title: 2000/167/CE: Decisión de la Comisión, de 22 de diciembre de 1999, por la que se aprueba un programa nacional finlandés de ayudas en aplicación, en particular, del artículo 141 del Acta relativa a las condiciones de adhesión de la República de Austria, de la República de Finlandia y del Reino de Suecia [notificada con el número C(1999) 5200]

eurovoc_concepts:
Finland
State aid
accession to the European Union
aid programme
aid to agriculture

text: L 54/44 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 26. 2. 2000 II (Actos cuya publicación no es una condición para su aplicabilidad) COMISIÓN DECISIÓN DE LA COMISIÓN de 22 de diciembre de 1999 por la que se aprueba un programa nacional finlandés de ayudas en aplicación, en particular, del artículo 141 del Acta relativa a las condiciones de adhesión de la República de Austria, de la República de Finlandia y del Reino de Suecia [notificada con el número C(1999) 5200] (Los textos en lengua finesa y sueca son los únicos auténticos) (2000/167/CE) LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, (5) Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, el párrafo primero del apartado 2 de su artículo 88, Vista el Acta relativa a las condiciones de adhesión de la República de Austria, de la República de Finlandia y del Reino de Suecia y, en particular, su artículo 141, Considerando lo siguiente: (1) (2) (3) (4) El 25 de octubre de 1999, Finlandia notificó a la Comi- sión, de conformidad con el artículo 143 del Acta de adhesión y con el artículo 88 del Tratado, un programa nacional de ayudas en aplicación del artículo 141 que incluye otras medidas afines para las regiones A y B y el archipiélago de las regiones A y B. El 6 de diciembre de 1999, Finlandia presentó una versión modificada de dicho programa. El 30 de julio de 1996, a raíz de una notificación previa de Finlandia, la Comisión adoptó la Decisión 97/428/CE, por la que se aprueba un programa de ayudas de Finlandia en aplicación del artículo 141 del Acta relativa a las condiciones de adhesión de la República de Austria, de la República de Finlandia y del Reino de Suecia y otras medidas afines (1). De acuerdo con la redacción modificada de la notifica- ción presentada por Finlandia, se pone fin a determi- nadas medidas de ayuda anteriormente autorizadas por la Comisión en su Decisión 97/428/CE, se mantienen otras ayudas autorizadas, se prolonga la duración de determinadas ayudas hasta finales de 2003 y se intro- ducen algunas ayudas nuevas que serán aplicables del 1 de enero de 2000 al 31 de diciembre de 2003. (1) DO L 184 de 12. 7. 1997, p. 50. En la letra a) del artículo 1 de la Decisión 97/428/CE, la Comisión, de conformidad con el artículo 141 del Acta de adhesión, autorizó la concesión de una ayuda nacional, entre el 1 de enero de 1997 y el 31 de diciembre de 2001, a los agricultores que presentasen un plan de desarrollo para la inversión destinada a la producción primaria (agricultura en la explotación y actividades hortícolas) que no implicase ningún aumento de la capacidad total de producción existente en el sector en la fecha de adopción de dicha Decisión (30 de julio de 1996). Dicha ayuda se eleva como máximo al 50 % de los costes totales de inversión para los sectores de la carne de porcino y de la carne y huevos de aves de corral y al 75 % como máximo de dichos costes en los demás sectores, y está supeditada al respeto de los límites máximos individuales establecidos por la Deci- sión C(96) 733 de la Comisión, de 19 de abril de 1996. En la letra b) del artículo 1 de la Decisión 97/428/CE se autorizó asimismo una ayuda que se concedería por un período máximo de cinco años como complemento de los ingresos de los agricultores en caso de cambio de producción. (6) (7) Finlandia ha solicitado a la Comisión que prolongue hasta el 31 de diciembre de 2003 la autorización de esta ayuda a las inversiones en la producción primaria. La información facilitada por Finlandia, de conformidad con el artículo 3 de la Decisión 97/428/CE, indica que esta ayuda a las inversiones en la producción primaria contribuye, mediante una mejora estructural, a mantener y mejorar los modelos de producción existentes. Conviene, por este motivo, acceder a la petición de prolongar la duración de dicha ayuda. 26. 2. 2000 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 54/45 (8) (9) En el artículo 2 de la Decisión 97/428/CE, la Comisión autorizó determinadas medidas de ayuda durante un período indeterminado, de conformidad con el artículo 88 del Tratado. En su notificación, Finlandia indicaba que tiene inten- ción de poner fin a alguna de estas medidas, pero que pretende mantener la ayuda a la creación de sistemas de calidad a que hace referencia la letra d) del artículo 2 de la Decisión 97/428/CE y las ayudas complementarias contempladas en la letra e) del artículo 2 de dicha Deci- sión. integración plena de los productores en la política agrí- cola común. (19) A la vista de la experiencia, parece claro, no obstante, que los pagos directos de complementos de ingresos, transitorios y decrecientes, pueden considerarse como un complemento necesario para una política de ajuste estructural, siempre que dichos pagos se destinen funda- mentalmente a acompañar la adaptación estructural, no obstaculicen la realización de los cambios estructurales necesarios y se limiten al período de tiempo imprescin- dible. (10) No existe motivo alguno para revisar la anterior aprecia- ción de la Comisión en el sentido de que estas ayudas pueden considerarse con el mercado común. Estas ayudas, por lo tanto, continúan estando autorizadas de conformidad con la Decisión 97/428/CE. compatibles (20) No obstante, habida cuenta del tiempo necesario para lograr un cambio estructural a largo plazo, es adecuado fijar la duración de la ayuda autorizada mediante la presente Decisión dentro de un plazo que expire el 31 de diciembre de 2003. (11) En su notificación de 25 de octubre de 1999, Finlandia solicitaba también a la Comisión que aprobase, con arreglo al artículo 141 del Acta de adhesión, entre el 1 de enero de 2000 y el 31 de diciembre de 2003, deter- minados pagos directos a los productores en los sectores ganadero, lechero y de la producción hortícola. (12) De conformidad con el artículo 141 del Acta de adhe- sión, la Comisión podrá autorizar a Finlandia a conceder ayudas nacionales a los productores, a fin de facilitar su plena integración en la política agrícola común en el caso de que subsistan serias dificultades como conse- cuencia de la adhesión tras la completa utilización de las disposiciones de los artículos 138, 139, 140 y 142 y de otras medidas resultantes de las normas existentes en la Comunidad. (13) De acuerdo con el apartado 3 del artículo 137 del Acta de adhesión, el período durante el cual podían conce- derse ayudas en virtud de los artículos 138, 139 y 140 expiró el 31 de diciembre de 1999. (14) El artículo 142 del Acta de adhesión no es aplicable a las regiones incluidas en el programa nacional de ayudas notificado a la Comisión el 25 de octubre de 1999. (15) Debido a las condiciones climáticas, así como a las pequeñas dimensiones de las explotaciones y a los elevados costes fijos, la rentabilidad de la producción agrícola en el sur de Finlandia es muy baja. (16) La información facilitada por Finlandia muestra que una súbita reducción del nivel de ayuda debido a la expira- ción de las ayudas de los artículos 138, 139 y 140 del Acta de adhesión provocaría problemas graves, ya que una reducción importante de los ingresos de los agricul- tores pondría en peligro la continuación de la produc- ción agrícola en el sur de Finlandia. (17) Aunque se han logrado ciertas mejoras durante los últimos años, todavía son necesarios nuevos ajustes estructurales en el sector agrícola del sur de Finlandia, con el fin de garantizar la integración efectiva de la agricultura finlandesa en la política agrícola común. (18) La Comisión consideró en su Decisión 97/428/CE que las ayudas con arreglo al artículo 141 del Acta de adhe- sión debían contribuir a solucionar las disfunciones estructurales que pudieran cambiarse para facilitar la (21) La cantidad total de producción admisible para la ayuda debe limitarse a aquélla anteriormente admisible para la ayuda con arreglo a lo dispuesto en el artículo 138 del Acta de adhesión. Dicha producción es inferior al 1 % de la producción de la Comunidad en todos los sectores pertinentes y no está previsto, por consiguiente, que tenga un efecto grave en los mercados comunitarios. (22) Debe solicitarse a Finlandia que elabore un informe pormenorizado de todas las medidas y sectores afectados antes del 30 de junio de 2003, donde se incluya una valoración de los resultados de dichas medidas en cuanto a la resolución de las dificultades graves y a la contribución a la plena integración de los productores finlandeses en la política agrícola común. (23) Por lo que respecta al sector ganadero, por motivos de eficacia administrativa, Finlandia ha solicitado la aplica- ción en determinados casos de una ayuda por unidad de ganado mayor (UGM), en vez de la ayuda por kilogramo o por animal. HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN: Artículo 1 La Comisión autoriza a Finlandia a continuar concediendo la ayuda contemplada en la letra a) del artículo 1 de la Decisión 97/428/CE hasta el 31 de diciembre de 2003. Artículo 2 1. La Comisión autoriza a Finlandia a conceder, del 1 de enero de 2000 al 31 de diciembre de 2003, las ayudas mencio- nadas en el anexo I hasta el importe máximo indicado en el cuadro. La ayuda contemplada en el apartado 1 se concederá 2. dentro de los límites que figuran a continuación: — para leche de vaca: las cantidades individuales de referencia de los productores de que se trate, de conformidad con el Reglamento (CEE) no 3950/92 del Consejo (1), (1) DO L 405 de 31. 12. 1992, p. 1. L 54/46 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 26. 2. 2000 — para animales de la especie bovina: los límites máximos establecidos en el Reglamento (CE) no 1254/1999 del Consejo (1) (anexos I y II), — para bovinos machos: 90 cabezas por explotación, — para vacas nodrizas y bovinos machos: el número total de animales por los que se reciban ayudas no podrá sobrepasar un factor de densidad igual a 2 UGM/ha de superficie forrajera, — para ovejas y cabras: el límite individual asignado a los productores en aplicación del artículo 10 del Reglamento (CE) no 2467/98 del Consejo (2). Artículo 4 A más tardar el 30 de junio de 2003, Finlandia presentará un informe pormenorizado de la aplicación de las medidas autori- zadas por la Decisión 97/428/CE y por la presente Decisión, así como de sus efectos en la integración de la agricultura finlan- desa en la política agrícola común. Artículo 5 El destinatario de la presente Decisión será la República de Finlandia. Artículo 3 Hecho en Bruselas, el 22 de diciembre de 1999. La Comisión autoriza a Finlandia a conceder un pago adicional por cada toro, hasta el máximo mencionado en el anexo II, durante el período de adaptación de enero a junio de 2000, debido a que el sistema de ayudas pasa de las ayudas vinculadas al sacrificio a las ayudas por unidad de ganado mayor. Por la Comisión Franz FISCHLER Miembro de la Comisión (1) DO L 160 de 26. 6. 1999, p. 21. (2) DO L 312 de 20. 11. 1998, p. 1. 26. 2. 2000 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 54/47 ANEXO I Unidad Porcentaje máximo de ayuda FIM/unidad 2000 2001 2002 2003 Leche — Archipiélago externo e islas principal de Åland — Otras zonas de las regiones A y B kg kg 0,45 0,37 0,43 0,355 0,415 0,345 0,405 0,335 Vacas nodrizas Regiones A y B Bovinos machos Regiones A y B Ovejas y cabras Regiones A y B Bovinos y ovejas: suplemento en el archipiélago al pago normal de las regiones A y B (incluye vacas lecheras, vacas nodrizas, bovinos, machos, otros bovinos y ovejas) Carne de cerdo y porcino UGM 420 400 385 376 UGM 2 210 2 120 2 050 2 000 UGM 2 260 2 140 2 045 1 980 UGM 2 570 2 460 2 380 2 322 — Archipiélago externo e isla principal de Åland — Otras zonas de las regiones A y B UGM UGM 2 290 1 930 2 160 1 830 2 070 1 750 2 004 1 692 Gallinas ponedoras — Archipiélago externo e isla principal de Åland — Otras zonas de las regiones A y B UGM UGM 2 300 1 860 2 180 1 760 2 080 1 685 2 017 1 634 Otras aves de corral Regiones A y B Caballos Regiones A y B Novillas para sacrificio Regiones A y B UGM 2 270 2 150 2 055 1 992 UGM 2 115 2 000 1 910 1 852 animal 710 680 660 642 Invernaderos m2 76 73 70 68 Almacenes para productos hortícolas — Con control térmico — Sin control térmico m3 m3 95 67 92 64 89 62 86 60 L 54/48 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 26. 2. 2000 Notas: En la columna de las unidades; «UGM» significa unidad de ganado mayor. 1. Deberá utilizarse la tabla siguiente cuando se determine la cantidad media de unidades de ganado mayor (UGM máximo): Bovinos entre 6 y 24 meses Bovinos de más de 24 meses Ovejas Cabras Cerdas Gallinas ponedoras, Patos, pollos de cría, gansos y pavos (reproductores) Faisanes y ánades reales (reproductores) Pollos de cría Caballos, de más de 6 meses: — Yeguas para cría (incluidas las de pony) — Caballo finlandés — Otros caballos y ponys entre 1 y 3 años incluidas las gallinas reproductoras UGM 0,6 1,0 0,15 0,48 0,7 0,013 0,026 0,013 0,0053 1,0 0,85 0,60. 2. Deberá utilizarse la tabla siguiente para determinar las unidades de ganado mayor (UGM) en el caso de los cerdos y aves de corral destinados a la producción de carne (como mínimo el número indicado de animales sacrificados por cada unidad de ganado mayor) 13 cerdos de engorde sacrificados 1 UGM 1 UGM 1 UGM 1 UGM 1 UGM 1 UGM. 550 patos sacrificados 320 gansos sacrificados 190 pavos sacrificados 1 375 faisanes sacrificados 1 375 ánades reales sacrificados 26. 2. 2000 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 54/49 ANEXO II Ayudas para los toros durante el período de adaptación de enero a junio de 2000, debido a que el sistema de ayudas pasa de las ayudas vinculadas al sacrificio a las ayudas por unidad de ganado mayor Archipiélago externo Enero-febrero 2000 Marzo-abril 2000 Mayo-junio 2000 Isla principal de Åland Enero-febrero 2000 Marzo-abril 2000 Mayo-junio 2000 Otras zonas de las regiones A y B Enero-febrero 2000 Marzo-abril 2000 Mayo-junio 2000 1 030 FIM/animal 655 FIM/animal 280 FIM/animal 740 FIM/animal 470 FIM/animal 200 FIM/animal 675 FIM/animal 430 FIM/animal 185 FIM/animal


