title: Komisjoni määrus (EÜ) nr 2790/1999, 22. detsember 1999, asutamislepingu artikli 81 lõike 3 kohaldamise kohta vertikaalkokkuleppe ja kooskõlastatud tegevuse liikide suhtesEMPs kohaldatav tekst.

eurovoc_concepts:
competition policy
vertical agreement

formats: html pdf print

text: 364 ET Euroopa Liidu Teataja 31999R2790 29. 12. 1999 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 08/1. kd L 336/21 KOMISJONI MÄÄRUS (EÜ) nr 2790/1999, 22. detsember 1999, asutamislepingu artikli 81 lõike 3 kohaldamise kohta vertikaalkokkuleppe ja kooskõlastatud tegevuse liikide suhtes (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, võttes arvesse nõukogu 2. märtsi 1965. aasta määrust nr 19/65/EMÜ asutamislepingu artikli 85 lõike 3 kohaldamise kohta teatavat liiki kokkulepete ja kooskõlastatud tegevuse suhtes, (1) viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1215/1999, (2) eriti selle artiklit 1, olles avaldanud käesoleva määruse eelnõu, (3) olles konsulteerinud konkurentsi piiravat tegevust ja turgu valit- sevat seisundit käsitleva nõuandekomiteega ning arvestades, et: (1) (2) (3) määrus (EMÜ) nr 19/65/EMÜ annab komisjonile õiguse kohaldada asutamislepingu artikli 81 lõiget 3 (endise artikli 85 lõige 3) teatavat liiki vertikaalkokkulepete ja kooskõlastatud tegevuse suhtes, mis kuulub artikli 81 lõike 1 alla; seni omandatud kogemused võimaldavad määratleda ver- tikaalkokkulepete ja kooskõlastatud tegevuse liigid, mida üldiselt võib pidada artikli 81 lõikes 3 sätestatud tingimus- tele vastavaks; kõnealusesse liiki kuuluvad kaupade või teenuste ostu või müügi vertikaalkokkulepped, kui nimetatud kokkulepped on sõlmitud ettevõtjate vahel, kes ei konkureeri omavahel, teatavate konkurentide vahel või teatavate kauba jaemüü- jate ühenduste vahel; samuti kuuluvad sinna lisasätteid sisaldavad intellektuaalomandi õiguste loovutamise või kasutamise kohta; käesoleva mää- ruse tähenduses hõlmab mõiste vertikaalkokkulepe vastavaid kooskõlastatud tegevusi; vertikaalkokkulepped (4) artikli 81 lõike 3 kohaldamiseks määrusega pole vaja mää- ratleda neid vertikaalkokkuleppeid, mis võivad kuuluda artikli 81 lõike 1 alla; artikli 81 lõike 1 alla kuuluvate (1) EÜT 36, 6. 3. 1965, lk 533/65. (2) EÜT L 148, 15. 6. 1999, lk 1. (3) EÜT C 270, 24. 9. 1999, lk 7. kokkulepete eraldi hindamise käigus tuleb arvesse võtta mitmeid tegureid, eelkõige tarnimise ja ostmise turustruk- tuuri; grupierandist saadav kasu peaks piirduma vertikaalkokku- lepetega, mille puhul on võimalik piisava kindlusega eel- dada, et nad vastavad asutamislepingu artikli 81 lõike 3 tingimustele; käesolevas määruses määratletud liiki kuuluvad vertikaal- kokkulepped võivad tänu paremale kooskõlastamisele osa- levate ettevõtjate vahel tõhustada majanduslikku tasuvust tootmis- või levitamisahelas; eelkõige võivad need aidata vähendada poolte tehingu- ja jaotuskulusid ning muuta optimaalseks müügi- ja investeeringute taset; tõenäosus, et sellised tõhususele kaasaaitavad tagajärjed kaaluvad üles võimalikud vertikaalkokkulepetes sisalduva- test piirangutest tulenevad konkurentsivastased mõjud, sõl- tub asjaomaste ettevõtjate turuvõimust ja seega sellest, kui suures ulatuses peavad kõnealused ettevõtjad konkuree- rima muude tarnijatega, kelle kaupu ja teenuseid ostjad peavad toodete omaduste, hinna ja kasutusotstarbe tõttu omavahel asendatavaks või vahetatavaks; võib oletada, et kui tarnija osa asjaomasel turul ei ole suu- rem kui 30 %, siis tavaliselt parandavad vertikaalkokkulep- ped, mis ei sisalda teatavat liiki rangeid konkurentsivasta- seid piiranguid, tootmist või turustamist ning tarbijad saavad sellest tulenevast kasust õiglaselt osa; ainuõigusliku tarnimise kohustusi sisaldavate vertikaalkokkulepete kor- ral on selliste vertikaalkokkulepete turule avaldatava mõju kindlaksmääramisel oluline ostja turuosa; kui ületatakse turuosa 30 % künnis, ei saa tavaliselt eel- dada, et artikli 81 lõike 1 reguleerimisalasse kuuluvate ver- tikaalkokkulepete põhjustatud objektiivsed eelised oleksid sellist laadi ja sellise ulatusega, et kompenseeriksid nega- tiivse mõju, mille nad on konkurentsile tekitatud; (5) (6) (7) (8) (9) (10) käesolev määrus ei peaks tegema erandeid vertikaalkokku- lepetele, mis sisaldavad piiranguid, mis ei ole eespool nime- tatud positiivse mõju saavutamiseks hädavajalikud; olene- mata asjaomaste ettevõtjate turuosast, tuleks käesoleva määrusega kehtestatud grupierandist välja jätta vertikaal- kokkulepped, mis sisaldavad teatavat liiki rangeid konku- rentsivastaseid piiranguid, nagu näiteks minimaalsed ja fik- seeritud edasimüügihinnad ning teatavat liiki territoriaalne kaitse; 08/1. kd ET Euroopa Liidu Teataja 365 (11) (12) (13) asjaomasele turule juurdepääsu tagamiseks ja seal kokku- mängu vältimiseks tuleb grupierandiga siduda teatavad eel- tingimused; selleks tuleks konkurentsikeelukohustustest erandi tegemisel piirduda kohustustega, mis ei ületa kind- laksmääratud kestust; samal põhjusel tuleks käesoleva määruse reguleerimisalast välja jätta kõik otsesed ja kaud- sed kohustused, mille tõttu valikulise turustussüsteemi liik- med ei saa müüa teatavate konkureerivate tarnijate toote- marke; turuosa piirangud, teatavate vertikaalkokkulepetele eran- dite andmata jätmine ja käesolevas määruses sätestatud tin- gimused tagavad tavaliselt selle, et kokkulepped, mille suh- tes kohaldatakse grupierandit, ei võimalda osalevatel ettevõtjatel kõnealuste toodete olulise osa suhtes konku- rentsi kõrvaldada; teatavatel juhtudel, kui käesoleva määruse reguleerimis- alasse kuuluvate kokkulepete mõju on artikli 81 lõikega 3 siiski vastuolus, võib komisjon grupierandi tühistada; see võib toimuda eelkõige siis, kui ostjal on märkimisväärne turuvõim asjaomasel turul, kus ta kaupa edasi müüb või teenuseid osutab, või kui vertikaalkokkulepete paralleelse- tel võrgustikel on samalaadne mõju, mis märkimisväärselt piirab asjaomasele turule pääsemist või sealset konkurent- si; selline kumulatiivne mõju võib tekkida näiteks valiku- lise turustamise või konkurentsikeelukohustuste puhul; (14) määrus nr 19/65/EMÜ annab liikmesriikide pädevatele asutustele õiguse tühistada grupierand vertikaalkokkule- pete puhul, mille mõju on vastuolus artikli 81 lõikes 3 sätestatud tingimustega, kui selline mõju on täheldatav nende territooriumil või osal sellest ja kui sellise territoo- riumi näol on tegemist selgepiirilise geograafilise turuga; liikmesriigid peaksid tagama, et nimetatud tühistamisõi- guse kasutamine ei piiraks ühenduse konkurentsieeskirjade ühtset kohaldamist kogu ühenduse ühisturul ega kõne- aluste eeskirjade rakendamiseks vastuvõetud meetmete täielikku toimet; (15) järelevalve tugevdamiseks samasuguse piirava mõjuga