title: Padomes lēmums (1999. gada 22. decembris), ar ko Eiropas Investīciju bankai piešķir Kopienas garantiju zaudējumiem attiecībā uz aizdevumiem projektiem ārpus Kopienas (Centrāleiropā un Austrumeiropā, Vidusjūras valstīs, Latīņamerikā un Āzijā un Dienvidāfrikas Republikā)

eurovoc_concepts:
EIB loan
European Investment Bank
credit guarantee
financial loss
investment abroad

text: 152 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 32000D0024 13. 1. 2000. EIROPAS KOPIENU OFICIĀLAIS VĒSTNESIS 01/3. sēj. L 9/24 PADOMES LĒMUMS (1999. gada 22. decembris), ar ko Eiropas Investīciju bankai piešķir Kopienas garantiju zaudējumiem attiecībā uz aizdevumiem projektiem ārpus Kopienas (Centrāleiropā un Austrumeiropā, Vidusjūras valstīs, Latīņamerikā un Āzijā un Dienvidāfrikas Republikā) (2000/24/EK) EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 308. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu (1), ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (2), tā kā: (1) (2) (3) (4) (5) (6) Eiropadomes sanāksme Madridē 1995. gada 15. un 16. decembrī apstiprināja, ka Eiropas Investīciju banka, še turpmāk EIB, ir svarīgs Kopienas un Latīņamerikas sadar- bības instruments, un aicināja EIB intensificēt savu darbību reģionā; tā kā šais projektos ir ieinteresēta gan Kopiena, gan attiecīgās valstis; Eiropadomes sanāksme Florencē 1996. gada 21. un 22. jūnijā apsveica Āzijas un Eiropas augstākā līmeņa sanāksmes rezultātus, kas ir iezīmējuši pavērsienu abu kon- tinentu attiecībās; Eiropadomes sanāksme Amsterdamā 1997. gada 16. un 17. jūnijā apsveica Valetā, Maltā 1997. gada 15. un 16. aprīlī noturētajā Otrajā Eiropas un Vidusjūras valstu konferencē pieņemtos secinājumus un vēlreiz apstiprināja Barselonā 1995. gadā pieņemtos principus un mērķus; Eiropadome sanāksmē Luksemburgā 1997. gada 12. un 13. decembrī sāka paplašināšanās procesu ar Centrāleiro- pas un Austrumeiropas valstīm un Kipru; Eiropadome sanāksmē Kārdifā 1998. gada 15. un 16. jūnijā apsveica pūles, ko Dienvidāfrikas Republika ir pielikusi, lai modernizētu ekonomiku un to integrētu pasaules tirdznie- cības sistēmā; EIB beidz pašreizējās aizdevumu programmas Centrāleiro- pai un Austrumeiropai, Vidusjūras valstīm, Latīņamerikai un Āzijai un Dienvidāfrikas Republikai saskaņā ar Lēmumu 97/256/EK (3), kā arī kreditēšanu, ko reglamentē Protokols (1) OV C 145, 26. 5. 1999. , 10. lpp. (2) Atzinums izsūtīts 1999. gada 19. novembrī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts). (7) (8) (9) (10) par finanšu sadarbību ar bijušo Dienvidslāvijas Republiku Maķedoniju, saskaņā ar Padomes Lēmumu 98/348/EK (4); Padome ir aicinājusi EIB sākt darbības Bosnijā un Hercego- vinā; šīs darbības var turpināt, ja ir sagatavots labvēlīgs ziņojums, kā noteikts Lēmumā 98/729/EK (5); Kaut arī Bosnija un Hercegovina un Bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika kopš Lēmuma 97/256/EK pieņem- šanas ir ietverta Centrāleiropas un Austrumeiropas reģionā, būtu jāpalielina kopējais aizdevumu apjoms, ko EIB piešķir kandidātvalstīm šajā reģionā, ņemot vērā, cik svarīga ir pirmspievienošanās finanšu palīdzība, ko EIB plāno izvei- dot projektu kreditēšanai šajās valstīs bez Kopienas budžeta vai dalībvalstu garantijām; Šajos apstākļos EIB būtu jānodrošina, lai tās garantētā kre- ditēšana Centrāleiropas un Austrumeiropas pilnvarojuma robežās jo īpaši finansētu projektus tajās valstīs, kurām ir mazāk finansēšanai no pirmspievienošanās finanšu palīdzī- bas piemērotu projektu, vai projektus valstīs, kas nav kan- didātvalstis; Sadarbības līgumi starp Eiropas Kopienu un Nepālu, starp Eiropas Kopienu un Laosas TDR un starp Eiropas Kopienu un Jemenu attiecīgi ir stājušies spēkā 1996. gada 1. jūnijā, 1997. gada 1. decembrī un 1998. gada 1. jūlijā; Sadarbī- bas līgums starp Eiropas Kopienu un Dienvidkoreju tika parakstīts 1996. gada 28. oktobrī; tā kā Nepālai, Jemenai, Laosas TDR un Dienvidkorejai būtu jākļūst par EIB finan- sējuma saņēmējām saskaņā ar EIB pilnvarojumu attiecībā uz Āziju un Latīņameriku; (11) Ir lietderīgi aizdevumu programmās izdarīt dažus uzlabo- jumus attiecībā uz ilgumu un ietvertajām valstīm; ir lietde- rīgi pielāgot vispārējo garantijas likmi un aizdevumu daļu, kurai EIB ir uzaicināta segt komercrisku ar garantijām, kas nav valdības garantijas; (12) Padome aicina EIB turpināt darbības šajās valstīs veicamo ieguldījumu projektu atbalstīšanā, piedāvājot EIB šajā lēmumā paredzēto garantiju; (13) Komisija 1996. gada jūnijā, vienojoties ar EIB, ir Padomei iesniegusi priekšlikumu par jaunu garantiju sistēmu EIB kreditēšanai trešās valstīs; (3) OV L 102, 19. 4. 1997. , 33. lpp. Lēmumā jaunākie grozījumi izdarīti ar Lēmumu 98/729/EK (OV L 346, 22. 12. 1998. , 54. lpp. ). (4) OV L 155, 29. 5. 1998. , 53. lpp. (5) OV L 346, 22. 12. 1998. , 54. lpp. 01/3. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 153 (14) Padome 1996. gada 2. decembrī ir apstiprinājusi secināju- mus par jauniem garantiju noteikumiem attiecībā uz EIB kreditēšanu trešās valstīs, saskaņā ar kuriem ir apstiprināts vispārējās garantijas princips bez atšķirībām starp reģioniem un projektiem un ir pieņemta riska sadales sis- tēma; saskaņā ar riska sadales sistēmu EIB ir komercriskiem jānodrošina adekvātas trešo personu garantijas, kas nav valsts garantijas, šajā gadījumā ar budžeta garantijām sedzot tikai politiskos riskus, kas rodas no valūtas pārve- dumu pārtraukumiem, atsavināšanas, kara vai pilsoņu nemieriem; (15) Garantiju noteikumiem nebūtu jāietekmē EIB lieliskais kre- dītstāvoklis; (21) Šā lēmuma pieņemšanai Līgums neparedz citas pilnvaras kā tās, kas paredzētas 308. pantā, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. 1. pants 1. Kopiena piešķir EIB vispārējo garantiju attiecībā uz visiem maksājumiem, ko EIB nav saņēmusi, bet kas tai pienākas attiecībā uz kredītiem, kuri piešķirti saskaņā ar tās parastajiem kritērijiem un atbalsta attiecīgos Kopienas ārējās politikas mērķus, par iegul- dījumu projektiem, ko veic Centrāleiropā un Austrumeiropā, Vidusjūras valstīs, Latīņamerikā un Āzijā un Dienvidāfrikas Republikā. (16) Ar Regulu (EK, Euratom) Nr. 1149/99 (1) ir pārskatīts ar Regulu (EK, Euratom) Nr. 2728/94 (2) izveidotā Aizdevumu garantijas fonda plānotais apjoms un iemaksu likme; Šo garantiju ierobežo ar 65 % no piešķirto kredītu kopsummas un visām saistītajām summām. Piešķirto kredītu kopējais maksimā- lais lielums ir EUR 18 410 miljoni, kas iedalīti šādi: (17) (18) laikposmam no 2000. Finanšu plāns līdz 2006. gadam saskaņā ar 1999. gada 6. maija Iestāžu nolī- gumu starp Eiropas Parlamentu, Padomi un Komisiju par budžeta disciplīnu un budžeta procedūras uzlabošanu (3) paredz aizdevumu garantijas rezerves maksimālo lielumu Kopienas budžetā EUR 200 miljonu gadā; gada EIB finansējums trešās valstīs, kurām uz to ir tiesības, būtu jāpārvalda saskaņā ar parastajiem EIB kritērijiem un kārtī- bu, ietverot piemērotus kontroles pasākumus kā arī attie- cīgus noteikumus un kārtību attiecībā uz Revīzijas palātu un OLAF, tā lai atbalstītu Kopienas politiku un veicinātu saskaņošanu ar citiem Kopienas finanšu instrumentiem; EIB un Komisija regulāri apspriežas, lai nodrošinātu prio- ritāšu un darbību saskaņošanu minētajās valstīs un novēr- tētu progresu attiecīgo Kopienas politikas mērķu sasnieg- to regulāru šanā; par darbības mērķu noteikšanu, pārskatīšanu un par to sasniegšanas novērtējumu atbild EIB Direktoru padome; jo īpaši EIB finansējumam kandidātval- stīs būtu jāatspoguļo prioritātes, kas noteiktas pievienoša- nās partnerībās starp Kopienu un minētajām valstīm; tādē- jādi EIB kreditēšanas caurskatāmība saskaņā ar šo lēmumu būtu ievērojami jāuzlabo; (19) Sākot no šā lēmuma spēkā stāšanās dienas Kopienas garan- tija, kas attiecas uz īpašu finanšu palīdzību zemestrīcē cie- tušajiem Turcijā saskaņā ar Lēmumu 1999/786/EK (4), kļūst par vispārējās garantijas paplašinājumu saskaņā ar šo lēmumu; (20) EIB un Komisija nosaka minētās garantijas piešķiršanas kārtību; (1) OV L 139, 2. 6. 1999. , 1. lpp. (2) OV L 293, 12. 11. 1994. , 1. lpp. (3) OV C 172, 18. 6. 1999. , 1. lpp. (4) OV L 308, 3. 12. 1999. , 35. lpp. — Centrāleiropa un Austrumeiropa: EUR 8 680 miljoni, — Vidusjūras valstis: EUR 6 425 miljoni, — Latīņamerika un Āzija: EUR 2 480 miljoni, — Dienvidāfrikas Republika: EUR 825 miljoni; un aptver septiņu gadu laikposmu, kas sākas 2000. gada 1. feb- ruārī Centrāleiropai un Austrumeiropai, Vidusjūras valstīm, Latīņamerikai un Āzijai un 2000. gada 1. jūlijā — Dienvidāfrikas Republikai, un beidzas visiem reģioniem 2007. gada 31. janvārī. Komisija sniedz ziņojumu par šā lēmuma piemērošanu līdz 2004. gada 31. janvārim vai sešus mēnešus pirms jaunu pievie- nošanās līgumu stāšanās spēkā un vajadzības gadījumā sniedz priekšlikumus par šā lēmuma grozījumiem. Padome apspriež priekšlikumus un pieņem par tiem lēmumus, ko piemēro no 2004. gada 1. augusta vai no jaunu pievienošanās līgumu spēkā stāšanās dienas. Ja, kreditēšanas garantijas posmam beidzoties 2007. gada 31. jan- vārī, EIB piešķirtie aizdevumi nav sasnieguši otrajā daļā minēto kopējo maksimālo lielumu, šo laika posmu automātiski pagarina par sešiem mēnešiem. 2. Valstis, uz kurām attiecas 1. punkts, ir: — Centrāleiropa un Austrumeiropa: Albānija, Bosnija un Hercego- vina, Bulgārija, Čehijas Republika, Igaunija, Bijusī Dienvidslā- vijas Maķedonijas Republika, Ungārija, Latvija, Lietuva, Polija, Rumānija, Slovākijas Republika un Slovēnija, — Vidusjūras valstis: Alžīrija, Kipra, Ēģipte, Izraēla, Jordānija, Libāna, Malta, Maroka, Sīrija, Tunisija, Turcija un Gazas Rie- tumkrasts, 154 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 01/3. sēj. — Latīņamerika: Argentīna, Bolīvija, Brazīlija, Čīle, Kolumbija, Kostarika, Ekvadora, Salvadora, Gvatemala, Hondurasa, Mek- sika, Nikaragva, Panama, Paragvaja, Peru, Urugvaja un Vene- cuēla, — Āzija: Bangladeša, Bruneja, Ķīna, Indija, Indonēzija, Laosa, Makao, Malaizija, Mongolija, Nepāla, Pakistāna, Filipīnas, Sin- gapūra, Dienvidkoreja, Šrilanka, Taizeme, Vjetnama un Jemena, iesniedz Komisija, ieguldījuma novērtējumu Kopienas ietver šim lēmumam atbilstīgas Padomei kreditēšanas attiecīgo ārpolitikas mērķu sasniegšanā, ņemot vērā darbības mērķus un attiecīgos to sasniegšanas vērtējumus, ko šim lēmumam atbilstīgām kreditēšanām nosaka EIB. Pirmajā daļā minētajiem nolūkiem EIB nodod Komisijai attiecīgo informāciju. — Dienvidāfrikas Republika. 3. pants 3. Ar šo EIB ir uzaicināta censties, lai komercrisks kreditēšanai saskaņā ar šo lēmumu par 30 % būtu segts ar garantijām, kas nav valdības garantijas, un, cik iespējams, pamatotos uz atsevišķu reģiona pilnvarojumu. Šos procentus, kur vien iespējams, palie- lina, ciktāl ļauj tirgus. 2. pants Komisija katru gadu informē Eiropas Parlamentu un Padomi par aizdevumu darbībām un par riska sadalē, kas paredzēta 1. panta 3. punktā, sasniegto progresu un vienlaikus iesniedz vērtējumu par sistēmas darbību un saskaņošanu starp finanšu iestādēm, kuras darbojas šajā jomā. Informācijā, ko Eiropas Parlamentam un EIB un Komisija pieņem nosacījumus, ar kuriem ir jādod garantija. 4. pants Šis lēmums stājas spēkā tā publicēšanas dienā Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. Briselē, 1999. gada 22. decembrī Padomes vārdā — priekšsēdētājs K. HEMILÄ


