eurovoc_concepts:
Court of Justice of the European Union
appointment of staff
judge
president of an institution

text: 22. 1. 2000 FR Journal officiel des Communautés européennes C 20/1 I (Communications) COUR DE JUSTICE COUR DE JUSTICE Prise de fonctions d’un nouveau juge de la Cour Quatrième chambre (2000/C 20/01) M. Edward, président de chambre, Nommé juge à la Cour de justice des Communautés européen- nes par décision des représentants des gouvernements des E´ tats membres des Communautés européennes du 24 novembre 1999 (1), M. Antonio Mario La Pergola a pris ses fonctions le 15 décembre 1999. MM. Kapteyn, La Pergola et Ragnemalm, juges; Cinquième chambre (1) JO L 307, p. 57 du 2/12/99. M. Edward, président de chambre, MM. Kapteyn, La Pergola, Ragnemalm, Jann, Sevo´ n et Wathelet, juges. Décisions adoptées par la Cour dans sa réunion du 14 décembre 1999 2. Par conséquent, la Cour a décidé de modifier les points 2 et 3 de sa décision concernant la composition des chambres prise lors de la réunion du 6 octobre 1999 (1) comme suit: (2000/C 20/02) La Cour de justice des Communautés européennes, lors de sa réunion du 14 décembre 1999, a pris les décisions suivantes: A f f e c t a t i o n d e M. l e j u g e L a P e r g o l a M. La Pergola est affecté aux quatrième et cinquième chambres. C o m p o s i t i o n d e s q u a t r i è m e c h a m b r e s e t c i n q u i è m e «2. Pour chaque affaire qui leur est attribuée, les troi- sième et quatrième chambres (auxquelles sont affectés quatre juges) sont composées du président, du juge rappor- teur et d’un troisième juge désigné en suivant l’ordre d’une liste qui correspond à l’ordre d’ancienneté et dont le point de départ est déplacé d’un nom à chaque réunion générale. 3. Aux fins de la détermination des cinq juges qui siègent dans chaque affaire attribuée à une grande chambre, à savoir, les cinquième et sixième chambres (à chacune desquelles sont affectés sept juges), une liste est établie pour l’année judiciaire. Cette liste comprend tous les juges faisant partie de la chambre, à l’exception du président, dans l’ordre suivant: La composition des quatrième et cinquième chambres 1. pour la période du 15 décembre au 6 octobre 2000 a été arrêtée comme suit: a) tout d’abord, les juges de la petite chambre qui en compte quatre, dans l’ordre d’ancienneté; C 20/2 FR Journal officiel des Communautés européennes 22. 1. 2000 b) ensuite, les juges de l’autre petite chambre, dans le ARREˆ T DE LA COUR même ordre. Pour chaque affaire, la grande chambre est composée: (sixième chambre) — du président, — du juge rapporteur, — de trois juges désignés en suivant l’ordre de la liste correspondante, le point de départ étant déplacé d’un nom à chaque réunion générale. En cas d’empêchement d’un ou de plusieurs juges, le remplacement s’effectue en suivant l’ordre de la liste. Néanmoins, en cas d’empêchement du président d’une grande chambre, il doit être remplacé de préférence par le président de la petite chambre. Lorsque la Cour ou la chambre estime que plusieurs affaires doivent être jugées ensemble (qu’elles soient jointes formellement ou non), la composition de la formation de jugement est celle qui est fixée pour la première des affaires portées en réunion générale. » 3. En outre, pour la période allant du 15 décembre 1999 jusqu’au 6 octobre 2000, les listes pour la détermination de la composition des quatrième et cinquième chambres résultant du point 4 de la décision prise par la Cour lors de sa réunion du 6 octobre 1999 ont été modifiées comme suit: Quatrième chambre (Président: M. le juge Edward) MM. Kapteyn, La Pergola, et Ragnemalm, juges Cinquième chambre du 5 octobre 1999 dans l’affaire C-84/96: Royaume des Pays-Bas contre Commission des Communautés européennes (1) («Fonds européen de développement régional — Dégagement d’office») (2000/C 20/03) (Langue de procédure: le néerlandais) (Traduction provisoire; la traduction définitive sera publiée au «Recueil de la Jurisprudence de la Cour») (agents: l’affaire C-84/96, Royaume des Pays-Bas Dans MM. J. S. van den Oosterkamp et M. A. Fierstra) contre Com- mission des Communautés européennes (agents: MM. E. Men- nens et P. Oliver), ayant pour objet un recours tendant à l’annulation des décisions de la Commission du 16 février 1996 et de la note de débit fondée sur l’une de ces décisions, relatives à la clôture des projets d’infrastructure Feder nos 80. 07. 03. 002 (Veendam-Musselkanaal) et 84. 07. 03. 004 (Weg Veendam) cofinancés par le Fonds européen de dévelop- pement régional, la Cour (sixième chambre), composée de MM. P. J. G. Kapteyn, président chambre, G. Hirsch, J. L. Murray (rapporteur), H. Ragnemalm et R. Schintgen, juges, avocat général: M. A. La Pergola, greffier: Mme L. Hewlett, admi- nistrateur, a rendu le 5 octobre 1999 un arrêt dont le dispositif est le suivant: de (Président: M. le juge Edward) 1) Le recours est rejeté. MM. Kapteyn, La Pergola, Ragnemalm, Jann, Sevo´ n, et Wathe- let, juges 2) Le royaume des Pays-Bas est condamné aux dépens. (1) JO C 333, p. 1 du 20/11/99. (1) JO C 133 du 4. 5. 1996


title: 2005/152/ES: Rozhodnutí Komise ze dne 14. prosince 1999 podle článku 14 nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 ukládající pokuty podnikům za předkládání nesprávných a zavádějících informací v oznámení v řízení o kontrole spojování (případ č. COMP/M.1608 – KLM/Martinair III) (oznámeno pod číslem K(1999) 4496) (Text s významem pro EHP)

eurovoc_concepts:
air transport
disclosure of information
economic concentration
fine
infringement of EU law
merger control
transport company

