuelle sektor har traditionelt været underlagt visse regler, der har skullet sikre adgang til visse former for indhold, som måske ikke altid ville findes, hvis de var overladt til de frie markedskræfter. Disse regler kan fremover kræve en tilpasning i lyset af markedsudviklingen og den teknologiske udvikling. Hvad angår kabelnet har den såkaldte forsyningspligt pålagt kabeloperatører at udbyde visse tv-kanaler. I de fleste tilfælde er disse kanaler drevet af public service- for analog transmission har selskaber. Med den begrænsede kabelkapacitet forsyningspligten betydet en skrøbelig balance mellem at opfylde vigtige mål i den 24 "Study on Parental Control in Television Broadcasting", marts 1999 http://europa. eu. int/comm/dg10/avpolicy/key_doc/parental_control/index. html. Indkaldelse af tilbud om en undersøgelse af fjernsynsreklamers og teleshoppings indvirkning på mindreårige, EF-Tidende 99/S 139-102855. 15 almene interesse (pluralisme, programmer på minoritetssprog osv. ), samtidig med at til andre tjenester. Dette spørgsmål der holdes tilstrækkelig plads fri på kablet behandles i kommunikationsmeddelelsen fra 1999. 25 I et digitalt radio-/tv-spredningsmiljø er adgang til audiovisuelt indhold ikke kun et spørgsmål om tilgængelighed men også om, hvorvidt indholdet er umiddelbart tilgængeligt. For at finde vej gennem det store udbud af indhold i et digitalt transmissionsmiljø, har seerne brug for en elektronisk programoversigt (Electronic Programme Guide, EPG). Det giver ikke blot seerne mulighed for at finde vej til de ønskede kanaler og tjenester, men det giver også mulighed for smagsprøver på fjernsynsprogrammer og lettere adgang til taxameterbetalt tv og videobestilling. Det bliver også muligt at sende reklamer med avanceret og pålidelig filtrering til beskyttelse af mindreårige. Udformningen og driften af sådanne elektroniske programoversigter kan naturligvis påvirke både præsentationen og tilgængeligheden af audiovisuelt indhold. Som sådan rejser elektroniske programoversigter vigtige spørgsmål med hensyn til pluralisme, kulturel mangfoldighed og andre mål af almen interesse. På samme vis spiller brugerprogramgrænsefladen API (Application Programme Interface)26 en vigtig rolle her. Det er API, der afgør, hvilke EPG'er der kan installeres i dekodere og digitale fjernsyn. 27 Den tekniske udvikling kan imidlertid føre til en situation, hvor seerne kan vælge mellem en række EPG'er. Hvis det bliver tilfældet, skal reguleringen vurderes på ny i henhold til principperne om nødvendighed og proportionalitet. På dette tidlige stadium, hvor markedet og den teknologiske udvikling er meget uforudsigelige, foreslår Kommissionen ingen specifikke foranstaltninger for den audiovisuelle sektor men bemærker, at det er et område, der nøje skal overvåges. Adgang til indhold kan også give anledning til spørgsmål om prisniveauet. Hvor der er fare for social udstødelse (der kan føre til et samfund, hvor nogen har rigelig adgang til information, og andre ikke har adgang til information) bør forbrugerne have adgang til det pågældende indhold til en overkommelig pris. Direktivet om tv uden grænser giver f. eks. medlemsstaterne mulighed for at sikre, at begivenheder med stor samfundsmæssig betydning vises på gratis tv-kanaler. 4. 3. Beskyttelse piratvirksomhed af ophavsrettigheder og kampen mod kommerciel Internettet giver nye muligheder for distribution af audiovisuelt materiale, og digitalteknikken gør det muligt at lave perfekte kopier af sådant materiale. Det betyder, at beskyttelse af ophavsrettigheder og beslægtede rettigheder samt kampen mod piratvirksomhed skal udgøre et centralt element af politikken på det audiovisuelle område. Den kommercielle piratvirksomhed har allerede nået et omfang, hvor det sandsynligvis betyder alvorlige økonomiske konsekvenser for de 25 26 27 Ibid. fodnote 16, afsnit 4. 2. 4. Brugerprogramgrænsefladen API kan sammenlignes med et computeroperativsystem. Den definerer, hvordan software-applikationer styres og vises. Regler vedrørende forsyningspligt, API'er og EPG'er rejser også vigtige spørgsmål om adgang til infrastruktur og de tjenester, der er forbundet med en sådan adgang. Se Kommissionens meddelelse "Towards a new Framework for Electronic Communications Infrastructure and Associated Services: the 1999 Communications Review", KOM (1999) 539 endelig udg. , 10. 