title: Beretning fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om anvendelsen af klausulen om udførselsforbud i artikel 4, stk. 1, i direktivet om indskudsgarantiordninger (94/19/EF)

eurovoc_concepts:
bank deposit
credit guarantee
credit institution
economic integration
export restriction

formats: html pdf

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 22. 12. 1999 KOM(1999) 722 endelig BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET om anvendelsen af klausulen om udførselsforbud i artikel 4, stk. 1, i direktivet om indskudsgarantiordninger (94/19/EF) BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET om anvendelsen af klausulen om udførselsforbud i artikel 4, stk. 1, i direktivet om indskudsgarantiordninger (94/19/EF) 1. INDLEDNING 1. 1. Generelle principper i direktivet om indskudsgarantiordninger om indskudsgarantiordninger I artikel 4 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/19/EF af 30. maj 1994 at i en indskudsgarantiordninger, der medlemsstat i henhold til artikel 3, stk. 1, skal omfatte indskydere i filialer, som kreditinstitutter har oprettet i andre medlemsstater1 det anerkendes indføres og officielt fastlægges princip, Med bestemmelsen indføres det princip, at indskudsgarantiordninger aner- kendes i værtslandene, men reguleres af de gældende bestemmelser i det land, hvor kreditinstituttet har sit hovedsæde, da kreditinstituttet med sine filialer i det indre marked udgør en enkelt enhed, som er underlagt en eneste tilladelse, og hvis aktiviteter kontrolleres centralt. Med direktivet blev ordningerne ikke harmoniseret i en grad, så der blev fast- lagt et ensartet dækningsniveau. Direktivets artikel 7 fastlægger imidlertid et mindstebeløb på EUR 20 000 med mulighed for indtil den 31. december 1999 i visse medlemsstater at opretholde et lavere dækningsniveau (dog mindst EUR 15 000). Det blev ligeledes fastlagt, at ordningerne kunne begrænse garantibeløbet til en procentsats af indskuddene (dog mindst 90%). Endelig blev der ikke fastlagt nogen maksimumsgrænse, og visse indskydere eller indskud kan udelukkes fuldstændigt fra garantien (liste opstillet i bilag I til direktivet). Der kan derfor forekomme meget betydelige afvigelser mellem størrelsen og rækkevidden af garantibeløbene under de forskellige ordninger2, af den femårige overgangsperiode, hvor mindstebeløbet for garantien i overgangsperioden kan fraviges. løbet især i 1. 2 Klausulen om udførselsforbud Der findes en bestemmelse, som midlertidigt, indtil den 31. december 1999, gør det muligt at fravige princippet om udvidelse af hjemlandsgarantien til filialer i andre medlemsstater. Denne midlertidige undtagelsesbestemmelse, som i det følgende betegnes "klausulen om udførselsforbud", er fastlagt i direktivets artikel 4, stk. 1, andet afsnit. Andet og tredje afsnit i denne artikel er formuleret som følger: 1 2 Artikel 3, stk. 1, « hver medlemsstat sikrer, at der på dens område indføres en eller flere indskudsgarantiordninger, som bliver officielt anerkendt. » Se tabel i bilaget. 2 2. 2. 1 «Indtil den 31. december 1999 må hverken størrelsen eller rækkevidden, inklusive procentsatsen, af den ydede dækning overstige den maksimale stør- relse og den maksimale rækkevidde af den dækning, som tilbydes af den tilsvarende garantiordning på værtslandets område. Inden denne dato skal Kommissionen udarbejde en rapport på grundlag af den indhøstede erfaring med anvendelsen af andet afsnit og skal vurdere behovet for at fortsætte disse arrangementer. Kommissionen skal i givet fald fremlægge et forslag til direktiv for Europa-Parlamentet og Rådet om en forlængelse af arrangementernes gyldighed. »3 Tiden er nu inde til at udarbejde rapporten om anvendelsen af bestemmelsen i artikel 4, stk. 1, og undersøge hvorvidt, der er behov for at forlænge klausulen. Det kan i denne henseende være hensigtsmæssigt nærmere at studere motiverne for udførselsforbuddets indførelse og fortolkningen af bestemmelsen i de tilfælde, hvor klausulen er blevet bragt for Domstolen. Dette vil blive omhandlet i næste afsnit. I de følgende afsnit vurderes erfaringerne med klausulen, ligesom der redegøres for argumenter for og imod klausulens ophævelse. Rapporten afsluttes med Kommissionens evaluering af klausulens fremtid. FORTOLKNING AF KLAUSULEN OM UDFØRSELSFORBUD På tidspunktet for direktivets vedtagelse Begrundelsen for at indføre klausulen om udførselsforbud er indeholdt i fjor- tende betragtning i præamblen til direktivet. "der kan forekomme markedsforstyrrelser som følge af, at filialer af kredit- institutter tilbyder højere dækning end kreditinstitutter, der har fået tilladelse i værtslandet; størrelsen og rækkevidden af den dækning, som garantiordnin- gerne tilbyder, bør ikke bruges som konkurrencemiddel; det er derfor i hvert fald i begyndelsen, at bestemme, at størrelsen og nødvendigt, tilbyder rækkevidden af den dækning, som en ordning i hjemlandet indskydere i filialer i en anden medlemsstat, ikke må overstige størrelsen og rækkevidden af den dækning, som den tilsvarende ordning i værtslandet tilbyder; efter en årrække bør man se på eventuelle markedsforstyrrelser på grundlag af den indhøstede erfaring og udviklingen i banksektoren;" Baggrunden for denne formulering stammer ikke fra Kommissionens forslag, som det tydeligt fremgår af formandskabets rapport forud for vedtagelsen af den fælles holdning : «Under Rådets drøftelser har flere delegationer anmodet om, at der indsættes en bestemmelse i direktivet om, at et kreditinstitut fra et land, hvor beskyttel- sesordningen er fordelagtig, hvis det etablerer en filial i et land, hvor beskyt- telsesordningen er mindre favorabel, ikke i dette land kan give en dækning, der er bedre end den, der er gældende (eksportforbud-klausul). Målet er at 3 En lignende midlertidig undtagelse er investorgarantiordninger (EFT L 84 af 26. 3. 1997, s. 22). indeholdt i artikel 7 i direktiv 97/9/EF om 3 undgå, at det bliver bragt i en mere fordelagtig konkurrencesituation end de lokale kreditinstitutter. Under hensyn til på den ene side visse delegationers svaghed for denne klausul og omvendt Kommissionens forbehold over for den og på den anden side udtalelsen fra Den Juridiske Tjeneste, der finder, at en sådan klausul eventuelt kun kan accepteres, hvis den er midlertidig, foreslår formandskabet følgende kompromis : I direktivet indsættes en sådan klausul om eksportforbud, men kun indtil den 31. december 1999. Inden denne dato kan Rådet på grundlag af et forslag fra Kommissionen evt. beslutte at forlænge klausulens gyldighedsperiode»4 2. 2 Efter den tyske regerings annullationssøgsmål Klausulen om udførselsforbud har været bragt for Domstolen af den tyske regering i et annullationssøgsmål5 med følgende begrundelser: (1) Tilsidesættelse af begrundelsespligten hvorefter Domstolen ikke kan udøve kontrol i henhold til EF-traktatens artikel 190. Det blev fremført, at Rådet og Europa-Parlamentet ikke havde anført grundene til, at stør- relsen og rækkevidden af dækningen ikke burde bruges som konkur- rencemiddel. Det blev fremført, at «udførselsforbuddet » er i strid med direktivets målsætning, som er at styrke beskyttelsen af indskyderne og lette kreditinstitutternes grænseoverskridende aktiviteter inden for Fællesskabet. (2) Tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 57, stk. 2. Baggrunden for dette argument var, at udførselsforbuddet vanskeliggør udøvelsen af grænse- overskridende bankvirksomhed inden for Fællesskabet og er i strid med princippet om minimal harmonisering og gensidig anerkendelse. (3) Udførselsforbuddets uforenelighed med målet om et højt beskyttelses- idet udførselsforbuddet niveau for opsparerne. Det blev fremført, at tvinger filialerne til at nedsætte dækningen til det niveau, der er gældende i de lande, hvor beskyttelsen er mindst fordelagtig, strider dette imod beskyttelsen af fordringshaverne. (4) Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet med hensyn til både nødvendighed og forholdsmæssighed. Det vigtigste argument for denne protest var, at klausulen om udførselsforbud stred mod princippet om minimal indgriben. Andre løsninger, som i mindre grad ville begrænse kreditinstitutternes virksomhed, kunne være lige så effektive for at imødegå markedsforstyrrelser, f. eks. en beskyttelsesklausul. Et andet argument var, at der er ikke noget rimeligt forhold mellem indgrebets hensigtsmæssighed. karakter og udførselsforbuddets omfang og 4 5 Uddrag fra det belgiske formandskabs rapport til Rådet af 9. september 1993. Dokument 8520/93 EF 62 Sag C-233/94, Forbundsrepublikken Tyskland mod Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union 4 Hensigtsmæssigheden var allerede begrænset i og med, at det slet ikke var sikkert, at markedet vil blive forstyrret. Domstolens dom af 13. maj 1997 indeholder meget vigtige elementer for vurderingen af de betingelser og begrænsninger, der omgiver foreneligheden af klausulen om udførselsforbud. Det anerkendes i præmis 43, at udførselsforbuddet udgør en undtagelse til den minimumssamordning og gensidige anerkendelse, som direktivet generelt tilstræber. « Det skal imidlertid bemærkes, at under hensyn til de komplicerede sagsforhold og de forskelle, som bestod medlemsstaternes lovgivninger imellem, var Parlamentet og Rådet bemyndiget til gradvist at gennemføre den nødvendige harmonisering. I præmis 55 vedrørende anbringendet om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet vurderede Domstolen, at «den situation, som fællesskabslovgiver har tilstræbt en regulering af, økonomisk set er kompleks. Før vedtagelsen af direktivet fandtes der ikke indskudsgarantiordninger i alle medlemsstater. Desuden omfattede hovedparten af dem ikke indskyderne i filialer, som godkendte kreditinstitutter havde oprettet i andre medlemsstater. Fællesskabslovgiver skulle således vurdere fremtidige og usikre virkninger af tiltaget. I denne forbindelse havde lovgiver et valg mellem en almindelig risikoforebyggelse og indførelsen af en punktuel beskyttelsesordning » (præmis 55). fået «Det fremgår af fjortende betragtning til direktivet, at Parlamentet og Rådet som udgangspunkt har valgt at hindre markedsforstyrrelser som følge af, at filialer af kreditinstitutter tilbyder højere dækning end kreditinstitutter, der tilladelse i værtsmedlemsstaten. Da muligheden for en sådan har forstyrrelse ikke fuldstændig kan udelukkes, har fællesskabslovgiver dermed i tilstrækkelig grad påvist, at man forfølger et berettiget formål. I øvrigt er den begrænsning for de berørte kreditinstitutters aktiviteter, som udgøres af udførselsforbuddet, ikke åbenbart uforholdsmæssig » (præmis 57). Det skal bemærkes, at Tyskland efter Domstolens afvisning af annullations- søgsmålet indførte en generel og obligatorisk indskudsgarantiordning ved lov i juli 1998 omfattende kreditinstitutter og investeringsselskaber med den gældende mindstedækning på fællesskabsplan (nemlig 90% af indskud indtil et garantibeløb på ECU 20 000). Den tyske regering anerkender endvidere samtlige allerede eksisterende private garantiordninger, som fortsat måtte tilbyde en meget højere frivillig og supplerende dækning. Det er for øjeblikket disse private ordninger, som dels forestår forvaltningen af den offentlige garantifond (som ikke er en juridisk person, og som de har bidraget til finansieringen af), dels udøver det nødvendige tilsyn med kreditinstitutterne og i givet fald forestår udbetalingen af garantibeløbet i henhold til lovgivningen. 5 3. BEGRUNDELSER FORLÆNGES ELLER OPHÆVES FOR HVORVIDT KLAUSULEN BØR 3. 