formats: fmx4 pdf print xhtml

text: L 50/10 CS Úřední věstník Evropské unie 23. 2. 2005 KOMISE ROZHODNUTÍ KOMISE ze dne 14. prosince 1999 podle článku 14 nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 ukládající pokuty podnikům za předkládání nesprávných a zavádějících informací v oznámení v řízení o kontrole spojování (případ č. COMP/M. 1608 – KLM/Martinair III) (oznámeno pod číslem K(1999) 4496) (Pouze anglické znění je závazné) (Text s významem pro EHP) (2005/152/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ, s ohledem na Smlouvu o Evropském společenství, se na osobní leteckou dopravu (pravidelné a charterové lety) především z Holandska do středomořských leto- visek. s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, (2) s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole spojování podniků (1), a zejména na čl. 14 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení, po umožnění dotčeným podnikům vyjádřit názor na námitky vznesené Komisí, s ohledem na stanovisko Poradního výboru pro kontrolu spojo- vání podniků, KLM dále vlastní 50 % podíl v Martinair Holland NV („Martinair“), se zbývajícími 50 % v majetku Koninklijke Nedlloyd NV („Nedlloyd“). Komise se domnívá, že v této situaci mohou KLM a Nedlloyd uplatňovat „rozhodující vliv“ ve významu článku 3 odst. 3 nařízení (EHS) č. 4064/89 („nařízení o spojování“) na společnost Martinair. Proto lze říci, že obě společnosti společně ovládají Marti- nair za účelem uvedeným v nařízení o spojování. Marti- nair také se sídlem na letišti Schiphol, provozující hlavně charterové lety z Amsterodamu do středomořských letovisek. Kromě toho realizují také omezený počet letů na dlouhé vzdá- lenosti, především do Severní Ameriky. jsou druhé největší holandské aerolinie, vzhledem k těmto důvodům: I. ÚVOD (1) (KLM) jsou Koninklijke Luchtvaart Maatschappij N. V. hlavní holandské mezinárodní aerolinie se sídlem na amsterodamském letišti Schiphol. KLM provozují pravi- delné osobní letecké linky na mnoho míst v Evropě, včetně interkontinentálních linek. Majetkové zájmy aerolinií KLM zahrnují Transavia Airlines BV, větši- nově vlastněnou (80 %) dceřinou společnost specializující i nákladní (1) Úř. věst. L 395, 30. 12. 1989, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1310/97 (Úř. věst. L 180, 9. 7. 1997, s. 1). (3) 1. září 1998 KLM podle článku 4 nařízení o spojování oznámily navrhovanou koncentraci, kterou by získaly celou společnost Martinair (2). Oznámení bylo 22. září 1998 staženo (3) poté, co Komise ústně informovala KLM o svém záměru prohlásit oznámení za neúplné. Dne 21. prosince 1998 ohlásily KLM tuto operaci znovu (4). Dne 1. února 1999 rozhodla Komise zahájit řízení podle c) nařízení článku 6 odst. 1 písm. o spojování (5) a dne 19. března 1999 vydala Komise prohlášení o námitkách proti plánované operaci. Dne 31. května 1999 informovaly KLM Komisi, že operaci zrušily. (2) Případ č. IV/M. 1128 – KLM/Martinair (Úř. věst. C 281, 10. 9. 1998, s. 7). (3) Úř. věst. C 298, 26. 9. 1998, s. 8. (4) Případ č. IV/M. 1328 – KLM/Martinair (Úř. věst. C 408, 29. 12. 1998, s. 8). (5) Úř. věst. C 42, 17. 2. 1999, s. 9. 23. 2. 2005 CS Úřední věstník Evropské unie L 50/11 (4) (5) II. JAZYK ŘÍZENÍ V TOMTO PŘÍPADĚ v rozhodnutí Dne 25. června 1999 zaslala Komise KLM prohlášení o námitkách, ve kterém sdělila svůj předběžný názor, že oznámení ze dne 1. září 1998 obsahovalo nesprávné nebo zavádějící informace (pokud nebude uvedeno jinak, všechny hovořící tomto odkazy o „oznámení“ se budou týkat tohoto oznámení z 1. září 1998). Prohlášení o námitkách bylo sepsáno v angličtině. V reakci na něj KLM vyslovily námitku proti použití anglického jazyka a požadovaly, aby bylo řízení vedeno v holandštině. KLM se v této věci odvolaly na článek 3 nařízení Rady č. 1 určující jazyky, které mají být používány v Evropském hospodářském společen- ství (6), který stanoví, že dokumenty, které zašle instituce EU osobě podléhající jurisdikci členského státu, musejí být v jazyce příslušného obeslaného státu. KLM namítly, že jejich výběr angličtiny jako jazyka řízení se vztahoval (které bylo napsáno v angličtině) pouze na oznámení tím nezřekly práva obdržet prohlášení a o námitkách ze dne 25. června 1999 ve vlastním jazyce. KLM vysvětlily, že se rozhodly předložit oznámení v angličtině, aby uspokojily Komisi s ohledem na přísné termíny, které se vztahují na proces řízení spojování podniků. Dále uvedly, že tyto termíny se nevztahují již na aktuální řízení. že se být (ES) mohou Společenství Článek 2 nařízení č. 1 stanoví, že dokumenty zaslané institucím sepsány v kterémkoliv z oficiálních jazyků Společenství podle výběru odesílatele. Odpověď instituce musí být potom v jazyce, který zvolil odesílatel. Čl. 2 odst. 4 nařízení č. 447/98 ze dne 1. března 1998 Komise o oznámení, časových limitech a slyšeních stanovených v nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 o řízení koncentrací mezi podniky (7) vyjadřuje toto obecné pravidlo. Stanoví, že jazyk zvolený stranami pro oznámení se stává „jazykem řízení“. KLM namítají, že zvolily angličtinu jako jazyk řízení následujícího po oznámení, nikoliv jako jazyk tohoto řízení. Komise interpretuje toto usta- jako ustanovení vztahující se ke všem řízením novení nařízení vztahují spojování, podle k oznámené operaci, nikoliv pouze ta řízení, která vedou k zásadnímu rozhodnutí o koncentraci jako jako je rozhodnutí podle článku 6 nebo 8. Ve takové, vztahu k oznámení podle článku 4 nařízení o spojování je možná řada různých řízení, jako je řízení vedoucí k rozhodnutí podle článku 11 odst. 5 a čl. 13 odst. 2, řízení podle článku 14 odst. 1 písm. b), c) nebo d) a čl. řízení vedoucí 14 odst. 2 písm. a), b), nebo c), k rozhodnutím o odvolání rozhodnutí podle čl. 6 odst. 3 nebo čl. 8 odst. 5 nebo řízení o otázkách týkajících se přístupu k dokumentům. Všechna tato řízení se vztahují k oznámení, u kterého měla strana možnost volby jazyka. která se o (6) V tomto případě bylo oznámení učiněno v angličtině a veškerá komunikace mezi stranami byla vedena v angličtině. Požadavek KLM by mohl mít za následek (6) Úř. věst. 17, 6. 10. 1958, s. 385/58. Nařízení naposledy pozměněné (7) Úř. věst. L 61, 2. 3. 1998, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné naří- aktem o přistoupení z roku 2003. zením o přistoupení z roku 2003. to, že prohlášení učinění KLM vůči Komisi v angličtině by musela být projednávána v holandštině. Postup podle článku 14 odst. 1 písm. b) je neoddělitelně spjat s tímto oznámením. Z těchto důvodů se Komise domnívá, že angličtina je správným jazykem tohoto řízení. III. PORUŠENÍ NAŘÍZENÍ O SPOJOVÁNÍ PODNIKŮ: HLAVNÍ SKUTEČNOSTI Podle oznámení se činnosti skupiny KLM společnosti Martinair překrývají ve třech oblastech: charterové lety do Středomoří, pravidelné lety do Severní Ameriky a letecká přeprava nákladů. Nesprávné nebo zavádějící informace se týkají činnosti dceřiné společnosti KLM, Transavia, v oblasti osobní dopravy do středomořských informace destinací: o Transavia a zamlčely relevantní informace o pravidelných leteckých linkách společnosti Transavia. KLM přeložily destinacích nesprávné společnosti charterových 1. Informace o charterových destinacích společnosti Transavia a) Informace uvedené v oznámení Oznámení obsahuje na straně 40 formuláře CO tabulku se seznamem charterových destinací společností Tran- savia a Martinair ve Středomoří pro letní sezónu 1998. Tabulka je ve formě synopse porovnávající destinace v každé zemi. Termín „země Středomoří“ je definován v předcházející části oznámení (8) jako termín pokrývající tyto země: Kypr, Egypt, Francie, Izrael, Malta, Španělsko, Itálie, Portugalsko, Řecko, Turecko, Tunisko a Maroko. Je uvedeno 12 destinací u společnosti Martinair a 46 desti- nací u společnosti Transavia. Podle tabulky se pouze 6 z těchto destinací překrývá (Ibiza, Korfu, Kos, Antalie, Dalaman a Monastir). (7) (8) (9) Tabulce předchází na straně 39 prohlášení, že operace společností Transavia a Martinair se do značné míry navzájem doplňují: „Charterové linky společností Transavia a Martinair se do značné míry navzájem doplňují. Martinair provozuje velká letadla (B747, MD-11, B767) na několika málo středomořských leteckých linkách. Transavia provozuje menší linkách, na kterých kvůli velikosti příslušných letišť nemohou létat letadla společnosti Martinair. “ letadla (B757) na různých (jiných) (8) Strana 26 oznámení. L 50/12 CS Úřední věstník Evropské unie 23. 2. 2005 Tabulka na straně 40 oznámení vypadá takto: „Charterové destinace ve středomořské oblasti společností Transavia a Martinair pro léto 1998 Země Španělsko Martinair Transavia Ibiza Las Palmas Tenerife Malaga Palma de Mallorca Ibiza Jerez de la Front. Almeria Menorca Gerona Reus Arrecife Fuerteventura Portugalsko Faro Oporto Řecko Korfu Kos Heraklion Antalya Dalaman Monastir Turecko Tunisko Maroko Egypt Izrael Kypr Itálie Francie Korfu Kos Prevenza Kefalina Zakynthos Kalamata Chania Santorini Mykonos Athény Volos Skiathos Thessaloniki Kavala Limnos Mytilini Skyros Chios Samos Karpathos Antalya Dalaman Bodrum Istambul Monastir Agadir Luxor Hurghada Tel Aviv Paphos Larnaca Řím Catania Rimini Milán Verona Ajaccio“ b) Nesprávnost informací o charterových destinacích společnosti Transavia (10) Při průzkumu se ukázalo, že v roce 1998 Transavia organizovala charterové lety na nejméně 10 dalších míst ve Středomoří, které nebyly v tabulce uvedeny. Jedná se o tyto destinace: Alicante, Las Palmas, Tenerife, Malaga, Palma de Mallorca, Faro, Funchal, Rhodes, Hera- klion a Djerba. Tyto informace byly zjištěny z letového řádu společnosti Transavia přeloženého na požádání pro informaci (9). S výjimkou Alicante, Funchalu, Rhodes a Djerby se jedná o destinace, na které létají rovněž charterové linky společnosti Martinair. Proto se dá říci, že na všech linkách společnosti Martinair létají rovněž letadla společnosti Transavia, což znamená, že ve skuteč- nosti existuje úplné překrytí destinací společností Tran- savia a Martinair. (11) Navíc neuvedené destinace zahrnují řadu nejdůležitějších prázdninových destinací zákazníků společností Transavia a Martinair a hlavní destinace, které přinášejí oběma společnostem největší zisky. Například Španělsko je podle marže nejoblíbenější zemí, kam zákazníci obou společností cestují, a chybějící destinace ve Španělsku a jeho ostrovech zahrnují některá nejdůležitější turistická střediska zde. 2. Informace o pravidelných linkách společnosti Transavia do středomořských destinací a) Informace uvedené v oznámení (12) Nikde v oznámení se neuvádí, že Transavia provozuje významné pravidelné lety do středomořských prázdnino- vých letovisek a že prodává místa v těchto letadlech provozovatelům organizovaných prázdninových zájezdů. (13) je nazvána „Definice Část 6 oznámení trhu“. Pod hlavičkou „I. Ovlivněné trhy“ se opakuje otázka 6. 1 z formuláře CO. Pak KLM pod hlavičkou „A. Evropský charterový trh“ (10) uvádí, že díky malému tržnímu podílu trh ovlivněný slučovanými neexistuje v této oblasti […] (*) %) (11). Ačkoliv KLM (tržní podíl společnostmi (9) Letový řád „Charterové lety v létě 1998“ byl přiložen jako příloha III k odpovědi (z 9. září 1998) na žádost o informace (z 4. září 1998). Letový řád se rovněž zmiňuje o destinacích na Maltě a v Chorvatsku. Příloha I k téže odpovědi obsahuje seznam řady nepravidelných letů společnosti Transavia z Holandska do Stře- domoří (55 destinací) a řadu dalších letů ze zbytku Evropy do Středomoří (22 destinací). Tento seznam také obsahuje tyto a další destinace, ale nikoliv destinace v Izraeli, Maroku a Tunisku. (10) Strana 26 oznámení. (*) Části tohoto textu byly editovány, aby nedošlo k odhalení důvěr- ných informací. Tyto části jsou uvedeny v hranatých závorkách a označeny hvězdičkou. (11) Pro účely určení svého tržního podílu na trhu charterových letů do Středomoří použily KLM velice širokou geografickou definici trhu. KLM uvádí, že letadla zúčastněných stran a dalších charte- rových společností mohou létat z libovolného letiště v Beneluxu, Velké Británii a Německa. Na tomto základě byl vypočítán tržní podíl ve výši […] (*) % (s. 61). Pokud by se počítaly jen lety z Holandska, pak by tržní podíl stran přesáhl […] (*) % (s. 62 oznámení). 23. 2. 2005 CS Úřední věstník Evropské unie L 50/13 následně prohlašuje, že trh charterových letů není ovliv- něným trhem, přesto prohlašuje, že tento trh popisuje, jako by ovlivněným trhem byl: „Avšak aby Komise obdržela relevantní informace, popíší tento trh, jako by byl ovlivněným trhem (12). “ Tento popis je pak uveden na stranách 26 až 41 oznámení bez dalších hlaviček. (17) (14) Produktový trh je definován takto: „KLM (především prostřednictvím společnosti Tran- savia) (13) a Martinair jsou aktivní na produktovém trhu, který lze definovat jako trh letecké přepravy na žádost pořadatelů zájezdů o zařazení středomořských destinací do organizovaného zájezdu do zahraničí, včetně ubyto- vání. (14)“ (18) (15) Oznámení o tomto trhu hovoří jako o „charterovém trhu“, který je oddělitelný od trhu pravidelných leteckých linek. Rozdíl mezi charterovými a pravidelnými lety je definován takto: Jediné prohlášení, že Transavia vůbec provozuje nějaké pravidelné lety, bylo učiněno v následující kapitole o popisu trhu letů do Severní Ameriky: „B. Západní Evropa (přes Amsterodam) – Spojené státy/Kanada“. V poznámce se k oznámení, že Martinair není účast- níkem programu „pravidelný cestující letadlem“ společ- nosti KLM, uvádí: „Cestující společnosti Transavia jsou účastníky letadlem“ „pravidelný společnosti KLM pouze tehdy, pokud cestují pravidel- linkami společnosti Transavia a společnost KLM nými na těchto linkách sama letadla neprovozuje (16). “ Tato zahrnuta informace informacích ale v informacích o účasti o pravidelných letech, v programu „pravidelný cestující letadlem“ společnosti KLM (17). programu cestující nebyla v CO: Popište Pod hlavičkou „II. Trhy vztahující se k ovlivněným trhům ve významu podle části III“ je otištěn text otázky 6. 2 formuláře produktové a geografické trhy, kterých se oznámená operace dotýká a které jsou úzce spojeny s ovlivněným trhem (trhy) trhy po směru, proti směru a horizontální (sousední sousední trhy) a na kterých jsou aktivní strany koncen- trace, ale které nejsou samy o sobě ovlivněnými trhy ve významu části III. relevantní „Tento charterový trh je trh odlišitelný od trhů pravidelné letecké dopravy do těchto destinací. Především zákazníci aerolinií využívající charterových letů nejsou cestující, jako je tomu v případě pravidelných linek. Na tomto trhu jsou zákazníky aerolinií pořadatelé zájezdů. Tito pořadatelé požadují od aerolinií, aby uspořádaly let na určité místo, který by měl určenou frekvenci a kapacitu. Zakoupí si určitý (minimální) počet míst v letadle, které bude tuto charterovou linku obsluhovat. tomu se říká příděl. Tato místa jsou prodána jako součást zájezdu pořadateli těchto zájezdů jejich vlastním zákazníkům. Tím se tato služba podstatně liší od pravidelných letů (15). “ (19) V reakci na to KLM stručně vysvětlily, že KLM a Martinair mají nerozhodující majetkovou účast v cestovní kanceláři a že KLM má podíl na počítačovém systému rezervací. Oznámení pak pokračuje: „Navíc Martinair provozuje charterové lety do dalších destinací (např. v Karibském moři). KLM působí jen na trhu evropských charterových letů, a to prostřednictvím své dceřiné společnosti Transavia. KLM a Martinair mají pravidelné linky na různé jiné destinace (18). “ (16) V této kapitole se vůbec nehovoří o tom, že by Transavia provozovala pravidelné linky do středomořských desti- nací a prodávala místa v těchto letadlech organizátorům zájezdů, kteří by pravidelně odkupovali od společnosti určitý počet těchto míst zahrnutých v jejich organizova- ných zahraničních zájezdech pro jejich zákazníky. V přeložených dokumentech nebyla obsažena ani mapa destinací společnosti Transavia, ani letový řád zmíněný v odstavci 10. (12) Str. 26 oznámení. (13) Ačkoliv se zdá, že toto prohlášení naznačuje, že KLM je do jisté omezené míry na tomto trhu aktivní, nejsou uvedeny žádné další informace o KLM, s výjimkou statistických informací v příloze studie SH&E. V části 3. 