11. 99, og Kommissionens beretning om udviklingen af markedet for digitale tv-tjenester i Den Europæiske Union, KOM (1999) 540, endelig udg. , 10. 11. 99, for yderligere oplysninger om disse spørgsmål. 16 personer, der har ophavsretten til det audiovisuelle materiale. Den nationale lovgivning til bekæmpelse af piratvirksomhed er imidlertid utilstrækkelig til at bekæmpe denne plage effektivt. 28 Der er behov for europæiske og/eller internationale rammebestemmelser for at sikre, at den intellektuelle ejendomsret respekteres på Internettet (f. eks. Kommissionens forslag til et direktiv om ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet, der beskytter ophavsmænd, udøvende kunstnere og fremstillere af fonogrammer i den digitale sfære og implementerer WIPO's traktat om ophavsrettigheder og WIPO's traktat om fremførelser og fonogrammer, der blev vedtaget i december 199629, og som samtidig bidrager til, at det indre marked kan fungere korrekt). Kommissionen finder det yderst vigtigt, at forslaget til et direktiv i informationssamfundet hurtigt vedtages. ophavsrettigheder rettigheder beslægtede om og 4. 4. Beskyttelse af mindreårige til Digitalteknikken kan i nogle tilfælde gøre de traditionelle foranstaltninger beskyttelse af mindreårige virkningsløse. F. eks. vil digitale modtagere med indbygget harddisk gøre transmissionstidspunktet (vandskellet) til et mindre effektivt middel til beskyttelse af mindreårige, specielt når et stigende antal børn har fjernsyn og computere på deres egne værelser. Internettet giver selvfølgelig adgang til alt det, der findes på World Wide Web, samt til nyheder og "chat"-grupper døgnet rundt. Det er derfor sandsynligt, at filtrerings- og spærringsteknikker fremover kommer til at spille en større rolle i beskyttelse af mindreårige mod skadeligt audiovisuelt indhold. 30 Dette medfører på ingen måde et mindre ansvar for radio-/tv-selskaber eller de øvrige involverede parter. Der er også behov for større gennemsigtighed og sammenhæng, når audiovisuelt indhold erklæres uegnet for mindreårige. I øjeblikket findes der ingen tydelige og gennemsigtige kriterier for at forbyde materiale for mindreårige. Endelig er der betydningen af oplysning og uddannelse. De voksne skal både informeres om det skadelige indholds indvirkning på børn samt om, hvordan man kan beskytte sine børn. Børnene kan til gengæld få en bedre undervisning i brugen af medierne, så de kan finde de ting, der er gavnlige for dem, og lære at håndtere skadeligt indhold. I nogle henseender er regulering ikke altid et effektivt middel til at nå disse mål. Det kan ofte være mere effektivt at bruge de mere fleksible adfærdskodekser og lignende selvregulerende foranstaltninger. Erfaringen viser imidlertid, at selvregulering er mere effektiv, når den eksisterer under overordnede lovgivningsmæssige rammer. I denne sammenhæng illustrerer Rådets henstilling om en effektiv beskyttelse af mindreårige og den menneskelige værdighed31, at regulering og selvregulering 28 29 30 31 Det fremgik f. eks. tydeligt af den høring, som Kommissionen afholdt i München i marts 1999 om grønbogen om varemærkeforfalskning og piratvirksomhed på det indre marked. KOM (97) 628, endelig udg. Yderligere oplysninger om dette emne kan findes i "Study on Parental Control Broadcasting", http://europa. eu. int/comm/dg10/avpolicy/key_doc/parental_control/index. html Se til Fællesskabets http://www2. echo. lu/iap/. Rådets henstilling af 24. september 1998 om udvikling af den europæiske industris konkurrenceevne inden for audiovisuelle tjenester og informationstjenester gennem fremme af nationale rammer, der tager sigte på at opnå en sammenlignelig og effektiv beskyttelse af mindreårige og den menneskelige værdighed. (EF-Tidende nr. L 270 af 07/10/1998, s. 48). in Television handlingsplan Internettet. udnyttelse fremme sikker også af af 17 supplerer hinanden og danner basis for at afprøve denne fremgangsmåde i praksis. Henstillingen, der omfatter både radio-/tv-spredning samt audiovisuelle tjenester og informationstjenester - specielt dem, der findes på Internettet (online-tjenester) - opfordrer medlemsstaterne, industrien og de øvrige berørte parter til at udvikle eksisterende rammer nationale lovgivningsmæssige rammer. selvregulering som supplement til de for Som det fremgår af selve henstillingen, vil Kommissionen forelægge Europa- Parlamentet og Rådet en evalueringsrapport om henstillingens virkninger i fjerde kvartal 2000. 