1 Evalueringsgrundlag Ved en fornyet vurdering af klausulen om udførselsforbud som fastlagt i direktivet synes det særligt vigtigt at understrege følgende to punkter. For det første er det i direktivets præambel fastlagt, at "man efter en årrække bør se på eventuelle markedsforstyrrelser (som følge af klausulen) på grundlag af den indhøstede erfaring og udviklingen i banksektoren ". For det andet er det allerede nævnt, at en vigtig betingelse for midlertidigt at fravige princippet om minimumssamordning og gensidig anerkendelse, som direktivet generelt tilstræber af Domstolen er fastlagt med følgende formule- ring: «Det skal imidlertid bemærkes, at under hensyn til de komplicerede sagsforhold og de forskelle, som bestod medlemsstaternes lovgivninger imellem, var Parlamentet og Rådet bemyndiget til gradvist at gennemføre den nødvendige harmonisering. " En vurdering af hvorvidt denne situation stadig gør sig gældende, kan derfor være relevant. 3. 2 Begrundelser for opretholdelse af klausulen om udførselsforbud. En række medlemsstater har begrundelse for at opretholde klausulen: især fremført følgende argumenter som (1) Manglende erfaringer. På tidspunktet for denne rapports udarbejdelse, dvs. fem år efter direktivets ikrafttræden, har den bestemmelse, som Europa-Parlamentet og Rådet anmoder om en redegørelse for, faktisk endnu ikke været anvendt af de eksisterende indskudsgarantiordninger i medlemsstaterne i deres ændrede form eller i den form de blev indført i som følge af direktivets gennemførelse. Intet kreditinstitut med filialer i andre medlemsstater har af årsager, der er direkte forbundet tilbagebeta- med kreditinstituttets finansielle situation, suspenderet lingen af indskud modtaget i løbet af rapporteringsperioden. (2) Risiko for negative virkninger af konkurrencen. De regeringer som gerne ser, at Kommissionen forelægger et forslag om forlængelse af bestemmelsens gyldighed, anfører almindeligvis det argument, der er nævnt i dommen, nemlig «at størrelsen og rækkevidden af den dækning, som garantiordningen tilbyder, ikke bør bruges som konkur- rencemiddel » med de markedsforstyrrelser, det kunne medføre. Nogle regeringer mener således, at muligheden for en sådan forstyrrelse ikke fuldstændig kan udelukkes og de understreger, at på deres respektive nationale områder har udførselsforbuddet ikke medført negative virk- ninger for de pågældende kreditinstitutters aktiviteter eller været til gene for deres filialer i de øvrige medlemsstater. (3) Et særligt ømtåleligt tidspunkt. Nogle medlemsstater har påpeget, at det vil være højst uhensigtsmæssigt at lade klausulen udløbe ved udgangen af 1999, da ændringen så vil falde sammen med andre 6 ændringer på markedet, som i sig selv vil øge risikoen for markeds- forstyrrelser. En af disse faktorer er indførelsen af euroen for nyligt. En anden faktor er den planlagte udvidelse af EU. Det er blevet fremført, at det må forventes at være vanskeligt for nogle ansøgerlande at indføre minimumsindskudsgarantien. En række medlemsstater er derfor bange for, at der med udløbet af klausulen om udførselsforbud vil blive en øget risiko for markedsforstyrrelser. 3. 3 Begrundelser for ophævelse af klausulen om udførselsforbud (1) indre marked for bankvirksomhed. Udførsels- Princippet om et indre marked for klausulen er en undtagelse fra princippet om et bankvirksomhed og skaber hindringer for udøvelsen af etablerings- retten og den fri udveksling af tjenesteydelser. Hertil kommer, at når indskydere i filialer bør dækkes gennem værtslandets garantiordning, fører dette til forskelsbehandling mellem forskellige indskydere i samme kreditinstitut i tilfælde af insolvens. Klausulen er derfor ufor- enelig med det forhold, at et kreditinstitut og dets filialer både fra et juridisk og et bankmæssigt synspunkt bør betragtes som en og samme enhed. Det var på denne baggrund, at Rådet og Europa-Parlamentet udelukkende vedtog klausulen om udførselsforbud som en midlertidig ordning. Hovedbegrundelsen for undtagelsesbestemmelsen var de komplekse og usikre forhold, der gjorde sig gældende forud for direk- tivets vedtagelse. (2) Udviklingen i banksektoren. Forholdene i banksektoren har ændret sig væsentligt siden direktivets vedtagelse som følge af såvel harmonise- ringen af garantiordningerne som integreringen af finansmarkederne. i løbet af overgangsperioden, For det første er der sket meget vedrørende harmoniseringen af garan- tiordningerne som udløber den 31. december 1999. En lovpligtig minimumsdækning (EUR 20 000) er nu indført i samtlige medlemsstater, og samtlige filialer - uanset etable- ringssted - er nu dækket. Det er korrekt, at der med direktivet ikke er gennemført en fuldstændig harmonisering af de nationale dæknings- niveauer, og at der selv efter overgangsperiodens udløb fortsat vil være visse forskelle. Med direktivet er det dog tydeligt fastlagt, at der gælder et generelt princip om hjemlandets dækningsniveau, uden at dette dækningsniveau er underlagt en harmonisering af de nationale niveauer eller betingelser. Det kan endvidere være interessant at bemærke, at også de nationale dækningsniveauer nærmer sig hinanden. De mere fordelagtige ordninger har reduceret deres dækningsniveau6. Spred- ningen mellem de forskellige ordningers dækning er derfor indskrænket markant siden 1994. Pr. 1. januar 2000 vil der i samtlige medlemsstater bortset fra tre være en obligatorisk dækningsgaranti for 6 Tyskland har reduceret den lovpligtige dækning til mindstedækningen efter direktivet med hensyn til såvel størrelse som rækkevidde (se tabel), Italien har reduceret den maksimale dækning til EUR 104 000 (mod EUR 600 000 i 1994), og endelig har Finland reduceret den tidligere fulde dækning til nu EUR 25 000. 7 mellem EUR 20 000 og 25 000 pr. indskyder. De eneste undtagelser vil være Danmark (EUR 40 000), Frankrig (EUR 60 000) og Italien (EUR 104 000). Kort sagt gør de store forskelle, der fandtes på tidspunktet for direk- tivets vedtagelse og som blev lagt til grund for midlertidigt at fravige princippet om det indre marked, sig ikke mere gældende. Den vigtigste begrundelse for undtagelsesbestemmelsen er således forsvundet. Den anden tendens på bankmarkedet, som har betydelig indflydelse på evalueringen af klausulen om udførselsforbud, er integreringen af finansmarkederne. Denne udvikling kommer til udtryk på flere fronter samtidigt. En af udviklingsfaktorerne har været udbredelsen af elektro- niske net, som har fremmet indførelsen af elektroniske bankydelser og dermed lettet den grænseoverskridende handel. En anden væsentlig indførelsen af euroen, som har fjernet kursrisici faktor har været mellem elleve medlemsstater. En tredje faktor af stor betydning er tendensen hen imod strukturelle ændringer og konsolidering af bank- markedet. Gennem fusioner og erhvervelser har bankerne konsolideret sig for at kunne operere internationalt, også på et grænseoverskridende grundlag. Det kan konkluderes, at integrationsfaktorerne har haft voldsom betydning i de senere år, og at denne tendens vil fortsætte. I dette finansielle integrationsforløb er klausulen om udførselsforbud et restelement, som opsplitter det indre marked i nationale markeder. Klausulen bør fjernes for at fremme en sund integrering af EU's finan- sielle marked. Endvidere betyder integreringen af finansmarkederne, at den grænseoverskridende udveksling af bankydelser er på vej til i praksis at blive et alternativ til de nationale bankydelser. Konsekvensen heraf er, at klausulen om udførselsforbud lovligt og uden besvær kan omgås gennem grænseoverskridende indskud, hvilket gradvis reducerer enhver konkurrencemæssig virkning, som indskudsgarantiordningen måtte have på nationalt plan7 (3) Ingen konkrete vurderinger af mulige forstyrrelser. Med hensyn til de mulige markedsforstyrrelser, som udløbet af klausulen om udførsels- forbud kunne forårsage, råder ingen af medlemsstaterne over objektive og faktuelle oplysninger, som kan understøtte konkret stillingtagen til, hvorvidt sådanne risici er sandsynlige eller væsentlige. Medlems- staterne er heller ikke i stand til at præcisere eller sætte tal på mulige markedsforstyrrelser for indenlandske kreditinstitutter, ifald klausulen om udførselsforbud skulle udløbe. 7 Eksperter mener, at på nuværende tidspunkt vil forskellene mellem medlemsstaternes indskudsgarantiordninger ikke have tilstrækkelig vægt - i hvert fald ikke under de nuværende forholdsvis stabile markedsforhold - til at anspore indskyderne til at omgå klausulen om udførselsforbud ved at foretage grænseoverskridende indskud. Dette kan imidlertid også tolkes som udtryk for, at de forskellige dækningsniveauer ikke i særlig grad har nogen indvirkning på konkurrencen. 8 Det forholder sig derimod således, at udenlandske filialer - som er etableret i medlemsstater med en højere indskudsgarantidækning i forhold til dækningsniveauet i hjemlandet - tøver med at ansøge om den højere dækning i værtslandet ("topping-up"), selv om muligheden står åben for dem på et ikke-diskriminerende grundlag. Der er endog tegn på, at en række udenlandske filialer, som oprindeligt deltog i "topping-up"-ordninger, har trukket sig ud igen. Det er tydeligt, at disse udenlandske filialer ikke anser muligheden for at supplere deres garanti op til værtslandets niveau for at være prisen værd - en pris, de inden- landske banker betaler som en del af deres lovpligtige garanti. Der er derfor klare tegn på, at bankerne ikke betragter forskelle i dæknings- niveau som en væsentlig konkurrencefaktor. (4) Overholdelse af forbuddet mod kommerciel reklame. Endelig har ingen medlemsstat bemærket, at nogen bank har overtrådt eller forsøgt at overtræde direktivets forbud mod at anvende forskelle i indskuds- garantidækningen i kommercielt reklameøjemed. 4. KONKLUSION Indskudsgarantiordningerne i medlemsstaterne er nu harmoniseret i forhold til direktivets principper og målsætninger. På denne baggrund synes det for vidt- gående at forlænge klausulen om udførselsforbud - som let og lovligt ville kunne omgås gennem grænseoverskridende indskud - med det formål at undgå markedsforstyrrelser, som ingen er i stand til at vurdere omfanget eller karak- teren af, og som synes lidet sandsynlige. En forlængelse af klausulen om udførselsforbud ville betyde, at beskyttelsen over for en så sekundær risiko betragtes som vigtigere end gennemførelsen af det indre marked for bankydelser. Da tættere europæisk integration er en af de vigtigste politiske målsætninger - hvilket kom til udtryk i Det Europæiske Råds vedtagelse af Handlingsplanen vedrørende et fælles finansmarked på det nylige møde i Køln - anser Kommissionen det for hensigtsmæssigt ikke at forlænge klausulen om udførselsforbud. Når klausulen først er udløbet (den 31. december 1999), vil Kommissionen imidlertid nøje overvåge udviklingen på markedet, og navnlig være opmærksom på alvorlige markedsforstyrrelser, og den vil tage udgangspunkt i elementer, som medlemsstaternes nationale myndigheder finder det hensigts- mæssigt at tilvejebringe. Kommissionen kan således overveje muligheden for at foreslå hensigtsmæssige lovgivningsmæssige foranstaltninger. 9 BILAG I: Hovedtræk ved indskudsgarantiordningerne i EØS Indskud omfattet af visse garantiordninger (anvendelse af artikel 7, stk. 2) 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. 8. 