ver- tikaalkokkulepete paralleelsete võrgustike üle, mis katavad üle 50 % teatavast turust, võib komisjon teatada, et käes- olevat määrust ei kohaldata vertikaalkokkulepete suhtes, mis sisaldavad asjaomase turuga seotud konkreetseid pii- ranguid, ja seega ennistada selliste kokkulepete suhtes artikli 81täieulatusliku kohaldamise; (16) käesolev määrus ei piira artikli 82 kohaldamist; rakendamiseks vastuvõetud meetmete, kaasa arvatud käes- oleva määruse täielikku toimet, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: Artikkel 1 Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid: a) konkureerivad ettevõtjad — sama toote turul tegutsevad tegeli- kud või võimalikud tarnijad; toote turg hõlmab neid lepingu- järgseid kaupu või teenuseid, mis ostja seisukohast on oma iseloomulike tunnuste, hindade ja kasutusotstarbe tõttu oma- vahel vahetatavad või asendatavad; b) konkurentsikeelukohustus — otsene või kaudne kohustus, mille tõttu ostja ei valmista, osta, müü ega müü edasi kaupu või tee- nuseid, mis konkureerivad lepingujärgsete kaupade või teenus- tega, või ostja otsene või kaudne kohustus osta tarnijalt või tarnija määratud ettevõtjalt rohkem kui 80 % kõigist ostja ostetud lepingujärgsetest kaupadest või teenustest ja nende asendajatest asjaomasel turul, arvutatuna eelmise kalendriaasta ostude väärtuse põhjal; c) ainuõigusliku tarnimise kohustus — otsene või kaudne kohustus, mille tõttu tarnija müüb kokkuleppes määratletud kaupu või teenuseid ainult ühele ühenduses paiknevale ostjale kas konk- reetse tarbimise või edasimüügi eesmärgil; d) valikuline turustussüsteem — turustussüsteem, mille puhul tar- nija kohustub lepingujärgseid kaupu või teenuseid kas otseselt või kaudselt müüma ainult kindlaksmääratud kriteeriumide põhjal valitud turustajatele ning kõnealused turustajad kohus- tuvad müüma selliseid kaupu või teenuseid ainult volitatud turustajatele; e) intellektuaalomandi õigused — hõlmavad tööstusomandi õigust, autoriõigust ja sellega kaasnevaid õigusi; f) oskusteave — patentimata praktilise teabe kogum, mis tuleneb tarnija kogemustest ja katsetustest ning mis on salajane, olu- line ja määratletud: käesolevas kontekstis tähendab “salajane” seda, et oskusteave tervikuna või oma teatavas koosseisus või oma koostisosade kogumina ei ole üldteada ega hõlpsasti juur- depääsetav; “oluline” tähendab, et oskusteave hõlmab and- meid, mis on ostjale hädavajalikud lepingujärgsete kaupade või teenuste kasutamiseks, müümiseks või edasimüümiseks; “määratletud” tähendab, et oskusteavet tuleb kirjeldada piisa- valt ulatuslikult, et oleks võimalik kontrollida, kas see vastab salajasuse ja olulisuse kriteeriumidele; (17) kooskõlas ühenduse õiguse ülimuslikkuse põhimõttega ei tohiks ükski siseriiklike konkurentsiseaduste kohaselt võe- tud meede piirata ühenduse konkurentsieeskirjade ühtset kohaldamist kogu ühisturul ega kõnealuste eeskirjade g) ostja — tähendab ettevõtjat, kes asutamislepingu artikli 81 lõike 1 reguleerimisalasse kuuluva kokkuleppe alusel müüb kaupu või teenuseid teise ettevõtja nimel. 366 ET Euroopa Liidu Teataja 08/1. kd Artikkel 2 Artikkel 3 1. Vastavalt asutamislepingu artikli 81 lõikele 3 ja käesoleva mää- ruse sätete kohaselt deklareeritakse käesolevaga, et artikli 81 lõi- get 1 ei kohaldata kokkulepete ega kooskõlastatud tegevuste suh- tes, mis on sõlmitud kahe või enama ettevõtja vahel, kes kõik tegutsevad kokkuleppe täitmise eesmärgil tootmis- või turustamis- ahela eri tasanditel, ja mis käsitlevad tingimusi, mille alusel poo- led võivad teatavaid kaupu või teenuseid osta, müüa või edasi müüa (“vertikaalkokkulepped”). 1. Võttes arvesse käesoleva artikli lõiget 2, kohaldatakse artiklis 2 sätestatud erandit tingimusel, et tarnija turuosa ei ole suurem kui 30 % asjaomasest turust, millel ta lepingujärgseid kaupu või tee- nuseid müüb. 2. Ainuõigusliku tarnimise kohustust sisaldavate vertikaalkokku- lepete puhul kohaldatakse artiklis 2 sätestatud erandit tingimusel, et ostja turuosa ei ole suurem kui 30 % asjaomasest turust, millel ta lepingujärgseid kaupu või teenuseid ostab. Käesolevat erandit kohaldatakse sedavõrd, kui sellised kokkulep- ped sisaldavad artikli 81 lõike 1 reguleerimisalasse kuuluvaid kon- kurentsipiiranguid (“vertikaalpiirangud”). Artikkel 4 2. Lõikes 1 sätestatud erandit kohaldatakse vertikaalkokkulepete suhtes, mis on sõlmitud ettevõtjate ühenduste ja nende liikmete vahel või sellise ühenduse ja tema tarnijate vahel, ainult sel juhul, kui kõik sellise ühenduse liikmed on kaupade jaemüüjad ja kui ühegi ühenduse liikme ega temaga seotud ettevõtja aasta kogu- toodang ei ületa 50 miljonit eurot; käesolev määrus hõlmab sel- liste ühenduste sõlmitud vertikaalkokkulepped, ilma et see piiraks artikli 81 kohaldamist sellise ühenduse liikmete vahel sõlmitud horisontaalkokkulepete või ühenduse otsuste suhtes. 3. Lõikes 1 sätestatud erandit kohaldatakse vertikaalkokkulepete suhtes, mis sisaldavad sätteid intellektuaalomandi õiguste ostjale loovutamise või ostja poolt kasutamise kohta tingimusel, et kõne- alused sätted ei ole selliste kokkulepete esmane eesmärk ning et nad on otseselt seotud kaupade või teenuste kasutamise, müümise või edasimüümisega ostja või tema klientide poolt. Erandit kohal- datakse tingimusel, et kõnealused sätted ei sisalda lepingujärgsete kaupade või teenuste kohta konkurentsipiiranguid, mille eesmärk või mõju on sama nagu vertikaalpiirangutel, mille puhul käesolev määrus erandit ei tee. 4. Lõikes 1 sätestatud erandit ei kohaldata konkureerivate ette- võtjate vahel sõlmitud vertikaalkokkulepete suhtes; seda kohalda- takse siiski juhul, kui konkureerivad ettevõtjad sõlmivad mittevas- tastikuse vertikaalkokkuleppe ja: a) ostja aasta kogukäive ei ületa 100 miljonit eurot või b) tarnija on kaupade valmistaja ja turustaja ning ostja on turus- taja, kes ei valmista lepingujärgsete kaupadega konkureerivaid kaupu või c) tarnija pakub teenuseid eri kaubandustasanditel ning ostja ei paku konkureerivaid teenuseid sellel kaubandustasandil, kus ta lepingujärgseid teenuseid ostab. 