title: 2000/410/EG: Kommissionens beslut av den 22 december 1999 om den stödordning som Frankrike planerar att införa till förmån för den franska hamnsektorn [delgivet med nr K(1999) 5204] (Text av betydelse för EES) (Endast den franska texten är giltig)

eurovoc_concepts:
France
aid for restructuring
handling
harbour installation
industrial restructuring

formats: html pdf print

text: L 155/52 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 28. 6. 2000 KOMMISSIONEN KOMMISSIONENS BESLUT av den 22 december 1999 om den stödordning som Frankrike planerar att införa till förmån för den franska hamnsektorn [delgivet med nr K(1999) 5204] (Endast den franska texten är giltig) (Text av betydelse för EES) (2000/410/EG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT (4) med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 88. 2 första stycket i detta, Kommissionen har mottagit synpunkter från berörda parter. Den har översänt dessa synpunkter till Frankrike som givits tillfälle att bemöta dem. Frankrikes kommen- tarer mottogs i en skrivelse av den 13 oktober 1999. med beaktande av Avtalet samarbetsområdet, särskilt artikel 62. 1 a i detta, Europeiska av ekonomiska efter att i enlighet med nämnda bestämmelser ha givit berörda parter tillfälle att yttra sig (1), och med beaktande av dessa synpunkter, och av följande skäl: I. FÖRFARANDE (1) (2) (3) Genom en skrivelse av den 25 maj 1998 anmälde Frank- rike till kommissionen en stödordning till förmån för den franska hamnsektorn. Det lämnades ytterligare information till kommissionen genom skrivelser av den 31 juli 1998, den 6 november 1998, den 27 november 1998, den 26 januari 1999, den 16 februari 1999 och den 20 april 1999. Genom en skrivelse av den 14 juni 1999 underrättade kommissionen Frankrike om sitt beslut att inleda det förfarande som anges i artikel 88. 2 i EG-fördraget avse- ende detta stöd. Kommissionens beslut att inleda förfarandet har offent- liggjorts i Europeiska gemenskapernas offciella tidning (2). Kommissionen har uppmanat berörda parter att inkomma med sina synpunkter på stödet i fråga. (1) EGT C 233, 14. 8. 1999, s. 25. (2) Se fotnot 1. II. DETALJERAD BESKRIVNING AV STÖDET (5) (6) I den franska hamnsektorn ansvarar för närvarande den offentliga sektorn i stor utsträckning för finansiering och förvaltning framför allt när det gäller tung hamnutrust- ning, t. ex. portalkranar (nedan kallade utrustningen), som delvis sköts av personal i den offentliga sektorn. Syftet med den föreslagna stödordningen är att se till att godshanteringen kommer att skötas på ett mer effektivt sätt genom att man slutför den omstruktureringsprocess som inleddes 1992 med en reform som innebär att godshanteringsföretagen fullt ut skall ansvara för tillhan- dahållandet av dessa tjänster i de aktuella hamnarna. Detta skall ske genom att organisationen av dessa tjänster moderniseras och rationaliseras. Genom den anmälda stödordningen skall därför beskattningsunder- laget för den franska ”taxe professionnelle” reduceras för privata godshanteringsföretag. Enligt Frankrikes anmälan skulle den föreslagna reducer- ingen av beskattningsunderlaget påverka 23 franska hamnar (se bilagan till detta beslut), där för närvarande 99 privata godshanteringsföretag bedriver verksamhet. Majoriteten av dessa är små och medelstora företag. De franska myndigheterna har också meddelat att de hoppas att det föreslagna stödet skall locka utländska investeringar från icke- franska företag som kan vara 28. 6. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 155/53 (7) (8) (9) intresserade av att etablera sig i dessa hamnar. Utrust- ningen ägs och finansieras för närvarande av de offent- liga (hamn-)myndigheterna som inte är skyldiga att betala ”taxe professionelle”. Utrustningen hyrs vanligtvis ut till privata godshanteringsföretag som lastar och lossar gods i hamnarna. ”Taxe professionnelle” är en lokal skatt som skall betalas till och fastställs av de lokala myndigheterna (skattenivån kan således variera mellan olika kommuner). Beskatt- ningsunderlaget beräknas på grundval av följande tre faktorer: i) uthyrningsvärdet av egendomen (immeubles), ii) 16 % av nyanskaffningsvärdet för utrustningen (valeur d'achat à neuf) och iii) 18 % av bruttolönerna. Den föreslagna ordningen för godshanteringsföretag skulle endast beröra punkt ii), dvs. inköp av utrustning, genom att denna faktor inte längre skulle ingå i beskattningsun- derlaget för privata godshanteringsföretag. Genom den föreslagna ordningen planeras en skattereduktion för dels överföring och ersättning av befintlig utrustning, av ytterligare ny utrustning i dels hamnarna i Le Havre och Dunkerque. införskaffande har anställts godshanteringsföretagen av privata godshanteringsföretag. Det föreslagna stödet utgör ett led i den reform som inleddes 1992 och som inneburit att varvsarbetare som varit anställda i den offentliga sektorn (hamnmyndighe- terna) I samband med detta utarbetades sociala program. Efter att denna reform inletts har antalet varvsarbetare i franska hamnar minskat med 50 %. Enligt de franska också myndigheterna bidragit med mer än 1 miljard franska franc till finan- sieringen av de sociala programmen för varvsarbetarna. Ungefär 500 miljoner franska franc återstår dock att betala till 2006. Den stödordning som granskats innebär också att ansvaret för personalen skall föras över från offentliga till privata företag, i syfte att avsluta denna process som rör arbetstagarna. Detta gäller framför allt kranskötare som deltar i godshanteringen. Tanken är att de privata godshanteringsföretagen skall ta över hela ansvaret för den utrustning och personal som behövs för godshanteringen i de franska hamnarna. incitament skall överföras Enligt de franska myndigheterna är sänkningen av ”taxe för att den offentliga professionnelle” ett sektorns ansvar för ägande och förvaltning av den befintliga utrustningen successivt till privata företag. Åtgärden skall också främja investeringar för att förnya denna utrustning. Överföringen till enskilda godshanteringsföretag skulle ske mot betalning som fastställs på grundval av bokförda nettovärden, och genom anbudsinfordran. Skattesänkningen är således knuten till godhanteringsföretagens vilja att investera i hamnutrustning, som i dagsläget till största delen är offentligägd. det under kommer (10) Den föreslagna skattesänkningen är knuten till utrust- ningens nyanskaffningsvärde. När det gäller den aktuella hamnutrustningen perioden 2000–2004 att göras investeringar på 2 800 miljoner franc, varav 2 100 miljoner franc skall användas till att ersätta befintlig utrustning med bättre utrustning, och 700 miljoner franc skall användas till att införskaffa ytterligare, ny utrustning för godshantering i hamnarna i Le Havre och Dunkerque. Enligt de uppgifter som de franska myndigheterna lämnade i sin skrivelse av den 20 juli 1999 kommer totalt 368,35 miljoner franc att beviljas skattelättnad genom stödordningen under perioden 2000–2006. De franska myndigheterna räknar med att stödnivån kommer att uppgå till 13,15 % av investeringsvärdet. i III. SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER (11) Genom en skrivelse av den 14 september 1999 överläm- nade Förenade kungarikets regering sina kommentarer. I stort sett samtyckte denna regering till kommissionens beslut att inleda en formell undersökning i detta ärende. Det man från Förenade kungarikets sida bekymrar sig för är det föreslagna stödet för inköp av ytterligare ny utrustning i Le Havre och Dunkerque, eftersom detta skulle leda till att det skapas överflödig kapacitet som skulle snedvrida konkurrensen med andra hamnar i Europa. IV. KOMMENTARER FRÅN FRANKRIKE (12) Kommissionen vidarebefordrade kommentarerna från Förenade kungarikets regering till Frankrike genom en skrivelse av den 22 september 1999. De franska myndigheterna bemötte dessa kommentarer genom en skrivelse av den 13 oktober 1999. V. BEDÖMNING AV STÖDET 1. Rättslig grund (13) Enligt artikel 87. 1 i fördraget ”är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den gemensamma mark- naden i den utsträckning det påverkar handeln mellan inleda medlemsstaterna”. Såsom anges i beslutet att förfarandet måste den anmälda stödordningen anses vara statligt stöd enligt artikel 87. 1 i fördraget, eftersom stödet finansieras med statliga resurser, kan hänföras till statsbudgeten och eftersom stödordningen tillämpas selektivt. L 155/54 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 28. 6. 2000 (14) Även om den föreslagna ordningen avser en viss sektor skulle det offentliga stödet endast gynna de godshanter- ingsföretag i de 23 utvalda hamnarna som tar över ansvaret för befintlig utrustning och utrustning för att förnya denna. Den selektiva karaktären är inte motiverad av ”systemets art eller funktion”, och de franska myndig- heterna har inte bevisat att detta skulle vara fallet (se punkterna 12 och 23 i kommissionens meddelande om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på åtgärder som omfattar direkt beskattning av företag (1)). (15) Inom sektorn för godshantering konkurrerar godshan- teringsföretagen med andra företag av samma typ i samma hamn och med företag i andra hamnar. Beroende på lastens slutliga destination finns det ofta ett val mellan olika hamnar för lastning och lossning. Eftersom godshanteringsföretagen i de 23 aktuella hamnarna i praktiken i många fall konkurrerar eller skulle kunna konkurrera om trafik med godshanterings- företag i andra hamnar i Frankrike och gemenskapen att kan handeln mellan medlemsstaterna komma påverkas i detta fall. (16) De franska myndigheterna har hävdat att ”taxe profes- sionnelle” endast finns i Frankrike och att stödet behövs för att kompensera franska godshanteringsföretag för den nackdel som skatten medför för dessa företag i förhållande till andra godshanteringsföretag i Europa. Även om ett sådant stöd skulle medföra att de berörda godshanteringsföretagen får kostnader som mer överens- stämmer med kostnaderna för deras konkurrenter i andra medlemsstater, vilket inte har visats, ändras inte det faktum att finansieringen kan betraktas som ett stöd. 2. Förenlighet (17) När det gäller frågan om förenlighet med den gemen- samma marknaden är stöd förbjudet som inte omfattas av någon av fördragets bestämmelser om undantag. I detta fall verkar inte något av undantagen i artikel 87. 2 i fördraget vara tillämpligt. Artikel 86 i fördraget är inte heller tillämplig eftersom godshanteringstjänster inte kan anses vara tjänster av allmänt ekonomiskt intresse (se EG-domstolens dom av den 10 december 1991 i mål C-179/90, Merci convenzionali porto di Genova (2)). Det verkar inte vara möjligt att tillämpa något av undan- tagen i artikel 87. 