9. Indskud fra finansieringsinstitutter, der er medlem af indskudsgarantiordningen, er ikke dækket i nogen af medlemsstaterne. Indskud fra forsikringsselskaber er dækket i følgende medlemsstater: DK, FIN, SU og IS. Indskud fra staten eller centraladministrationen er dækket i følgende medlemsstater: DK, SU, UK, NO og IS. Indskud fra regionale, lokale og kommunale myndigheder er dækket i følgende medlemsstater: DK, EL (bortset fra regionale myndigheder og provinsmyndigheder), FIN (kun kommunale myndigheder), SU, UK, NO og IS. Indskud fra institutter for kollektiv investering er dækket i følgende medlemsstater: DK, FIN, SU, UK og IS. Indskud fra pensionsfonde og pensionskasser er dækket i følgende medlemsstater: DK, EL, FIN, SU, UK, IS og IT. Indskud fra direktører og andre medlemmer af et kreditinstituts ledelse og fra medlemmer, der er personligt hæftende selskabsdeltagere, er dækket såvel som indskud fra aktionærer - med mindre sådanne indskud beløber sig til 5% eller mere af kreditinstituttets kapital - i følgende medlemsstater: IRL (20 %), FIN, SU, NO, IS og UK (kun "Building societies"); samtlige disse lande dækker også indskud fra nære pårørende til ovenstående og tredjemand, der handler på deres vegne. I Italien er indskud fra medlemmer, der er personligt hæftende selskabsdeltagere, dækket. Indskud fra andre selskaber i samme koncern er dækket i følgende medlemsstater: DK, FIN, SU, UK (kun "Building societies") og IS. Indskud, der ikke er noteret på navn, er dækket i følgende medlemsstater: DE, FR (beløb, der udgøres af udstedte betalingsmidler), ÖS, SU (hvis sådanne indskud findes) og UK (kun banker og på visse betingelser). 10. Indskud, for hvilke indskyderen personligt har opnået en særlig forrentning eller andre finansielle fordele, som har bidraget til at forværre kreditinstituttets finansielle situation, er ikke opført på udelukkelseslisterne i følgende medlemsstater: DK, FIN, SU og IS. 11. Obligationer udstedt af kreditinstituttet og forpligtelser, der skyldes egne veksler og omsætningsgældsbreve, er dækket i følgende medlemsstater: BE (på visse betin- gelser), PT (kun indlånsbeviser), NL (kun obligationer, ikke omsætningsgældsbreve), NO (på visse betingelser), SU (på visse betingelser) og UK (kun banker og på visse betingelser). 10 12. Indskud i andre valutaer er dækket i følgende medlemsstater: DK, EL, ES, NL, LU, PT, FIN, IRL, IT, SU, NO og IS. Den østrigske ordning dækker indskud i de øvrige valutaer, der tilhører euro-området, samt indskud i euro. 13. Indskud fra alle juridiske personer er dækket i følgende medlemsstater: DK, EL, ES, FR, IT, FIN, SU og UK. 11 LAND LOVFORSLAG ELLER LOV STATUS GARANTIFONDENS ADRESSE ERSTATNINGSBELØP BELGIEN (BE) - Lov af 22. 3. 1993 - Offentlig institution oprettet ved lov af 17. 12. 1998 Blandet: offentlig/privat DANMARK (DK) Lov nr. 415 af 26. 6. 1998 Privat Fonds de Protection des Depôts et des Instruments Financiers Avenue Berlaimont 14 B-1000 Bruxelles Mr Debremaeker Tlf. ++32/2-221 38 92 Fax. ++32/2-221 32 41 Garantifonden for indskydere og investorer Niels Juels Gade 7 Postboks 2082 DK - 1013 København K Hr. Sørensen Tlf. ++45/33146245 € € – – 15 000 indtil 31. 12. 1999 20 000 fra 1. 1. 2000 DKK 300 000 = € 40 000 12 LAND TYSKLAND (DE) LOVFORSLAG ELLER LOV Lov af 16. 7. 1998 (BGBl 1998 Teil I Nr 45, 22. 7. 1998) STATUS GARANTIFONDENS ADRESSE ERSTATNINGSBELØP Privat Privat Tilsvarende Tilsvarende 90% af samtlige indskud dækket indtil et € maksimalt beløb på 20 000 90% af samtlige indskud dækket indtil et € maksimalt beløb på 20 000 Instituttets 100% dækning af indskud (alternativ ordning) Instituttets 100% dækning af indskud (alternativ ordning) Entschädigungseinrichtung deutscher Banken GmbH, Postfach 040327 D - 10062 Berlin Dr A. Weber / Mr Wintzen Tlf. ++49/30-590 01 19 60 Fax:++49/30-590 01 19 69 Entschädigungseinrichtung des Bundesverbandes Öffentlicher Banken Deutschlands GmbH Postfach 201335 D - 53143 Bonn Dr Lüthje / Mr Schoppmann Tlf. ++49/228-8192-200 eller 260 Bundesverband der deutschen Volksbanken und Raiffeisenbanken e. V. Postfach 12 04 40 D-53046 Bonn Dr Kessel / Mr Kollbach Tlf. ++49/228-509-283 eller 256 Deutscher Sparkassen- und Giroverband e. V. Postfach 1429 D-53004 Bonn Mr Fischer / Mr Newiger Tlf. ++49/228-204-330 eller 333 13 LAND LOVFORSLAG ELLER LOV STATUS GARANTIFONDENS ADRESSE ERSTATNINGSBELØP TYSKLAND (DE) frivillig frivillig frivillig frivillig Einlagensicherungsfonds deutscher Banken Bundesverband deutscher Banken e. V. - Einlagensicherungsfonds – Burgstra D-10189 Berlin β e 28 Einlagensicherungsfonds des Bundesbandes Öffentlicher Banken Deutschlands Godesberger Allee 88 D-53175 Bonn Bausparkassen-Einlagensicherungssystem e. V. Dottendorfer Stra D-53129 Bonn β e 82 Einlagensicherungsfonds für Bank- Bausparkassen Fachverband für Bank-Bausparkassen c/o Dresdner Bauspar AG Am Sonnenplatz 1 D-61116 Bad Vibel 14 LAND LOVFORSLAG ELLER LOV GRÆKENLAND (EL) Lov nr. 2324 af 17. 7. 1995 Blandet: offentlig/privat SPANIEN (ES) Blandet STATUS GARANTIFONDENS ADRESSE ERSTATNINGSBELØP € 20 000 (indtil 31. 12. 1999 - andelsselskaber ikke omfattet af ordningen) € € – – 15 000 indtil 31. 12. 1999 20 000 fra 1. 1. 2000 TAMEIO EGGYHSIS KATATHESEON 2-4 Sina St. GR – 10672 Athens Mr Liakopoulos Tlf. ++301 363 9933 ++301 363 7932 ++301 363 5433 ++301 363 8339 ++301 363 5260 Fax ++301 363. 5582 Fondo de Garantía de Depósitos en Establecimientos bancarios Mr Aracil Fondo de Garantía de Depósitos en Cajas de Ahorro Mr García Macarróu Fondo de Garantía de Depósitos en Cooperativas de Crédito Mr García Macarróu Adresse for alle tre institutter: José Ortega y Gasset 22 E - Madrid 28006 Tlf. ++35/1-4316645 Fax ++35/1-5755728 15 LAND FRANKRIG (FR) LOVFORSLAG ELLER LOV Lov nr. 94-679 af 8-8-1995 Kendelse af 13. 9. 1995 Kendelse af 26. 2. 1997 (Plan om oprettelse af en enkelt fond) STATUS GARANTIFONDENS ADRESSE ERSTATNINGSBELØP Privat Privat Privat Tilsvarende Tilsvarende € - 60 000 € - 60 000 € - 60 000 Association française des Banques 18, rue Lafayette F - 75009 Paris Mr Cornu – Mr Gourmelon Tlf. 33/1-48005252 Association Française des Sociétés financières 24, avenue de la Grande Armée F - 75017 Paris Mr Nasse Tlf. 33/1-47660277 Groupement des Institutions financières spécialisées CEPME 27-31, avenue du Général Leclerc F – 94710 Maisons Alfort Caisse nationale de Crédit Agricole 91-93, Boulevard Pasteur F – 75710 Paris Cedex 15 Mr L’Hyver Chambre syndicale des Banques populaires Le Ponant de Paris 5, rue Leblanc F – 75511 Paris Cedex 15 Mr Crodot 16 LAND LOVFORSLAG ELLER LOV STATUS GARANTIFONDENS ADRESSE ERSTATNINGSBELØP FRANKRIG (FR) Tilsvarende Tilsvarende Tilsvarende IRLAND (IRL) Offentlig Lovbekendtgørelse (SI) nr. 168 af 1995 Lov om centralbanken af 1997, afsnit 81 (bilag I) Confédération nationale de Crédit mutuel 88-90, rue Cardinet F – 75847 Paris Cedex 17 Mr Desneux Caisse centrale de Crédit coopératif Parc de la Défense BP 211 33, rue des Trois Fontaneaux F – 92002 Nanterre Cedex Mr Bobin Centre national des Caisses d’Épargne et de Prévoyance 27-29, rue de la Tombe-Issoire F – 75014 Paris Mrs Bosquet Chambre syndicale des Sociétés anonymes de Crédit immobilier 2, r ue Lord Byron F – 75384 Paris Cedex 8 Central Bank of Ireland PO Box 559 Dame Street IRL – Dublin 2 Mr Dermot Finneran (Banking Supervision Department) Tlf. ++353/1-671 6666 Fax ++353-1-6716561 17 90% af samtlige indskud dækket indtil et 15 000 indtil maksimalt beløb på € 31. 12. 1999 ( 20 000 fra 1. 1. 2000) € LAND ITALIEN (IT) LOVFORSLAG ELLER LOV Lov af 6. februar 1996 (artikel 23) Lovdekret 659 af 4. december 1996 Privat Privat LUXEMBOURG (L) Lov af 11. juni 1997 (om ændring af lov af 5. april 1993) Privat NEDERLANDENE (NL) Privat Lov af 14. 12. 1995 Kongelig forordning af 15. 12. 1995 erstattet af kongelig forordning af 25. 6. 1996 erstattet af kongelig forordning af 21. 9. 1998 og 28. 9. 1998 STATUS GARANTIFONDENS ADRESSE ERSTATNINGSBELØP Fondo interbancario di Tutela dei Depositi Via del Plebiscito 102, I - 00186 Roma Mr Savona - Mr Moretti Tlf. ++39/6-99861 Fax ++39/6-48295414 Fondo di Garanzia dei Depositanti del Credito cooperativo Via Massimo d’Azeglio, I – 00184 Roma Mr Franco Caleffi Tlf. ++39/6-482951 Fax ++39/6-48295414 Association pour la Garantie des Dépôts au Luxembourg (AGDL) 20, rue de la Poste BP 241 L – 2012 Luxembourg Mr Jean-Jacques Rommes Tlf: ++352/4636601 Fax ++352/460921 De Nederlandsche Bank NV PO Box 98 NL – 1000 AB Amsterdam Mr R. J. Theissen Tlf. ++31/20-5243924 Fax ++31/20-5242876 ITL 200 mio. = ITL 200 mio. = € € 103 291. 38 103 291. 38 € € € 15 000 indtil 31. 12. 1999 20 000 fra 1. 1. 2000 20 000 18 LAND LOVFORSLAG ELLER LOV ØSTRIG (ÖS) Lov af 22. 8. 1996 Privat Privat Privat Privat Privat STATUS GARANTIFONDENS ADRESSE ERSTATNINGSBELØP 90%-dækning for juridiske personer ATS 260 000 € 20 000 Einlagensicherung der Banken und Bankiers Gesellschaft m. b. H. Börsegasse 11, A - 1013 Wien Mr Harald Rassl Tlf. 43/1-535. 17. 71. 32 Sparkassen- Haftungs Aktiengesellschaft Grimmelshausengasse 1, A - 1030 Wien Mr Alfred Pachernigg Tlf. 43/1-711. 69. 292 Österreichische Raiffeisen-Einlagensicherung reg. Gen m. b. H. Hollandstraße 2, A - 1020 Wien Mr Gerhard Bittner Tlf. 43/1-211. 36. 0 Schulze-Delitzsch-Haftungs-genossenschaft reg. Gen. m. b. H. Schottengasse 10, A - 1010 Wien Mr Kurt Grossauer Tlf. 43/1-313. 28. 2213 Hypo-Haftungsgesellschaft m. b. H. Brucknerstraße 8, A - 1040 Wien Mr Dietmar Rupar Tlf. 43/1-505. 87. 32. 0 19 LAND PORTUGAL (PT) LOVFORSLAG ELLER LOV Lovdekret nr. 298/92 af 31. 12. 1992 som ændret ved lovdekret nr. 246/95 af 14. 9. 1995 Offentlig/privat FINLAND (FIN) Privat Lov nr. 1229/1997 om ændring af loven om kreditinstitutter (afsnit 65 som trådte i kraft den 1. 1. 1998) SVERIGE (SU) Lov 1995/1571 (som trådte i kraft den 1. 1. 1996) Offentlig STATUS GARANTIFONDENS ADRESSE ERSTATNINGSBELØP Siden 22. 06. 1999: € 25 000 Siden 12. 12. 1998: en ordning med fast dækning på 25 000. € FIM 150 000 = € 25 000 SEK 250 000 = € 25 000 Fundo de Garantia de Depositos Avenida da Republica 57 – 8° P - 1050 –189 Lisboa Dr Mario Remédio Tlf. ++351/1-7925735 og 36 Fax ++351/1-7942001 Fundo de Garantia do Crédito Agricola Mútuo Praça de Liberdade, 92 Apartado 4038-4001 Porto Codex Tlf. ++351/2-– 2059977Fax++351/2-2004420 Finnish Deposit-Guarantee Scheme Museokatu 8A P. O. Box 1009 SF – 00101 Helsinki Mrs Leena Linnainmaa Tlf. ++358-940561244 Fax ++358-940561291 Insättningsgarantinämnden Regeringsgatan 48 Box 7369, S-103 90 Stockholm Hans Jacobson (Formand) Thomas Norling (Direktør) Tlf. ++46/8-7878100, Fax :++46/8-241335 20 LAND LOVFORSLAG ELLER LOV STATUS GARANTIFONDENS ADRESSE ERSTATNINGSBELØP DET FORENEDE KONGERIGE (UK) Bankloven af 1987 Offentlig ISLAND (IS) Loven om Building societies af 1986 (Planer om sammenlægning af de to ordninger) Lov nr. 113 af 12. 7. 1996 (Sammenlægning af de to fonde planlagt) Privat Privat Deposit Protection Board 25 The North Colonnade Canary Wharf GB – London E14 9HS Mr Howard Davis (Chairman) Mrs Lisa Robinson (Director) Tlf. ++44/171-6760972 Fax ++44/171-6760973 90% af samtlige indskud dækket indtil et maksimalt på UKL 20 000 € ( 22 222) beløb Samme dækning Building Societies Investor Protection Scheme 25 The North Colonnade Canary Wharf GB – London E14 9HS Mr Geoffrey Fitchew (Chairman) Mr Norman Digance (Director) Tlf. ++44/171-6760398 Fax ++44/171-676 ISK 1,7 mio. = ISK 1,7 mio. = € € 20 000 20 000 The Commercial Banks’ Deposit Guarantee Fund Kalkofnsvegi 1 ISL - 150 Reykjavik The Savings Banks’ Deposit Guarantee Fund Raudararstig 27 ISL - 105 Reykjavik 21 STATUS GARANTIFONDENS ADRESSE ERSTATNINGSBELØP LAND LOVFORSLAG ELLER LOV LIECHTENSTEIN (LIE) Lov nr. 108/1992 Lov nr. 22/1994 Privat NORGE (NOR) Lov nr. 75 af 6. 12. 1996 Blandet: offentlig/privat Blandet: offentlig/privat CHF 30 000 € NOK 2 mio. ( 250 000) Dienststelle für Bankenaufsicht Verwaltungsgebäude 4 b FL - 9490 Vaduz Forretningsbankenes sikringsfond Hansteensgt 2 PO Box 2403 Solli, N-0201 Oslo Sparebankenes sikringsfond PO Box 6772 St. Olavs Plass N - 0130 Oslo 22