5. Käesolevat määrust ei kohaldata vertikaalkokkulepete suhtes, mille objekt kuulub mõne muu grupierandit käsitleva määruse reguleerimisalasse. Artiklis 2 sätestatud erandit ei kohaldata vertikaalkokkulepete suhtes, mille eesmärgiks on otseselt või kaudselt, üksikult või muude poolte kontrolli all olevate teguritega kombineeritult: a) piirata ostja võimet määrata kindlaks oma müügihind, ilma et see piiraks tarnija võimalust kehtestada maksimaalne müügi- hind või soovituslik müügihind tingimusel, et poolte survel või nende pakutud stiimulite põhjal ei ulatu need fikseeritud või minimaalse müügihinnani; b) piirata territooriume või kliente, kellele ostja võib lepingujärg- seid kaupu või teenuseid müüa, välja arvatud: — aktiivse müügi piiramine territooriumil või klientide gru- pile, mille osas tarnija on jätnud endale ainuõiguse või loo- vutanud selle teisele ostjale, kui selline piirang ei piira ostja klientide läbimüüki; — hulgimüügi tasandil tegutsevate ostjate müügi piiramine lõppkasutajatele, — valikulise turustussüsteemi liikmete müügi piiramine voli- tamata turustajatele, — ostja piiramine teiste toodete valmistamiseks tarnitud komponentide müügil klientidele, kes kasutaksid neid tar- nija pakutavate toodetega samalaadsete kaupade valmista- miseks; c) piirata jaemüügitasandil tegutsevate valikulise turustussüs- teemi liikmete aktiivset või passiivset müüki lõppkasutajatele, ilma et see piiraks võimalust keelata süsteemi liikmetel tegut- seda asukohas, milleks puudub luba; d) piirata tarnijatevahelist risttarnimist valikulises turustussüstee- mis, sealhulgas tarnijate vahel, kes tegutsevad eri kaubandus- tasanditel; e) piirata komponentide tarnija ja neid teiste toodete valmista- miseks kasutava ostja vahel sõlmitud kokkuleppeid tarnija poolt komponentide varuosadeks müümise kohta lõppkasu- tajale või parandustöökodadele või muudele teenuste osutaja- tele, kellele ostja ei ole usaldanud oma kaupade parandamist ega hooldamist. 08/1. kd ET Euroopa Liidu Teataja 367 Artikkel 5 kohaldamisest saadava kasu kõnealuse territooriumi osas artiklis 6 sätestatud tingimustel. Artiklis 2 sätestatud erand ei kehti järgmiste vertikaalkokkulepe- tes sisalduvate kohustuste suhtes: a) kõik otsesed või kaudsed konkurentsikeelukohustused, mille kehtivusaeg on kindlaks määramata või pikem kui viis aastat. Konkurentsikeelukohustusi, mida saab vaikimisi uuendada pikemaks ajaks kui viis aastat, käsitatakse määramata kehtivu- sega kohustustena. Viie aasta pikkust ajalist piirangut ei kohal- data siiski juhul, kui ostja müüb lepingujärgseid kaupu või tee- nuseid ruumides või territooriumil, mis kuuluvad tarnijale või mida tarnija üürib kolmandatelt isikutelt, kes ei ole ostjaga seotud, ja kui konkurentsikeelukohustuse kestus ei ole pikem, kui see aeg, mille jooksul ostja kõnealuseid ruume või terri- tooriumi kasutab; b) kõik otsesed või kaudsed kohustused, mille kohaselt ostja pärast kokkuleppe lõppemist ei või valmistada, osta, müüa ega edasi müüa kaupu ega teenuseid, välja arvatud juhtumid, kui selline kohustus: — on seotud kaupade või teenustega, mis konkureerivad lepingujärgsete kaupade või teenustega, — piirdub ruumide ja territooriumiga, kus ostja lepingu keh- tivuse ajal on tegutsenud, — on tarnijalt ostjale edastatava oskusteabe kaitsmiseks väl- timatu, ja juhul, kui sellise konkurentsikeelukohustuse kestus piirdub ühe aastaga pärast kokkuleppe lõppemist; kõnealune kohus- tus ei piira võimalust kehtestada ajaliselt piiritlemata piirang sellise oskusteabe kasutamisele ja avalikustamisele, mis ei ole üldtuntud; c) kõik otsesed ja kaudsed kohustused, mille tõttu valikulise turustussüsteemi liikmed ei saa müüa teatavate konkureerivate tarnijate tootemarke. Artikkel 6 Komisjon võib käesoleva määrusega antud soodustuse vastavalt määruse nr 19/65/EMÜ artikli 7 lõikele 1 tühistada, kui ta mingil konkreetsel juhul leiab, et käesoleva määruse reguleerimisalasse kuuluvatel vertikaalkokkulepetel on tagajärgi, mis on vastuolus asutamislepingu artikli 81 lõikes 3 sätestatud tingimustega, eelkõige juhul, kui konkureerivate tarnijate või ostjate poolt samalaadsete vertikaalpiirangute paralleelsete rakendatavate võrgustike piirab märkimisväärselt juurdepääsu asjaomasele turule või konkurentsi sellel turul. kumulatiivne mõju Artikkel 7 Kui mõnel konkreetsel juhul on vertikaalkokkulepetel, mille suhtes kohaldatakse artiklis 2 sätestatud erandit, artikli 81 lõikes 3 sätestatud tingimustega vastuolus olev mõju liikmesriigi territooriumil või osal sellest, ja kui sellise territooriumi näol on selgepiirilise geograafilise turuga, võib asjaomase tegemist käesoleva määruse tühistada liikmesriigi asutus pädev Artikkel 8 1. Määruse nr 19/65/EMÜ artikli 1 punkti a kohaselt võib komis- jon määrusega teatada, et kui samalaadsete vertikaalpiirangute paralleelsed võrgustikud hõlmavad üle 50 % asjaomasest turust, ei kohaldata käesolevat määrust vertikaalkokkulepete suhtes, mis sisaldavad kõnealust turgu puudutavaid konkreetseid piiranguid. 2. Lõikele 1 vastavat määrust hakatakse kohaldama kõige varem kuus kuud pärast selle vastuvõtmist. Artikkel 9 1. Artikli 3 lõikes 1 sätestatud 30 % turuosa arvutatakse lepingu- järgsete kaupade ja teenuste ning muude selliste tarnija müüdud ning ostjate poolt omaduste, hinna ja kasutusotstarbe tõttu oma- vahel asendatavateks või vahetatavateks peetavate kaupade ja tee- nuste müügiväärtuse põhjal; kui andmed müügiväärtuse kohta turul ei ole kättesaadavad, võib asjaomase ettevõtja turuosa kind- laksmääramiseks kasutada muudel usaldusväärsetel turgu käsitle- vatel andmetel, sealhulgas turu müügimahul, põhinevaid hinnan- guid. Artikli 3 lõike 2 kohaldamisel kasutatakse turuosa arvutamiseks kas ostuväärtust turul või selle tõenäolist väärtust. 2. Artiklis 3 sätestatud turuosa künnise kohaldamisel järgitakse järgmisi eeskirju: a) turuosa arvutatakse eelnevat kalendriaastat käsitlevate and- mete põhjal; b) turuosa hõlmab kõiki kaupu ja teenuseid, mida tarnitakse integreeritud turustajatele müügi eesmärgil; c) kui turuosa esialgu ei ületa 30 %, kuid tõuseb hiljem nimeta- tud piirist kõrgemale, ületamata siiski 35 % piiri, kehtib artik- lis 2 sätestatud erand kahe järjestikuse kalendriaasta jooksul pärast aastat, mil 30 % turuosa künnis esimest korda ületati; d) kui turuosa esialgu ei ületa 30 %, kui tõuseb hiljem üle 35 % piiri, kehtib artiklis 2 sätestatud erand ühe kalendriaasta jook- sul pärast aastat, mil 35 % tase esimest korda ületati; e) punktides c ja d sätestatud soodustusi ei või kombineerida sel- liselt, et nad ületavad kahe kalendriaasta pikkuse ajavahemi- ku. Artikkel 10 1. Aasta kogukäibe arvutamiseks artikli 2 lõigete 2 ja 4 tähendu- ses liidetakse kokku vertikaalkokkuleppe asjaomase poole ja temaga seotud ettevõtjate eelneva majandusaasta kõigi kaupade ja teenuste käive, välja arvatud kõik maksud ja muud lõivud. See- juures ei võeta arvesse vertikaalkokkuleppe poole ja temaga seo- tud ettevõtjate vahelisi või temaga seotud ettevõtjate omavahelisi tehinguid. 2. Artikli 2 erandi kohaldamine jätkub, kui kahe järjestikuse majandusaasta jooksul ei ületata aasta kogukäibe künnist rohkem kui 10 %. 368 ET Euroopa Liidu Teataja 08/1. kd Artikkel 11 1. Käesoleva määruse kohaldamisel hõlmavad mõisted “ettevõt- ja”, “tarnija” ja “ostja” vastavaid nendega seotud ettevõtjaid. 