3 a och b på stödet. Det föreslagna stödet syftar inte heller till att underlätta utvecklingen av vissa regioner i enlighet med stycke c, utan det avser en viss sektor. Följande undantag enligt artikel 87. 3 c skulle dock kunna vara tillämpligt i detta fall: ”stöd för att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter. , när det inte påverkar handeln i negativ riktning i en omfatt- ning som strider mot det gemensamma intresset”. (18) När det gäller möjligheten att tillämpa de sektorsövergri- pande riktlinjerna på det föreslagna stödsystemet har kommissionen undersökt de riktlinjer som skulle kunna vara tillämpliga, dvs. riktlinjerna för statligt stöd för regionala ändamål (3) och gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter (4). Riktlinjerna för stöd för regio- nala ändamål skulle dock endast gälla godshanteringsfö- retag i regioner som är stödberättigade, och gäller uttryckligen inte stöd till nyinvesteringar i rörliga till- gångar inom transportsektorn. Riktlinjerna för omstruk- turering kan inte heller tillämpas eftersom stödmotta- garna, dvs. de privata godshanteringsföretagen, inte är i ekonomiska svårigheter i enlighet med vad som avses i dessa riktlinjer. Det verkar inte möjligt att tillämpa några av ovannämnda riktlinjer på den före- slagna stödordningen. således (19) På grundval av ovanstående analys har kommissionen beslutat att undersöka om den föreslagna stödordningen är förenlig med den gemensamma marknaden enligt artikel 87. 3 c i EG-fördraget. (20) Den föreslagna stödordningen innebär en skattereduk- tion för dels överföring och ersättning av befintlig utrustning i syfte att modernisera och rationalisera godshanteringen, dels införskaffande av ytterligare, ny utrustning i hamnarna i Le Havre och Dunkerque i syfte att utöka kapaciteten. Kommissionen anser att man bör skilja mellan dessa två typer av investeringar, eftersom de görs i olika syften. När det gäller befintlig utrustning menar de franska myndigheterna att det föreslagna stödet kommer att underlätta övergången från offentligt till privat ansvar för ägande och förvaltning av utrustning. Det föreslagna stödet är tänkt att stimulera modernisering och rationa- lisering av godshanteringstjänsterna, vilket påverkar den totala kapaciteten i hamnarna. Betoningen på utrustning (1) EGT C 384, 10. 12. 1998, s. 3. (2) Rec. 1991, s. I-5889. (3) EGT C 74, 10. 3. 1998, s. 4. (4) EGT C 283, 19. 9. 1997, s. 2. 28. 6. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 155/55 beror på att stödet är knutet till investeringar i utrust- ning, som är en av de tre faktorer som är avgörande för beskattningsunderlaget. Den planerade överföringen av befintlig utrustning kommer att genomföras genom ett öppet och icke-diskriminerande förfarande och genom anbudsinfordran där även konkurrenter kommer att kunna lämna bud på utrustningen. Det pris som betalas då den befintliga utrustningen överförs från den offent- liga sektorn till privata företag kommer därför sannolikt att återspegla marknadspriset. ningens nyanskaffningsvärde skulle bli alltför betung- ande för godshanteringsföretagen. Detta beror framför allt på att företagen oftast är små och medelstora företag med begränsade ekonomiska resurser. Dessutom måste de även i fortsättningen bidra till finansieringen av de sociala programmen för varvsarbetarna. (21) i reformer En sådan överföring är i överensstämmelse med utveck- lingen av gemenskapspolitiken för hamnsektorn, som behandlas i grönboken om hamnar och sjötransportens infrastruktur (1). Trenden har varit att kommersiella offentliga godshanteringstjänster i allt större utsträckning ersätts av tjänster som erbjuds av privata tjänsteleveran- törer, vilket framför allt skett för att förbättra effektivi- teten. Det har därför genomförts flera medlemsstater för att anpassa hamnarna till de nya krav som följer av den tekniska utvecklingen och den ökande konkurrensen inom sektorn. Kommissionen har tidigare funnit att statligt stöd för sådana reformer och för omstruktureringen av hamnsektorn varit förenligt med den inre marknaden. Detta var till exempel fallet 1986 med det stöd som beviljades till vissa hamnar då arbets- styrkan minskades i samband med omstruktureringen och privatiseringen av godshanteringssektorn. Myndig- heter tillhandahåller fortfarande godshanteringstjänster i vissa hamnar i gemenskapen eftersom gemenskapens lagstiftning ännu inte helt har öppnat godshanterings- stödet marknaden för konkurrens. Det kommer att främja de privata godshanteringsföretagens anpassning till en marknad som öppnas för konkurrens, utan att det skapas några onödiga störningar. Stödet kommer således att bidra till den ekonomiska utveck- lingen i sektorn. Mot bakgrund av ovanstående kan syftet med stödordningen anses vara i överensstämmelse med gemenskapsintresset. föreslagna för att successivt föreslagna stödet (22) När det gäller frågan om det är nödvändigt att genom- föra det flytta ansvaret för ägande och förvaltning av den befintliga utrustningen, kan det argumenteras att marknadskraf- terna inte ensamma kan garantera detta mål. De privata godshanteringsföretagen är motvilliga ta över ansvaret för utrustningen framför allt eftersom de skulle tvingas betala ”taxe professionnelle”. Den befintliga utrustningen, som i många fall är förhållandevis gammal eller omodern, skulle behöva förnyas genom omfattande investeringar, och kommissionen anser att den ”taxe professionelle” som beräknas på grundval av utrust- att (1) KOM(97) 678 slutlig, 10. 12. 1997, punkterna 81–82. en sammanhängande (23) Åtgärderna för att överföra den befintliga utrustningen och för att senare byta ut den ingår i moderniserings- och rationaliseringsprocessen och måste ses som en del av investeringsansträngning, eftersom det inte skulle vara meningsfullt att bara över- föra utrustning som till största delen är omodern. I detta sammanhang bör det påpekas att en portalkran, enligt den franska anmälan, kostar ca 40 miljoner franska franc, och att amorteringen i genomsnitt sker under 20 år. Tillsammans med investeringarna för de nödvändiga grensletruckarna och lyftoken (spreaders), som kan användas under cirka 10 år och vars amorteringsperiod är ungefär lika lång, uppgår företagens totala invester- ingar franc per kran. Godshanteringen är mycket kapitalintensiv och det krävs långsiktiga investeringar som tillsammans med räntebe- talningarna måste fördelas över tid. En skattereduktion som kopplas till sådana omfattande investeringar verkar vara motiverad i detta speciella fall för att uppmuntra godshanteringsföretagen att eftersom den befintliga utrustningen inte väntas ersättas samtidigt som den överförs till privata företag utan istället inom en snar framtid, beroende på varje företags ekonomiska situation. till ungefär 50–60 miljoner investera, (24) Det bör också noteras att stödets ekonomiska konse- kvenser är begränsade eftersom den föreslagna skattere- duktionen endast påverkar en av tre komponenter som är avgörande för beskattningsunderlaget. Denna skatte- faktor uppgår till 16 % av nyanskaffningsvärdet för utrustningen. De privata godshanteringsföretagen skulle dock fullt ut betala den skatt som beräknas på grundval av de två andra faktorerna, dvs. egendomens uthyrnings- värde och bruttolönerna. Som de franska myndigheterna meddelat begränsas stödnivån till ungefär 13 % av inve- steringsvärdet. Dessutom skulle det skattebelopp som skall betalas på grundval av lönerna öka, eftersom kran- skötarna kommer att vara anställda i de privata godshan- teringsföretag som gör investeringarna. (25) Det är dock nödvändigt för kommissionen att se till att stödet inte får någon märkbar negativ effekt på handeln och att det är proportionerligt i förhållande till de mål som väntas uppnås. Med anledning av det förfarande som inletts där kommissionen uttrycker tvivel om att L 155/56 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 28. 6. 2000 stödet är förenligt med fördraget, ändrade de franska myndigheterna det stöd som ursprungligen planerats och sänkte beloppet från 623,6 till 368,35 miljoner franc. Dessutom kortades stödperioden från 10 till 7 år, dvs. nästan med hälften. I praktiken kommer dock inte alla företag som investerar i befintlig utrustning att erhålla stöd under hela stödperioden. Beroende på den ekonomiska situationen kommer varje företag att börja investera vid olika tidpunkter och endast erhålla stöd från och med investeringen. Genom stödet kommer också de privata godshanteringsföretagen att bli mer jämställda med offentliga företag som bedriver verk- samhet i hamnarna. Kommissionen anser att stödet kommer att främja en anpassning av det franska hamn- systemet till en marknad där konkurrens tillåts i allt större utsträckning, utan att det uppstår några onödiga störningar för konkurrensen. Dessutom kommer inte en överföring av befintlig utrustning att påverka jämvikten mellan utbud av och efterfrågan på de aktuella hamn- tjänsterna. Situationen är snarare den att de privata godshanteringsföretagen kommer att ersätta de offent- liga myndigheterna som ägare och förvaltare av den befintliga utrustningen och bland annat ta över ansvaret för att göra nödvändiga investeringar. Efter det att utrustningen överförts måste den moderniseras för att verksamheten i hamnarna skall kunna fortsätta. (27) Mot bakgrund av ovanstående kommer effekterna på handeln att vara marginella eftersom investeringsformen och investeringsnivån när det gäller att ersätta befintlig utrustning sannolikt inte kommer att skilja sig särskilt mycket från de investeringar som skulle ha gjorts i den offentliga sektorn. Detta antagande stöds av det faktum att de ekonomiska konsekvenserna av skattereduktionen är begränsade, vilket förklaras i skäl 24. Det förslagna stödet är samtidigt viktigt för att öka produktiviteten och effektiviteten i den franska hamnsektorn genom att arbetet organiseras på ett bättre sätt. Stödet för att föra över befintlig utrustning och för att byta ut den kan därför anses vara förenligt med den gemensamma trans- portpolitiken och politiken för små och medelstora företag. Stödet väntas inte snedvrida konkurrensen på ett sådant sätt att handelsvillkoren mellan hamnföretag förändras i en utsträckning som strider mot det gemen- samma intresset. Det bör också noteras att det inte inkommit några invändningar från tredje man mot stödet för överföring av befintlig utrustning efter att man beslutat att inleda förfarandet. Stödet kan därför anses underlätta utvecklingen av viss ekonomisk verksamhet och betraktas som förenligt med den gemensamma marknaden. (28) i investeringar ytterligare ny utrustning Kommissionen anser dock att detta inte är fallet när det gäller i hamnarna i Le Havre och Dunkerque som görs för att öka kapaciteten i dessa hamnar. I sitt beslut att inleda den formella undersökningen, uttryckte kommissionen