2. 1 formuláře CO KLM uvádí: „Transavia aerolinie B. V. jsou aktivní na evropském (organizované zájezdy) charterovém trhu, který s ohledem na strany koncentrace není ovlivněným trhem. Transavia je zde zmíněna pouze pro infor- maci Komise. “ (14) Str. 26 oznámení. (15) Strana 26 oznámení. (80 %) (20) V této kapitole se neuvádí, že Transavia provozuje pravi- delné linky do středomořských destinací. Jediná infor- mace v této kapitole týkající se společnosti Transavia je toto: „KLM působí jen na trhu evropských charterových letů, a to prostřednictvím své dceřiné společnosti Tran- savia (19). “ b) Zavádějící nebo nesprávné informace o pravidelných linkách provozovaných společností Transavia (21) Další zkoumání případu ukázalo, že Transavia provozuje významné pravidelné linky do Středomoří a že prodává místa v těchto letadlech cestovním kancelářím, které zahrnují tato místa do svých organizovaných zájezdů. (16) Poznámka 11 na straně 45 oznámení. (17) Průvodní dopis KLM k oznámení z 1. září 1998. (18) Strana 47 oznámení. (19) Strana 47 oznámení. L 50/14 CS Úřední věstník Evropské unie 23. 2. 2005 (22) V reakci na požadavek informací (20) KLM v dopise z 9. září 1998 uvedly, že Transavia pořádá pravidelné lety do těchto destinací: Malaga, Alicante, Barcelona, Casablanca, Djerba, Faro, Funchal, Heraklion, Lisabon, Las Palmas, Malta, Nice, Palma de Mallorca, Tenerife (dohromady […] (*) cestujících v jednom směru v roce 1997). Tato situace se od té doby významně nezměnila; Transavia nadále organizuje významné pravidelné linky do Středomoří. Do většiny těchto destinací také létají charterové linky společnosti Transavia. V dopise KLM se neuvádí, že místa v těchto pravidelných letech se prodávají cestovním kancelářím. informací spoléhaly na letecký časopis vydávaný společ- ností Transavia. Tento časopis obsahuje mapu destinací společnosti Transavia. Destinace pravidelných letů jsou označeny žlutou tečkou a charterové destinace červenou tečkou. Společné destinace pravidelných a charterových letů jsou však také označeny žlutou tečkou. Jsou to: Alicante, Las Palmas, Tenerife, Malaga, Palma de Mallorca, Faro, Funchal, Rhodes, Heraklion a Djerba. KLM uvádí, že nesprávné označení těchto destinací v časopise společ- nosti Transavia bylo příčinou jejich neuvedení mezi char- terovými lety. (23) Až v dokumentech předložených v prosinci 1998 (21) podaly KLM další informace o svém prodeji míst v pravidelných linkách cestovním kancelářím, kde uvedly: „Ano, rezervovaná místa jsou prodávána cestovním zájezdy (22)“ kancelářím pořádajícím organizované a „Cena letenky prodávané cestovní kanceláří na rezervo- vané místo na pravidelné lince naší společnosti je stejná jako cena rezervovaného místa na nepravidelné lince (23). “ Toto prohlášení bylo později potvrzeno dopisem KLM ze dne 4. března 1999, kde se uvádí, že průměrné hrubé ceny rezervovaných míst prodaných cestovním kance- lářím jsou téměř shodné pro pravidelné i nepravidelné linky. V oznámení z prosince 1998 KLM uvádí: „Skuteč- nost je však málokdy černobílá a hranice mezi pravidel- lety se nachází v šedé oblasti. nými a nepravidelnými Rezervovaná místa v pravidelných linkách prodaná cestovním kancelářím pořádajícím organizované zájezdy na oblíbená prázdninová místa ve Středomoří jsou blízké letů (24). “ podobným Z předložených informací se dá spočítat, že z […] (*) (25) cestujících přepravených společností Transavia (26) linkami do středomořských destinací (27) pravidelnými v sezoně léto 1997 a zima 1997/98 bylo celkem […] (*) (28) míst prodáno cestovním kancelářím na základě rezervace a […] (*) míst bylo prodáno cestovním kance- lářím bez rezervace (29). U některých destinací se většina míst v letadlech prodává cestovním kancelářím (30). charterových službám IV. REAKCE NA PROHLÁŠENÍ A HODNOCENÍ KOMISE 1. Informace o charterových destinacích společnosti Transavia (24) V reakci na prohlášení Komise o námitkách popisují KLM vynechání destinací uvedených v odstavci 10 jako „admi- nistrativní chybu“. KLM vysvětlují, že se při podávání (20) Požadavek Komise z 4. září 1998. (21) Oznámení z 21. prosince 1998. (22) Oznámení z 21. prosince 1998, s. 64, poznámka 18. (23) Oznámení z 21. prosince 1998, s. 65, poznámka 19. (24) Oznámení z 21. prosince 1998, s. 66. (25) […] (*) v létě 1997 a […] (*) v zimě 1997/98. (26) Navíc KLM také prodává cestovním kancelářím nerezervovaná místa ve svých letadlech. (27) Malaga, Alicante, Barcelona, Djerba, Faro, Funchal, Heraklion, Lisbon, Las Palmas, Malta, Nice, Mallorca, Tenerife. (28) Strana 69 oznámení ze dne 21. prosince 1998 a přílohy XXIX (léto 1997) a XXX (zima 1997/1998); […] (*) v létě 1997 a […] (*) v zimě 1997/1998. (29) Strana 69 oznámení ze dne 21. prosince 1998 a přílohy XXIX (léto 1997) a XXX (zima 1997/1998); […] (*) v létě 1997 a […]* v zimě 1997/1998. (30) Např. v letní sezoně 1997, Djerba, Faro, Funchal, Heraklion, Lisbon, Las Palmas, Malta, Mallorca, Tenerife. (25) studii SH&E připojenou na KLM také odkazují je jasné, že Transavia jak říkají, k oznámení, ze které, pořádá více charterových letů na další destinace. KLM uvádí, že by mělo být každému, kdo zkoumá oznámení a jeho přílohy, jasné, že rozdíl mezi tabulkou v oznámení a tabulkami v přílohách za minulé roky vznikl omylem a že bližší zkoumání oznámení správně vedlo Komisi k položení jejích otázek. a letový řád společnosti Transavia (26) Oznámení v příloze X obsahuje seznam destinací společ- ností KLM a Martinair, ale nikoliv už seznam destinací společnosti Transavia. Mapa destinací společnosti Tran- zmíněný savia v odstavci 10 nebyl součástí uvedených dokumentů. Příloha VIII oznámení obsahuje studii SH&E z června „Evropský charterový trh – analýza ve vztahu 1998: k akvizici 50 % podílu společnosti Nedlloyd ve společ- nosti Martinair společností KLM“. Studie má 60 stran textu. Příloha 2 studie („Nepravidelní cestující z Belgie, Německa, Holandska a Anglie podle středomořských destinací tabulky pro roky 1993, 1995 a 1997, ve kterých jsou uvedeny všechny středomořské destinace obsluhované nepravidelnými linkami z letiště Schiphol s celkovým počtem cestujících, počtem cestujících přepravených konkurencí a počtem cestujících přepravených společnostmi KLM, Martinair a Transavia. Z těchto tabulek lze vyvodit, že Transavia létala v období 1993–1997 také na jiná letiště než jsou ta, která jsou zmíněna pro rok 1998 v tabulce na straně 40 formuláře CO oznámení, včetně 10 destinací uvede- ných v odstavci 10. a přepravce“) obsahuje (27) Úvod k formuláři CO obsahuje oddíl nazvaný „Potřeba správných a úplných informací“, ve kterém se říká: „Veškeré informace požadované tímto formulářem musejí být správné a úplné. Požadované informace musejí být vyplněny v příslušné části tohoto formuláře. Přílohy k tomuto formuláři se používají pouze k doplnění infor- mací uvedených ve formuláři samém. “ 23. 2. 2005 CS Úřední věstník Evropské unie L 50/15 (28) (29) Informace o charterových destinacích v tabulce na str. 40 formuláře CO jsou jasné a neobsahují žádné nejasnosti. Není v nich jasná chyba, kterou by bylo možno snadno odhalit. Tabulka neobsahuje odkaz na studii citovanou stranami ani na žádné další zdroje informací. Jediný případ, kdy se v této kapitole odkazuje na studii, je na straně 34 v kontextu definice geografického rozsahu rele- vantního trhu na podporu argumentu, že geografickým trhem je celá Evropa (31). V tomto kontextu KLM uvádí: „KLM a Martinair pro účely tohoto oznámení přijaly za své závěry studie SH&E (32). “ SH&E odkazuje na roky 1993 až 1997 Studie a neobsahuje žádné informace o letní sezoně roku 1998. Navíc statistické informace v příloze ke studii nejsou prezentovány tak, aby bylo snadné porovnání s tabulkou v oznámení. V každém případě, aerolinie své destinace čas od času mění. Následkem toho nebylo snadno odvoditelné z přítomnosti 10 destinací uvede- ných v odstavci 10 ve studii SH&E na období do roku 1997, že jejich neuvedení v informacích týkajících se roku 1998 byla administrativní chyba KLM, a nikoliv změna destinací jako takových. Proto informace uvedené v příloze ke studii SH&E nemohou sloužit jako náprava nesprávných informací uvedených v příslušné části formuláře CO k oznámení. 2. Informace o pravidelných letech společnosti Tran- savia (30) KLM argumentují, že prodej míst v pravidelných linkách společností Transavia není součástí relevantního produk- tového trhu, a proto nemusel být zmíněn. V reakci na ústní dotaz, zda jsou pravidelné linky společnosti Tran- savia zahrnuty v podílu na trhu uvedeném v oznámení KLM, přišla tato písemná odpověď: „Tyto trhy nejsou zahrnuty do analýzy SH&E, a proto ani v oznámení KLM. Martinair provozuje pouze nepravi- delné linky do Středomoří, a proto se činnost společností Martinair a Transavia na trhu nepravidelných letů do Středomoří nepřekrývá. Evropský trh nepravidelných linek do Středomoří je zásadně odlišný od trhu pravidel- ných linek, a to z důvodů uvedených níže: Letenky na nepravidelné (charterové) lety se prodávají v podstatě jen na některém z obou konců linky; cestující charterových letů si kupují letenky od cestovní kanceláře, která organizuje jejich cestu, zatímco cestující na pravi- letenky většinou přímo od delných linkách si kupují letecké společnosti, která let pořádá, nebo od agenta, který je pověřen prodáváním letenek pro příslušnou leteckou společnost; zatímco tedy aerolinie prodávají letenky na charterové lety převážně organizátorům orga- (31) Další odkazy na studii SH&E jsou uvedeny v kapitole 7 (informace o ovlivněných trzích) oznámení. (32) Strana 34 oznámení. nizovaných zájezdů, letenky na pravidelné linky se prodávají cestovním kancelářím jen v omezeném množ- ství; obchodní riziko za nepravidelné (charterové) lety nese jeden nebo více pořadatelů organizovaných zájezdů, zatímco obchodní riziko za pravidelné linky nese jejich zajišťovatel (aerolinie); pokuty za zrušený pravidelný let neexistují, nebo jsou alespoň daleko liberálnější; trh nepravidelných charterových letů má daleko více různých hráčů. Informace uvedené v reakci na požadavek Komise nelze přidat k podílu KLM na trhu uvedeném na str. 62 ozná- mení. Zařazení pravidelných linek společnosti Transavia do tržní základny by nutně vedlo k významnému nárůstu celkové tržní základny, protože pak by musely být také zahrnuty pravidelné linky ostatních společností. … (33)“ (31) (32) (33) formulářem CO ve Informace požadované vztahu k definici trhu jsou popsány v části 6. V části 6. I je použita tato definice relevantního produktového trhu: „Relevantní produktový trh zahrnuje všechny produkty a služby, které jsou spotřebitelem považovány za zamě- nitelné nebo nahraditelné z důvodu jejich charakteristiky, ceny a zamýšleného použití. Relevantní produktový trh se může v některých případech skládat z určitého počtu jednotlivých produktů anebo služeb, které mají v zásadě stejné fyzické nebo technické charakteristiky a jsou vzájemně zaměnitelné. “ S ohledem na skutečnost, že určitá místa v letadlech létajících na pravidelných linkách společnosti Transavia jsou prodávána pořadatelům organizovaných zájezdů za stejnou cenu a za stejných podmínek (zaručených) jako místa v letadlech obsluhujících charterové lety, jsou tyto prodeje Komisí považovány za součást stejného produk- tového trhu. Skutečnost, že definice takového trhu by znamenala, že místa prodaná v rámci pravidelných linek jiných aerolinií by také musela být zahrnuta do relevantního produktového trhu, nemůže sloužit jako omluva za neuvedení této informace společností KLM. Komise bere na vědomí, že se KLM domnívaly, že místa prodaná cestovním kancelářím na pravidelných linkách společnosti Transavia nejsou součástí stejného produkto- vého trhu jako místa prodaná v rámci charterových letů. Avšak i za tohoto předpokladu měly tyto aktivity být uvedeny v odpovědi na otázku 6. 2 formuláře CO jako činnosti na „trhu úzce spojeném s ovlivněným trhem“ (tzv. „sousední trhy“). Účelem otázky na sousední trhy je právě získání potřebných informací v případech, kdy strany používají definici trhu, která je užší než definice, podle které se řídí Komise. (33) Dopis KLM ze dne 18. září 1998. L 50/16 CS Úřední věstník Evropské unie 23. 2. 2005 (34) (35) (36) KLM podaly podrobné vysvětlení, proč se domnívají, že pravidelné linky netvoří součást relevantního produkto- vého trhu, a proto si byly vědomy toho, že se jedná o úzce spojený „příbuzný“ trh. V odpovědi na otázku 6. 2 o sousedních trzích nenechaly KLM příslušnou kapi- tolu nevyplněnou. Zmínily se o svém podílu a podílu společnosti Martinair v cestovních kancelářích pořádají- cích organizované zájezdy a o svém podílu na počíta- čovém rezervačním systému. Dále uvedly, že společnost Martinair provozuje charterové lety do jiných destinací (Karibik) a že KLM a Martinair provozují pravidelné linky do řady jiných destinací (34). Toto prohlášení o charterových a pravidelných linkách ukazuje, že KLM pochopily otázku o sousedních trzích dobře. I přesto se však KLM zde nezmínily o pravidelných linkách společ- nosti Transavia. V tomto kontextu podrobný popis dalších příbuzných činností KLM vzbuzuje dojem, že informace jsou kompletní, a činí vynechání výše zmíně- ných informací zavádějícím. V. PRÁVNÍ POSOUZENÍ 1. Informace o charterových destinacích společnosti Transavia Informace uvedené v tabulce na straně 40 formuláře CO o charterových destinacích společnosti Transavia jsou nesprávné v tom, že minimálně 10 destinací, většina z nich velmi důležitých, vůbec není zmíněno. Nespráv- nost informací je posílena prohlášením před tabulkou, že „charterové lety společností Transavia a Martinair se do značné míry navzájem doplňují“ (35). Především vyne- chání důležitých španělských, portugalských a řeckých destinací v tabulce zanechává nesprávný dojem, že překrývání operací společností Transavia a Martinair má jen velmi omezený rozsah. Odkaz na vzájemně se doplňující služby na straně 39 nelze chápat jen tak, že se vztahuje pouze na velikost letadel, vezmeme-li v úvahu kontext, v jakém je prohlášení činěno – těsně nad tabulkou. Navíc prohlášení, že společnost Transavia létá na jiná místa než společnost Martinair, podporuje nesprávný dojem, který čtenář získá z tabulky. i Podání těchto nesprávných informací bylo hrubou nedba- I když přijmeme vysvětlení o leteckém časopise lostí. společnosti Transavia, tak se jedná o značný podíl nedbalosti. Časopis letecké společnosti je marketingovým či propagačním materiálem, který nezaručuje přesnost podávaných informací. Strany by měly používat spolehli- vější zdroj informací, jako jsou interní statistiky společ- nosti Transavia nebo letový řád společnosti Transavia, který byl později zaslán Komisi. Protože společnost Tran- savia je plně ovládanou dceřinou společností, byly tyto informace společnosti KLM k dispozici. 