title: WRITTEN QUESTION E-2519/99 by Roberta Angelilli (UEN) to the Commission. Bankruptcy of the IMEG company (Lucca).

eurovoc_concepts:
Italy
bankruptcy
earths and stones
labour law
legal basis
redevelopment aid

formats: html pdf print

text: 24. 10. 2000 EN Official Journal of the European Communities C 303 E/75 A letter adding to the information given in the answer to Written Question E-3800/97 was sent to Mr Tamino in the spring of 1998. (2000/C 303 E/065) WRITTEN QUESTION E-2519/99 by Roberta Angelilli (UEN) to the Commission (22 December 1999) Subject: Bankruptcy of the IMEG company (Lucca) The IMEG company (marble and granite industry) is one of the world(cid:146)s largest companies in the sector of marble excavation and processing. The firm holds a concession for quarries covering 60 % of the territory of Apuo-Versiliese and employs 180 workers in the districts of Carrara, Manciano and Massarosa. On 2 April 1999 the company was declared bankrupt and the workers made redundant. No bids were received at the two auctions designed to sell the industrial complex as a single unit and on 30 November 1999 the company will be auctioned off as two separate lots. 1. Will the Commission say whether there are any Community rules to protect the unity of an industrial production cycle, with particular reference to the need to ensure that jobs are maintained? 2. Are there any financial instruments to assist the development and conversion of industrial concerns? Answer given by Mr Barnier on behalf of the Commission (16 February 2000) Three directives might apply to the situation described in the question. Directive 77/187/EEC of 1. 14 February 1977 amended by Directive 98/50/EC of 29 June 1998 on the approximation of the laws of the Member States relating to the safeguarding of employees(cid:146) rights in the event of transfers of under- takings, businesses or parts of businesses (1) provides for the protection of employees in the event of a change of employer, in particular by ensuring that their rights are safeguarded. Directive 98/59/EC of 20 July 1998 on the approximation of the laws of the Member States relating to collective redundancies (2) aims at protecting employees in the case of collective dismissal by providing that workers(cid:146) representatives have to be informed and consulted before a decision on the dismissals is taken and that the authorities have to be informed about those planned dismissals. The overall purpose is to avoid collective dismissals. Directive 80/987/EEC of 20 October 1980 on the approximation of the laws of the Member States relating to the protection of employees in the event of the insolvency of their employer (3) guarantees payment of outstanding claims to employees in the event of the insolvency of their employer. 2. The Structural Funds can part-finance industrial conversion projects as mentioned by the Honourable Member provided they are located in eligible zones, and also training of unemployed workers to help them re-enter the labour market. For Objective 2 embracing such aid the Commission awaits a revised proposal from the Italian authorities under the regulatory provisions (4) in force for the 2000-2006 programming period. (1) OJ L 201, 17. 7. 1998. (2) OJ L 225, 12. 8. 1998. (3) OJ L 283, 28. 10. 1980. (4) OJ L 161, 26. 6. 1999