4. 5. Reklamer og sponsorvirksomhed Direktivet om tv uden grænser indeholder en række bestemmelser vedrørende reklamer, der skal beskytte forbrugerne og det audiovisuelle materiales integritet samt sikre redaktionel uafhængighed. F. eks. er det samlede antal reklamer pr. time begrænset, og visse typer programmer må ikke afbrydes af reklamer. Reklamer skal også klart adskilles fra andre programmer, og skjult reklame er forbudt. 32 Den teknologiske udvikling giver anledning til nye spørgsmål på dette område - f. eks. med hensyn til såkaldt "virtuelle reklamer", hvor eksempelvis reklamebannere ved sportsbegivenheder digitalt kan "erstattes" med andre bannere, uden at seerne bemærker det. Der skal også tages stilling til, hvordan man skal håndtere reklamer, der transmitteres samtidig med et fjernsynsprogram, og som kun fylder en del af skærmen. Den digitale teknik skaber en række helt nye reklame- og afsætningsmuligheder, som vi ikke har mulighed for at forudse i dag. Specielt audiovisuelt indhold på Internettet giver en mængde muligheder, hvilket rejser en lang række spørgsmål om, hvordan man sikrer en passende forbrugerbeskyttelse. Både med hensyn til digitalt tv og audiovisuelle tjenester på Internettet handler det ikke om at begrænse udviklingen af nye reklameformer, men om at sikre en fortsat håndhævelse af grundprincipper såsom forbud mod skjult reklame samt en klar separation af reklamer og andet materiale. Kommissionen vil derfor en undersøgelse af nye reklameteknikker med henblik på en eventuel kommende evaluering af bestemmelserne i direktivet om tv uden grænser - specielt med hensyn til interaktivitet og skjulte reklamer - for at analysere, hvordan der kan foretages en klar sondring mellem reklamer og andet indhold. iværksætte 4. 6 Statsstøtte til biograffilm og tv-produktioner: Lovgivningsmæssige rammer for biografsektoren I beslutningen af 9. 6. 1998 om den franske støtteordning til filmproduktion fastsatte Kommissionen visse specifikke kriterier for vurderingen af statsstøtte til biograffilm og tv-produktion i henhold til undtagelserne på kulturområdet som beskrevet i EF- traktatens artikel 87, stk. 3, d. I samme beslutning forpligtede Kommissionen sig til at revidere de relevante støtteordninger i alle medlemsstater i henhold til ovennævnte 32 Andre af Fællesskabets retlige instrumenter gælder også for reklamer i den audiovisuelle sektor - f. eks. direktiv 84/450/EØF om vildledende reklame, der blev ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/55/EF af 6. oktober 1997 for at medtage sammenlignende reklame (EF-Tidende nr. L 290 af 23/10/1997, s. 0018 - 0023). 18 kriterier. Efter afslutningen af denne undersøgelse vil Kommissionen i 2000 vurdere behovet for at opstille mere præcise retningslinjer for behandlingen af statsstøtte til biograffilm og tv-produktion. I løbet af 2000 vil Kommissionen også præsentere en meddelelse om juridiske aspekter vedrørende biografsektoren, der bl. a. skal indeholde en definition af europæiske produktioner. FOR 5. FÆLLESSKABSSTØTTEORDNINGER PRINCIPPER UDVIKLING AF Den digitale tidsalder giver nye muligheder for producenter og distributører. Den betyder også nye udfordringer - specielt vedrørende opsplitning af markeder samt følgerne for finansieringen af produktioner. I denne forbindelse spiller de eksisterende støtteordninger på både nationalt plan og fællesskabsplan en afgørende rolle for at bevare forskelligheden i europæiske produktioner samt for at forbedre industriens konkurrenceevne. Globaliseringen betyder, at europæiske producenter og distributører er nødt til at tage højde for det audiovisuelle markeds internationale dimension. De europæiske støtteordninger skal derfor bl. a. sætte dem i stand til bedre at udnytte markedet både på europæisk plan og på verdensplan. Med dette for øje skal tre principper gælde for Unionens indsats: 5. 