2. Informace o pravidelných letech společnosti Tran- savia (38) Neuvedení informace, že společnost Transavia zajišťuje pravidelné linky do Středomoří a že prodává letenky na tyto lety cestovním kancelářím pro jejich organizované zájezdy, informacím poskytnutým o společnosti Transavia jednak zavádějící a jednak nesprávné ve významu čl. 14 odst. 1 písm. b) nařízení o spojování. vzhledem k je (39) Neuvedení pravidelných linek společnosti Transavia do Středomoří je v kontextu ostatních informací uvedených ve formuláři CO nikoliv záležitostí pouhého opomenutí, III a IV), záležitostí ale, podání významně zavádějících informací, protože podává zkreslený obraz skutečnosti. Proto jsou tyto informace jak nesprávné, tak zavádějící ve smyslu čl. 14 odst. 1 písm. b) nařízení o spojování. jak je vysvětleno výše (části (40) Komise nemůže vyloučit možnost, že společnost KLM tyto informace o pravidelných letech společnosti Tran- savia neuvedla záměrně. Nejméně se jedná o závažný případ nedbalosti, protože tyto informace, jejich rele- vance a požadavek na jejich uvedení ve formuláři CO byly společnosti KLM dobře známy. (41) Proto je neposkytnutí těchto informací společností KLM také porušením zákona a je možno je pokutovat. (42) (43) VI. UDĚLENÍ POKUTY Podle čl. 14 odst. 1 písm. b) nařízení o spojování může Komise uložit podniku pokutu ve výši od 1 000 do 50 000 EUR, pokud tento podnik záměrně nebo v důsledku opomenutí uvede nesprávné nebo zavádějící článku 4 nařízení informace o spojování. Podle čl. 14 odst. 3 může Komise při stano- vení výše pokuty přihlížet k povaze a závažnosti poru- šení zákona. Komise proto bere v potaz všechny poleh- čující nebo zmírňující okolnosti. v oznámení podle 1. Povaha porušení zákona Porušení zákona, kterého se dopustila společnost KLM, měla formu předložení nesprávných a zavádějících infor- mací ve významu podle čl. 14 odst. 1 písm. b) nařízení nesprávných o a zavádějících informací bylo minimálně hrubou nedba- lostí. Předložení spojování. těchto (37) Proto neposkytnutí správných informací společností KLM o této věci představuje porušení zákona, za které může být uložena pokuta podle čl. 14 odst. 1 písm. b) nařízení o spojování. (34) Strana 47 oznámení. (35) Strana 39 oznámení. 2. Závažnost porušení zákona (44) Porušení nařízení o spojování společností KLM by mělo být považováno za závažné porušení zákona z důvodů, které jsou uvedeny níže. 23. 2. 2005 CS Úřední věstník Evropské unie L 50/17 (45) (46) (47) (48) (49) a) Relevance nesprávných nebo zavádějících informací Informace týkající se překrývání činností stran ve vztahu k jednotlivým destinacím je jednoznačně relevantní pro vyhodnocení dopadu operace sloučení na hospodářskou soutěž. To je bez ohledu na otázku, zda se relevantní trh skládá z jednotlivých tras nebo ze všech nebo některých destinací ve Středomoří. Destinace obsluhované společ- ností Transavia, které nebyly zmíněny, jsou důležité španělské, portugalské a řecké destinace prázdninových zahraničních cest, které přitahují velký počet cestujících. létá do všech společnost Transavia Informace, významných destinací obsluhovaných společností Marti- nair, má také význam pro posouzení míry hospodářské soutěže mezi společnostmi Martinair a Transavia, přede- vším z pohledu opakovaných prohlášení stran, že činnost společností Martinair navzájem doplňuje (36). Transavia že se a Informace, že Transavia vysílá letadla do téměř všech hlavních cílů letního cestování v rámci jak pravidelných, tak charterových linek, a to paralelně, je také jasně významná pro posouzení tržního postavení společnosti Transavia. Bez ohledu na to, zda letenky prodané na pravidelné lety tvoří součást produktového trhu, infor- společnost Transavia provozuje mace o tom, významné pravidelné linky do těchto charterových desti- je relevantní pro posouzení tržní síly společnosti nací, Transavia na těchto trasách. že b) Polehčující okolnosti uvedené KLM verze Společnost KLM zdůrazňuje, že měla několik setkání s Komisí, na kterých diskutovala o několika návrzích oznámení, a že se pak snažila v dobré víře vzít při v úvahu všechny návrhy přípravě konečné a připomínky Komise. Dále uvádí, že oznámení této zále- žitosti bylo velmi složité kvůli nedostatku dostupných údajů. KLM dále uvádí, že není prokázáno, že poskytla „nesprávné nebo zavádějící“ informace, a že tak jako tak, s ohledem na konkrétní okolnosti případu, nemůže takové ustanovení být vzato za základ uložení pokuty. Komise se nemůže s tímto názorem ztotožnit, z důvodů uvedených níže. i) C h a r t e r o v é d e s t i n a c e s p o l e č n o s t i T r a n s a v i a Ve svých připomínkách k prohlášení o námitkách vysvě- tluje KLM vynechání informací o charterových destina- cích společnosti Transavia jako administrativní chybu (37). KLM dále argumentuje, že tato chyba měla být evidentní pro každého, kdo oznámení studoval. argumentuje, KLM také tabulka byla zahrnuta do textu formuláře CO pouze na požádání Komise a že pro probíhající letní sezonu 1998 nebyla podrobná data o tržních podílech ještě k dispozici. Avšak že příslušná tabulka na straně 40 oznámení není prezentována jako dodatek nebo aktualizace informací obsažených ve studii SH&E uvedené v odstavci 26 tohoto rozhodnutí. Je to ilustrace prohlášení KLM, že činnost společností Tran- savia a Martinair se „do značné míry navzájem doplňuje“. Tvrzení KLM, že tabulka by měla být čtena pouze v souvislosti se studií, je neopodstatněné, protože tabulka dokonce neobsahuje ani odkaz na tuto studii. (50) (51) (52) Tvrzení KLM, že nesprávnost tabulky je zřejmá, je také neopodstatněné. Pokud si sama společnost KLM, která má lepší povědomí o své činnosti než kdokoliv jiný, tohoto opomenutí charterových destinací nevšimla, jistě to nebyla tak samozřejmá chyba, že by si jí pečlivý čtenář měl automaticky všimnout. KLM zdůrazňuje, že nebylo jejím záměrem skrýt tyto informace před Komisí a že Komise přeceňuje závažnost této administrativní chyby. Avšak vysvětlení společnosti jak získala od společnosti Transavia informace KLM, o jejích charterových letech, ukazuje na značnou dávku informace na reklamním časopise nedbalosti. Zakládat společnosti, a nikoliv na spolehlivějším zdroji, ukazuje na hrubou nedbalost a opomenutí povinnosti volit nezbytné informace pečlivě, především s ohledem na skutečnost, že společnosti Transavia je plně ovládanou dceřinou společností. ii) P r a v i d e l n é l e t y s p o l e č n o s t i T r a n s a v i a Společnost KLM argumentuje, že při svém styku s Komisí nikdy nezakrývala skutečnost, že skupina KLM, včetně dceřiné společnosti Transavia, provozuje pravidelné linky po Evropě vůbec a do Středomoří zvlášť. Dále uvádí, že by poskytla více informací o pravidelných linkách společnosti Transavia, kdyby o ně Komise během předběžných rozhovorů požádala. KLM odkazuje na studii SH&E, ze které, jak prohlašuje, je jasné, že 47 % všech holandských cestujících jedoucích na dovolenou využívá pravidelných leteckých linek. KLM uvádí, že by nešlo zakrýt skutečnost, že velká část těchto cestujících je přepravována skupinou KLM. týkaly (53) Diskuse, které proběhly během předběžných setkání, se převážně vyjasňování definice trhu. Komise přiznává, že protože KLM nevysvětlila, že Transavia prodává hodně letenek na své pravidelné linky pořada- telům organizovaných zájezdů, Komise na začátku neuvažovala o vzetí těchto činností do úvahy při definici trhu. To však neznamená, že společnost KLM neměla podat úplné informace o těchto činnostech, alespoň při dopovědi na otázku 6. 2 formuláře CO (38). Navíc infor- všech mace uvedené SH&E studii týkají ve se (36) Strana 32 a 39 oznámení, strana 5 dopisu z 9. září 1998. (37) Viz odstavec 24 tohoto rozhodnutí. (38) Tyto informace byly uvedeny v oznámení z 21. prosince 1998. L 50/18 CS Úřední věstník Evropské unie 23. 2. 2005 byly jakým Způsob, holandských cestujících, nikoliv jen zákazníků, kteří si zakoupí celý zájezd od cestovní kanceláře. Proto nebylo možné odečíst z uvedených informací letenky prodané společností Transavia na její pravidelné lety cestovním kancelářím. informace o společnosti Transavia prezentovány ve všech návrzích oznámení, nemohl vyvolat tyto otázky na straně Komise. Transavia byla neustále prezentována jako „provozovatel charterových letů“. Informace, že Transavia také provo- zuje pravidelné linky, byla uvedena až v konečné verzi oznámení v poznámce 11 na straně 45, která se týká společnosti Transavia v programu „pravidelný účasti společnosti KLM. Tyto informace cestující v předcházejících návrzích vůbec nebyly obsaženy. Argu- ment, že se Komise mohla nebo měla zeptat na tyto informace, je proto neopodstatněný. letadlem“ (54) (55) KLM dále prohlašuje, že informace o pravidelných linkách nezměnily tržní podíl KLM, a že proto vynechání těchto informací bylo irelevantní. Avšak skutečný tržní podíl společnosti je pouze jedním z prvků, na základě kterých se měří její tržní síla. Provoz pravidelných linek společností Transavia do destinací, na které vysílá také je zcela jasně faktorem, který může charterové lety, přispět k její síle na těchto trasách, a proto má význam pro posouzení hospodářské soutěže Komisí v souvislosti se sloučením těchto společností. Proto závěr Komise o závažnosti tohoto případu a o povaze a rozsahu náhrad, které by mohly být požadovány, bude pravděpo- (nebo nedostatečnou dobně ovlivněn její znalostí těchto operací znalostí) jejich povahy a rozsahu. existence a Tak například kdyby bylo skutečně pravda, že Transavia nemá pravidelné linky na těchto trasách, mohlo by se argumentovat, že by pro jiné aerolinie bylo relativně snadné tento provoz zahájit a prodávat letenky jedno- tlivcům i cestovním kancelářím, a proto by mělo být sloučení povoleno. Podobně kdyby byla zjištěna poten- ciální dominantní pozice na některých dotčených trasách, mohla by náhrada zaměřená výhradně na linky společ- nosti Martinair nebo na charterové lety společnosti Tran- savia být nedostatečná, protože by nebrala v úvahu významný podíl prodeje letenek cestovním kancelářím pro jejich organizované zájezdy, který společnost Tran- savia realizuje u svých pravidelných linek na těchto trasách. 3. Výše pokuty (56) V řízeních zahájených podle nařízení o spojování je velmi důležité, aby strany, které mají být sloučeny, dodaly při předložení oznámení o sloučení úplné infor- mace. Tato omezení znamenají, že firmy musejí být zvlášť pečlivé při uvádění podrobností o svém spojování. (57) V tomto případě dodala společnost KLM informace, které byly nesprávné a zavádějící, a tím se dopustila minimálně hrubé nedbalosti. Navíc informace, které společnost zamlčela, byly jasně relevantní pro posouzení hospo- dářské soutěže ve vztahu k oznamované slučovací operaci. (58) KLM uvedla správné informace nikoliv z vlastní iniciativy, ale pouze jako výsledek zkoumání Komise. Úplné infor- mace o dalších destinacích charterových letů společnosti Transavia bylo pouze možno odvodit z informací poskytnutých v reakci na požadavek na informace, a ty byly také nakonec ústně potvrzeny. Informace, že Tran- savia provozuje pravidelné linky do Středomoří, byly uvedeny jako výsledek požadavku na předložení dalších informací. Skutečnost, že KLM prodává letenky na své pravidelné linky cestovním kancelářím pro účely jejich organizovaných zájezdů za stejných ekonomických podmínek jako na své charterové lety, a význam této činnosti byly plně potvrzeny teprve oznámením ze dne 21. prosince 1998 a dalším šetřením Komise ve vztahu k informacím obsaženým v tomto oznámení. (59) Při posuzování chování KLM je dále třeba mít na paměti, že KLM je velká evropská společnost s významným obchodním podílem v Evropě. KLM má již z minulosti zkušenosti s oznamováním sloučení podniků podle nařízení o spojování. také (60) Na zmírnění situace je třeba dodat, že společnost KLM prohlásila, souhrnně a podrobněji v odstavcích 47 až 55, že domnělé porušení zákona nebylo záměrné, že Komise měla být schopna odhalit chybějící informace a vyžádat je během období diskusí o oznámení před jeho si podáním (které v tomto případě byly velice rozsáhlé) a že chybějící informace nejsou rozhodující pro výsledek případu. (61) Podle názoru Komise lze těmto tvrzením přikládat jen omezenou váhu, zejména pokud jde o dopad závažnosti porušení zákona a o výši pokuty, která by měla být udělena. Neexistují důkazy o tom, že porušení zákona bylo záměrné, a účast KLM v diskusích před podáním oznámení ukazuje minimálně na přání společnosti zajistit přijatelnost oznámení. Nicméně odpovědnost za poskyt- nutí všech relevantních informací nese KLM, která nevy- vinula dostatečné úsilí, aby tento úkol řádně splnila. Míra nedbalosti spojená s porušením zákona je velmi zásadní v obou případech. KLM se neměla spoléhat na reklamní časopis a čerpat z něj důležité informace, jako jsou napří- klad destinace charterových letů společnosti Transavia. Měla být schopna poskytnout informace o pravidelných linkách společnosti Transavia a měla si být vědoma důle- žitosti poskytnutí těchto informací i v případě absence speciálního požadavku nebo připomínky Komise v tomto smyslu. Navíc je jistě možné, že kdyby Komise nezjistila, že některé z těchto informací chybí, nebyly by doplněny a jejich další absence by byla významně ovlivnila konečné rozhodnutí o sloučení, a to způsobem, ze kterého by měla prospěch společnosti KLM. 23. 2. 2005 CS Úřední věstník Evropské unie L 50/19 (62) Na základě výše uvedeného a s ohledem na okolnosti případu považuje Komise za správné udělit pokutu ve výši 40 000 EUR společnosti KLM podle čl. 14 odst. 1 písm. b) nařízení o spojování, Po uplynutí této lhůty bude automaticky splatný úrok podle sazby Evropské centrální banky používané na její repo operace k prvnímu pracovnímu dni měsíce, ve kterém je toto rozhod- nutí přijato, tj. 3 %, zvýšený o 3,5 procentních bodů, což činí celkem 6,5 %. PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ: Článek 3 Článek 1 Toto rozhodnutí je určeno: Společnosti Koninklijke Luchtvaart Maatschappij N. V. (KLM) se ukládá pokuta ve výši 40 000 EUR podle čl. 14 odst. 1 písm. b) nařízení předložení nesprávných a zavádějících informací v oznámení spojení podniků předlo- ženém Komisi podle výše uvedeného nařízení dne 1. září 1998. č. 4064/89 za (EHS) Koninklijke Luchtvaart Maatschappij N. V. Amsterdamseweg 55 NL-1182 GP Amstelveen Článek 2 V Bruselu dne 14. prosince 1999. Pokuta uvedená v článku 1 bude zaplacena do tří měsíců od data oznámení tohoto rozhodnutí na bankovní účet číslo 310- 0933000-43 Evropské Komise, Banque Bruxelles Lambert, Agence Européenne, Rond Point Schuman 5, B-1040 Brusel. Za Komisi Mario MONTI člen Komise