title: 2000/240/CE: Décision de la Commission, du 22 décembre 1999, concernant le régime d'aides mis à exécution par l'Espagne sur le financement du fonds de roulement dans le secteur agricole d'Estrémadure [notifiée sous le numéro C(1999) 5201] (Le texte en langue espagnole est le seul faisant foi)

eurovoc_concepts:
Extremadura
Spain
State aid
agro-industry
farming sector
infringement of EU law

text: L 76/16 FR Journal officiel des Communautés européennes 25. 3. 2000 COMMISSION DÉCISION DE LA COMMISSION du 22 décembre 1999 concernant le régime d'aides mis à exécution par l'Espagne sur le financement du fonds de roulement dans le secteur agricole d'Estrémadure [notifiée sous le numéro C(1999) 5201] (Le texte en langue espagnole est le seul faisant foi. ) (2000/240/CE) LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES, régime d'aides. Dans ladite lettre, la Commission a mis en demeure l'Espagne de présenter ses observations. vu le traité instituant la Communauté européenne, et notam- ment son article 88, paragraphe 2, premier alinéa, après avoir invité les intéressés à présenter leurs observations conformément audit article (1), considérant ce qui suit: I. PROCÉDURE Le décret 35/1993 du 13 avril 1993 de la «Junta de Extremadura» sur le financement du fonds de roulement dans le secteur agricole d'Estrémadure a été publié au Diario Oficial de Extremadura (2). N'ayant reçu de notification de l'aide d'État au sens de l'article 88, paragraphe 3, du traité de la part des auto- rités espagnoles, la Commission leur a adressé en date du 8 février 1999, une lettre sollicitant la confirmation de l'existence d'une telle aide et de son entrée en vigueur. Par lettre du 26 février 1999, la représentation perma- nente de l'Espagne auprès de l'Union européenne a fait parvenir à la Commission les informations sollicitées par celle-ci dans sa lettre du 8 février 1999. (1) (2) (3) (4) (5) (6) (7) (8) (9) au Journal La décision de la Commission d'ouvrir la procédure a été publiée euro- péennes (3). La Commission a invité les intéressés à présenter leurs observations sur le régime d'aide en cause. des Communautés officiel L'Espagne a présenté ses observations par lettre du 19 juillet 1999. La Commission n'a pas reçu d'observations à ce sujet de la part des intéressés. II. DESCRIPTION DÉTAILLÉE DE L'AIDE Le décret 35/1993 établit des lignes de financement destinées à couvrir les besoins en capital, limités à une campagne, pour le développement de l'activité agricole et agroalimentaire d'Estrémadure. Les bénéficiaires sont les titulaires des exploitations agri- coles d'Estrémadure, les coopératives agricoles et autres associations et les industries agricoles d'Estrémadure qui souscrivent des contrats pour l'acquisition de matières premières pour la transformation industrielle avec des exploitations agricoles et d'élevage d'Estrémadure. la Commission a informé Par lettre du 4 juin 1999, l'Espagne de sa décision d'ouvrir la procédure prévue à l'article 88, paragraphe 2, du traité CE à l'encontre de ce (10) L'aide est octroyée sous forme de subvention du taux d'intérêt des prêts de campagne d'une durée ne dépas- sant pas un an, le montant de la bonification variant selon les bénéficiaires. (1) JO C 225 du 7. 8. 1999, p. 6. (2) Journal officiel d'Estrémadure no 45 du 15 avril 1993, p. 1027. (3) Voir note 1 de bas de page. 25. 3. 2000 FR Journal officiel des Communautés européennes L 76/17 (11) Dans le cas des exploitations agricoles, la bonification du taux d'intérêt des prêts est plafonnée à 5 points pour les agriculteurs à titre principal et à 4 points pour les autres. En cas de cofinancement communautaire ou de l'État, le bénéficiaire doit payer un taux d'intérêt minimal de 6 % (4 % pour les agriculteurs à titre principal). (12) Dans le cas des coopératives et autres associations, la bonification du taux d'intérêt des prêts est plafonnée à 1 point, pour l'acquisition de facteurs de production (augmentée de 0,5 point pour l'acquisition de plantes et semences certifiées et de 0,5 point pour l'acquisition d'engrais simples) et à 5 points dans le cas de prêts destinés au fonds de roulement au titre des paiements de campagne aux agriculteurs associés. (13) La bonification de taux d'intérêt des prêts pour les indus- tries est plafonnée à 5 points pour les prêts destinés à l'acquisition des matières premières au moyen de contrats conclus avec des exploitants dans les secteurs selectionnés chaque année par arrêté de la communauté autonome et pour les prêts destinés au financement du fonds de roulement en général dans les secteurs sélec- tionnés chaque année par arrêté de la communauté auto- nome. (14) Dans ce contexte, l'arrêté du 29 septembre 1998 de la «Consejería de Agricultura y Comercio de la Junta de Extremadura» (4) fixe, pour la campagne 1997/1998, les figues séchées et pâte de figues, produits suivants: poivron destiné à la fabrication de piment rouge moulu, porc ibérique, olives pour la fabrication de l'huile d'olive et tomates à déshydrater autres que la poudre de tomate. La bonification des prêts prévus est de 5 points et leur durée d'un an au maximum. Le taux d'intérêt des prêts est le MIBOR à 365 jours, plus un point. (15) (16) (17) les limites maximales de l'aide Pour les agriculteurs, prévues sont des montants maximaux par hectare, par produit et par tête de bétail. Pour les coopératives, la valeur moyenne des achats des facteurs de production des trois dernières années augmentée de 10 % et, pour les industries, le montant du prêt. Le régime d'aides, d'une durée indéterminée, est doté d'un budget de 107 millions de pesetas espagnoles par an. et autres La Commission, dans sa lettre du 4 juin 1999, a informé l'Espagne que ce régime d'aides (à l'exception des aides aux titulaires des exploitations agricoles et aux coopéra- tives le 30 juin 1998) ne semblait pouvoir bénéficier d'aucune des dérogations prévues à l'article 87, paragraphe 3, du traité. Dans le cas des aides allouées aux titulaires des exploitations agricoles et aux coopératives et autres asso- ciations avant le 30 juin 1998, elle avait informé l'Es- associations allouées avant (4) Journal officiel d'Estrémadure no 114 du 6 octobre 1998, p. 7412. pagne que celles-ci pourraient bénéficier de la dérogation prévue à l'article 87, paragraphe 3, point c), du traité, dans la mesure où elles pouvaient être considérées comme des mesures destinées au développement du secteur. III. COMMENTAIRES DE L'ESPAGNE (18) Dans ses observations, l'Espagne considère que ce régime d'aide constitue un cadre général d'aides sous forme de crédits de campagne bonifiés n'ayant pas un caractère discriminatoire et applicable à tout le secteur agricole d'Estrémadure. Ce régime est mis en œuvre chaque année par voie d'un arrêté qui sélectionne les secteurs qui sont désavantagés par rapport aux autres et qui subordonne l'octroi de l'aide à la signature d'un contrat entre le vendeur et l'acheteur, homologué par le minis- tère de l'agriculture, garantissant aux producteurs un prix minimal supérieur au prix de marché et assurant à l'industrie de transformation la fourniture de matière première répondant à des exigences minimales en termes de qualité. (19) (20) (21) (22) Les secteurs prioritaires correspondent à des produits qui ont une identité locale ou régionale ou qui présentent des caractéristiques différenciées en raison de leur forme de production et d'élaboration. Par sa spécificité, cette aide ne peut affecter la libre concurrence dans le commerce communautaire d'autres produits, compte tenu de la portée régionale de la mesure. L'application du décret 35/1993 sur le financement du fonds de roulement dans le secteur agricole d'Estréma- dure est actuellement suspendue, dans l'attente de sa suppression et de son remplacement par un autre plus conforme à la communication de la Commission concer- nant les aides d'État relatives aux crédits à court terme à taux bonifiés en agriculture (crédits de gestion) (5) (6). IV. APPRÉCIATION DE L'AIDE Article 87, paragraphe 1, du traité L'article 36 du traité prévoit que les règles du traité relatives à la concurrence ne sont applicables à la production et aux échanges de produits agricoles que dans la mesure déterminée par le Conseil. à I du traité non soumis En ce qui concerne les aides aux produits agricoles de l'annexe l'organisation commune de marché (pomme de terre autre que la pomme de terre de fécule, viande équine, miel, café, alcool d'origine agricole, vinaigre dérivé de l'alcool et liège), les dispositions du règlement no 26 du Conseil concernant l'application de certaines règles relatives à la compétence en matière de production et de commercia- lisation des produits agricoles (7), modifié par le règle- ment no 49 (8) s'appliquent. Seules les dispositions de l'article 88, paragraphes 1 et 3, première phrase, du traité, sont applicables, de sorte que la Commission ne peut que formuler des observations. (5) JO C 44 du 16. 2. 1996, p. 2. (6) Par lettre du 4 juillet 1997, la Commission a informé les États membres de sa décision de suspendre l'application de cette commu- nication et par lettre du 19 décembre 1997, la Commission a informé les États membres que l'application de l'encadrement en cause reprendra le 30 juin 1998. (7) JO 30 du 20. 4. 1962, p. 993/62. (8) JO 53 du 1. 7. 1962, p. 1571/62. L 76/18 FR Journal officiel des Communautés européennes 25. 3. 2000 (23) règlements Tous les autres produits agricoles de l'annexe I du traité sont régis par des organisations communes de marché et les organisations communes de marché prévoient expressément l'applica- tion des articles 87 à 89 du traité à la production et au commerce de ces produits. établissent qui ces (24) Aux termes de l'article 87, paragraphe 1, du traité, sont incompatibles avec le marché commun, dans la mesure où elles affectent les échanges entre États membres, les aides accordées par les États ou au moyen des ressources de l'État sous quelque forme que ce soit, qui faussent ou menacent de fausser la concurrence en favorisant certaines entreprises ou certaines productions. (25) Les échanges commerciaux entre la Communauté et l'Es- pagne sont importants. L'Espagne importe des autres États membres 10 290 178 tonnes en exporte 12 684 802 tonnes. La valeur monétaire de ces échanges en ce qui concerne l'Espagne s'élève à 6 810 477 milliers d'euros pour les importations et à 10 308 134 milliers d'euros pour les exportations (9). et (26) Dès lors, ces mesures sont susceptibles d'affecter les échanges des produits agricoles entre les États membres, lesdits échanges étant affectés lorsque des aides favo- risent des opérateurs actifs dans un État membre par rapport aux autres. Les mesures en question ont un effet direct et immédiat sur les coûts de production des entre- prises de production et de transformation de produits agricoles en Espagne. De ce fait, elles leur fournissent un avantage économique par rapport aux exploitations qui n'ont pas accès, dans d'autres États membres, à des aides comparables. Par conséquent, elles faussent ou menacent de fausser la concurrence. (27) Compte tenu de ce qui précède, les aides en question sont à considérer comme des aides d'État remplissant les critères prévus à l'article 87, paragraphe 1, du traité. (28) (29) (30) Dérogations possibles dans le cadre de l'article 87 du traité Le principe d'incompatibilité posé à l'article 87, para- graphe 1, du traité connaît toutefois des exceptions. Les dérogations à cette incompatibilité prévues au para- graphe 2 de l'article 87 ne sont manifestement pas appli- cables. Elles n'ont pas été non plus invoquées par les autorités espagnoles. strictement Les dérogations prévues à l'article 87, paragraphe 3, du traité doivent être interprétées lors de l'examen de tout programme d'aide à finalité régionale ou sectorielle ou de tout cas individuel d'application de régimes d'aides généraux. Elles ne peuvent notamment être accordées que dans le cas où la Commission pour- rait établir que l'aide est nécessaire à la réalisation de l'un des objectifs en cause. Accorder le bénéfice desdites dérogations à des aides n'impliquant pas une telle contrepartie reviendrait à permettre des atteintes aux échanges entre États membres et des distorsions de concurrence dépourvues de justification au regard de (9) Source: Eurostat 1998. l'intérêt communautaire et, corrélativement, des avan- tages les opérateurs de certains États membres. indus pour (31) (32) La Commission considère que les aides en question n'ont pas été conçues comme des aides régionales en faveur de la réalisation de nouveaux investissements ou de la créa- tion d'emplois, voire pour surmonter des handicaps d'in- frastructure de manière horizontale pour l'ensemble des entreprises de la région, mais comme des aides au fonc- tionnement pour le secteur agricole. Par conséquent, il s'agit d'aides à caractère éminemment sectoriel qui doivent être appréciées au regard de l'article 87, para- graphe 3, point c), du traité. L'article 87, paragraphe 3, point c), du traité prévoit que peuvent être considérées comme compatibles avec le marché commun les aides destinées à faciliter le dévelop- pement de certaines activités ou de certaines régions économiques, quand elles n'altèrent pas les conditions des échanges dans une mesure contraire à l'intérêt commun. (33) C'est notamment à la lumière de cette disposition que le régime d'aide doit être apprécié. (34) (35) (36) Les aides prévues revêtent la forme de bonification du taux d'intérêt des prêts de campagne d'une durée ne dépassant pas un an. La Commission autorise ce type d'aides au titre de l'article 87, paragraphe 3, point c), du traité en tant que mesures destinées au développement du secteur, si elles sont conformes à sa communication concernant les aides d'État relatives aux crédits à court terme à taux d'intérêt bonifiés en agriculture (crédits de gestion). L'aide doit être accordée à tous les opérateurs du secteur agricole sur une base non discriminatoire, quelle que soit l'activité agricole pour laquelle l'opérateur a besoin de crédits à court terme. Toutefois, certaines activités et/ou certains opérateurs peuvent être exclus à condition que l'État membre soit en mesure de démontrer que tous ces cas d'exclusion sont justifiés par le fait que les problèmes que rencontrent ces exclus pour obtenir des crédits à court terme sont intrinsèquement moins importants que dans le reste de l'économie agricole. L'élément d'aide doit être limité à ce qui est strictement nécessaire pour compenser les désavantages de l'agricul- ture. Un État membre souhaitant recourir aux crédits bonifiés doit quantifier les désavantages en utilisant la méthode qu'il considère comme la plus appropriée, mais en se limitant toujours à l'écart entre le taux d'intérêt accordé à un opérateur type du secteur agricole et celui appliqué aux prêts à court terme portant sur des montants similaires, non liés à des investissements, dans les autres lettre du 19 la Commission a précisé aux États décembre 1997, membres que la seule interprétation possible est que la bonification à la charge des ressources publiques du taux d'intérêt applicable aux crédits à court terme en agricul- ture ne peut pas dépasser la valeur du différentiel mentionné ci-dessus. secteurs économiques. Par 25. 