2. “Seotud ettevõtjad” on: a) ettevõtjad, milles ühel kokkuleppepoolel on otseselt või kaud- selt: — ühele või mitmele kokkuleppepoolele või ühele või mit- mele punktides a–d loetletud nendega seotud ettevõtjatele ja ühele või mitmele kolmandale isikule. 3. Artikli 3 kohaldamisel jagatakse käesoleva artikli lõike 2 punk- tis e loetletud ettevõtjatele kuuluv turuosa võrdselt kõigi ettevõt- jate vahel, kellel on lõike 2 punktis a loetletud volitused või õigu- sed. — kasutada rohkem kui pooled häältest või Artikkel 12 — õigus nimetada ametisse üle poole nõukogust, juhatusest või ettevõtjat seaduslikult esindava organi liikmetest või — õigus juhtida ettevõtja äritegevust; b) ettevõtjad, millel on ühe kokkuleppepoole suhtes otseselt või kaudselt punktis a loetletud õigused või volitused; c) ettevõtjad, mille suhtes mõnel punktis b osutatud ettevõtjal on otseselt või kaudselt punktis a loetletud õigused või volitused; d) ettevõtjad, mille suhtes kokkuleppepoolel koos ühe või mitme punktis a, b või c osutatud ettevõtjaga või ühel või mitmel kõnealustes punktides osutatud ettevõtjal ühiselt on punktis a loetletud õigused või volitused; e) ettevõtjad, mille puhul punktis a loetletud õigused ja volitused kuuluvad ühiselt: 1. Komisjoni määrustes (EMÜ) (EMÜ) nr 1984/83 (2) ja (EMÜ) nr 4087/88 (3) sätestatud erandite kohal- damist jätkatakse kuni 31. maini 2000. 1983/83 (1), nr 2. EÜ asutamislepingu artikli 81 lõikes 1 sätestatud keeldu ei kohaldata ajavahemikul 1. juunist 2000 kuni 31. detsemb- rini 2001 nende kokkulepete suhtes, mis 31. mail 2000 juba keh- tisid ja mis ei vasta käesolevas määruses sätestatud erandi tingi- mustele, kuid vastavad määrustes (EMÜ) nr 1983/83, (EMÜ) nr 1984/83 või (EMÜ) nr 4087/88 sätestatud erandi tingimuste- le. Artikkel 13 Käesolev määrus jõustub 1. jaanuaril 2000. Käesolevat määrust kohaldatakse alates 1. juunist 2000, välja arvatud alates 1. jaanuarist 2000. artikli 12 lõige 1, mida kohaldatakse — kokkuleppepooltele või vastavatele punktides a–d loetle- tud nendega seotud ettevõtjatele või Käesolev määrus kehtib kuni 31. maini 2010. Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides. Brüssel, 22. detsember 1999 Komisjoni nimel komisjoni liige Mario MONTI (1) EÜT L 173, 30. 6. 1983, lk 1. (2) EÜT L 173, 30. 6. 1983, lk 5. (3) EÜT L 359, 28. 12. 1988, lk 46


title: Kommissionens forordning (EF) nr. 2807/1999 af 22. december 1999 om fastsættelse af referencepriser for fiskerivarer for fangstsæsonen 2000

eurovoc_concepts:
fishery product
reference price

text: L 340/56 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 1999 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 2807/1999 af 22. december 1999 om fastsættelse af referencepriser for fiskerivarer for fangstsæsonen 2000 KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 3759/92 af 17. december 1992 om den fælles markedsordning for fiskeri- varer og akvakulturprodukter (1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 3318/94 (2), særlig artikel 22, stk. 6, første afsnit, og artikel 23, stk. 5, og ud fra følgende betragtninger: I artikel 22, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 3759/92 er det bl. a. fastsat, at der hvert år efter varekategori for de i bilag I, II og III, bilag IV, afsnit b, og bilag V til forord- ningen anførte varer fastsættes referencepriser gældende for Fællesskabet, dog således at der tages hensyn til de for bestemte konsultationsprocedurer, der er varer ved Fællesskabets internationale handelsaftale i GATT; fastsat i artikel 23, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 3759/92 er der bl. a. åbnet mulighed for at fastsætte referencepriser for de i bilag IV, under A, omhandlede varer før begyn- delsen af hver fangstsæson; i samme forordning anførte varer er i artikel 22, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 3759/92 er det fastsat, at referenceprisen for de i bilag I, afsnit A, D og E, lig med henholdsvis tilbagetagelsespriserne og salgspriserne som fastsat i samme forordnings artikel 11, stk. 1 og artikel 13. (7) (8) (9) ventionsforanstaltninger vedrørende disse varer, og fast- sættes under hensyntagen til situationen på markedet for disse varer; for varer af slægten Thunnus og Euthynnus, der er anført i bilag III til fastsættes forordning (EØF) nr. 3759/92, referencepriserne på grundlag af et vejet gennemsnit af de priser franko grænse, der konstateres på de mest repræsentative markeder i medlemsstaterne i de tre fore- gående år; for så vidt angår karper og laks, henhørende i bilag IV, under A til forordning (EØF) nr. 3759/92, fastsættes referencepriserne på grundlag af gennemsnittet af de producentpriser, der er konstateret i de sidste tre år forud for tidspunktet for fastsættelsen af referenceprisen fastlagt ved for en vare, hvis handelsegenskaber er Kommissionens forordning (EØF) nr. 2210/93 (4), senest ændret forordning (EF) nr. 843/95 (5); for de i bilag V til forordning (EØF) nr. 3759/92 anførte frosne og saltede varer bør referenceprisen fastlægges på grundlag af gennemsnitsreferenceprisen for det ferske produkt under hensyntagen til forarbejdningsomkostnin- gerne og markedssituationen; hvis der ikke er fastsat en referencepris for den ferske vare, fastsættes referencepri- serne på grundlag af den referencepris, der gælder for en handelsmæssigt tilsvarende fersk vare; på grund af mængden af visse frosne og saltede varer og importfor- holdene for disse varer er det ikke muligt at fastsætte en referencepris for alle disse varer i den nærmeste fremtid; (10) de i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i over- ensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Fiskerivarer — Fællesskabets tilbagetagelses- og salgspriser er for fangst- sæsonen 2000 fastsat ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2802/1999 (3); UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: for de i bilag I, afsnit B og C, og IV, afsnit B, til forordning (EØF) nr. 3759/92 anførte varer fastsættes referencepriserne for ferske varer under hensyntagen til forarbejdningsomkostninger og behovet for at sikre et prisforhold, der er i overensstemmelse med markedssi- tuationen; for de i bilag II til forordning (EØF) nr. 3759/92 anførte varer bør referencepriserne afledes af de i artikel 9, stk. 1, i nævnte forordning omhandlede orienteringspriser efter det prisniveau, der benyttes til udløsning af de i artikel 16, stk. 1, i samme forordning omhandlede inter- Artikel 1 Referencepriser for fangstsæsonen 2000 for de varer, der er anført i bilag I, II, III, IV, afsnit A og B, og for visse af de varer, der er anført i bilag V til forordning (EØF) nr. 3759/92, fast- sættes som angivet i bilaget. Artikel 2 Denne forordning træder i kraft den 1. januar 2000. (1) EFT L 388 af 31. 