title: Reglamento (CE) nº 2701/1999 del Consejo, de 14 de diciembre de 1999, que modifica el Reglamento (CE) nº 2201/96 por el que se establece la organización común de mercados en el sector de los productos transformados a base de frutas y hortalizas

eurovoc_concepts:
Portugal
common organisation of markets
fruit product
pip fruit
vegetable product

formats: html pdf print

text: 21. 12. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 327/5 REGLAMENTO (CE) No 2701/1999 DEL CONSEJO de 14 de diciembre de 1999 que modifica el Reglamento (CE) no 2201/96 por el que se establece la organización común de mercados en el sector de los productos transformados a base de frutas y hortalizas EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, y, en particular, su artículo 37, ladas para la campaña 1999/2000 y calcularse, para la campaña 2000/2001, sustituyendo por la cantidad de 884 592 toneladas, inicialmente asignada a Portugal, la cantidad realmente transformada en la campaña 1997/ 1998. Vista la propuesta de la Comisión, Visto el dictamen del Parlamento Europeo (1), (4) El presente Reglamento se refiere a la campaña 1999/ 2000; que dicha campaña comenzó el 15 de junio de 1999; el presente Reglamento debe aplicarse a partir de esa fecha, Visto el dictamen del Comité Económico y Social (2), Considerando lo siguiente: HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO: (1) (2) (3) El artículo 6 del Reglamento (CE) no 2201/96 del Consejo, de 28 de octubre de 1996 (3), establece la distribución anual entre los Estados miembros de la cuota fijada para la concesión de la ayuda a la produc- ción de productos transformados a base de tomate; esta distribución se basa, para la campaña 1999/2000, en la medida de las cantidades producidas que hayan respe- tado el precio mínimo durante las campañas 1997/1998 y 1998/1999; a partir de la campaña 2000/2001, se basará en la medida de dichas cantidades producidas durante las tres campañas anteriores a aquélla para la que se efectúe la distribución. En Portugal la campaña 1997/1998 se caracterizó por unas condiciones climáticas excepcionalmente desfavora- bles que provocaron un descenso anormal e importante de la producción; distribuir las cuotas basándose en esta producción anormalmente baja de Portugal no tendría en cuenta el potencial de producción de dicho Estado miembro en condiciones climáticas normales. Con carácter excepcional y únicamente para las dos campañas afectadas por el descenso excepcional de la producción de tomates para la transformación, es decir, las campañas 1999/2000 y 2000/2001, es conveniente asignar a Portugal una cantidad suplementaria para la transformación de en concentrados, que compense la pérdida de cuotas resultante de las condi- ciones anormales de la campaña 1997/1998 sin por ello dañar a los productores de los demás Estados miembros; esta cantidad suplementaria debe fijarse en 83 468 tone- tomates Artículo 1 En el artículo 6 del Reglamento (CE) no 2201/96 se incluirá el siguiente apartado 3 bis: «3 bis. No obstante lo dispuesto en el apartado 3, para las campañas 1999/2000 y 2000/2001 se asignará a Portugal una cantidad suplementaria de tomates frescos destinados a la producción de concentrados. Esta cantidad será igual: — a 83 468 toneladas para la campaña 1999/2000, y — para la campaña 2000/2001, a la diferencia entre la cantidad calculada de conformidad con el apartado 3 y la calculada a sustituir por 884 592 toneladas la cantidad de tomates frescos utilizada en Portugal para la fabricación de concentrados durante la campaña 1997/ 1998. Durante estas dos campañas, el volumen de tomates frescos, mencionado en el apartado 1, y la cantidad de tomates frescos destinados a la fabricación de concentrados, mencionada en el primer guión del segundo párrafo del apartado 2, se incrementarán con la cantidad suplementaria asignada a Portugal. ». Artículo 2 (1) Dictamen emitido el 2 de diciembre de 1999 (pendiente de publica- ción en el Diario Oficial). (2) Dictamen emitido el 20 de octubre de 1999 (pendiente de publica- ción en el Diario Oficial). (3) DO L 297 de 21. 11. 1996, p. 29. Reglamento cuya última modifica- ción la constituye el Reglamento (CE) no 2199/97 (DO L 303 de 6. 11. 1997, p. 1). El presente Reglamento entrará en vigor el día de su publica- ción en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas. Será aplicable a partir del 15 de junio de 1999. L 327/6 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 21. 12. 1999 El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro. Hecho en Bruselas, el 14 de diciembre de 1999. Por el Consejo El Presidente K. HEMILÄ


title: Verordening (EG) nr. 2636/1999 van de Commissie van 14 december 1999 betreffende de mededeling van gegevens in de tabakssector met ingang van de oogst 2000 en tot intrekking van Verordening (EEG) nr. 1771/93

eurovoc_concepts:
administrative formalities
common organisation of markets
disclosure of information
form
production aid
tobacco

text: L 323/4 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 15. 12. 1999 VERORDENING (EG) Nr. 2636/1999 VAN DE COMMISSIE van 14 december 1999 betreffende de mededeling van gegevens in de tabakssector met ingang van de oogst 2000 en tot intrekking van Verordening (EEG) nr. 1771/93 DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeen- schap, Gelet op Verordening (EEG) nr. 2075/92 van de Raad van 30 juni 1992 houdende een gemeenschappelĳke ordening der laatstelĳk gewĳzigd bĳ markten in de sector ruwe tabak (1), Verordening (EG) nr. 660/1999 (2), en met name op artikel 21, Overwegende hetgeen volgt: (1) (2) (3) Er moet worden bepaald welke gegevens op grond van Verordening (EEG) nr. 2075/92 en van de uitvoeringsbe- palingen daarvan moeten worden medegedeeld. Voor een goed administratief beheer is het dienstig al deze gegevens te stellen tĳdschema toe te zenden. samen volgens een vast verwezen naar de De essentiële gegevens betreffende de sector ruwe tabak zĳn door de lidstaten medegedeeld overeenkomstig Verordening (EEG) nr. 1771/93 van de Commissie (3) betreffende de mededeling van gegevens in de tabaks- sector met ingang van de oogst 1993. In die verordening wordt zĳn vervangen door Verordening (EG) nr. 2848/98 van de Commissie van 22 december 1998 tot vaststelling van uitvoeringsbepalingen van Verordening (EEG) nr. 2075/ 92 van de Raad ten aanzien van de premieregeling, de productiequota en de aan de telersverenigingen toe te kennen specifieke steun (4), laatstelĳk gewĳzigd bĳ Verordening (EG) nr. 2162/1999 (5). Bĳgevolg moet Verordening (EEG) nr. 1771/93 worden ingetrokken. verordeningen die (4) De in deze verordening vervatte maatregelen zĳn in overeenstemming met het advies van het Comité van beheer voor tabak, Artikel 1 De lidstaten delen de in de bĳlagen I tot en met III gevraagde gegevens mee volgens het in die bĳlagen aangegeven tĳdschema. Deze gegevens moeten voor iedere oogst afzonderlĳk en per soortengroep worden verstrekt. Artikel 2 De lidstaten treffen de nodige maatregelen opdat de betrokken marktdeelnemers hun tĳdig de nodige gegevens verstrekken. Artikel 3 De voorraden bĳ de bedrĳven van eerste bewerking worden medegedeeld overeenkomstig bĳlage III bĳ deze verordening. Artikel 4 Verordening (EEG) nr. 1771/93 wordt ingetrokken met ingang van de oogst 2000. Artikel 5 in werking op de zevende dag Deze verordening treedt volgende op die van haar bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen. Zĳ is van toepassing met ingang van de oogst 2000. Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselĳk in elke lidstaat. Gedaan te Brussel, 14 december 1999. Voor de Commissie Franz FISCHLER Lid van de Commissie (1) PB L 215 van 30. 7. 1992, blz. 70. (2) PB L 83 van 27. 3. 1999, blz. 10. (3) PB L 162 van 3. 7. 1993, blz. 13. (4) PB L 358 van 31. 12. 1998, blz. 17. (5) PB L 265 van 13. 10. 1999, blz. 13. 15. 12. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 323/5 Uiterlĳk op 31 juli van het jaar van de betrokken oogst aan de Commissie toe te zenden gegevens BĲLAGE I Oogst:. Lidstaat die de gegevens meedeelt:. Soortengroep:. Producerende lidstaat Producerende lidstaat Producerende lidstaat Producerende lidstaat (lidstaat die de gegevens meedeelt) Naam: Naam: Naam: 1. TEELTCONTRACTEN 1. 1. Aantal geregistreerde teeltcontracten 1. 2. In de contracten vermelde hoeveelheid tabak (in ton) waarvan het vochtgehalte beantwoordt aan dat van bĳlage IV bĳ Verordening (EG) nr. 2848/98 1. 3. Totale oppervlakte waarop deze contracten betrekking hebben (in hectare) 2. PRODUCENTEN 2. 1. Totaal aantal producenten 2. 2. Aantal producenten, aangesloten bĳ een krachtens Verordening (EG) nr. 2848/98 erkende telersvereniging 3. BEDRĲVEN VOOR EERSTE BEWERKING 3. 1. Aantal bedrĳven voor eerste bewerking die teeltcontracten hebben gesloten 4. PRĲZEN 4. 1. 4. 2. teeltcontracten overeengekomen In de maximumprĳs per kg, exclusief belas- tingen of andere heffingen, met vermelding van de referentiekwaliteit In de teeltcontracten overeengekomen minimumprĳs per kg, exclusief belastingen of andere heffingen, met vermelding van de referentiekwaliteit (in nationale valuta) (1) (1) (1) (1) Voor contracten tussen twee lidstaten moet worden aangegeven in welke valuta het contract gesloten is. L 323/6 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 15. 12. 1999 BĲLAGE II Vanaf 30 september van het jaar van de betrokken oogst maandelĳks aan de Commissie toe te zenden gegevens Gecumuleerde gegevens voor de betrokken oogst. Een jaaroverzicht moet de Commissie uiterlĳk op 30 juni van het jaar na dat van de oogst worden toegezonden. Oogst:. Lidstaat die de gegevens meedeelt:. Maand:. Producerende lidstaat Producerende lidstaat Producerende lidstaat Producerende lidstaat (lidstaat die de gegevens meedeelt) Naam: Naam: Naam: Soortengroep:. Situatie op de laatste dag van de maand vóór de mededeling. 1. Geleverde tabak (in ton) 1. 1. Aan de bedrĳven voor eerste bewerking geleverde totale hoeveelheid ruwe tabak de minimumkwaliteitseisen die aan voldoet en het in bĳlage IV bĳ Veror- dening (EG) nr. 2848/98 bedoelde vocht- gehalte heeft 1. 2. Door de aan de telersverenigingen bedrĳven voor eerste bewerking geleverde hoeveelheid ruwe tabak die aan de mini- mumkwaliteitseisen voldoet in (EG) nr. IV bĳ Verordening bĳlage 2848/98 vermelde vochtgehalte heeft. en het 2. Werkelĳk geleverde hoeveelheid ruwe tabak (in ton) die aan de minimumkwaliteitseisen voldoet, zonder aanpassing van het gewicht op grond van het vochtgehalte. 3. Raming van de nog te leveren hoeveelheden (in ton) 4. Werkelĳk door eerste bewerking betaalde gemiddelde prĳs (per kg), exclusief belastingen of andere heffingen bedrĳven voor de (in nationale valuta) (1) (1) (1) (1) Voor contracten tussen twee lidstaten moet worden aangegeven in welke valuta het contract gesloten is. 15. 12. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 323/7 BĲLAGE III Uiterlĳk op de laatste dag van de maand na afloop van ieder kwartaal aan de Commissie toe te zenden gegevens (1) Ontwikkeling van de voorraden (in ton) bĳ de bedrĳven voor eerste bewerking Lidstaat die de gegevens mededeelt:. Datum van aangifte:. Soortengroep Betrokken oogst Uitslag in het vorige kwartaal voor afzet op de markt van de Gemeenschap Uitslag in het vorige kwartaal voor afzet op de markt van de derde landen Stand van de voor- raden op de laatste dag van het vorige kwartaal (1) De uiterste data per kwartaal zĳn: — 30 april voor de periode van 1 januari tot en met 31 maart, — 31 juli voor de periode van 1 april tot en met 30 juni, — 31 oktober voor de periode van 1 juli tot en met 30 september, — 31 januari voor de periode van 1 oktober tot en met 31 december


title: Ehdotus: neuvoston asetus Bosnian ja Hertsegovinan sekä Kroatian tasavalloista peräisin olevien tuotteiden sekä entisestä Jugoslavian tasavallasta Makedoniasta ja Slovenian tasavallasta peräisin olevien viinien tuontiin yhteisössä sovellettavasta menettelystä