3. 2000 FR Journal officiel des Communautés européennes L 76/19 (37) (38) Le volume des crédits bonifiés accordés à un bénéficiaire donné ne peut dépasser les besoins de trésorerie qui résultent du fait que les coûts de production doivent être réglés avant que ne soient perçus les revenus provenant des ventes de la production. le 30 juin 1998 (10), Jusqu'à la reprise de l'application de ladite communica- tion, la Commission, selon sa pratique habituelle, autorisait les aides qui revêtaient la les forme d'une réduction du taux d'intérêt grevant crédits de gestion à court terme ne dépassant pas un an, pour autant que ces derniers n'étaient pas octroyés pour un seul produit ni liés à une seule opération (11). (39) Pour l'appréciation du décret mentionné en objet, il conviendrait donc de distinguer entre les périodes anté- rieures et postérieures au 30 juin 1998. (40) Pour la période antérieure au 30 juin 1998, il convien- drait aussi d'établir une distinction entre les bénéficiaires. (41) (42) Les aides octroyées aux titulaires des exploitations agri- coles et aux coopératives agricoles et autres associations sont conformes aux critères appliqués par la Commis- sion pour ce type d'aides. Il s'agit en effet d'aides allouées sous la forme d'une réduction du taux d'intérêt grevant les crédits de gestion d'une durée maximale d'un an, pour autant que ces derniers ne soient pas octroyés pour un seul produit ni liés à une seule opération. Par consé- quent, la Commission, dans sa lettre du 4 juin 1999, a informé l'Espagne que ces aides pourraient bénéficier de la dérogation prévue à l'article 87, paragraphe 3, point c), du traité en tant que mesure destinée au développe- ment du secteur. Les aides octroyées aux industries revêtaient la forme d'une réduction du taux d'intérêt grevant les crédits de gestion d'une durée maximale d'un an, crédits qui n'étaient pas limités à un seul produit ni liés à une seule opération, ce qui les rendaient conformes aux critères appliqués par la Commission pour ce type d'aides avant le 30 juin 1998. Toutefois, ces aides sont réservées aux industries qui souscrivent des contrats avec des exploita- tions agricoles et d'élevage d'Estrémadure en vue de l'acquisition de matières premières pour la transforma- tion industrielle. Cette exigence constitue une restriction à la libre circulation de marchandises entre les États membres et une infraction à l'article 28 du traité, dans la mesure où les industries qui utilisent des matières premières provenant des autres États membres sont exclues de l'avantage de ces aides. Cette exigence constitue une restriction à l'introduction de produits provenant d'autres États membres qui ne seront pas acquis par les industries d'Estrémadure qui bénéficient de ces aides. Par conséquent, celles-ci sont susceptibles d'al- térer les conditions des échanges dans une mesure contraire à l'intérêt communautaire et ne peuvent bénéfi- cier d'aucune des dérogations prévues à l'article 87, para- graphe 3, du traité. (10) Voir note 5 de bas de page. (11) Précédents: N 603/93, N 377/91, N 29/91, N 394/92, NN 90/93, N 109/94, N 768/93, N 423/93, N 218/93, N 108/92, N 598/ 93, N 644/92. (43) (44) (45) (46) (47) Pour la période postérieure au 30 juin 1998, la commu- nication de la Commission concernant les aides d'État relatives aux crédits à court terme à taux d'intérêt boni- fiés en agriculture s'applique à ces aides. Les aides octroyées ne respectent pas les critères prévus dans ladite communication, notamment que l'aide soit accordée à tous les opérateurs du secteur agricole sur une base non discriminatoire, que l'élément d'aide soit limité à ce qui est strictement nécessaire pour compenser les désavantages de l'agriculture et que le volume des crédits bonifiés accordés à un bénéficiaire ne dépasse pas les besoins de trésorerie qui résultent du fait que les coûts de production doivent être réglés avant que ne soient perçus les revenus provenant des ventes de la production. L'aide n'est pas accordée à tous les opérateurs du secteur agricole sur une base non discriminatoire. Les autorités espagnoles ont affirmé dans leurs observations que ce régime d'aide est mis en œuvre chaque année par voie d'un arrêté définissant les secteurs agricoles désavantagés auxquels le bénéfice des aides sera réservé. L'élément d'aide n'est pas limité à ce qui est strictement nécessaire pour compenser les désavantages de l'agricul- ture. Par contre, la bonification du taux d'intérêt des prêts de campagne entre 0,5 et 5 % est fixé dans le décret de forme discrétionnaire selon les bénéficiaires. Le régime d'aides ne prévoit aucun dispositif permettant de s'assurer que le volume des crédits bonifiés accordés à un bénéficiaire ne dépassera pas les besoins de trésorerie qui résultent du fait que les coûts de production doivent être réglés avant que ne soient perçus les revenus prove- nant des ventes de la production. (48) De plus, pour les aides aux industries agricoles d'Estré- madure, les considérations mentionnées au considérant 42 relatives à l'exigence de souscrire des contrats pour l'acquisition de matières premières avec des exploitations d'Estrémadure s'appliquent également. (49) avec la mesure Par conséquent, ces aides sont à considérer comme des aides au fonctionnement incompatibles avec le marché commun. De telles aides n'ont aucun effet durable sur le développement du secteur concerné, leur effet immédiat disparaissant [arrêt du Tribunal de première instance des Communautés euro- l'affaire T-459/93: péennes du 8 juin 1995, dans Siemens SA contre Commission (12)]. Ces aides ont pour effet direct d'améliorer les possibilités de production et d'écoulement de les opérateurs ces produits par concernés par rapport à d'autres opérateurs qui ne béné- ficient pas (sur le territoire national aussi bien que dans les autres États membres) d'aides comparables. elle-même (50) Par conséquent, ce régime d'aide (à l'exception des aides octroyées avant le 30 juin 1998 aux exploitants agri- coles et aux coopératives et autres associations) ne peut bénéficier d'aucune des dérogations prévues à l'article 87, paragraphe 3, du traité. (12) Recueil 1995, p. II-1675. L 76/20 FR Journal officiel des Communautés européennes 25. 3. 2000 (51) En outre, il est nécessaire de considérer que ces aides aux produits agricoles de l'annexe I du traité (à l'exception des aides à la pomme de terre autre que la pomme de terre de fécule, la viande équine, le miel, le café, l'alcool d'origine agricole, le vinaigre dérivé de l'alcool et le liège) concernent des produits soumis à une organisation commune de marché et qu'il existe des limites au pouvoir des États membres d'intervenir dans le fonction- nement d'une telle organisation qui relève de la compé- tence exclusive de la Communauté. La jurisprudence constante de la Cour de justice [voir, entre autres, arrêt du 26 juin 1979 dans l'affaire 177/78: Pigs and Bacon contre Mc Carren (13)] établit que les organisations communes de marché sont à considérer comme des tout systèmes complets et exhaustifs qui excluent pouvoir des États membres d'adopter des mesures pouvant y déroger ou y porter atteinte. Par conséquent, ces aides sont à considérer comme des infractions aux organisations communes de marché et donc à la régle- mentation communautaire. Conclusion (52) Au vu de l'analyse qui précède et à la lumière des règles communautaires applicables en la matière, la Commis- sion conclut que, en ce qui concerne les dérogations prévues à l'article 87, paragraphe 3, points a) et c), du traité pour les aides destinées à favoriser ou à faciliter le développement économique de certaines régions ou de certaines activités, les aides octroyées avant le 30 juin 1998 aux industries et les aides octroyées aux exploi- tants agricoles, aux coopératives et autres associations agricoles et aux industries après le 30 juin 1998, sont susceptibles d'altérer les conditions des échanges dans une mesure contraire à l'intérêt commun. En particulier, les aides octroyées après le 30 juin 1998 ne sont pas les aides conformes à la communication concernant d'État relatives aux crédits à court terme à taux d'intérêt bonifiés en agriculture («crédits de gestion»). (53) le café, Ces aides (à l'exception des aides à la pomme de terre autre que la pomme de terre de fécule, la viande équine, le miel, le vinaigre dérivé de l'alcool et le liège) sont à considérer comme des infractions aux organisations communes de marché. En outre, les aides aux industries agricoles constituent une infraction aux dispositions de l'article 28 du traité. l'alcool d'origine agricole, (56) (57) (58) (59) (60) (54) Dès lors, ces aides, qui sont à considérer comme des aides au fonctionnement incompatibles avec le marché réglementation commun et communautaire, ne peuvent bénéficier d'aucune des dérogations prévues au paragraphe 3 de l'article 87 du traité. en infraction avec la sion se soit prononcée sur leur compatibilité avec le marché commun. la viande équine, Les aides octroyées avant le 30 juin 1998 aux industries et les aides octroyées après le 30 juin 1998 (à l'excep- tion des aides à la pomme de terre autre que la pomme de terre de fécule, le café, l'alcool d'origine agricole, le vinaigre dérivé de l'alcool et le liège) sont, pour les raisons exposées ci-dessus, incom- patibles avec le marché commun, du fait qu'elles relèvent du champ d'application de l'article 87, paragraphe 1, du traité, sans pouvoir bénéficier d'aucune des dérogations visées aux paragraphes 2 et 3 du même article. le miel, En cas d'incompatibilité des aides avec le marché commun, la Commission doit faire usage de la possibi- lité que lui offre l'arrêt de la Cour de justice du 12 juillet 1973 dans l'affaire 70/72: Commission contre Alle- magne (14), confirmé par les arrêts du 24 février 1987 dans l'affaire 310/85: Deufil contre Commission (15) et du 20 septembre 1990 dans l'affaire C-5/89: Commis- sion contre Allemagne (16), et obliger l'État membre à recouvrer auprès des bénéficiaires le montant de toute aide illégalement octroyée. Cette récupération est aussi exigée par l'article 14, paragraphe 1, du règlement (CE) no 659/1999 du Conseil du 22 mars 1999 portant modalités d'application de l'article 93 du traité (17) (article 88 actuel). Ce remboursement est nécessaire pour rétablir la situation antérieure en supprimant tous les avantages les bénéficiaires de l'aide octroyée de façon abusive ont indûment bénéficié depuis la date d'octroi de cette aide. financiers dont Pour ce qui concerne les aides à la pomme de terre autre que la pomme de terre de fécule, la viande équine, le miel, le café, l'alcool d'origine agricole, le vinaigre dérivé de l'alcool et le liège, la Commission recommande au gouvernement espagnol de supprimer ces aides. Les autres aides octroyées avant le 30 juin 1998 aux industries ainsi que celles octroyées aux exploitants agri- coles, aux coopératives et autres associations agricoles et aux industries après le 30 juin 1998, doivent être remboursées dans leur totalité. Le remboursement de ces aides doit être effectué confor- mément aux règles de procédure de la législation espa- gnole. Le montant à récupérer produit des intérêts qui commencent à courir au moment de l'octroi des aides jusqu'à la récupération effective des aides. Ces intérêts sont calculés sur la base du taux commercial, par réfé- rence au taux utilisé pour le calcul de l'équivalent- subvention dans le cadre des aides à finalité régio- nale (18). V. CONCLUSIONS (55) Les aides qui font l'objet de la présente décision n'ayant pas été notifiées à la Commission conformément à l'ar- ticle 88, paragraphe 3, du traité, elles ont été octroyées illégalement, c'est-à-dire sans attendre que la Commis- (13) Recueil 1979, p. 2161. (61) La présente décision ne préjuge pas des conséquences que la Commission tirera, le cas échéant, sur le plan du financement de la politique agricole commune par le Fonds européen d'orientation et de garantie agricole (FEOGA), (14) Recueil 1973, p. 813. (15) Recueil 1987, p. 901. (16) Recueil 1990, p. I-3437. (17) JO L 83 du 27. 3. 1999, p. 1. (18) JO C 74 du 10. 3. 1998, p. 9. 25. 3. 2000 FR Journal officiel des Communautés européennes L 76/21 A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION: Article premier Les aides octroyées avant le 30 juin 1998 aux industries et les aides octroyées après le 30 juin 1998 aux titulaires d'exploita- tions agricoles, aux coopératives et autres associations et aux industries, dans le cadre du régime d'aides d'État mis à exécu- tion par l'Espagne par voie du décret 35/1993 du 13 avril 1993 de la Junta de Extremadura, sur le financement du fonds de roulement dans le secteur agricole d'Estrémadure, sont incompatibles avec le marché commun à l'exception des aides octroyées à la pomme de terre autre que la pomme de terre de fécule, la viande équine, le miel, le café, l'alcool d'origine agri- cole, le vinaigre dérivé de l'alcool et le liège. Article 2 L'Espagne est l'article 1er. tenue de supprimer le régime d'aides visé à Article 3 L'Espagne prend toutes les mesures nécessaires pour récu- 1. pérer auprès de ses bénéficiaires les aides visées à l'article 1er, mises à leur disposition illégalement. La récupération a lieu sans délai conformément aux 2. procédures du droit national, pour autant qu'elles permettent l'exécution immédiate et effective de la présente décision. Les aides à récupérer produisent des intérêts à partir de la date à laquelle elles ont été mises à la disposition des bénéficiaires, jusqu'à la date de leur récupération. Les intérêts sont calculés sur la base du taux de référence utilisé pour le calcul de l'équivalent-subvention dans le cadre des aides à finalité régio- nale. Article 4 L'Espagne informe la Commission, dans un délai de deux mois à compter de la date de la notification de la présente décision, des mesures qu'elle a prises pour s'y conformer. L'Espagne est destinataire de la présente décision. Article 5 Fait à Bruxelles, le 22 décembre 1999. Par la Commission Franz FISCHLER Membre de la Commission