1. fællesskabsmekanismer Komplementaritet mellem nationale mekanismer og Skønt begge kategorier er medvirkende til at styrke den europæiske audiovisuelle industri, har de nationale støtteordninger og fællesskabsstøtteordningerne ofte forskellige målsætninger. På nationalt plan lægges der vægt på at fremme nyskabelser og produktion, mens Fællesskabets støttemekanismer sigter mod en bedre udnyttelse af mulighederne på det indre marked. Når det er sagt, så tager de nationale systemer i stigende grad hensyn til de økonomiske realiteter i denne sektor - specielt inden for rammerne af automatiske støttemekanismer. 33 Der er behov for yderligere overvejelser på fællesskabsniveau - med deltagelse af alle interesserede parter - for at finde ud af, hvordan man styrker komplementariteten mellem de forskellige støttemekanismer og udvikler en sammenhængende strategi. 5. 2. EF-tillægsværdi EF-støtten til denne sektor har været koncentreret om distribution (inklusive salgsfremmende foranstaltninger), udvikling af projekter og produktionsselskaber samt erhvervsuddannelse. Disse prioriteter blev i stor udstrækning bekræftet ved evalueringen af Media II-programmet. Ved at intervenere på både tidlige og senere 33 Automatiske ordninger er ordninger, der automatisk giver støtte (i form af gavebistand, lån etc. ) til en producent (eller en distributør) fra film til film eller på baggrund af en række film (eller programmer) ud fra et sæt objektive kriterier. Der kan f. eks. være tale om, at en bestemt film bliver set af 1 million mennesker, og at ordningen f. eks. giver én ecu i tilskud pr. solgt billet, således at produktions- /distributionsselskabet modtager ECU 1 million til investering i produktionen af den næste film. Automatiske ordninger belønner success. 19 produktionstrin sikrer disse prioriteter også en effektiv komplementaritet med hensyn til nationale initiativer og en høj tillægsværdi. Man søger også at tilvejebringe en EF-tillægsværdi ved at skabe en bedre synergi mellem de forskellige instrumenter til fremme af indhold i informationssamfundet (audiovisuelle, informationsmæssige og uddannelsesmæssige multimedier, indhold, der afspejler kulturel og sproglig mangfoldighed osv. ) samt mellem de instrumenter, der direkte skal støtte små og mellemstore virksomheder i denne sektor. 5. 3. Støtteinstrumenternes tilpasningsevne og fleksibilitet På baggrund af sektorens hurtige udvikling samt fremkomsten af nye former for indhold og nye måder at udnytte audiovisuelt materiale på skal støtteprogrammerne være tilstrækkeligt fleksible. Det skal f. eks. være muligt at søsætte pilotprojekter og lade erfaringerne herfra danne grundlag for en tilpasning af Fællesskabets støttemekanismer. 6. INDSATS INDEN FOR STØTTEMEKANISMER På baggrund af disse principper agter Kommissionen at udvikle sin indsats inden for følgende områder: 6. 1. Kulturel og sproglig mangfoldighed Som nævnt tidligere i denne meddelelse er kulturel og sproglig mangfoldighed et centralt mål for Fællesskabets politik inden for den audiovisuelle sektor. I takt med sektorens udvikling opstår der et særligt behov for at evaluere de midler, der anvendes for at nå målet. Den digitale sfære kræver en mere bredspektret tilgang på både nationalt plan og fællesskabsplan, der ikke blot omfatter udviklingen i radio-/tv-spredningssektoren (navnlig udviklingen hen imod en model, hvor seerne ikke blot kan vælge mellem mange flere kanaler men samtidig får større kontrol med sendetidspunkter) men også nye former for audiovisuelt indhold. På dette stadium, hvor den fremtidige udvikling stadig er usikker, er det for tidligt at vælge en bestemt fremgangsmåde. Det er nødvendigt med flere analyser og oplysninger. I den henseende er det meget vigtigt med en rettidig og effektiv gennemførelse af Rådets beslutning om etablering af en fælles infrastruktur for statistisk information vedrørende industri og markeder inden for de audiovisuelle og dermed forbundne sektorer. 