tvivel främst över det föreslagna stödet för inköp av ytterligare, ny utrustning eftersom det skulle kunna inne- bära att ytterligare godshanteringskapacitet skapas, vilket skulle kunna störa jämvikten mellan utbud av och efter- frågan på de aktuella hamntjänsterna. Som förklarats i skälen 22 och 23 bör stödet när det gäller nivå och varaktighet begränsas till vad som är absolut nödvändigt. Dessutom bör det vara proportionellt i förhållande till syftet att överföra det ekonomiska ansvaret från den offentliga sektorn till privata godshanteringsföretag. (29) De uppgifter som överlämnats från de franska myndig- heterna bekräftar den information som finns att tillgå via andra oberoende källor och enligt vilken den befintliga utrustningen i de två nämnda hamnarna används betyd- ligt mindre effektivt än i konkurrerande hamnar. Enligt den information som de franska myndigheterna lämnat efter det att förfarandet inletts har det skett en ökning av trafiken i hamnarna i Le Havre och Dunkerque som är (26) Eftersom de flesta av de berörda godshanteringsföre- tagen är små företag med färre än 50 anställda kan det dras en parallell till gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till små och medelstora företag (1) som gäller olika former av statligt stöd som beviljas till sådana företag. Kommissionen brukar vara positivt inställd till stöd som beviljas små och medelstora företag under förutsättning att det inte påverkar handeln oproportionellt mycket i förhållande till hur mycket stödet bidrar till gemen- skapens mål. Det aktuella stödet kommer att fungera som ett incitament och är nödvändigt för att garantera de socioekonomiska fördelarna, men även för att man skall uppnå de mål som inte skulle kunna uppnås endast med hjälp av marknadskrafterna och som är önskvärda med hänsyn till gemenskapsintresset. Stödet kommer att upphöra när utrustningen förts över och bytts ut, och det kan därför sägas ha likheter med startstöd. Ett sådant stöd som beviljas för befintlig utrustning och för att byta ut utrustningen kan anses vara rimligt i förhållande till syftet att överföra det ekonomiska ansvaret från den offentliga sektorn till privata godshanteringsföretag. (1) EGT C 213, 23. 7. 1996, s. 4. 28. 6. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 155/57 betydligt mindre än den som registrerats i andra konkur- rerande hamnar i Nordsjöområdet. Det bör också noteras att den ökande containertrafiken leder till en allt skarpare konkurrens mellan hamnarna i Nordsjöorådet, där de största europeiska hamnarna finns. Stöd som beviljats specifikt för att utvidga kapaciteten i godshan- teringsföretag i hamnar i detta område till förfång för andra skulle utan tvivel snedvrida konkurrensen. (30) Det bör betonas att det offentliga stödet inte kan moti- veras med hänsyn till förändringar i utbud av och efter- frågan på kommersiella hamntjänster. Detta är något som endast marknadskrafterna bör reagera på. Det före- slagna stödet skulle innebära att godshanteringsföretagen i de två aktuella hamnarna skulle få en konkurrensfördel jämfört med konkurrenter från Frankrike eller andra länder i gemenskapen som bedriver verksamhet i andra hamnar. Enligt de franska myndigheterna skulle överför- ingen av ansvaret för ägande och förvaltning av utrust- ningen ske efter ett öppet anbudsförfarande där alla intresserade företag kan delta. Framför allt i de två viktiga hamnarna Le Havre och Dunkerque kan det mycket väl visa sig att andra företag i gemenskapen kan vara intresserade av att ta över ett sådant ansvar. De franska myndigheterna har inte visat att det är nödvän- digt att bevilja stöd till godshanteringsföretagen i dessa två hamnar för inköp av ytterligare ny utrustning, för att ansvaret för utrustningen skall kunna föras över från den offentliga till den privata sektorn. Mot bakgrund av ovanstående är det sannolikt att sådant stöd kommer att påverka jämvikten mellan utbud och efterfrågan på grund av att ytterligare godshanteringskapacitet skapas. Detta skulle snedvrida konkurrensen på ett sätt som kan påverka handelsflödet mellan medlemsstaterna i en utsträckning som strider mot det gemensamma intresset. (31) som kommissionen uttryckt Som nämns i skäl 11 delar Förenade kungarikets rege- ring de tvivel främst angående stödet för inköp av ytterligare ny utrustning i hamnarna i Le Havre och Dunkerque, eftersom detta allvarligt skulle snedvrida konkurrensen mellan de vikti- gaste hamnarna i Nordsjöområdet. (32) Mot bakgrund av ovanstående anser kommissionen att stödet för inköp av ytterligare, ny utrustning inte kan anses vara förenligt med den gemensamma marknaden enligt artikel 87. 3 c i fördraget. VI. SLUTSATSER (33) (34) Slutsatsen av kommissionens bedömning är att stödet för överföring av befintlig utrustning och för att, när så krävs, byta ut denna utrustning främjar utvecklingen av en ekonomisk verksamhet och att handelsvillkoren inte påverkas på ett sätt som strider mot det gemensamma intresset. Med förbehåll för vissa villkor som anges nedan är stödet således förenligt med den gemensamma marknaden, och undantaget enligt artikel 87. 3 c i fördraget är tillämpligt. Kommissionen måste dock övervaka hur detta beslut tillämpas, och denna övervakning är ett villkor för att stödet skall godkännas. Såsom de franska myndigheterna påpekat skall den befintliga utrustningen föras över enligt ett öppet och icke-diskriminerande förfarande (anbudsinfordran) där insyn garanteras och där alla intresserade företag kan delta. Stödet får inte beviljas i form av en permanent och automatisk reduktion av ”taxe professionnelle” och det skall knytas till de inves- teringar som kommer att göras vid olika tidpunkter under det att stödordningen tillämpas. Varje godshanter- ingsföretag kommer att erhålla stöd endast från och med tidpunkten för investeringen. Stöd får endast beviljas en gång per investering. Betalningen för dessa omfattande investeringar fördelas dock över flera år och amorter- ingsperioderna är långa. Jämfört med dessa perioder kan stödordningens varaktighet anses vara begränsad. Stödet får därför betalas ut under de(t) beskattningsår då ett privat godshanteringsföretag i någon av de 23 berörda hamnarna tar över befintlig utrustning eller ersätter denna utrustning samt under amorteringsperioden för stödordningen denna utrustning, upphör 2006. Stöd för investeringar i ytterligare, ny utrustning godkänns inte. fram till dess att (35) Mot bakgrund av ovanstående skall de franska myndig- heterna under det att stödordningen tillämpas lämna årliga rapporter till kommissionen om överföringen av befintlig utrustning från den offentliga till den privata sektorn och om åtgärderna för att byta ut denna utrust- ning. Det skall även lämnas information om vilka förfa- randen för anbudsinfordran som tillämpats. I rapporten skall det finnas uppgifter om enskilda godshanteringsföretag som tar över befintlig utrustning, vilken typ av utrustning det rör sig om samt om priset och det stödbelopp som beviljats. Det måste också finnas uppgifter om de investeringar som gjorts för att ersätta den befintliga utrustningen och det stödbelopp som beviljats på grundval av sådana investeringar. Den första rapporten skall lämnas in inom ett år räknat från det att detta beslut antagits. framför allt L 155/58 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 28. 6. 2000 (36) (37) Kommissionen anser inte att stödet för inköp av ytterli- gare, ny utrustning i hamnarna i Le Havre och Dunkerque är nödvändigt eller proportionellt sett till stödets mål, dvs. att överföra ansvaret för utrustningen från den offentliga till den privata sektorn. Ett sådant stöd skulle dessutom kunna påverka utbud av och efter- frågan på godshanteringstjänster och dess negativa effekter på konkurrens och handel skulle sannolikt vara större än dess positiva effekter. I den franska regeringens anmälan uppskattades det totala investeringsvärdet för hamnutrustningen till 2 800 miljoner franska franc. Enligt de mest precisa uppgif- terna uppgår den totala skattereduktionen till 368,05 miljoner franc. Uttryckt i procent av investeringsvärdet uppgår stödnivån därför till 13,14 %. Då denna procent- sats tillämpas på investeringar som endast görs för att byta ut befintlig utrustning, dvs. 2 100 miljoner franc, kan 275,94 miljoner franc (13,14 % × 2 100 miljoner franc) beviljas i skattereduktion genom stödordningen och betalas ut under perioden 2000–2006. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Stödet är förenligt med den gemensamma marknaden under förutsättning att det knyts till investeringarna, så att stödet endast beviljas under det/de beskattningsår när investeringarna i denna utrustning görs och under den efterföljande amorter- ingen avseende denna utrustning, fram till dess att stödord- ningen upphör att gälla. 2. Stödet på 91,98 miljoner franska franc för inköp av ytterligare, ny utrustning till förmån för godshanteringsföre- tagen i hamnarna i Le Havre och Dunkerque är inte förenligt med den gemensamma marknaden. Detta stöd får således inte genomföras. Artikel 2 Frankrike skall inom två månader från delgivningen av detta beslut underrätta kommissionen om vilka åtgärder som har vidtagits för att följa beslutet. De franska myndigheterna skall till kommissionen lämna årliga rapporter om genomförandet av stödordningen, framför allt om anbudsinfordran, investeringar, det stödbelopp som bevil- jats och stödnivån. Den första rapporten skall lämnas in inom ett år från det att detta beslut anmälts. Artikel 3 Artikel 1 Detta beslut riktar sig till Republiken Frankrike. Det stöd, för att föra över befintlig utrustning på 1. grundval av öppna och icke-diskriminerande förfaranden och för att ersätta denna utrustning, som Frankrike planerar att genomföra till förmån för privata godshanteringsföretag i de 23 franska hamnar som anges i bilagan, vilket uppgår till ett belopp på 275,94 miljoner franska franc under perioden 2000–2006 är förenligt med den gemensamma marknaden. Utfärdat i Bryssel den 22 december 1999. På kommissionens vägnar Loyola DE PALACIO Vice ordförande 28. 6. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 155/59 BILAGA De 23 franska hamnar som avses i beslutet I. Kustområdet i Nord-Pas-de-Calais: IV. Bretagnes kustområde: Följande hamnar: 1. Calais 2. Boulogne-sur-Mer 3. Dunkerque II. Normandies kustområde: Följande hamnar: 4. le Havre (autonom) 5. Dieppe 6. Rouen 7. Honfleur 8. Fécamp 9. Caen III. Kustområdet vid Engelska kanalen: Följande hamnar: 10. Cherbourg 11. Granville Följande hamnar: 12. Saint-Malo 13. Brest 14. Lorient V. Atlantkusten: Följande hamnar: 15. Nantes-Saint-Nazaire 16. La Rochelle 17. Bordeaux 18. Bayonne VI. Medelhavskusten: Följande hamnar: 19. Port-Vendres 20. Port-La-Nouvelle 21. Sète 22. Marseille 23. Toulon