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-2505/99 von Caroline Jackson (PPE-DE) an die Kommission. Fluoridierung von Trinkwasser.

eurovoc_concepts:
EU environmental policy
competence of the Member States
drinking water
water treatment

text: C 280 E/56 Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften DE 3. 10. 2000 Ansonsten hat die Kommission dem Rat eine Mitteilung (1) vorgelegt, die Vorschl(cid:228)ge f(cid:252)r konkrete Ma(cid:223)nahmen enth(cid:228)lt, um erstens Einsparungen zu erzielen und zweitens eine zus(cid:228)tzliche Fazilit(cid:228)t ein- zurichten, um den Zugang zum aktiven Veredelungsverkehr zu erleichtern, damit die Wettbewerbsf(cid:228)higkeit der gemeinschaftlichen Verarbeitungsindustrie auf den M(cid:228)rkten au(cid:223)erhalb der Gemeinschaft gewahrt werden kann. (1) KOM(1999) 673 endg. (2000/C 280 E/056) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-2505/99 von Caroline Jackson (PPE-DE) an die Kommission (22. Dezember 1999) Betrifft: Fluoridierung von Trinkwasser Ist die Kommission bereit, die bestehenden Rechtsvorschriften f(cid:252)r Trinkwasser dahingehend zu revidieren, da(cid:223) ein Verbot der Fluoridierung von Trinkwasser aufgenommen und damit den Bedenken Rechnung getragen wird, die unter anderem von B(cid:252)rgerinnen und B(cid:252)rgern meines Wahlkreises ge(cid:228)u(cid:223)ert wurden? Kann die Kommission die wichtigsten wissenschaftlichen Untersuchungen nennen, die ihrem Beschlu(cid:223) zugrundeliegen, keine gemeinschaftsweite Regelung f(cid:252)r die Fluoridierung anzustreben bzw. kein diesbe- z(cid:252)gliches Verbot vorzuschlagen? Antwort von Frau Wallstr(cid:246)m im Namen der Kommission (17. Januar 2000) Die Qualit(cid:228)t von Trinkwasser wird in der Gemeinschaft durch die Richtlinie 80/778/EWG des Rates vom Juli 1980 (cid:252)ber die Qualit(cid:228)t von Wasser f(cid:252)r den menschlichen Gebrauch (1) geregelt, die am 15. 25. Dezember 2003 durch die k(cid:252)rzlich verabschiedete neue Trinkwasserrichtlinie 98/83/EG des Rates vom 3. November 1998 (2) ersetzt wird. In beiden Richtlinien wird der H(cid:246)chstwert f(cid:252)r die Konzentration von Fluorid im Trinkwasser unabh(cid:228)ngig von seiner Herkunft, ob nat(cid:252)rlich vorhanden oder k(cid:252)nstlich zugesetzt, festgelegt. Die Fluoridierung von Wasser f(cid:228)llt in die Zust(cid:228)ndigkeit der Mitgliedstaaten. Die Mitgliedstaaten sind jedoch verpflichtet, den in der Richtlinie festgesetzten H(cid:246)chstwert einzuhalten. Die Politik der Mitgliedstaaten in diesem Bereich h(cid:228)ngt von verschiedenen Faktoren ab, so auch von (cid:246)rtlichen Sitten und Gebr(cid:228)uchen, die von einem Mitgliedstaat zum anderen variieren. Ohne Frage ist die Fluoridie- rung ein kontroverses Thema, denn Fluorid kann je nach Konzentration im Trinkwasser positive oder negative Wirkungen haben. Der in der Trinkwasserrichtlinie festgesetzte Grenzwert von 1,5 Milligramm pro Liter (mg/l), ist, wie die Weltgesundheitsorganisation (WHO) in ihren Leitlinien f(cid:252)r die Qualit(cid:228)t von Trinkwasser ausf(cid:252)hrt, tr(cid:228)gt den positiven und negativen Wirkungen von Fluorid ausgewogen Rechnung. Positive Wirkungen liegen ab 0,5 mg/l bis 2 mg/l vor. Je weiter die Konzentration 2 mg/l (cid:252)bersteigt, desto st(cid:228)rker nimmt die Gefahr negativer Wirkungen, d. h. Dentalfluorose oder bei sehr hohen Konzentrationen gar Fluorosteopathie, zu. Daher lautet die Antwort auf die erste Frage, da(cid:223) die Kommission keine Revision der Rechtsvorschriften erw(cid:228)gt, da die neue Trinkwasserrichtlinie im November 1998 verabschiedet wurde und nunmehr umzusetzen ist. Zur zweiten Frage ist die wichtigste Informationsquelle die WHO-Ver(cid:246)ffentlichung: (cid:132)Guidelines for drin- king water quality, zweite Ausgabe, Band 2, Genf 1996(cid:147). Dieser Band enth(cid:228)lt auf den Seiten 231-237 Informationen (cid:252)ber Fluorid einschlie(cid:223)lich einer Liste von 18 Literaturhinweisen. (1) ABl. L 229 vom 30. 8. 1980. (2) ABl. L 330 vom 5. 12. 1998