eurovoc_concepts:
Yugoslavia
import
originating product
tariff quota
trade agreement (EU)


title: 2000/379/EY: Komission päätös, tehty 14 päivänä joulukuuta 1999, tuontikiintiöiden määräämisestä täysin halogenoiduille kloorifluorihiilivedyille 11, 12, 113, 114 ja 115, muille täysin halogenoiduille kloorifluorihiilivedyille, haloneille, hiilitetrakloridille, 1,1,1-trikloorietaanille, osittain halogenoiduille bromifluorihiilivedyille ja metyylibromidille 1 päivän tammikuuta ja 31 päivän joulukuuta 2000 väliseksi ajaksi sekä markkinoille saattamista koskevien kiintiöiden määräämisestä osittain halogenoiduille kloorifluorihiilivedyille 1 päivän tammikuuta ja 31 päivän joulukuuta 2000 väliseksi ajaksi (tiedoksiannettu numerolla K(1999) 4434) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (Ainoastaan espanjan-, saksan-, englannin-, ranskan-, italian-, kreikan-, hollannin-, ruotsin-, tanskan- ja portugalinkieliset tekstit ovat todistusvoimaisia)

eurovoc_concepts:
chemical product
dangerous substance
free circulation
marketing standard
ozone
quantitative restriction

text: 10. 6. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 139/31 II (Säädökset, joita ei tarvitse julkaista) KOMISSIO KOMISSION PÄÄTÖS, tehty 14 päivänä joulukuuta 1999, tuontikiintiöiden määräämisestä täysin halogenoiduille kloorifluorihiilivedyille 11, 12, 113, 114 ja 115, muille täysin halogenoiduille kloorifluorihiilivedyille, haloneille, hiilitetrakloridille, 1,1,1-tri- kloorietaanille, osittain halogenoiduille bromifluorihiilivedyille ja metyylibromidille 1 päivän tammikuuta ja 31 päivän joulukuuta 2000 väliseksi ajaksi sekä markkinoille saattamista koskevien kiintiöiden määräämisestä osittain halogenoiduille kloorifluorihiilivedyille 1 päivän tammikuuta ja 31 päivän joulukuuta 2000 väliseksi ajaksi (Ainoastaan espanjan-, saksan-, englannin-, ranskan-, italian-, kreikan-, hollannin-, ruotsin-, tanskan- ja portugalin- kieliset tekstit ovat todistusvoimaisia) (tiedoksiannettu numerolla K(1999) 4434) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (2000/379/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon 15 päivänä joulukuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3093/94 (1) ja erityisesti sen 4 artiklan 8 kohdan ja 7 artiklan 2 kohdan, sekä katsoo, että: (1) (2) asetuksen (EY) N:o 3093/94 7 artiklan 1 kohdassa säädetään, että lukuun ottamatta osapuolten hyväksymää tekniikkaa hyväksi käyttämällä hävitettäviä aineita tai muiden kemikaalien valmistuksessa raaka-aineina käytet- täviä aineita, tai karanteenikäsittelyä tai ennen kuljetusta tapahtuvaa käsittelyä varten käytettäviä aineita, kolman- sista maista tuotujen valvottavien aineiden laskeminen vapaasti liikkeelle yhteisössä on määrällisten rajoitusten alaista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 4 artiklan 8 kohdan soveltamista, jotka koskevat valvottavien ai- määrälliset rajoitukset, liikkeelle yhteisössä, on neiden laskemista vapaasti annettu asetuksen (EY) N:o 3093/94 liitteessä II ja 4 artiklan 8 kohdassa; näitä rajoituksia voidaan muuttaa 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti, (1) EYVL L 333, 22. 12. 1994, s. 1. (3) (4) (5) (6) näiden määrällisten rajoitusten muuttaminen ei saa johtaa siihen, että valvottavien aineiden kulutus yhtei- sössä ylittää otsonikerrosta heikentävistä aineista tehdyn Montrealin pöytäkirjan mukaisesti asetetut määrälliset rajoitukset, asetuksen (EY) N:o 3093/94 4 artiklan 8 kohdassa määritellään osittain halogenoitujen kloorifluorihiilive- tyjen (HCFC-yhdisteiden) arvioitu kokonaismäärä, jonka tuottajat ja tuojat saavat saattaa markkinoille tai käyttää itse 1 päivän tammikuuta ja 31 päivän joulukuuta 1995 välisenä aikana ja jokaisen sitä seuraavan 12 kuukauden jakson aikana; määrä on 8 079 ODP-tonnia, komission on mainitun asetuksen 4 artiklan 8 kohdan mukaisesti myönnettävä 16 artiklassa säädettyä menet- telyä noudattaen kiintiö jokaiselle tuottajalle tai tuojalle joko silloin, kun tuottajien tai tuojien markkinoille saat- tama tai itse käyttämä HCFC-yhdisteiden kokonaismäärä saavuttaa 80 prosenttia säädetystä määrästä tai viimeis- tään 1 päivänä tammikuuta 2000 sen mukaan, kumpi päivämäärä on aiempi, mainittu 80 prosentin raja saavutettiin vuosina 1997 ja 1998; on todennäköistä, että se saavutetaan myös vuonna 1999, ja tämän vuoksi on määrättävä HCFC- yhdisteiden markkinoille saattamista koskevat kiintiöt vuodeksi 2000, L 139/32 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 10. 6. 2000 komission on asetuksen (EY) N:o 3093/94 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti määrättävä yrityksille valvottavien aineiden vuosittaiset kiintiöt 16 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, trikloorietaanin ja osittain halogenoitujen bromifluorihii- livetyjen luovuttaminen vapaaseen liikkeeseen yhteisössä on asetuksen (EY) N:o 3093/94 8 artiklan mukaisesti kielletty, (7) (8) (9) komissio on julkaissut ilmoituksen otsonikerrosta heikentävien valvottavien aineiden tuojille Euroopan yhteisössä (1) ja saanut tuontikiintiöitä koskevia hake- muksia, kloorifluorihiilivetyjen 11, 12, 113, 114 ja 115, muiden täysin halogenoitujen kloorifluorihiilivetyjen, halonien, hiilitetrakloridin, 1,1,1-trikloorietaanin ja bromifluorihii- livetyjen tuonti yhteisöön on kielletty muihin tarkoituk- siin kuin raaka-aineeksi, hävitettäväksi tai välttämättömiä käyttötarkoituksia varten; tuonti raaka-aineeksi ja hävi- tettäväksi ei ole neuvoston asetuksen (EY) N:o 3093/94 mukaisesti kiintiöityä; välttämättömiä käyttötarkoituksia komission kiintiöt määritellään erillisellä koskevat päätöksellä, (10) kiintiöiden määrääminen tuottajille ja tuojille perustuu jatkuvuus-, tasapuolisuus- ja suhteellisuusperiaatteeseen; kiintiöitä määrätessään komissio on pyrkinyt vähentä- mään entisestään otsonikerrosta vahingoittavien ai- neiden tuotantoa, tuontia ja käyttöä ja pyrkinyt puuttu- maan markkinoiden toimintaan mahdollisimman vähän, (11) metyylibromidin tuontikiintiöt annetaan ensisijaisille tuojille, joina komissio pitää niitä, jotka käyvät kauppaa laskutuksen perusteella suoraan yhteisön ulkopuolella toimivien tuottajien kanssa; metyylibromidin osalta jäte- tään 100,6 ODP-tonnin suuruinen varaus jaettavaksi vuonna 2000 16 artiklan menettelyä noudattaen, (12) koskevasta kokonaiskiintiöstä on aiheellista varata osa HCFC-yhdisteiden markkinoille saattamista yhteisön tuojille, jotka eivät valmista HCFC-yhdisteitä; vuosina 1998 ja 1999 tuonnin osuus on noin 4 prosenttia käytettävissä olevasta kokonaiskiintiöstä; vuonna 2000 on aiheellista varata 4 prosenttia kokonaiskiintiöstä tuojille, jotka eivät valmista HCFC-yhdisteitä; määrä on 323 ODP-tonnia, (13) HCFC-yhdisteiden markkinoille saattamista koskeva tuottajakohtainen kiintiö yhteisössä vuonna 2000 perustuu kunkin tuottajan markkinaosuuteen vuonna 1996 laskettuna ODP-tonneina; on aiheellista pitää lähtökohtana vuotta 1996; on aiheellista jakaa 7 756 ODP-tonnin suuruinen HCFC-yhdisteiden käytettävissä oleva kokonaismäärä tuottajien kesken kokonaan, (14) komissio myöntää tuontiluvat mainitun asetuksen 6 artiklan mukaisesti todettuaan tuojan noudattavan 7, 8 ja 12 artiklaa, (15) muista kuin pöytäkirjan osapuolina olevista valtioista tuotujen täysin halogenoitujen kloorifluorihiilivetyjen 11, 12, 113, 114 ja 115, muiden täysin halogenoitujen kloorifluorihiilivetyjen, halonien, hiilitetrakloridin, 1,1,1- (1) EYVL C 208, 22. 7. 1999, s. 5. (16) tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat mainitun asetuksen 16 artiklassa tarkoitetun komitean lausunnon mukaiset, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla 1. Asetuksella (EY) N:o 3093/94 säännelty täysin halogenoi- tujen kloorifluorihiilivetyjen 11, 12, 113, 114 ja 115 määrä, jonka vuonna 2000 saa tuoda Euroopan yhteisön ulkopuolella olevista hankintalähteistä ja luovuttaa vapaaseen liikkeeseen yhteisössä, on 0 ODP-tonnia. Asetuksella (EY) N:o 3093/94 säännelty muiden täysin 2. halogenoitujen kloorifluorihiilivetyjen määrä, jonka vuonna 2000 saa tuoda Euroopan yhteisön ulkopuolella olevista hankintalähteistä ja luovuttaa vapaaseen liikkeeseen yhteisössä, on 0 ODP-tonnia. 3. Asetuksella (EY) N:o 3093/94 säännelty halonien määrä, jonka vuonna 2000 saa tuoda Euroopan yhteisön ulkopuolella olevista hankintalähteistä ja luovuttaa vapaaseen liikkeeseen yhteisössä, on 0 ODP-tonnia. 4. Asetuksella (EY) N:o 3093/94 säännelty hiilitetrakloridin määrä, jonka vuonna 2000 saa tuoda Euroopan yhteisön ulko- puolella olevista hankintalähteistä ja luovuttaa vapaaseen liik- keeseen yhteisössä, on 0 ODP-tonnia. 5. Asetuksella (EY) N:o 3093/94 säännelty 1,1,1-trikloori- jonka vuonna 2000 saa tuoda Euroopan etaanin määrä, yhteisön ulkopuolella olevista hankintalähteistä ja luovuttaa vapaaseen liikkeeseen yhteisössä, on 0 ODP-tonnia. Asetuksella (EY) N:o 3093/94 säännelty metyylibromidin 6. määrä, jonka vuonna 2000 saa luovuttaa vapaaseen liikkeeseen Euroopan yhteisössä, on 5 870 ODP-tonnia muuhun käyttöön kuin raaka-aineeksi, karanteenikäsittelyyn tai ennen kuljetusta tapahtuvaan käsittelyyn tarkoitettua ainetta. 7. Asetuksella (EY) N:o 3093/94 säännelty osittain haloge- noitujen bromifluorihiilivetyjen määrä, jonka vuonna 2000 saa tuoda Euroopan yhteisön ulkopuolella olevista lähteistä ja luovuttaa vapaaseen liikkeeseen yhteisössä, on 0 ODP-tonnia käyttämätöntä raaka-aineeksi tarkoitettua ainetta. 2 artikla 1. Asetuksella (EY) N:o 3093/94 säännelty osittain haloge- noitujen kloorifluorihiilivetyjen määrä, jonka tuottajat ja tuojat saavat vuonna 2000 saattaa markkinoille tai käyttää itse yhtei- sössä, on 8 079 ODP-tonnia. 10. 6. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 139/33 Asetuksella (EY) N:o 3093/94 säännelty osittain haloge- 2. noitujen kloorifluorihiilivetyjen määrä, jonka tuottajat saavat vuonna 2000 saattaa markkinoille tai käyttää itse yhteisössä, on 7 756 ODP-tonnia. Asetuksella (EY) N:o 3093/94 säännelty osittain haloge- 3. noitujen komissio myöntää yhteisön tuojille, jotka eivät valmista HCFC-yhdisteitä, on 323 ODP-tonnia. kloorifluorihiilivetyjen määrä, jonka 3. Metyylibromidin tuontikiintiöt 1 päivän tammikuuta ja 31 päivän joulukuuta 2000 väliseksi ajaksi ovat liitteen IV mukaiset. Yhteisön tuottajien ja tuojien osittain halogenoitujen 4. tai omaa kloorifluorihiilivetyjen markkinoille käyttöä koskevat kiintiöt 1 päivän tammikuuta ja 31 päivän joulukuuta 2000 väliseksi ajaksi ovat liitteen V (1) mukaiset. saattamista 3 artikla 4 artikla 1. Metyylibromidin tuontikiintiöt määrätään 1 päivän tammikuuta ja 31 päivän joulukuuta 2000 väliseksi ajaksi liit- teessä II luetelluille yrityksille ja siinä ilmoitettuihin tarkoituk- siin. Yhteisön tuottajien ja tuojien osittain halogenoitujen 2. kloorifluorihiilivetyjen markkinoille tai omaa käyttöä koskevat kiintiöt määrätään 1 päivän tammikuuta ja 31 päivän joulukuuta 2000 väliseksi ajaksi liitteessä III luetelluille yrityksille. saattamista Tämä päätös on osoitettu liitteessä I luetelluille yrityksille. Tehty Brysselissä 14 päivänä joulukuuta 1999. Komission puolesta Margot WALLSTRÖM Komission jäsen (1) Liitteitä IV ja V ei kaupallisia tietoja. julkaista, koska ne sisältävät luottamuksellisia L 139/34 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 10. 6. 2000 ANEXO I — BILAG I — ANHANG I — ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ Ι — ANNEX I — ANNEXE I — ALLEGATO I — BĲLAGE I — ANEXO I — LIITE I — BILAGA I AlliedSignal Fluorochemicals Europe BV Kempenweg 90 Postbus 264 6000 AG Weert Nederland Ausimont SpA Via S. Pietro, 50/a 20021 Bollate-MI Italy Chemical Industries of Northern Greece S. A. Thessaloniki Plant PO Box 10 183 GR 541 10 Thessaloniki DuPont de Nemours (Nederland) BV Baanhoekweg 22 33700 AC Dordrecht Nederland Elf Atochem S. A. Cours Michelet — La Défense 10 F-92091 Paris La Défense ICI Klea PO Box 13, The Health Runcorn, Cheshire WA7 4QF United Kingdom Rhodia Ltd PO Box 46-St Andrews Road Avonmouth Bristol BS11 9YF United Kingdom Solvay Fluor und Derivate GmbH Hans-Böckler-Allee 20 D-30173 Hannover Agroquímicos de Levante SA Avda. Primado Reig, 129, 4o B E-46020 Valencia Albemarle SA Parc Scientifique Einstein Rue du Bosquet 9 B-1348 Louvain-la-Neuve Alfa Agricultural Supplies S. A. 13, Tim. Filimonos str GR-11521 Athens Biochem Ibérica Apartado 250, Jardia P-2870 Montijo Eurobrom BV Postbus 158 2280 AD Rĳswĳk Nederland Great Lakes Chemical (Europe) Ltd PO Box 44, Oil Sites Road Ellesmere Port South Wirral L65 4GD United Kingdom Mebrom NV Assenedestraat 4 B-9940 Rieme-Ertvelde Neoquímica Apartado 97 P-2580 Carregado AB Ninolab Box 137 S-194 22 Upplands Väsby ADVchem La Carretera, 31 E-08776 Sant Pere de Ruidebitlles A-Gas Limited Banyard Road Portbury West Bristol BS20 7XH United Kingdom Alcobre SA Luis I, nave 6-B E-28031 Madrid Arthur Friedrichs Nachfolger Bei den Kämpen 22 D-21220 Seevetal Asahi Glass Europe BV World Trade Center Strawinskylaan 1525 1077 XX Amsterdam Nederland Avenue Bleue International 23-25, rue Jean-Jacques Rousseau F-75001 Paris Bayer Hispania SA Pau Clarís, 196 E-08037 Barcelona Boucquillon NV Nĳverheidslaan 38 B-8540 Deerlĳk C. P. Chemicals Via de Amicis, 49 20123 Milano Italy Calorie 503, rue Hélène-Boucher ZI Buc BP 33 F-78534 Buc Cedex Celotex Limited Warwick House 27/31 St Mary's Road Ealing London W5 5PR United Kingdom Dinagas SA Polígono industrial Calonge Aviación, 4 E-41007 Sevilla Eco Pur SL Verge del Pilar, 17 E-43420 Santa Coloma de Queralt Edulan A/S Jens Olsens Vej 3 Skejby DK-8200 Århus N 10. 6. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 139/35 Efisol 14-24, rue des Agglomérés F-92024 Nanterre Cedex Fibran S. A. 6th km Thessaloniki Oreokastro P. O. Box 40306 GR-560 10 Thessaloniki Fiocco Trade SL Molina, 16, puerta 5 E-46006 Valencia Galco SA Avenue Carton de Wiart 79 B-1090 Bruxelles Galex SA BP 128 F-13321 Marseille Cedex 16 Gasco NV Assenedestraat 4 B-9940 Rieme-Ertvelde Gerling Holz & Co. Handels AG Ruhrstraße 113 D-22761 Hamburg Greencool Refrigerants Unit 12 Park Gate Business Centre Chandlers Way Park Gate Southampton SO31 1FQ United Kingdom Guido Tazzetti & Co. Strada Settimo, 266 10156 Torino Italy H & H International Ltd Richmond Bridge House 419 Richmond Road Richmond TW1 2EX United Kingdom HRP Refrigerants Ltd Gellihirion Industrial Estate Pontypridd CF37 5SX United Kingdom ICC Chemicals (UK) Ltd Northbridge Road Berkhamsted Hertfordshire HP4 IEF United Kingdom Inquinosa Internacional SA Hermanos Escartín, 7 E-28224 Pozuelo de Alarcón Kal y Sol Polígon industrial Can Roca Sant Martí, s/n E-08107 Martorelles Nagase Europe Ltd Crown House 143 Regent Street London WIR 7LB United Kingdom Plasfi SA Ctra. de Montblanc, s/n E-43420 Santa Coloma de Queralt Polar Cool SL Polígono industrial Ventorro del Cano Valdemorillo, 8 E-28925 Alcorcón Poliuretanos SA Camí de Matamala, s/n E-17244 Cassà de la Selva Promosol Boulevard Henri Cahn BP 27 F-94363 Bry-sur-Marne Cedex Proquisa SA Zona industrial Alto do Colaride, Agualva P-2735-208 Cacém lote F1 Pur Products Limited 7 Beeston Hall Mews Beeston, Tarporley Cheshire CW6 9TZ United Kingdom Quifar SA Zona industrial Alto do Colaride, Agualva P-2735-208 Cacém lote F1 Quimidroga SA Tuset, 26 E-08006 Barcelona Recticel NV Damstraat 2 B-9230 Wetteren Refrigeramt Products Ltd. N9 Central Park Estate Westinghouse Road Trafford Park Manchester M17 1PG United Kingdom Resina Chemie BV Korte Groningerweg 1A 9607 PS Foxhol Nederland RPS Europe SL Garraf, 39, 1o 3a E-08905 Hospitalet de Llobregat Service ”Chimie” 5, place de l'Église F-77400 Saint-Thibault SJB Chemical Products BV Wellerondon 11 3231 XV Brielle Nederland Sotragal SA Rue de Bourgogne F-69802 Saint-Priest Cedex L 139/36 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 10. 6. 2000 Stag, SA Camino Hormigueras, 100 E-28030 Madrid Stagi International SA Lituania, 2 E-28030 Madrid Secours Froid 61-64 Centre commercial ”Le Pérou” Petit-Pérou F-97139 Abymes — Guadeloupe Synthesia Española SA Comte Borrel, 62 E-08015 Barcelona Universal Chemistry & Technology (U. C. T. ) SpA V. le A. Filippetti, 20 20122 Milano Italy Visteon/Ford Electrónica Portuguesa Estrada Nacional 252 — km 12 Parque industrial das Carrascas Volta da Pedra P-2950 Palmela 10. 6. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 139/37 LIITE II RYHMÄ VI Tuojille asetuksen (EY) N:o 3093/94 mukaisesti määrätyt maaperän kaasutukseen tai muuhun kiintiöityyn käyttöön tarkoitetun metyylibromidin tuontikiintiöt Yritykset Agroquímicos de Levante (E) Albemarle (B) Alfa Supplies (GR) Biochem Ibérica (P) Eurobrom (NL) Great Lakes (UK) Mebrom (B) Neoquímica (P) L 139/38 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 10. 6. 2000 Yhteisön tuottajien ja tuojien osittain halogenoitujen kloorifluorihiilivetyjen markkinoille saattamista tai omaa käyttöä koskevat kiintiöt 1 päivän tammikuuta ja 31 päivän joulukuuta 2000 väliseksi ajaksi myönnetään seuraaville yrityksille: LIITE III TUOTTAJAT AlliedSignal (NL) Ausimont (I) CING (GR) DuPont (NL) Elf Atochem (E, F) ICI (UK) Rhodia (UK) Solvay (B, D, F) TUOJAT AB Ninolab (S) ADVchem (E) A-Gas Limited (UK) Alcobre (E) Arthur Friedrichs Nachfolger (D) Asahi Glass (NL) Avenue Bleue International (F) Bayer Hispania (E) Boucquillon (B) C. P. Chemicals (I) Calorie (F) Celotex (UK) Dinagás (E) ECO PUR (E) Edulan A/S (DK) Efisol (F) Fibran (GR) Fiocco (E) Galco (B) Galex (F) Gasco (B) Gerling Holz & Co. Handels GmbH (D) Greencool (UK) Guido Tazzetti (I) H & H International (UK) HRP Refrigerants (UK) ICC Chemicals (UK) Inquinosa Internacional (E) Kal y Sol (E) Nagase & Co (UK) Plasfi (E) Polarcool (E) Poliuretanos S. A. (E) Promosol (F) Proquisa (P) Pur Products (UK) Quifar (P) Quimidroga (E) Recticel (B) Refrigeration Prod. (UK) Resina Chemie BV (NL) RPS Europe (E) Service Chimie (F) SJB Chemical (NL) Sotragal SA (E) Stag, SA (E) Stagi (E) Secours Froid (F) Synthesia Española (E) U. C. T. (I) Visteon (P)