title: SKRIFTLIG FRÅGA P-2633/99 från Maria Berger (PSE) till kommissionen. Tillämpning av direktiv 93/83/EEG om kabel-TV.

eurovoc_concepts:
Austria
cable distribution
economic consequence
restriction on competition
satellite communications

text: 1. 8. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 219 E/183 N(cid:228)r det g(cid:228)ller h(cid:228)nsyn till avl(cid:228)gset bel(cid:228)gna omr(cid:229)den inom gemenskapen, g(cid:246)rs den (cid:228)rade ledamoten uppm(cid:228)rksam p(cid:229) best(cid:228)mmelserna i (cid:129) det nuvarande Sokratesprogrammet, d(cid:228)r det i kpaitel I (Erasmus), (cid:229)tg(cid:228)rd 2. 2 sl(cid:229)s fast betr(cid:228)ffande studenternas r(cid:246)rlighet att kommissionen skall vidta n(cid:246)dv(cid:228)ndiga (cid:229)tg(cid:228)rder f(cid:246)r att fr(cid:228)mja god balans i deltagandet mellan olika studieomr(cid:229)den och regioner, (cid:129) (cid:229)tg(cid:228)rd A. I. 4 i Ungdom f(cid:246)r Europa-programmet, d(cid:228)r stort geografiskt avst(cid:229)nd n(cid:228)mns som en av de faktorer p(cid:229) vars grund f(cid:246)rdelningen av st(cid:246)det g(cid:246)rs med h(cid:228)nsyn till behovet av att s(cid:228)kerst(cid:228)lla god balans i ungdomsutbytet samt lika m(cid:246)jligheter n(cid:228)r det g(cid:228)ller tillg(cid:229)ng till programmet f(cid:246)r ungdomar i alla medlemsstater. (2000/C 219 E/235) SKRIFTLIG FR¯GA P-2633/99 fr(cid:229)n Maria Berger (PSE) till kommissionen (22 december 1999) ˜mne: Till(cid:228)mpning av direktiv 93/83/EEG om kabel-TV Genomf(cid:246)randet av direktivet om kabel-TV (93/83/EEG) (1) fick uteslutande negativa konsekvenser f(cid:246)r kabeloperat(cid:246)rerna i (cid:214)sterrike. I st(cid:228)llet f(cid:246)r ett enda avtal finns det nu 927 enskilda avtal, os(cid:228)kerheten p(cid:229) det r(cid:228)ttsliga omr(cid:229)det har (cid:246)kat och snedvridningen av konkurrensen mellan kabel och satellit har f(cid:246)rst(cid:228)rkts. N(cid:228)r kommer kommissionen att f(cid:246)r parlamentet, r(cid:229)det och Ekonomiska och sociala kommittØn l(cid:228)gga 1. fram rapporten om till(cid:228)mpningen av direktiv 93/83/EEG? Planerar kommissionen att inf(cid:246)ra (cid:148)teknikneutralitet(cid:148), det vill s(cid:228)ga m(cid:246)jligg(cid:246)ra lika behandling av 2. satellitmottagning och vidares(cid:228)ndning via kabel? (cid:214)verv(cid:228)ger kommissionen att (cid:228)ndra direktiv 93/83/EEG och d(cid:228)rmed beakta protesterna fr(cid:229)n kabel- 3. operat(cid:246)rer (cid:246)ver hela Europa? (1) EGT L 248, 6. 10. 1993, s. 15. Svar fr(cid:229)n Frederik Bolkestein p(cid:229) kommissionens v(cid:228)gnar (20 januari 2000) Kommissionen har inte tagit del av n(cid:229)gra inv(cid:228)ndningar fr(cid:229)n (cid:246)sterrikiska operat(cid:246)rer r(cid:246)rande till(cid:228)mpningen av de (cid:246)sterrikiska best(cid:228)mmelserna som inf(cid:246)rlivar r(cid:229)dets direktiv 93/83/EEG av den 27 september 1993 om samordning av vissa best(cid:228)mmelser om upphovsr(cid:228)tt och n(cid:228)rst(cid:229)ende r(cid:228)ttigheter avseende satellits(cid:228)ndningar och vidares(cid:228)ndning via kabel. Externa konsulter genomf(cid:246)r f(cid:246)r n(cid:228)rvarande en studie om den praktiska till(cid:228)mpningen av direktiv 93/83/ EEG. D(cid:229) kommer man (cid:228)ven att unders(cid:246)ka till(cid:228)mpningen av r(cid:229)dets direktiv 93/98/EEG av den 29 oktober 1993 om harmonisering av skyddstiden f(cid:246)r upphovsr(cid:228)tt och vissa n(cid:228)rst(cid:229)ende r(cid:228)ttigheter (1) och r(cid:229)dets direktiv 92/100/EEG av den 19 november 1992 om uthyrnings- och utl(cid:229)ningsr(cid:228)ttigheter och vissa upphovsr(cid:228)tten n(cid:228)rst(cid:229)ende r(cid:228)ttigheter inom det immaterialr(cid:228)ttsliga omr(cid:229)det (2). Studien f(cid:246)rv(cid:228)ntas vara klar i slutet av mars 2000 och kommer att fungera som underlag n(cid:228)r kommis- sionen l(cid:228)gger fram meddelandet som parlamentsledamoten h(cid:228)nvisar till. F(cid:246)rslag fr(cid:229)n ber(cid:246)rda parter kommer att beaktas om kommissionen f(cid:246)resl(cid:229)r (cid:228)ndringar. (1) (2) EGT L 290, 24. 11. 1993. EGT L 346, 27. 11. 1992


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2659/99 af Othmar Karas (PPE-DE) til Kommissionen. Indvirkningerne på jagten som følge af nationalparken Hohe Tauern's opførelse på Natura 2000-listen.