34 Kommissionens målsætning er imidlertid klar: Europas kulturelle og sproglige mangfoldighed skal sikres. Derfor informationssamfundets udvikling. skal den indgå i 6. 2. Det nye Media Plus-program 34 Rådets beslutning 1999/297/EF af 26. april 1999 om etablering af en fælles infrastruktur for statistisk information vedrørende industri og markeder inden for de audiovisuelle og dermed forbundne sektorer, EF-Tidende nr. L 117, 05. 05. 1999, s. 0039-0041 20 Det nuværende Media II-program løber indtil udgangen af 2000. Kommissionen forslår en revidering og styrkelse af dette instrument for at tage hensyn til de nye udfordringer og muligheder, som digitalteknikken giver. Kommissionens forslag til et nyt "Media Plus"-program beskrives i meddelelsen af. Media-programmet har afgørende betydning for den europæiske audiovisuelle industris fremtid. Inden for alle indsatsområder (uddannelse, udvikling, distribution, reklame) vil det nye "Media Plus"-program tage hensyn til den nye digitale sfære. Hvad angår fleksibilitetsprincippet, giver programmet mulighed for, at pilotprojekter kan udvikles og evalueres i programforløbet. 6. 3. "eEuropa"-initiativet forskning etc. - har Kommissionens For at løse informationssamfundets udfordringer - adgang til investeringskapital, uddannelse, iværksat "eEuropa", der er et større initiativ for informationssamfundet i Europa. Det er lige så vigtigt som "information". Derfor klart, at ordet "samfund" er mindst tilstrøber eEuropa-initiativet også at give europæerne adgang til audiovisuelt indhold - i alle former - der opfylder deres behov, og som afspejler Europas kulturelle og sproglige mangfoldighed. formand Prodi 6. 4. Forskning og udvikling for den I det femte rammeprogram for forskning og udvikling, er en række aktionslinjer om interessante multimedieindhold og -værktøjer35 om interaktive elektroniske udgivelser og digitalt kulturelt indhold, uddannelse og erhvervsuddannelse, teknologier for talt sprog og skriftsprog og spørgsmål om adgang til indhold. Yderligere forskning af denne art har afgørende betydning for denne sektors fremtidige trivsel. audiovisuelle aktionen handler sektor. F. eks. 6. 5. Koordinering af relevante fællesskabsinstrumenter vil for, sørge eksisterende at Kommissionen fællesskabsprogrammer og i programmer under udvikling, der kan være til gavn for operatører i den audiovisuelle sektor, ikke overlapper hinanden, og at de supplerer hinanden mest muligt. Der lægges særlig vægt på, at de interesserede parter får relevante oplysninger på det rette tidspunkt, og at der vedtages aktionslinjer, der passer til virkeligheden i denne sektor. aktionslinjer de i 6. 6. Udveksling af erfaring mellem medlemsstaterne lette udvekslingen af Kommissionen vil information og erfaring mellem de ansvarlige for de nationale støttemekanismer, med henblik på at fremme optimal praksis og optimere komplementariteten mellem nationale mekanismer og fællesskabsmekanismer. I første omgang skal der oprettes en uformel gruppe af repræsentanter fra medlemsstaterne, der kan udveksle oplysninger om drift og evaluering af nationale mekanismer. Denne gruppe kan på et senere tidspunkt diskutere spørgsmål af fælles interesse, specielt hvad angår koblingen mellem støttemekanismer og -systemer på nationalt plan og på fællesskabsplan. 35 http://europa. eu. int/comm/dg12/rtdinf21/en/key/09. html 21 7. DEN EKSTERNE DIMENSION AF FÆLLESSKABETS AUDIOVISUELLE POLITIK runde to centrale elementer Der er i udviklingen af den eksterne dimension af Fællesskabets audiovisuelle politik: Udvidelsen af Den Europæiske Union samt den nye af Verdenshandelsorganisationen WTO. Endvidere er der spørgsmålet om samarbejde mellem Fællesskabet og tredjelande eller regionale organisationer i den audiovisuelle sektor. af multilaterale forhandlinger rammerne inden for • Udvidelse af Den Europæiske Union Udvidelsen af Unionen giver mange muligheder for den europæiske audiovisuelle industri samt mere generelt for kulturel og sproglig mangfoldighed i Europa. I den aktuelle forberedelsesfase handler det primært om, at ansøgerlandene skal implementere den gældende fællesskabsret, særligt