title: Kommissionens förordning (EG) nr 2638/1999 av den 14 december 1999 om ansökningar om importlicens för vete av hög kvalitet och för durumvete av hög kvalitet inom ramen för tullkvoterna som avses i förordning (EG) nr 778/1999

eurovoc_concepts:
common wheat
durum wheat
import licence
product quality
tariff quota

formats: pdf print

text: L 323/10 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 15. 12. 1999 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 2638/1999 av den 14 december 1999 om ansökningar om importlicens för vete av hög kvalitet och för durumvete av hög kvalitet inom ramen för tullkvoterna som avses i förordning (EG) nr 778/1999 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1095/96 av den 18 juni 1996 om genomförande av medgivandena i lista CXL som fastställts sedan förhanlingarna enligt GATT artikel XXIV. 6 avslutats (1), särskilt artikel 1 i denna, och av följande skäl: I kommissionens förordning (EG) nr 778/1999 av den 15 april 1999 om öppnande och förvaltning av tullkvoter om 300 000 ton vete av hög kvalitet och 50 000 ton durumvete och om upphävande av förordningarna (EG) nr 529/97 och (EG) nr 2228/96 (2), fastställs särskilda bestämmelser om organisering av import inom ramen för den tullkvot som öppnas genom förordning (EG) nr 1095/96. I artikel 3. 2 i förordning (EG) nr 778/1999 föreskrivs att kommissionen skall fastställa en procentsats för minskning av kvantiterna, om ansökningarna om importlicens överskrider de kvantiteter som får utnyttjas. De licensansökningar som lämnats från den 24 oktober till den 8 december 1999 omfattar 304 270 ton vete av hög kvalitet och den maximala kvantitet som får utnyttjas är 100 000 ton. Det bör fastställas motsvarande procentsats för minskning för de ansökningar om importlicens som lämnats från den 24 oktober till den 8 december 1999 och som omfattas av vill- koren i förordning (EG) nr 1095/96. De licensansökningar som lämnats från den 24 oktober till den 8 december 1999 omfattar 145 845 ton durumvete av hög kvalitet och den maximala kvantitet som får utnyttjas är 50 000 ton. Det bör fastställas motsvarande procentsats för minskning för de ansök- ningar om importlicens som lämnats från den 24 oktober till den 8 december 1999 och som omfattas av villkoren i förord- ning (EG) nr 1095/96. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 De ansökningar om importlicenser för vete av hög kvalitet som omfattas av villkoren i förordning (EG) nr 1095/96 och som lämnats från den 24 oktober till den 8 december 1999 och meddelats till kommissionen skall godkännas för de mängder som det ansökts om, multiplicerade med en koefficient på 0,329. Ansökningar som inte meddelats till kommissionen beaktas inte. Artikel 2 De ansökningar om importlicenser för durumvete av hög kvalitet som omfattas av villkoren i förordning (EG) nr 1095/ 96 och som lämnats från den 24 oktober till den 8 december 1999 och meddelats till kommissionen skall godkännas för de mängder som det ansökts om, multiplicerade med en koeffi- cient på 0,343. Ansökningar som inte meddelats till kommis- sionen beaktas inte. Denna förordning träder i kraft den 15 december 1999. Artikel 3 Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Utfärdad i Bryssel den 14 december 1999. På kommissionens vägnar Franz FISCHLER Ledamot av kommissionen (1) EGT L 146, 20. 6. 1996, s. 1. (2) EGT L 101, 16. 4. 1999, s. 36


title: Rådets forordning (EF) nr. 2702/1999 af 14. december 1999 om oplysningskampagner og salgsfremmende foranstaltninger for landbrugsprodukter i tredjelande

eurovoc_concepts:
agricultural product
consumer information
foodstuff
sales promotion
third country