eurovoc_concepts:
Austria
EU law
biotope
competence of the Member States
environmental impact
environmental protection
hunting
hunting regulations
interpretation of the law
national park

text: C 225 E/188 De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende DA 8. 8. 2000 Svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af Christopher Patten (1. februar 2000) Kommissionen finansierer ikke og har ikke i de senere (cid:229)r finansieret nogen projekter til fordel for den indiske l(cid:230)derindustri, og der er ingen planer om en s(cid:229)dan finansiering. Kommissionen beklager fejltagelsen, der medfłrte, at den i sit svar p(cid:229) det (cid:230)rede medlems skriftlige forespłrgsel E-3822/98 henviste til svaret p(cid:229) det (cid:230)rede medlems tidligere skriftlige forespłrgsel P-3790/ indeholdt oplysninger om stłtte til catalanske virksomheder inden for 98, som (under punkt 4. 6) l(cid:230)dersektoren. (2000/C 225 E/210) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL P-2659/99 af Othmar Karas (PPE-DE) til Kommissionen (22. december 1999) Om: Indvirkningerne p(cid:229) jagten som fłlge af nationalparken »Hohe Tauern(cid:146)s« opfłrelse p(cid:229) Natura 2000- listen Nationalparken »Hohe Tauern« i (cid:216)strig er opfłrt p(cid:229) Natura 2000-listen over s(cid:230)rlige bevaringsomr(cid:229)der. I »Natura 2000 Newsletter«, nr. 5 ( februar 1998), głr det ansvarlige generaldirektorat XI udtrykkelig klart, at direktivet ikke a priori forbyder jagt i de opfłrte omr(cid:229)der. I denne sammenh(cid:230)ng beder jeg derfor Kommissionen om at besvare fłlgende spłrgsm(cid:229)l: Er det rigtigt, at bestemmelserne i direktiv 92/43/E(cid:216)F (1) om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter ikke indeb(cid:230)rer nogen begr(cid:230)nsning af jagten i nationalparken »Hohe Tauern«? Jagten har i dette omr(cid:229)de altid bidraget afgłrende til beskyttelse af arter og biotoper og skal forts(cid:230)tte hermed i samme omfang. Mener Kommissionen, at jagt błr fortolkes som en af de forstyrrende faktorer, der p(cid:229) grund af deres »v(cid:230)sentlige negative indvirkninger p(cid:229) miljłet« er forbudt i henhold til direktivet? Med henblik p(cid:229) anvendelse og fortolkning af ovenn(cid:230)vnte direktivs artikel 6 har Kommissionen udarbejdet retningslinjer for medlemsstaterne. Hvorfor er disse retningslinjer, der har v(cid:230)ret genstand for drłftelser i lłbet af det sidste halve (cid:229)r, endnu ikke blevet forelagt Europa-Parlamentet til vurdering og udtalelse? Indeholder disse retningslinjer en klar stipulering vedrłrende jagt i de omr(cid:229)der, der er opfłrt p(cid:229) Natura 2000-listen? (1) EFT L 206 af 22. 7. 1992, s. 7. Svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af Margot Wallstr(cid:246)m (17. januar 2000) Form(cid:229)let med at opfłre bestemte omr(cid:229)der p(cid:229) Natura 2000-listen er ikke at begr(cid:230)nse menneskelige aktiviteter (f. eks. jagt). Der l(cid:230)gges derimod v(cid:230)gt p(cid:229) at sikre, at menneskelige aktiviteter er b(cid:230)redygtige og ikke skader bevaringsv(cid:230)rdig natur. Det p(cid:229)hviler medlemsstaterne at tr(cid:230)ffe passende foranstaltninger for at undg(cid:229) forringelse af naturtyperne og levestederne for arterne i en Natura 2000-lokalitet samt forstyrrelser af de arter, for hvilke omr(cid:229)det er udpeget, jf. bestemmelserne i artikel 6, stk. 2, i direktiv 92/43/E(cid:216)F af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (»habitatdirektivet«). Disse bestemmelser vedrłrer b(cid:229)de de omr(cid:229)der, der skal udpeges i henhold til habitatdirektivet, og de omr(cid:229)der, der er udpeget i henhold til direktiv 79/409/E(cid:216)F af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle (1) (»fugledirektivet«). Der er s(cid:229)ledes ingen fast praksis med hensyn til spłrgsm(cid:229)let om jagt inden for Natura 2000. Der m(cid:229) tages stilling fra sag til sag. Spłrgsm(cid:229)let om, hvorvidt der błr indfłres begr(cid:230)nsninger for jagten i nationalparken »Hohe Tauern«, m(cid:229) afgłres af de łstrigske myndigheder. I habitatdirektivet n(cid:230)vnes forvaltningsplaner, som enten er udarbejdet specielt med henblik p(cid:229) Natura 2000-omr(cid:229)der eller er integreret i andre udviklingsplaner, som et v(cid:230)rdifuldt redskab til at behandle de forskellige spłrgsm(cid:229)l vedrłrende s(cid:229)danne omr(cid:229)der (f. eks. spłrgsm(cid:229)let om jagt). 8. 8. 2000 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende C 225 E/189 Kommissionen er i łjeblikket ved at udarbejde retningslinjer for anvendelsen af artikel 6 i habitatdirektivet i samarbejde med medlemsstaternes myndigheder. Hovedform(cid:229)let er at foresl(cid:229) en retlig fortolkning af termer og begreber, som er anvendt i denne artikel. Disse retningslinjer afspejler kun Kommissionens synspunkter og er s(cid:229)ledes ikke bindende. De vil blive stillet til r(cid:229)dighed for alle berłrte parter, s(cid:229) snart det foreligger. (1) EFT L 103 af 25. 4. 1979. (2000/C 225 E/211) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-2666/99 af Francis DecourriŁre (PPE-DE) til Kommissionen (12. januar 2000) Om: Direktiv 92/43/E(cid:216)F I forbindelse med anvendelse af bilag III i R(cid:229)dets direktiv 92/43/E(cid:216)F (1) af 21. maj 1992 hedder det i teksten til etape 2, punkt 2, litra b, at vurderingen af betydningen for F(cid:230)llesskabets af en lokalitet skal tage hensyn til »lokalitetens geografiske placering i forhold til migrationsvejene for arter i bilag II samt til dens eventuelle tilhłrsforhold til et sammenh(cid:230)ngende łkosystem, der er beliggende p(cid:229) begge sider af en eller flere af F(cid:230)llesskabets indre gr(cid:230)nser«. De sociołkonomiske aktiviteter p(cid:229) den ene og den anden side af en gr(cid:230)nse er undertiden fuldst(cid:230)ndig forskellige, fordi det hłrer under national ret. F. eks. er jagt og fiskeri i Frankrig lovlige og traditionelle aktiviteter p(cid:229) offentligt ejede kystarealer, medens denne ret ikke findes p(cid:229) den anden side af gr(cid:230)nsen i Belgien. 1. Hvordan agter Kommissionen, i betragtning af at der skal tages hensyn til łkonomiske, sociale og kulturelle behov og til regionale og lokale s(cid:230)rpr(cid:230)g (artikel 2 i ovenn(cid:230)vnte direktiv), at skabe overens- stemmelse mellem forvaltningen af disse łkologisk v(cid:230)rdifulde gr(cid:230)nselokaliteter (klassificering som natur- reservat, biogenetisk reservat), der er forbundet med en art fra bilag II (phoca vitulina), og s(cid:229) forskellige aktiviteter? 2. Er der behov for samlet forvaltning af disse lokaliteter? 3. Vil s(cid:229)danne gr(cid:230)nselokaliteter blive genstand for s(cid:230)rlige ordninger, navnlig finansielle ordninger, under gennemfłrelsesfasen for direktiv 92/43/E(cid:216)F og i forbindelse med dets effektive anvendelse i 2004? (1) EFT L 206 af 22. 7. 1992, s. 7. Svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af Margot Wallstr(cid:246)m (4. februar 2000) Ifłlge artikel 6(1) i R(cid:229)dets direktiv 92/43/E(cid:216)F af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter henhłrer forvaltningen af lokaliteterne under medlemsstaternes ansvar. Det er op til de enkelte medlemsstater at tr(cid:230)ffe de nłdvendige bevaringsforanstaltninger, der opfylder de łkologiske behov for de arter i bilag II, der findes i lokaliteterne. Kommissionen medvirker ved udv(cid:230)lgelsen af lokaliteterne, men ikke ved forvaltningen af disse. Direktivet indeholder ingen forpligtelse til en samlet forvaltning for de gr(cid:230)nseoverskridende lokaliteters vedkommende. Hver enkelt medlemsstat m(cid:229) sammen med sine naboer bestemme, i hvilket omfang et samarbejde er nłdvendigt for at sikre, at direktivets m(cid:229)l realiseres. De gr(cid:230)nseoverskridende lokaliteter har ingen fortrinsret i forbindelse med samfinansieringen af bevarings- foranstaltninger i lokaliteter med prioriterede naturtyper og arter (jf. artikel 8). Imidlertid giver flere af F(cid:230)llesskabets finansielle instrumenter mulighed for at give s(cid:229)danne lokaliteter en vis s(cid:230)rbehandling. Kommissionen opfordrer medlemsstaterne til at głre brug af disse instrumenter ved forvaltningen af de gr(cid:230)nseoverskridende Natura 2000-lokaliteter


title: 2000/96/EG: Beschikking van de Commissie van 22 december 1999 betreffende de overdraagbare ziekten die geleidelijk door het communautaire netwerk zullen worden bestreken overeenkomstig Beschikking nr. 2119/98/EG van het Europees Parlement en de Raad (kennisgeving geschied onder nummer C(1999) 4015)

eurovoc_concepts:
disease prevention
epidemiology
health control
infectious disease
information network
zoonosis