12. 1992, s. 1. (2) EFT L 350 af 31. 12. 1994, s. 15. (3) Se side 38 i denne EFT. (4) EFT L 197 af 6. 8. 1993, s. 8. (5) EFT L 85 af 19. 4. 1995, s. 13. (1) (2) (3) (4) (5) (6) 31. 12. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 340/57 Denne medlemsstat. forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver Udfærdiget i Bruxelles, den 22. december 1999. På Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen L 340/58 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 1999 1. Referencepriser for varer i afsnit A, D og E i bilag I til forordning (EØF) nr. 3759/92 BILAG Fiskeart Størrelse (1) Renset, med hoved (1) Hele (1) Taric-tillægskode Ekstra, A (1) Taric-tillægskode Ekstra, A (1) Referencepriser (EUR/t) Sild af arten Clupea harengus ex 0302 40 00 Sardiner af arten Sardina pilchardus ex 0302 61 10 Pighaj (Squalus acanthias) 0302 65 20 Rødhaj (Scyliorhinus spp. ) 0302 65 50 Rødfisk (Sebastes spp. ) 0302 69 31 og 0302 69 33 Torsk af arten Gadus morhua 0302 50 10 Sej (Pollachius virens) 0302 63 00 Kuller (Melanogrammus aeglefinus) 0302 62 00 Hvilling (Merlangius merlangus) 0302 69 41 Lange (Molva spp. ) 0302 69 45 Makrel af arten Scomber scombrus ex 0302 64 00 Spansk makrel af arten Scomber japonicus ex 0302 64 00 Ansjos (Engraulis spp. ) 0302 69 55 1 2 3 4 5 1 2 3 4 1 2 3 1 2 3 1 2 3 1 2 3 4 5 1 2 3 4 1 2 3 4 1 2 3 4 1 2 3 1 2 3 1 2 3 4 1 2 3 4 F001 F002 F003 F004 F005 F021 F022 F023 F024 F037 F038 F039 F049 F050 F051 F061 F062 F063 F073 F074 F075 F076 F077 F093 F094 F095 F096 F109 F110 F111 F112 F125 F126 F127 F128 F141 F142 F143 F153 F154 F155 F165 F166 F167 F168 F181 F182 F183 F184 0 0 0 0 0 0 0 0 0 641 547 299 521 521 358 0 0 0 1 101 1 101 1 040 820 575 563 563 557 475 746 746 638 539 599 577 541 368 798 779 704 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 F011 F012 F013 F014 F015 F029 F030 F031 F032 F043 F044 F045 F055 F056 F057 F067 F068 F069 F083 F084 F085 F086 F087 F101 F102 F103 F104 F117 F118 F119 F120 F133 F134 F135 F136 F147 F148 F149 F159 F160 F161 F173 F174 F175 F176 F189 F190 F191 F192 122 189 177 111 211 276 346 392 253 641 547 299 488 456 293 935 935 789 795 795 612 465 342 438 438 432 238 580 580 448 373 455 433 397 267 657 638 563 207 202 198 230 230 190 141 806 856 705 292 31. 12. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 340/59 Fiskeart Størrelse (1) Renset, med hoved (1) Hele (1) Taric-tillægskode Ekstra, A (1) Taric-tillægskode Ekstra, A (1) Referencepriser (EUR/t) Rodspætte (Pleuronectes platessa) 0302 22 00: — 1. januar til 30. april 2000 — 1. maj til 31. december 2000 Kulmule af arten Merluccius merluccius ex 0302 69 68 Glashvarre (Lepidorhombus spp. ) 0302 29 10 Havbrasen (Brama spp. ) 0302 69 75 Ising (Limanda limanda) ex 0302 29 90 Skrubbe (Platichthys flesus) ex 0302 29 90 Hvis tun (Thunnus alalunga) 0302 31 10 og 0302 31 90 Tiarmet blæksprutte (Sepia offici- nalis og Rossia macrosoma) ex 0307 41 10 Havtaske (Lophius spp. ) 0302 69 81 Hesterejer af arten Crangon crangon ex 0306 23 31 og ex 0306 23 39 1 2 3 4 1 2 3 4 1 2 3 4 5 1 2 3 4 1 2 1 2 1 2 1 2 1 2 3 1 2 3 4 5 1 2 F197 F198 F199 F200 F197 F198 F199 F200 F213 F214 F215 F216 F217 F233 F234 F235 F236 F249 F250 F257 F258 F265 F266 F273 F274 F281 F282 F283 786 786 760 550 1 082 1 082 1 046 757 3 359 2 553 2 519 2 082 1 948 1 603 1 415 1 283 811 1 248 881 658 503 371 278 2 207 2 207 0 0 0 F205 F206 F207 F208 F205 F206 F207 F208 F223 F224 F225 F226 F227 F241 F242 F243 F244 F253 F254 F261 F262 F269 F270 F277 F278 F287 F288 F289 428 428 428 358 589 589 589 493 2 653 1 982 1 948 1 612 1 511 1 509 1 320 1 151 679 1 175 808 541 387 324 232 1 737 1 641 1 027 1 027 642 Hele eller renset, med hoved (1) Uden hoved (1) Taric-tillægskode Ekstra, A (1) Taric-tillægskode Ekstra, A (1) F293 F294 F295 F296 F297 1 696 2 167 2 167 1 814 989 F303 F304 F305 F306 F307 4 380 4 136 3 893 3 406 2 433 Alle handelsegenskaber Taric-tillægskode F313 F314 A (1) 1 407 649 L 340/60 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 1999 Fiskeart Størrelse (1) Kogt i vand Ferske eller kølede Taric-tillægskode A (1) Taric-tillægskode A (1) Dybhavsreje (Pandalus borealis) ex 0306 23 10 Taskekrabbe (Cancer pagurus) 0306 24 30 Jomfruhummer (Nephrops norvegicus) 0306 29 30 Tunge (Solea spp. ) 0302 23 00 1 2 1 2 1 2 3 4 1 2 3 4 5 F317 F318 4 886 1 724 F321 — 1 141 — Taric-tillægskode F323 F324 Hele (1) 1 259 944 Hele (1) Haler (1) Taric-tillæ- gskode E (1) Taric-tillæ- gskode Ekstra, A (1) Taric-tillæ- gskode Ekstra, A (1) F325 F326 F327 F328 4 518 4 518 4 042 2 616 F329 F330 F331 F332 4 518 3 091 3 091 2 140 Renset, med hoved (1) 3 519 2 933 2 151 1 799 F337 F338 F339 F340 Hele (1) Taric-tillægskode Ekstra, A (1) Taric-tillægskode Ekstra, A (1) F345 F346 F347 F348 F349 4 820 4 820 4 553 3 749 3 214 F355 F356 F357 F358 F359 3 749 3 749 3 481 2 678 2 142 (1) Friskhedsklasse, størrelser og behandlingsgrader er fastlagt i henhold til artikel 2 i forordning (EØF) nr. 3759/92. 2. Referencepriser for de varer, som er anført i bilag II til forordning (EØF) nr. 3759/92 KN-kode Taric-tillægs- kode Varebeskrivelse Referencepriser (EUR/t) A. Frosne varer henhørende under KN-kode 0303 og 0304 0303 31 10 0303 79 71 0303 78 11, 0303 78 12, 0303 78 13, 0303 78 19 0304 20 55, ex 0304 20 58 ex 0304 20 56 — — F365 F366 F367 F368 F369 F370 F366 F367 Hellefisk (Reinhardtius hippoglossoides) (Dentex dentex og Pagellus spp. ) Kulmule (Merluccius spp. ) Hel: — med eller uden hoved 1 646 1 323 940 Filet: — fileter »interleaved« eller i dard«) industriblokke, med ben (»stan- 1 189 industriblokke, uden ben — fileter »interleaved« eller i — enkelte fileter eller fileter »fully interleaved«, med skind — enkelte fileter eller fileter »fully interleaved«, uden skind — blokke i umiddelbar emballage med en vægt på højst 4 kg Merluccius hubbsi Filet: — fileter »interleaved« eller i industriblokke, med ben (»standard«) — fileter »interleaved« eller i industriblokke, uden ben 1 372 1 222 1 325 1 387 1 070 1 235 31. 12. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 340/61 KN-kode Taric-tillægs- kode Varebeskrivelse Referencepriser (EUR/t) F368 F369 F370 F371 — enkelte fileter eller fileter (»fully interleaved«) med skind — enkelte fileter eller fileter »fully interleaved« uden skind — blokke i umiddelbar emballage med en vægt på højst 4 kg Stykker og andet fiskekød, undtagen sammenkittede blokke (fars) ex 0304 90 47 B. Frosne varer henhørende under KN-kode 0306: 0306 13 40, 0306 13 50 — — En art rejer »Parapenaeus longirostris« Rejer af slægten Penaeus C. Frosne varer henhørende under KN-kode 0307: 0307 49 35 0307 49 31 0307 49 33 ex 0307 49 38 ex 0307 49 38 0307 49 51 ex 0307 99 11 ex 0307 99 11 ex 0307 99 11 0307 49 01, 0307 49 18 0307 59 10 F372 F373 F374 F375 F376 F377 F378 F379 F380 F381 F382 F383 F384 F385 F386 F387 F388 F389 F390 F391 F392 F393 — — Tiarmet blæksprutte af slægten Loligo — Loligo patagonica: — Loligo vulgaris: — Loligo pealei: — Loligo opalescens: — andre arter: Tiarmet blæksprutte (Ommastrephes tatus): sagit- Illex spp. — Illex argentinus: — Illex illecebrosus: ikke renset hel, renset ikke renset hel, renset ikke renset hel, renset ikke renset hel, renset ikke renset hel, renset ikke renset hel, tube cylinder ikke renset hel, tube cylinder ikke renset hel, tube cylinder — andre arter: ikke renset hel, tube cylinder Tiarmet blæksprutte (Sepia officinalis, Rossia macrosoma) og (Sepiola rondeleti) Ottearmet blæksprutte (Octopus spp. ) 1 100 1 193 1 236 1 174 3 432 6 651 944 1 133 2 361 2 739 1 653 1 889 944 1 133 1 228 1 417 817 1 552 2 328 747 1 420 2 129 747 1 420 2 129 747 1 420 2 129 1 655 1 706 L 340/62 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 1999 3. Referencepriser for de varer, som er anført i bilag III til forordning (EØF) nr. 3759/92 Tunfisk (af slægten Thunnus), bugstribet bonit (Euthynnus (Katsuwonus) pelamis) og andre varer af slægten Euthynnus, fersk, kølet eller frosset, til industriel fremstilling af varer henhørende under KN-kode 1604 i den kombinerede nomenklatur: Fiskeart A. Hvid tun (Thunnus alalunga), frosset: 0303 41 11, 0303 41 13, 0303 41 19 B. Gulfinnet (Thunnus albacares): 1) Af vægt pr. stk. mere end 10 kg (1): ex 0302 32 10, 0303 42 12, 0303 42 32, 0303 42 52 Taric-tillægskode 2) Af vægt pr. stk. 10 kg og derunder (1): ex 0302 32 10, 0303 42 18, 0303 42 38, 0303 42 58 Taric-tillægskode C. Bugstribet bonit (Euthynnus (Katsuwonus) pelamis): 0302 33 10, 0303 43 11, 0303 43 13, 0303 43 19 Taric-tillægskode D. Andre fisk af slægterne Thunnus med Euthynnus med undtagelse af Thunnus thynnus, fersk eller kølet, og Parathunnus obesus/Thunnus obesus, fersk eller kølet: ex 0302 39 19, 0302 69 21, ex 0303 49 49, 0303 79 21, 0303 79 23, 0303 79 29 ex 0303 49 41, ex 0303 49 43, (1) Vægtangivelserne er beregnet efter hele produkter. Taric-tillægskode Referencepriser (EUR/t) Hel Renset og uden gæller Andre (f. eks. uden hoved) 1 419 1 617 1 758 1 013 F394 790 F397 628 F400 1 156 F395 901 F398 716 F401 1 256 F396 980 F399 779 F402 760 F403 866 F404 942 F405 4. Referencepriser for visse varer, som er anført i bilag IV, afsnit A, til forordning (EØF) nr. 3759/92 Vare Varebeskrivelse Taric-tillægs- kode Periode Referencepris (EUR/t) Karpe henhørende under KN-kode 0301 93 00 levende med en vægt på mindst 800 g F406 1. 1. 2000 til 31. 7. 2000 1. 8. 2000 til 30. 11. 2000 1. 12. 2000 til 31. 12. 2000 (Salmo Atlanterhavslaks salar) eller fersk, kølet frosset, henhørende under KN-kode ex 0302 12 00 ex 0303 22 00 ex 0304 10 13 ex 0304 20 13 hel renset renset, uden hoved fiskefileter F407 F408 F409 F410 — — — — 1 403 1 700 1 700 3 131 3 478 3 914 4 817 31. 12. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 340/63 5. Referencepriser for de frosne varer, som er anført i bilag IV, afsnit B og bilag V til forordning (EØF) nr. 3759/92 Frosne og saltede varer henhørende under KN-kode 0303 og 0304 i den kombinerede nomenklatur: Vare Taric-tillægs- kode Behandlingsgrad Referencepriser (EUR/t) 1. Rødfisk (Sebastes spp. ) 0303 79 35 0303 79 37 0304 20 35 0304 20 37 ex 0304 90 31 F411 F412 F413 F414 F415          2. Torsk (Gadus morhua, Gadus ogac og Gadus macrocephalus) og fisk af arten Boreogadus saida 0303 60 11, 0303 60 19, 0303 60 90, 0303 79 41 Hel: — med eller uden hoved Filet: — med ben (»standard«) — uden ben — blokke i umiddelbar emballage med en vægt på højst 4 kg Stykker og andet fiskekød, undtagen sammenkittede blokke (fars) Hel: 942 1 877 2 119 2 263 1 285 F416 — med eller uden hoved 1 084 0304 20 21 0304 20 29                      Filet: F417 — fileter »interleaved« eller i industriblokke, med 2 380 ben (standard) F418 — fileter »interleaved« eller i industriblokke, uden 2 692 ben F419 — enkeltfileter eller fileter »fully interleaved« med 2 550 skind F420 — enkeltfileter eller fileter »fully interleaved«, uden 2 915 skind F421 — blokke i umiddelbar emballage med en vægt på 2 874 højst 4 kg ex 0304 90 35, ex 0304 90 38, ex 0304 90 39 F422 Stykker og andet fiskekød, undtagen sammenkittede blokke (fars) 1 392 3. Sej (Pollachius virens) 0303 73 00 F423 Hel: — med eller uden hoved 735 0304 20 31                      Filet: F424 — fileter »interleaved« eller i industriblokke med 1 503 ben (standard) F425 — fileter »interleaved« eller i industriblokke, uden 1 639 ben F426 — enkeltfileter eller fileter »fully interleaved« med 1 491 skind F427 — enkeltfileter eller fileter »fully interleaved« uden 1 682 skind F428 — blokke i umiddelbar emballage med en vægt på 1 734 højst 4 kg ex 0304 90 41 F429 Stykker og andet fiskekød, undtagen sammenkittede blokke (fars) 987 L 340/64 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 1999 Vare Taric-tillæígs- kode Behandlingsgrad Referencepriser (EUR/t) 4. Kuller (Melanogrammus Hel: aeglefinus) 0303 72 00 0304 20 33 F430 — med eller uden hoved 904 Filet: F431 — fileter »interleaved« eller i industriblokke, med 2 220 ben (»standard«) F432 — fileter »interleaved« eller i industriblokke, uden 2 659 ben F433 — enkeltfileter eller fileter »fully interleaved« med 2 512 skind F434 — enkeltfileter eller fileter »fully interleaved« uden 2 739 skind F435 — blokke i umiddelbar emballage med en vægt på 2 960 højst 4 kg                      ex 0304 90 45 F436 Stykker og andet fiskekød, undtagen sammenkittede blokke (fars) 1 038 5. Makrel af arterne Scomber scombrus og Scomber japonicus og arten Orcynopsis fisk unicolor af 0303 74 30 0303 79 58 0304 20 53 ex 0304 90 97 6. Alaskasej (Theragra chalcogramma) 0304 20 85    F437 F438 F439 F440 F441 Hel: — med hoved — uden hoved Fileter: Lapper 403 445 710 581 Filet: — fileter »interleaved« eller i ben (»standard«) industriblokke, med 1 137 F442 — fileter »interleaved« eller i industriblokke, uden 1 311 ben 7. Sværdfisk (Xiphias gladius) F443 Hel, med eller uden hoved ex 0303 79 87 8. Tokrs (Gadus morhua, Gadus ogac og Gadus macrocephalus) fisk af arten Borreogadus saida (Polartorsk) ex 0305 62 00, 0305 69 10 Stillehavstorsk (Gadus macroce- phalus) ex 0305 62 00 F444 F445 F446 F447 F448 F449 Fisk, saltet, men ikke røget, og fisk i saltalage < 1,1 kg (cid:2) 1,1 kg; < 2,1 kg (cid:2) 2,1 kg < 1,33 kg (cid:2) 1,33 kg < 2,7 kg (cid:2) 2,7 kg 3 069 2 612 2 898 3 346 1 785 2 107 2 633


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ E-2505/99 υποβολή: Caroline Jackson (PPE-DE) προς την Επιτροπή. Φθορίωση του νερού.