direktivet om tv uden grænser og direktiverne vedrørende intellektuel ejendomsret. Der tales om at oprette et fælles audiovisuelt "rum" for 500 millioner borgere med frihed til at levere tv-tjenester. Endvidere taler de aktuelle fremskridt vedrørende indførelse af den gældende fællesskabsret for at give alle ansøgerlande mulighed for fuldt ud at deltage i det kommende Media Plus-program. Beskyttelse og udvikling af de lokale audiovisuelle industrier og stimulering af audiovisuel og kulturel udveksling mellem Den Europæiske Union og ansøgerlandene indebærer både kulturelle og industrielle prioriteter. Kommissionen vil undersøge, i hvilket omfang det enkelte ansøgerlands situation på det audiovisuelle område kan retfærdiggøre en implementering af særlige foranstaltninger inden for rammerne af før-tiltrædelsesinstrumenterne. Parallelt med disse to grundlæggende aspekter af før-tiltrædelsesstrategien er det vigtigt at arbejde tæt sammen med ansøgerlandene i internationale fora og at styrke dialogen med alle interesserede parter i disse lande. Kommissionen vil overveje, hvilke initiativer der kan stimulere erfaringsudveksling mellem forvaltninger, tilsynsmyndigheder og industrier side og ansøgerlandene på den anden side. i medlemsstaterne på den ene • Multilaterale handelsforhandlinger Resultaterne af Uruguay-runden har følgende betydning for den audiovisuelle sektor: • Audiovisuelle tjenester er dækket af GATS; • Fællesskabet og dets medlemsstater afgav ingen løfter vedrørende audiovisuelle tjenester i GATS. Flertallet af handelspartnerne indtog samme holdning. • Fællesskabet og til mestbegunstigelsesklausulen (der er nu otte undtagelser, der dækker nationale foranstaltninger og fællesskabsforanstaltninger for de 15 medlemsstater). dets medlemsstater fem undtagelser indførte Det Europæiske Fællesskab og dets medlemstater fastholdt derfor deres handlefrihed med hensyn til både eksisterende og kommende foranstaltninger på nationalt plan og fællesskabsplan. Denne handlefrihed er nødvendig, da det i dag er umuligt at forudse 22 de spørgsmål og udfordringer, der utvivlsomt vil opstå som følge af Internettets hurtige udvikling. Det understreges, at denne fremgangsmåde, der sigter mod at bevare og fremme kulturel mangfoldighed, på ingen måde har lukket det europæiske marked for tjenester eller indhold fra lande uden for EU. Tværtimod er det europæiske marked fortsat et af de mest åbne markeder i verden, og tredjelandenes audiovisuelle industrier nyder godt af dets vækst. Kommissionen har forberedt sig på kommende handelsforhandlinger i WTO - specielt GATS 2000 - gennem en detaljeret høring af de berørte sektorer. Organisationer og virksomheder fra den audiovisuelle sektor er blevet opfordret til at tilkendegive deres interesse og holdninger via et spørgeskema om de kommercielle aspekter af audiovisuelle tjenester. De hidtil indkomne bidrag viser et klart ønske om at bevare den handlefrihed, der blev forhandlet om under Uruguay-runden, både for eksisterende foranstaltninger og for den kommende udvikling. Kommissionen vil fortsætte denne dialog med industrien og om nødvendigt udvide den til at omfatte andre områder, der sandsynligvis vil påvirke den audiovisuelle sektor, såsom investeringer eller tilskud. • Øget samarbejde i den audiovisuelle sektor Der er fortsat store muligheder i den audiovisuelle sektor for at forbedre samarbejdet mellem Fællesskabet og tredjelande samt regionale og internationale organisationer. Der lægges vægt på samarbejdet mellem Den Europæiske Union og Europarådet om at sikre en harmonisk udvikling og en gnidningsløs drift af det europæiske audiovisuelle område uden for Den Europæiske Union. Kommissionen vil undersøge, om det er hensigtsmæssigt, at Fællesskabet og dets medlemsstater underskriver visse af Europarådets (f. eks. konventionerne om koproduktion af biograffilm og om grænseoverskridende tv). instrumenter Et bilateralt eller regionalt samarbejde med de tredjelande, der deler Den Europæiske Unions synspunkt om den audiovisuelle sektors specifikke forhold, og som har lignende politikker vedrørende fremme af kulturel og sproglig mangfoldighed, kan vise sig nyttigt