text: L 28/50 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 3. 2. 2000 BESCHIKKING VAN DE COMMISSIE van 22 december 1999 betreffende de overdraagbare ziekten die geleidelĳk door het communautaire netwerk zullen worden bestreken overeenkomstig Beschikking nr. 2119/98/EG van het Europees Parlement en de Raad (kennisgeving geschied onder nummer C(1999) 4015) (2000/96/EG) DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeen- schap, Gelet op Beschikking nr. 2119/98/EG van het Europees Parle- ment en de Raad van 24 september 1998 tot oprichting van een netwerk voor epidemiologische surveillance en beheersing van overdraagbare ziekten in de Gemeenschap (1), inzonderheid op artikel 3, onder a) tot en met e), (7) Overwegende hetgeen volgt: (1) (2) (3) (4) (5) (6) Overeenkomstig Beschikking nr. 2119/98/EG moet een netwerk dat de gehele Gemeenschap bestrĳkt, worden ingevoerd ter bevordering van de samenwerking en de coördinatie tussen de lidstaten, met bĳstand van de Commissie, ter verbetering van de preventie en beheer- sing in de Gemeenschap van de in de bĳlage bĳ die beschikking overdraagbare ziekten. Dit netwerk moet worden gebruikt voor de epidemiologische surveillance van die ziekten, en voor de invoering van een systeem voor vroegtĳdige waar- schuwing en maatregelen; categorieën genoemde Ten aanzien van de epidemiologische surveillance moet dit netwerk worden opgezet door permanente commu- nicatie tot stand te brengen tussen de Commissie en de structuren en/of instanties die op het vlak van elke lidstaat en onder verantwoordelĳkheid van die lidstaat nationaal bevoegd zĳn en belast zĳn met de verzameling van informatie aangaande de epidemiologische surveil- lance van overdraagbare ziekten; De voor epidemiologische surveillance op Gemeen- schapsvlak uitgekozen ziekten of gezondheidsvraag- stukken moeten op de behoeften in de Gemeenschap aansluiten en in het bĳzonder moet blĳken welke toege- voegde waarde surveillance op Gemeenschapsvlak heeft; epidemiologische De lĳst met ziekten of gezondheidsvraagstukken die voor surveillance zĳn uitgekozen, moet aan veranderingen in het voorkomen van ziekten en bĳ optreden van nieuwe overdraagbare ziekten die de volksgezondheid bedreigen, worden aangepast; De Commissie moet het netwerk de vereiste informatie- instrumenten verstrekken en ervoor zorgen dat deze met de betreffende communautaire programma's en initia- tieven verenigbaar zĳn en deze aanvullen; Deze beschikking moet worden toegepast onverminderd Richtlĳn 92/117/EEG van de Raad van 17 december 1992 inzake maatregelen voor de bescherming tegen (8) (9) bepaalde zoönoses en bepaalde zoönoseverwekkers bĳ dieren en in producten van dierlĳke oorsprong teneinde door voedsel overgedragen infecties en vergiftigingen te voorkomen (2), laatstelĳk gewĳzigd bĳ Richtlĳn 1999/ 72/EG van het Europees Parlement en de Raad (3). De onderhavige beschikking dient de aansluiting te bevorderen van het overeenkomstig Beschikking nr. 2119/98/EG ingevoerde communautaire netwerk op andere nationale of communautaire snelle waarschu- wingsnetwerken voor ziekten en speciale gezondheids- vraagstukken die door het systeem voor vroegtĳdige waarschuwing en maatregelen zullen worden bestreken. Het communautaire netwerk dient daarom voor het eigen functioneren in eerste instantie gebruik te maken van EUPHIN-HSSCD (Health Surveillance System for Communicable Diseases binnen het European Public Health Information Network), dat uit drie elementen bestaat: a) een systeem voor vroegtĳdige waarschuwing en maatregelen voor het melden van gespecificeerde gevaren voor de bevolking door de autoriteiten die in elke lidstaat voor de volksgezondheid bevoegd zĳn en die belast zĳn met het vaststellen van de maatre- gelen die ter bescherming van de volksgezondheid nodig kunnen zĳn; b) uitwisseling van voor de volksgezondheid relevante informatie tussen erkende structuren en instanties van de lidstaten; c) specifieke netwerken voor door de erkende structuren en instanties voor epidemiologische surveillance van de lidstaten geselecteerde ziekten. De ontwikkeling van nieuwe bruikbare technologieën moet regelmatig worden gevolgd en bĳ de verbetering van de elektronische uitwisseling van informatie moet met deze ontwikkeling rekening worden gehouden. surveillance Om logistieke redenen kunnen niet alle voor epidemio- logische surveillance uitgekozen overdraagbare ziekten of speciale gezondheidsvraagstukken onmiddellĳk door specifieke netwerkregelingen worden bestreken. Niettemin dienen, opdat het communautaire netwerk kan beginnen te werken en ervaring kan opdoen, de bevoegde autoriteiten in de lidstaten de rele- vante gegevens die in hun bezit zĳn, door het commu- nautaire netwerk te verspreiden. (1) PB L 268 van 3. 10. 1998, blz. 1. (2) PB L 62 van 15. 3. 1993, blz. 38. (3) PB L 210 van 10. 8. 1999, blz. 12. 3. 2. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 28/51 (10) De in deze beschikking vervatte maatregelen zĳn in overeenstemming met het advies van het bĳ artikel 7 van Beschikking nr. 2119/98/EG ingestelde Comité, HEEFT DE VOLGENDE BESCHIKKING GEGEVEN: Artikel 1 De overdraagbare ziekten en speciale gezondheidsvraagstukken die overeenkomstig Beschikking nr. 2119/98/EG geleidelĳk door epidemiologische surveillance via het communautaire netwerk zullen worden bestreken, zĳn in bĳlage I bĳ de onder- havige beschikking opgenomen. De surveillance wordt met inachtneming van de aard van de ziekte, de bestaande netwerken en de communautaire toegevoegde waarde kosten- doelmatig uitgevoerd. Artikel 2 De criteria voor de selectie van ziekten en speciale gezond- heidsvraagstukken die door epidemiologische surveillance via het communautaire netwerk zullen worden bestreken, zĳn in bĳlage II opgenomen. Artikel 3 Voor de technische uitvoering van deze beschikking dient het communautaire netwerk aanvankelĳk van EUPHIN-HSSCD (Health Surveillance System for Communicable Diseases) gebruik te maken. Artikel 4 Het communautaire netwerk wordt opgezet door wĳziging en, zo nodig, aanvulling van bestaande door de Gemeenschap gesteunde surveillancenetwerken en opbouw van nieuwe netwerken voor nog niet door surveillancenetwerken bestreken ziekten. Wanneer een ziekte wegens het geringe aantal gevallen geen invoering van een specifiek communautair surveillance- netwerk voor die ziekte toelaat, wordt de uit surveillance binnen het netwerk verkregen informatie alleen door gevalrap- porten verspreid. Artikel 5 Voor ieder op het communautaire netwerk aangesloten of daar- voor opgezet specifieke netwerk worden definities van de gevallen, de aard en het type te verzamelen en door te geven gegevens alsmede de vereiste epidemiologische en microbiolo- gische surveillancemethoden vastgesteld. Voor ziekten waar- over de informatie alleen door gevalrapporten wordt verspreid, worden definities van gevallen en surveillancemethoden vastge- steld. Artikel 6 De lidstaten verspreiden in het communautaire netwerk de in hun nationale surveillancesysteem ontdekte relevante infor- matie die in hun bezit is, over overdraagbare ziekten of speciale gezondheidsvraagstukken die voor epidemiologische surveil- lance zĳn uitgekozen, maar nog niet door specifieke commu- nautaire surveilancenetwerkregelingen worden bestreken. Artikel 7 Relevante informatie over overdraagbare ziekten die niet in bĳlage I zĳn vermeld, wordt overeenkomstig artikel 4 van Beschikking nr. 2119/98/EG over het communautaire netwerk verspreid wanneer dit ter bescherming van de volksgezondheid in de Gemeenschap noodzakelĳk wordt geacht. Artikel 8 specifieke surveilancenetwerken voor zoönoses Wanneer worden ingevoerd waarvoor op grond van Richtlĳn 92/ 117/EEG surveillance van gevallen bĳ mensen vereist is, geschiedt deze surveilance overeenkomstig Beschikking nr. 2119/98/EG en worden de voor de uitvoering van Richtlĳn 92/117/EG vereiste gegevens volledig voor dat doel ter beschik- king gesteld. Hiertoe worden de definities van de gevallen en de surveillancemethoden voor ziekten bĳ de mens voorzover mogelĳk zodanig vastgesteld dat de verzamelde gegevens ook voor Richtlĳn 92/117/EG kunnen dienen. Artikel 9 De bevoegde instanties in de lidstaten delen de Commissie andere ziekten en speciale gezondheidsvraagstukken mee, waarvoor epidemiologische surveillance door de Gemeenschap op grond van de in bĳlage II genoemde criteria geleidelĳk dient te worden ontwikkeld. Artikel 10 Deze beschikking wordt op 1 januari 2000 van kracht. Artikel 11 Deze beschikking is gericht tot de lidstaten. Gedaan te Brussel, 22 december 1999. Voor de Commissie David BYRNE Lid van de Commissie L 28/52 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 3. 2. 2000 BĲLAGE I 1. OVERDRAAGBARE ZIEKTEN EN SPECIALE GEZONDHEIDSVRAAGSTUKKEN DIE GELEIDELĲK DOOR HET COMMUNAUTAIR NETWERK ZULLEN WORDEN BESTREKEN 1. 1. Voor de hieronder volgende ziekten/gezondheidsvraagstukken zal surveillance door het communautaire netwerk via gestandaardiseerde verzameling en analyse van de gegevens plaatshebben. Zodra de speci- fieke communautaire netweken zĳn opgezet, zal voor elke ziekte/speciaal gezondheidsvraagstuk worden vastgesteld hoe dit moet gebeuren. 2. ZIEKTEN 2. 1. Door vaccinatie te voorkomen ziekten Difterie Infecties door Haemophilus influenzae groep B Griep Mazelen Bof Kinkhoest Kinderverlamming Rodehond 2. 2. Seksueel overdraagbare aandoeningen Chlamydia-infecties Gonokokkeninfecties HIV-infectie Syfilis 2. 3. Virushepatitis Hepatitis A Hepatitis B Hepatitis C 2. 4. Door voedsel, water of de omgeving overgedragen ziekten Botulisme Campylobacteriose Cryptosporidiosis Giardiasis Infectie met enterohemorragische E. coli Leptospirose Listeriose Salmonellose Shigellose Toxoplasmose Trichinose Yersiniose 2. 5. Andere ziekten 2. 5. 1. Door ongebruikelĳke ziekteverwekkers overgedragen ziekten Overdraagbare spongiforme encefalopathieën — (CJD) 2. 5. 2. Door lucht overgedragen ziekten Legionellose Meningokokkenziekte Pneumokokkeninfecties Tuberculose 3. 2. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 28/53 2. 5. 3. Zoönosen (anderen dan in 2. 4) Brucellose Echinokokkose Hondsdolheid 2. 5. 4. Ingevoerde ernstige ziekten Cholera Malaria Pest Virale hemorragische koortsen 3. SPECIALE GEZONDHEIDSVRAAGSTUKKEN 3. 1. Ziekenhuisinfecties 3. 2. Antibioticaresistentie BĲLAGE II CRITERIA VOOR DE SELECTIE VAN OVERDRAAGBARE ZIEKTEN OF SPECIALE GEBIEDEN DIE DOOR HET NETWERK VOOR EPIDEMIOLOGISCHE SURVEILLANCE MOETEN WORDEN BESTREKEN 1. Ziekten die een significante morbiditeit en/of mortaliteit in de hele Gemeenschap veroorzaken of kunnen veroorzaken, vooral wanneer de preventie van die ziekten een totaalaanpak van de coördinatie vereist. 2. Ziekten waarbĳ de uitwisseling van informatie een vroegtĳdige waarschuwing voor bedreigingen van de volksgezond- heid kan zĳn. 3. Zeldzame en ernstige ziekten die niet op nationaal niveau zouden worden herkend en waarbĳ door bundeling van gegevens op basis van een bredere kennis hypothesen zouden kunnen worden opgesteld. 4. Ziekten waarvoor doeltreffende preventiemaatregelen beschikbaar zĳn die tot een betere gezondheidsbescherming leiden. 5. Ziekten waarbĳ vergelĳking door de lidstaten tot evaluatie van de nationale en communautaire programma's zou bĳdragen