formats: fmx4 html pdf print xhtml

text: 21. 12. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 327/7 RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 2702/1999 af 14. december 1999 om oplysningskampagner og salgsfremmende foranstaltninger for landbrugsprodukter i tredjelande RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 37, under henvisning til forslag fra Kommissionen (1), under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2), under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (3), og ud fra følgende betragtninger: (1) (2) (3) (4) (5) I henhold til de gældende bestemmelser kan Fællesskabet gennemføre salgsfremmende foranstaltninger i tredje- lande for et begrænset antal landbrugsprodukter; de hidtidige resultater har været meget opmuntrende; under hensyntagen til de hidtidige erfaringer, udsigterne for udviklingen på markederne såvel i som uden for Fællesskabet samt de nye vilkår for den internationale samhandel bør der udvikles en samlet, sammenhæn- gende politik for oplysningskampagner og salgsfrem- mende foranstaltninger med henblik på markederne i tredjelandene; en sådan politik kan med fordel supplere og forstærke medlemsstaternes indsats ved at styrke fællesskabspro- dukternes image på de internationale markeder, særlig i henseende til levnedsmiddelkvalitet og -sikkerhed; en sådan aktion kan bidrage til at åbne nye afsætningsmar- keder og dermed også virke som multiplikator for natio- nale eller private initiativer; kriterierne for udvælgelse af de berørte produkter og af markederne bør fastlægges; produkter, der modtager fra ordningen; eksportrestitutioner, er ikke udelukket Fællesskabet bør som hovedregel kun dække en del af udgifterne til foranstaltningerne, således at der pålægges de organisationer, der har foreslået foranstaltningerne, samt de berørte medlemsstater et medansvar; det vil (1) EFT C 32 af 6. 2. 1999, s. 12. (2) EFT C 219 af 30. 7. 1999. (3) EFT C 169 af 16. 6. 1999, s. 8. (6) (7) (8) (9) (10) imidlertid i undtagelsestilfælde være bedst, at det ikke kræves, at den berørte medlemsstat deltager i finansie- ringen af udgifterne; det bør fastsættes, at Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved anvendelse af hensigtsmæssige proce- durer overdrager gennemførelsen af foranstaltningerne til organer, der råder over de nødvendige strukturer og er i besiddelse af den nødvendige kompetence; under hensyntagen til den erfaring, Det Internationale Olivenolieråd har indhøstet i forbindelse med de salgs- fremmende foranstaltninger, det har gennemført, og de resultater, det har opnået, vil det være hensigtsmæssigt at fastsætte, at Fællesskabet fortsat kan overdrage Det Internationale Olivenolieråd at gennemføre de foranstalt- ninger, der henhører under dets kompetence; det bør endvidere fastsættes, at Fællesskabet kan søge bistand hos tilsvarende internationale organisationer, der er oprettet for andre produkter; med henblik på at kontrollere programmernes gennem- førelse samt foranstaltningernes virkning bør det fast- sættes, at Kommissionen og medlemsstaterne skal sikre en effektiv overvågning, og at resultaterne skal evalueres af et uafhængigt organ; forordning nr. 136/66/EØF (4), (EØF) nr. 1308/70 (5) og (EF) nr. 2275/96 (6) bør ændres i overensstemmelse hermed; de nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fast- for udøvelsen af de sættelse af de nærmere vilkår gennemførelsesbeføjelser, tillægges Kommissio- der nen (7). I den forbindelse optræder de berørte forvalt- ningskomitéer i fællesskab — UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 1. Fællesskabet kan helt eller delvis finansiere oplysnings- kampagner og salgsfremmende foranstaltninger for landbrugs- produkter og levnedsmidler i tredjelande. 2. De i stk. 1 nævnte foranstaltninger må ikke tage sigte på varemærker eller favorisere produkter fra en bestemt medlems- stat. (4) Rådets forordning nr. 136/66/EØF af 22. september 1966 om oprettelse af en fælles markedsordning for fedtstoffer (EFT 172 af 30. 9. 1966, s. 3025/66. Specialudgave 1965-1966, s. 193). Senest ændret ved forordning (EF) nr. 1638/98 (EFT L 210 af 28. 7. 1998, s. 32). (5) Rådets forordning (EØF) nr. 1308/70 af 29. juni 1970 om den fælles markedsordning for hør og hamp (EFT L 146 af 4. 7. 1970, s. 1). Senest ændret ved forordning (EF) nr. 3290/94 (EFT L 349 af 31. 12. 1994, s. 105). (6) Rådets forordning (EF) nr. 2275/96 af 22. november 1996 om specifikke foranstaltninger for levende planter og blomsterdyrknin- gens produkter (EFT L 308 af 29. 11. 1996, s. 7). (7) EFT L 184 af 17. 7. 1999, s. 23. L 327/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 12. 1999 Artikel 2 De i artikel 1 nævnte foranstaltninger er: a) PR-virksomhed, salgsfremmende og reklame, navnlig for at fremhæve fællesskabsprodukternes fortrin med hensyn til bl. a. kvalitet, hygiejne, levnedsmiddel- sikkerhed, ernæringsmæssige aspekter, mærkning, dyrevel- færd og miljøhensyn foranstaltninger b) deltagelse i internationale arrangementer, messer og udstil- linger, bl. a. med anvendelse af fælleskabsstande c) oplysningskampagner om fællesskabssystemet vedrørende beskyttet oprindelsesbetegnelse (BOB), beskyttet geografisk betegnelse (BGB), garanteret traditionel specialitet (GTS) og økologisk landbrug Hvis der er behov for det, kan denne liste dog ændres i mellem- tiden. 2. Inden udarbejdelsen af den i stk. 1 nævnte liste kan Kommissionen konsultere Den Stående Gruppe for Salgsfrem- mende Foranstaltninger under Den Rådgivende Komité for Kvalitet og Sundhed i Landbrugsproduktionen. Artikel 6 Når der træffes beslutning om at iværksætte foranstaltninger i sektoren for olivenolie og spiseoliven, kan Fællesskabet gennemføre foranstaltningerne under medvirken af Det Inter- nationale Olivenolieråd. Når det drejer sig om andre sektorer, kan Fællesskabet søge bistand hos som frembyder lignende garantier. internationale organisationer, Artikel 7 d) oplysningskampagner om fællesskabssystemet vedrørende kvalitetsvin fra bestemte dyrkningsområder (kvbd), bordvin og spiritus med geografisk betegnelse e) undersøgelser af nye markeder, som er nødvendige for udvi- delsen af afsætningsmarkederne 1. Med henblik på gennemførelsen af de i artikel 2, litra a), b), d) og e), nævnte foranstaltninger og med forbehold af artikel 6 udarbejder den eller de repræsentative brancheorganisationer i den eller de berørte sektorer salgsfremmende programmer og oplysningsprogrammer af højst tre års varighed og foreslår navnet på en organisation, der kan gennemføre programmerne. f) handelsbesøg på højt plan g) evalueringsundersøgelser af resultaterne af de salgsfrem- mende foranstaltninger og oplysningskampagnerne. Artikel 3 De i artikel 1 nævnte foranstaltninger tager først og fremmest sigte på følgende produkter: a) produkter bestemt til direkte konsum eller til forarbejdning, for hvilke der findes gunstige eksportmuligheder eller mulig- heder for nye afsætningsmarkeder i tredjelande, navnlig uden ydelse af restitutioner b) typiske produkter eller kvalitetsprodukter med en kraftig værditilvækst. Artikel 4 Ved valget af de tredjelande, hvor de i artikel 1 nævnte foran- staltninger skal gennemføres, tages der hensyn til markederne i lande med en reel eller potentiel efterspørgsel. Artikel 5 1. Hvert andet år fastlægger Kommissionen efter proceduren i artikel 11 listen over de produkter og markeder, der er nævnt i henholdsvis artikel 3 og 4. Når den eller de berørte medlemsstater har godkendt programmet eller programmerne og den eller de foreslåede gennemførende organisationer, forelægger de programmerne for Kommissionen, idet de forpligter sig til at deltage i disses finansiering, afsnit. Kommissionen godkender disse programmer samt den eller de gennemførende organisationer efter proceduren i artikel 11, idet den lægger hovedvægten på programmer, som hidrører fra organisationer, der dækker flere medlemsstater. 9, stk. artikel andet dog 3, jf. Inden Kommissionen godkender programmerne, kan den konsultere Den Stående Gruppe for Salgsfremmende Foranstalt- ninger under Den Rådgivende Komité for Kvalitet og Sundhed i Landbrugsproduktionen. 2. De foranstaltninger a) der er omhandlet i artikel 2, litra c) og f), samt, hvis artikel 9, stk. 1, andet afsnit, finder anvendelse, i artikel 2, litra b) og e), eller b) som gennemføres under medvirken af en international orga- nisation som omhandlet i artikel 6, vedtages af Kommissionen, efter at den har underrettet forvalt- ningskomitéen for de berørte sektorer eller i givet fald den i forordning (EØF) nr. 2092/91 (1), (EØF) nr. 2081/92 (2) og (EØF) nr. 2082/92 (3) nævnte forskriftskomité. Inden Kommissionen træffer sin beslutning, kan den konsultere den i stk. 1 nævnte Stående Gruppe for Salgsfremmende Foran- staltninger. (1) Rådets forordning (EØF) nr. 2092/91 af 24. juni 1991 om økolo- landbrugsprodukter og om angivelse gisk produktionsmetode for heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler (EFT L 198 af 22. 7. 1991, s. 1). Senest ændret ved forordning (EF) nr. 1804/1999 (EFT L 262 af 8. 10. 1999, s. 23). (2) Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14. juli 1992 om beskyt- telse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for land- brugsprodukter og levnedsmidler (EFT L 208 af 24. 7. 1992, s. 1). Senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1068/97 (EFT L 156 af 13. 6. 1997, s. 10). (3) Rådets forordning (EØF) nr. 2082/92 af 14. juli 1992 om specifici- tetsattestering af landbrugsprodukter og levnedsmidler (EFT L 208 af 24. 7. 1992, s. 9). Senest ændret ved tiltrædelsesakten af 1994. 21. 12. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 327/9 Artikel 8 Kommissionen vælger efter proceduren for offentligt eller 1. begrænset udbud: — den eller de eventuelle tekniske assistenter, der skal evaluere de foreslåede programmer, herunder også de gennemfø- rende organer — det eller de organer, der skal gennemføre de foranstalt- ninger, der er omhandlet i artikel 2, litra c) og f), og, hvis artikel 9, stk. 1, andet afsnit, finder anvendelse, i artikel 2, litra b) og e) — det eller de organer, der skal evaluere resultaterne af de gennemførte foranstaltninger. 2. Det eller de organer, der får til opgave at gennemføre de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 7, stk. 1, og artikel 8, stk. 1, skal have den nødvendige ekspertise med hensyn til de pågældende produkter og tredjelandsmarkeder og råde over de midler, der er påkrævede for at sikre en virkelig effektiv gennemførelse af foranstaltningerne under hensyn til program- mernes europæiske dimension. 3. En overvågningsgruppe bestående af repræsentanter for Kommissionen, de berørte medlemsstater og de organisationer, der har foreslået foranstaltningerne, overvåger, at foranstaltnin- gerne gennemføres korrekt. 4. De berørte medlemsstater er ansvarlige for kontrollen med og betalingerne for de foranstaltninger, der ikke er nævnt i stk. 1, andet led. Artikel 9 1. Uden at dette berører stk. 4, dækker Fællesskabet: a) samtlige omkostninger i forbindelse med de i artikel 2, litra c), f) og g), nævnte foranstaltninger b) en del af omkostningerne i forbindelse med de øvrige salgs- fremmende foranstaltninger og oplysningskampagner, der er nævnt i artikel 2. I særlige tilfælde kan Fællesskabet dog finansiere de i artikel 2, litra b) og e), nævnte foranstaltninger fuldt ud. 2. Fællesskabets finansielle bidrag til de foranstaltninger, der er nævnt i stk. 1, litra b), må ikke overstige 50 % af de faktiske omkostninger, der er forbundet med foranstaltningerne. Det finansielle bidrag til salgsfremmende foranstaltninger af mindst to års varighed skal være gradvis faldende fra 60 % til 40 % af de faktiske omkostninger, der er forbundet med foranstaltnin- gerne. 3. De berørte medlemsstater bidrager til finansieringen af de i stk. 2 nævnte foranstaltninger i et omfang svarende til 20 % af foranstaltningernes faktiske omkostninger, mens de organisati- oner, der har foreslået foranstaltningerne, dækker resten af omkostningerne. Medlemsstaternes og/eller brancheorganisatio- nernes skattelignende indtægter. finansiering kan også hidrøre fra Dog kan det i behørigt begrundede tilfælde, og forudsat at programmet er af klar fællesskabsinteresse, efter proceduren i artikel 11 besluttes, at den forslagsstillende organisation finan- sierer den del, som ikke dækkes af Fællesskabet. Hvis artikel 6 bringes i anvendelse, yder Fællesskabet efter 4. godkendelse af programmet et passende bidrag til den berørte internationale organisation. Artikel 10 Udgifterne i forbindelse med Fællesskabets finansiering af de i artikel 1 omhandlede foranstaltninger betragtes som interventi- oner som omhandlet i artikel 1, stk. 2, litra e), i Rådets forord- ning (EF) nr. 1258/1999 af 17. maj 1999 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (1). Artikel 11 De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning vedtages efter forvaltningsproceduren i artikel 12, stk. 2. Artikel 12 1. Kommissionen bistås af Forvaltningskomitéen for Fedt- stoffer, der er nedsat i henhold til artikel 37 i forordning nr. 136/66/EØF og af de forvaltningskomitéer, der er nedsat i henhold til de tilsvarende artikler i de øvrige forordninger om de fælles markedsordninger inden for landbruget. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 og 7 i 2. afgørelse 1999/468/EF. Fristen i artikel 4, stk. 3, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til en måned. Artikel 13 Kommissionen forelægger inden den 31. december 2003 Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om gennemførelsen af denne forordning, eventuelt ledsaget af passende forslag. Artikel 14 I artikel 11, stk. 1, i forordning nr. 136/66/EØF udgår 1. udtrykket »eller tredjelande«. I artikel 2, stk. 2, første led, i forordning (EØF) nr. 1308/ 2. 70 udgår udtrykket »og uden for«. I artikel 2, stk. 1, i forordning (EF) nr. 2275/96 udgår 3. udtrykket »og uden for«. Artikel 15 Denne forordning træder i kraft den 1. januar 2000. Den anvendes indtil den 31. december 2004. (1) EFT L 160 af 26. 6. 1999, s. 103. L 327/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 12. 1999 Denne medlemsstat. forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver Udfærdiget i Bruxelles, den 14. december 1999. På Rådets vegne K. HEMILÄ Formand