på flere områder. Det kan føre til frugtbar udveksling af oplysninger om, hvordan man sikrer og udvikler kulturel mangfoldighed i forbindelse med globalisering. Kommissionen vil undersøge, hvordan man kan fremme dette samarbejde, herunder også gennem relevante fællesskabsprogrammer. • International dialog Med den stigende globalisering er der et øget behov for, at Fællesskabet udvikler sin dialog med både industrien og forbrugerne på internationalt plan. Fora såsom den globale erhvervsdialog om elektronisk handel (GBDe) og forskellige former for dialog mellem EF og tredjelande på branche- og forbrugerplan kan være passende rammer for en sådan dialog. KONKLUSIONER Kommissionen bekræfter de grundlæggende principper, der er kernen i Fællesskabets audiovisuelle politik. Fællesskabet skal udvikle denne politik på baggrund af de 23 og instrumenter lovgivningsmæssige eksisterende støttemekanismer. Den teknologiske udvikling og markedsudviklingen skal nøje overvåges for at sikre, at de relevante instrumenter tilpasses på behørig vis. I den henseende vil der i de kommende fem år være særlig fokus på direktivet om tv uden grænser, som sikrer indhold, der afspejler Europas kulturelle og sproglige adgang til audiovisuelt mangfoldighed, og som beskytter mindreårige og forbrugere reklamer. Fællesskabsstøttemekanismerne til den audiovisuelle sektor skal styrkes og tilpasses den aktuelle udvikling og det aktuelle behov. i 24


title: Regulamento (CE) n.o 2703/1999 do Conselho, de 14 de Dezembro de 1999, que altera o Regulamento (CE) n.o 2596/97 que prorroga o prazo previsto no n.o 1 do artigo 149.o do Acto de Adesão da Áustria, da Finlândia e da Suécia

eurovoc_concepts:
Finland
Sweden
marketing standard
milk
milk fat
transitional period (EU)

formats: html pdf print

text: 21. 12. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 327/11 REGULAMENTO (CE) N. o 2703/1999 DO CONSELHO de 14 de Dezembro de 1999 que altera o Regulamento (CE) n. o 2596/97 que prorroga o prazo previsto no n. o 1 do artigo 149. o do Acto de Adesão da Áustria, da Finlândia e da Suécia O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA, Tendo em conta o Acto de Adesão da Áustria, da Finlândia e da Suécia e, nomeadamente, o n. o 2 do seu artigo 149. o, (3) Também é conveniente verificar, a meio caminho, os progressos realizados por aqueles Estados-Membros na aplicação do regime comunitário, Tendo em conta a proposta da Comissão (1), ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO: Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu (2), Artigo 1. o Considerando o seguinte: (1) (2) O segundo parágrafo do artigo 1. o do Regulamento (CE) n. o 2596/97 (3) prorroga até 31 de Dezembro de 1999 o período em que podem ser tomadas medidas transitórias no que respeita às exigências relativas ao teor de matéria gorda do leite destinado ao consumo humano na Finlândia e na Suécia; as dificuldades de adaptação que tornaram essas medidas transitórias necessárias não poderão ser superadas antes de 31 de Dezembro de 1999; Por conseguinte, é conveniente recorrer à possibilidade prevista no Acto de Adesão de 1994, de prorrogar o período em causa; parece adequado um período suple- mentar de quatro anos; No artigo 1. o do Regulamento (CE) n. o 2596/97, o segundo parágrafo passa a ter a seguinte redacção: «Todavia, este prazo é prorrogado até 31 de Dezembro de 2003 no que diz respeito aos requisitos relativos ao teor de matéria gorda do leite destinado ao consumo humano produzido na Finlândia e na Suécia. A Finlândia e a Suécia comunicarão à Comissão, antes de 31 de Dezembro de 2001, as medidas que adoptarem para se adaptarem ao regime comunitário. Nessa base, a Comissão apresentará ao Conselho um relatório acerca dos progressos realizados pelos Estados-Membros em causa. ». Artigo 2. o O presente regulamento entra em vigor em 1 de Janeiro de 2000. O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros. Feito em Bruxelas, em 14 de Dezembro de 1999. Pelo Conselho O Presidente K. HEMILÄ (1) JO C 342 de 30. 11. 1999, p. 35. (2) Parecer de 2. 12. 1999 (ainda não publicado no Jornal Oficial). (3) JO L 351 de 23. 12. 1997, p. 12