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE P-2608/99 von Gilles Savary (PSE) an die Kommission. Richtlinie 79/409/EG ‐ Jagdzeiten.

eurovoc_concepts:
Court of Justice of the European Union
EC Directive
EU law
hunting
hunting regulations
interpretation of the law
national implementing measure
powers of the institutions (EU)
protection of animal life

text: 8. 8. 2000 DE Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften C 225 E/185 (2000/C 225 E/205) SCHRIFTLICHE ANFRAGE P-2608/99 von Gilles Savary (PSE) an die Kommission (22. Dezember 1999) Betrifft: Richtlinie 79/409/EG (cid:129) Jagdzeiten Das Verfahren zur (cid:220)berarbeitung der Richtlinie 79/409/EG (1) (cid:252)ber die Erhaltung wildlebender Vogelarten, das in der vorangegangenen Legislaturperiode insbesondere mit dem Ziel eingeleitet worden war, die Einzelheiten der Durchf(cid:252)hrung und Umsetzung von Artikel 7 dieser Richtline in innerstaatliches Recht zu erl(cid:228)utern, konnte nicht abgeschlossen werden. Welches ist vor diesem Hintergrund die Haltung der Europ(cid:228)ischen Kommission in bezug auf die Festsetzung von Jagdzeiten in den einzelnen Mitgliedstaaten? Auf welche genaue Auslegung der allgemeinen Bestimmungen von Artikel 7 in seiner derzeitigen Fassung st(cid:252)tzt sich die Kommission derzeit? (1) ABl. L 103 vom 25. 4. 1979, S. 1. Antwort von Frau Wallstr(cid:246)m im Namen der Kommission (11. Januar 2000) Da das Verfahren zur˜nderung der Richtlinie 79/409/EWG des Rates vom 2. April 1979 (cid:252)ber die Erhaltung der wildlebenden Vogelarten noch nicht abgelaufen ist, legen die Mitgliedstaaten die Jagdzeiten f(cid:252)r V(cid:246)gel aufgrund der derzeitigen Bestimmungen von Artikel 7, Absatz 4, der Richtlinie fest. F(cid:252)r die Auslegung des Gemeinschaftsrechts ist nicht die Kommission, sondern der Gerichtshof zust(cid:228)ndig; dieser hat insbesondere in seinen Urteilen vom 17. Januar 1991 (Rechtssache C-157/89, Kommission gegen Italien (1)) und vom 19. Januar 1994 (Rechtssache C-435/92, Association pour la protection des animaux sauvages et al. gegen die Pr(cid:228)fekten von Maine-et-Loire et Loire-Atlantique, Klageantrag auf Vorentscheidung des Verwaltungsgerichts Nantes, Frankreich (2)) eine Auslegung der Bestimmungen von Artikel 7, Absatz 4, vorgenommen. (1) (2) Sammlung der Rechtssprechung 1991, Seite I-0057. Sammlung der Rechtssprechung 1994, Seite I-0067. (2000/C 225 E/206) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-2610/99 von Karl von Wogau (PPE-DE) an die Kommission (12. Januar 2000) Betrifft: Einschr(cid:228)nkung der Freiz(cid:252)gigkeit durch R(cid:252)ckwarenregelung Feuerwaffen betreffend Ist der Kommission bekannt, da(cid:223) seit dem 22. Juni 1999 in der Bundesrepublik Deutschland f(cid:252)r das Mitf(cid:252)hren von Waffen, die bereits im Europ(cid:228)ischen Feuerwaffenpa(cid:223) eingetragen sind, ein weiteres Aus- kunftsblatt (cid:132)INF 3(cid:147) (R(cid:252)ckwarenregelung Auskunftsblatt) erforderlich ist? Teilt die Kommission die Auffassung, da(cid:223) es sich dabei um eine Einschr(cid:228)nkung der Freiz(cid:252)gigkeit handelt? Mit der Einf(cid:252)hrung des Europ(cid:228)ischen Feuerwaffenpasses sollte eigentlich das Mitf(cid:252)hren von Waffen auf den Hoheitsgebieten der Mitgliedsl(cid:228)nder abschlie(cid:223)end geregelt sein. Der Sinn dieses neuerlichen Formblattes ist nicht ersichtlich. Die Mehrwertsteuer ist im Kaufpreis enthalten. Bei der Ver(cid:228)u(cid:223)erung einer Waffe besteht ohnehin die Verpflichtung, die Waffe innerhalb einer Frist von vier Wochen aus der Waffenbesitzkarte beziehungsweise aus dem Europ(cid:228)ischen Feuerwaffenpa(cid:223) austragen zu lassen. F(cid:252)r den Grenz(cid:252)bertritt sollte eigentlich die Vorlage des Europ(cid:228)ischen Feuerwaffenpasses ausreichend sein. Antwort von Frits Bolkestein im Namen der Kommission (3. Februar 2000) Artikel 12 der Richtlinie 91/477/EWG des Rates vom 18. Juni 1991 (cid:252)ber die Kontrolle des Erwerbs und des Besitzes von Waffen (1) besagt, da(cid:223) der Besitz einer Feuerwaffe w(cid:228)hrend einer Reise durch zwei oder mehrere Mitgliedstaaten nur mit Genehmigung dieser Mitgliedstaaten zul(cid:228)ssig ist. Abweichend von diesen


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG E-2504/99 van Astrid Thors (ELDR) aan de Commissie. Nieuwe voor het milieu schadelijke giftige stoffen ontdekt.

eurovoc_concepts:
EU environmental policy
carcinogenic substance
consumer protection
dangerous substance
environmental protection
food inspection
foodstuff
health control
pollutant
waste management

text: 21. 11. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 330 E/15 Om toezicht te houden op de uitvoering van de plannen en met het oog op een evaluatie ervan, met inbegrip van bovengenoemde bepalingen, zal voor elke kandidaat-staat een toezichthoudend comitØ worden opgericht en zullen in de plannen voorschriften en procedures worden opgenomen inzake de verslaggeving. (1) PB L 161 van 26. 6. 1999. (2) PB L 331 van 23. 12. 1999. (2000/C 330 E/014) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-2504/99 van Astrid Thors (ELDR) aan de Commissie (22 december 1999) Betreft: Nieuwe voor het milieu schadelijke giftige stoffen ontdekt Volgens een artikel in het Zweedse dagblad (cid:132)Dagens Nyheter(cid:148) van 11 oktober 1999 hebben Zweedse wetenschappers een nieuwe stof ontdekt die schadelijk is voor het milieu en kanker veroorzaakt. Broom- houdende brandvertragende middelen (TeBDE) uit afgedankte elektrische huishoudelijke apparaten zijn nu in hoge concentraties aangetroffen in haring en Oostzee-haring. De concentraties in vlees, boter en kaas zijn nog laag, maar de ontdekking is alarmerend om twee redenen. Ten eerste zullen de concentraties even snel als PCB(cid:146)s stijgen en ten tweede moeten de giftige stoffen uit de brandvertragende middelen gevoegd worden bij de andere voor het milieu gevaarlijke stoffen, zoals PCB(cid:146)s, zodat het totale gezondheidsrisico kan worden ingeschat. Is de Commissie op de hoogte van deze nieuwe ontdekking en is zij voornemens in dit verband maatregelen te nemen? Antwoord van mevrouw Wallstr(cid:246)m namens de Commissie (25 februari 2000) De Commissie verwijst het geachte parlementslid naar de antwoorden op de Schriftelijke Vragen E-3004/ 98 van de heer Eisma (1) en P-1976/99 van mevrouw Sch(cid:246)rling (2) en op Mondelinge Vraag H-776/99 van mevrouw Sch(cid:246)rling tijdens het vragenuurtje in de vergadering van het Parlement van december 1999 (3). Voorts vond naar aanleiding van een memorandum van Denemarken en Zweden in de Milieuraad op 13 december 1999 een discussie plaats over de vraag of de Gemeenschap voor broomhoudende brand- vertragende middelen dringend maatregelen moest nemen. In dit verband herinnerde de Commissie eraan dat overeenkomstig Verordening (EEG) nr. 793/93 van de Raad inzake de beoordeling en de beperking van de risico(cid:146)s van bestaande stoffen (4), momenteel een diepgaande risicobeoordeling plaatsvindt over drie broomhoudende brandvertragende middelen. Zodra de risicobeoordelingsrapporten klaar zijn, zullen zij voor een onafhankelijke collegiale toetsing worden voorgelegd aan het wetenschappelijk comitØ voor de toxiciteit, de ecotoxiciteit en het milieu. Het met milieuaangelegenheden belaste lid van de Commissie heeft er in een schrijven van 15 december 1999 bij de betrokken ministers van de lidstaten op aangedrongen de risicobeoordelingen zo spoedig mogelijk af te ronden. Wanneer de rapporten eenmaal beschikbaar zijn, zal de Commissie de resultaten bekendmaken in het Publicatieblad en zo nodig verdere maatregelen ter vermindering van het risico voorstellen. Aangezien in het bloed van werknemers van recyclingfabrieken verhoogde concentraties van vijf soorten polybroombifenylether (PBDE) zijn aangetroffen en de communautaire wetgeving over elektrisch en elektronisch afval de recycling van kunststoffen die PBDE bevatten aanzienlijk zal doen toenemen, bespreekt de Commissie momenteel door welke stoffen deze broomhoudende brandvertragende middelen bij de productie van nieuwe elektrische en elektronische apparaten kunnen worden vervangen. (1) PB C 142 van 21. 5. 1999. (2) PB C 203 E van 18. 7. 2000, blz. 101. (3) Handelingen van het Europees Parlement (december 1999). (4) PB L 84 van 5. 4. 1993