eurovoc_concepts:
EU environmental policy
competence of the Member States
drinking water
water treatment

text: C 280 E/56 Epi·shmh Efhmeri·da tvn Eyrvpai¤kv·n Koinoth·tvn EL 3. 10. 2000 Eja·lloy, h Epitroph· ype·bale sto Symboy·lio anakoi·nvsh (1) me thn opoi·a aposkopei· na paroysia·sei eidika· me·tra poy syni·stantai afeno·w se me·tra ejoikono·mhshw, kai afete·roy sth dhmioyrgi·a eno·w symplhrvmatikoy· me·soy poy ua epitre·pei thn eykolo·terh pro·sbash sto kauestv·w energhtikh·w teleiopoi·hshw, epitre·pontaw sthn koinotikh· metapoihtikh· biomhxani·a na diathrh·sei thn antagvnistiko·thta· thw stiw ejvterike·w agore·w. (1) COM(1999)673 teliko·. (2000/C 280 E/056) GRAPTH ERVTHSH E-2505/99 ypobolh·: Caroline Jackson (PPE-DE) prow thn Epitroph· (22 Dekembri·oy 1999) Ue·ma: Fuori·vsh toy neroy· Ua mporoy·se a·rage h Epitroph· na anafe·rei kata· po·son proti·uetai na anauevrh·sei thn yfista·menh nomouesi·a gia to po·simo nero· prokeime·noy na perilhfuei· apago·reysh thw fuori·vshw toy neroy·, sy·mfvna me fo·boyw poy eje·frasan orisme·noi apo· toyw chfofo·royw moy; Proti·uetai a·rage h Epitroph· na anafe·rei tiw shmantiko·terew episthmonike·w mele·tew oi opoi·ew endexome·nvw ypagorey·oyn thn apo·fash· thw na mhn antimetvpi·sei to zh·thma thw fuori·vshw se epi·pedo EE h· na protei·nei apago·reysh ayth·w thw diadikasi·aw; Apa·nthsh thw kaw Wallström ej ono·matow thw Epitroph·w (17 Ianoyari·oy 2000) H poio·thta toy po·simoy neroy· ryumi·zetai sthn Koino·thta me thn odhgi·a 80/778/EOK toy Symboyli·oy thw 15hw Ioyli·oy 1980 peri· thw poio·thtaw toy po·simoy neroy· (1), h opoi·a ua antikatastauei· e·vw tiw 25 Dekembri·oy 2003 apo· thn prosfa·tvw ekdouei·sa ne·a odhgi·a 98/83/EK gia to po·simo nero· (2). Kai stiw dy·o odhgi·ew ti·uetai o·rio gia th me·gisth apodekth· sygke·ntrvsh fuori·oy sto po·simo nero·, anejarth·tvw thw proe·leysh·w toy, h·toi kata· po·son ypa·rxei se fysikh· kata·stash h· e·xei prosteuei· texnhta·. To ue·ma thw fuori·vshw thw paroxh·w y·datow empi·ptei stiw armodio·thtew tvn kratv·n melv·n. Vsto·so, ta kra·th me·lh pre·pei na mhn yperbai·noyn to me·gisto o·rio poy kauori·zetai sthn odhgi·a. Oi politike·w tvn kratv·n melv·n epi· toy ue·matow ejartv·ntai apo· mia seira· parago·ntvn, symperilambanome·nvn tvn topikv·n synhueiv·n, oi opoi·ew diafe·royn apo· to e·na kra·tow me·low sto a·llo. Anamfisbh·thta, h fuori·vsh apotelei· amfilego·meno ue·ma, lo·gv tvn uetikv·n h· arnhtikv·n epiptv·sevn poy mporei· na e·xei to fuo·rio, ana·loga me th sygke·ntrvsh thw oysi·aw sto po·simo nero·. To o·rio poy kauori·zetai sthn odhgi·a gia to po·simo nero· ei·nai 1,5 xiliosto·grammo ana· li·tro (mg/l), to opoi·o, kata· thn a·poch thw Pagko·smiaw Orga·nvshw Ygei·aw (POY), o·pvw ekfra·zetai stiw kateyuy·nseiw thw gia thn poio·thta toy po·simoy neroy·, antiprosvpey·ei kalh· isorropi·a metajy· tvn uetikv·n kai arnhtikv·n epiptv·sevn toy fuori·oy. Oi uetike·w epiptv·seiw arxi·zoyn peri·poy apo· to 0,5mg/l kai fua·noyn e·vw ta 2mg/l. (cid:211)so ayja·netai h sygke·ntrvsh pe·ran tvn 2mg/l, to·so megalv·nei o ki·ndynow arnhtikv·n epiptv·sevn, h·toi odontikh·w fuori·vshw h· ako·mh kai skeletikh·w fuori·vshw se poly· ychle·w sygkentrv·seiw. Epome·nvw, h apa·nthsh sthn prv·th erv·thsh ei·nai o·ti h Epitroph· den ske·ptetai na anauevrh·sei th nomouesi·a, afoy· h ne·a odhgi·a gia to po·simo nero· ekdo·uhke ton Noe·mbrio toy 1998 kai pre·pei na efarmosuei·. (cid:211)son afora· th dey·terh erv·thsh, to kyrio·tero e·rgo anafora·w ei·nai h dhmosi·eysh thw POY: «Kateyuy·nseiw gia thn poio·thta toy po·simoy neroy·, dey·terh e·kdosh to·mow 2 Dekembri·oy 1996». Ston to·mo ayto·n, oi plhrofori·ew gia to fuo·rio bri·skontai stiw seli·dew 231-237, o·poy symperilamba·netai kai kata·logow 18 sxetikv·n e·rgvn anafora·w. (1) (2) EE L 229 thw 30. 8. 1980. EE L 330 thw 5. 12. 1998


title: 2000/70/EG: Beschluß der Kommission vom 22. Dezember 1999 zur Annahme einer Verpflichtung im Zusammenhang mit der Interimsüberprüfung betreffend die Antidumpingzölle auf die Einfuhren bestimmter nahtloser Rohre aus Eisen oder nichtlegiertem Stahl mit Ursprung unter anderem in Rußland

eurovoc_concepts:
Russia
anti-dumping duty
import
originating product
piping
tube

text: L 23/78 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 28. 1. 2000 BESCHLUSS DER KOMMISSION vom 22. Dezember 1999 zur Annahme einer Verpflichtung im Zusammenhang mit der Interimsüberprüfung betreffend die Antidumpingzölle auf die Einfuhren bestimmter nahtloser Rohre aus Eisen oder nichtlegiertem Stahl mit Ursprung unter anderem in Rußland (2000/70/EG) DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN — gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, (5) gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 384/96 des Rates vom 22. Dezember 1995 über den Schutz gegen gedumpte Einfuhren aus nicht zur Europäischen Gemeinschaft gehö- renden Ländern (1), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 905/98 (2), insbesondere auf Artikel 8 Absatz 1, nach Konsultationen im Beratenden Ausschuß, in Erwägung nachstehender Gründe: A. VERFAHREN russischen ausführenden Hersteller bei der Kommission die Annahme einer solchen Verpflichtung beantragten. Nach Konsultationen im Beratenden Ausschuß stellte die Kommission fest, daß genügend Beweise für die Einlei- tung einer Interimsüberprüfung vorlagen und leitete gemäß Artikel 11 Absatz 3 der Verordnung (EG) Nr. 384/96 (nachstehend „Grundverordnung“ genannt) eine solche Überprüfung ein, die einzig dazu diente, die Annehmbarkeit eines von den betroffenen russischen ausführenden Herstellern unterbreiteten Verpflichtungs- angebots zu prüfen. Die Bekanntmachung über die Einleitung dieser Interimsüberprüfung wurde im Amts- blatt der Europäischen Gemeinschaften (4) veröffentlicht. B. VERPFLICHTUNG (1) (2) (3) (4) 1. Vorausgegangene Untersuchung Mit der Verordnung (EG) Nr. 2320/97 (3) (nachstehend „Verordnung über den endgültigen Zoll“ genannt) führte der Rat endgültige Antidumpingzölle auf die Einfuhren bestimmter nahtloser Rohre aus Eisen oder nichtle- giertem Stahl mit Urspung in Ungarn, Polen, Rußland, der Tschechischen Republik, Rumänien und der Slowaki- schen Republik ein. Die meisten ausführenden Hersteller in den von diesen Maßnahmen betroffenen Ländern boten Verpflichtungen an, die von der Kommission in allen Fällen außer einem angenommen wurden. Das Verpflichtungsangebot der russischen ausführenden Hersteller nahm die Kommission nicht an, da die erfor- derlichen Zusagen der russischen Behörden fehlten, um eine angemessene Überwachung zu gewährleisten. Folg- lich wurde mit der Verordnung über den endgültigen Zoll auf die Einfuhren mit Ursprung in Rußland ein endgültiger Wertzoll von 26,8 % eingeführt. Unter Randnummer 87 der Verordnung über den endgültigen Zoll wurde jedoch gleichzeitig festgestellt, daß die für Rußland geltenden Antidumpingmaßnahmen geändert werden können, sofern die Umstände sich derart ändern, daß die Voraussetzungen für die Annahme einer Verpflichtung erfüllt sind. 2. Überprüfung Daraufhin gaben die russischen Behörden der Kommis- sion Zusagen, die, wie im Rahmen der Ausgangsuntersu- chung erörtert, die angemessene Überwachung einer Verpflichtung zu gewährleisten scheinen, so daß die (6) (7) (8) (9) 1. Art der Verpflichtung ihren Alle interessierten Parteien wurden aufgefordert, Standpunkt unter Vorlage von Beweisen innerhalb der in der Bekanntmachung über die Verfahrenseinleitung gesetzten Frist darzulegen. zusammen Das von den russischen Behörden und den russischen ausführenden Herstellern unterbreitete Verpflichtungsangebot orientiert sich am Vorbild der Verpflichtungen, die im Rahmen der Ausgangsuntersu- chung angeboten und mit dem Beschluß 97/790/EG der Kommission (5) angenommen wurden. Außerdem hat das russische Handelsministerium zugesagt, die Einhal- tung der Verpflichtung zu überwachen und zu kontrol- lieren. Die ausführenden Hersteller verpflichten sich, bei Ausfuhrverkäufen in die Gemeinschaft ihre Preise für eine bestimmte Menge der betroffenen Ware zu ändern, so daß die schädigenden Auswirkungen des in der Ausgangsuntersuchung festgestellten Dumpings beseitigt werden. Außerdem boten sie an, dafür zu sorgen, daß ihre Preise für die einzelnen Warengruppen der Preis- struktur auf dem Gemeinschaftsmarkt entsprechen. Nach sorgfältiger Prüfung dieses Verpflichtungsangebots stellt die Kommission fest, daß die Beseitigung der Schä- digung im Fall der Annahme der Verpflichtungen durch zweierlei gewährleistet wird: zum einem durch eine Preisverpflichtung für eine bestimmte Warenmenge pro Jahr und zum anderen durch einen Wertzoll auf die darüber hinausgehende Menge. (1) ABl. L 56 vom 6. 3. 1996, S. 1. (2) ABl. L 128 vom 30. 4. 1998, S. 18. (3) ABl. L 322 vom 25. 11. 1997, S. 1. (4) ABl. C 77 vom 20. 3. 1999, S. 6. (5) ABl. L 322 vom 25. 11. 1997, S. 63. 28. 1. 2000 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 23/79 Das russische Handelsministerium hat sich verpflichtet, für jede fakturierte Ladung, die im Rahmen der Menge, für die die Zollbefreiung genehmigt wurde, in die Gemeinschaft ausgeführt wird, die Herstellerbescheini- gung zu prüfen und zu beglaubigen. Um sicherzustellen, daß die Menge der von dem Wertzoll befreiten Einfuhren die Warenmenge, für die das Verpflichtungs- angebot gilt, nicht übersteigt, wird die Zollbefreiung nur auf Vorlage einer gültigen Herstellerbescheinigung bei den Zollbehörden der Gemeinschaft gewährt. Diese Bescheinigung wird gemäß den Bestimmungen der Verordnung des Rates zur Änderung der Antidumping- maßnahmen gegenüber den Einfuhren bestimmter naht- loser Rohre mit Ursprung unter anderem in Rußland (1) erteilt. 2. Überwachung der Verpflichtung (10) Die Überwachung dieser gemeinsamen Verpflichtung erfolgt auf dreierlei Art und Weise: Erstens hat das russi- sche Handelsministerium zugesagt, der Kommission vierteljährlich ein Verzeichnis aller erteilten Bescheini- gungen, jeweils mit Angabe des Namens des Herstellers, der ausgeführten Menge, des Namens des Einführers sowie des ersten unabhängigen Abnehmers in der Gemeinschaft, zu übermitteln. Zweitens haben die ebenfalls Partei dieser ausführenden Hersteller, die Verpflichtung sind, zugesagt, der Kommission viertel- jährlich einen Bericht über ihre Ausfuhrverkäufe in die Gemeinschaft zu übermitteln und außerdem ihre Bücher für spätere Prüfungen aufzubewahren. Drittens über- wacht die Kommission die Einfuhren in die Gemein- schaft und kann die in den Betrieben der betroffenen ausführenden Hersteller aufbewahrten Bücher prüfen. 3. Verletzung der Verpflichtung (11) (12) Im Fall der Verletzung der Verpflichtungen können gemäß Artikel 8 Absatz 9 der Grundverordnung endgül- tige Antidumpingzölle eingeführt werden (für Rußland gilt ein Zollsatz von 26,8 %). Sollte die Kommission darüber hinaus Grund zu der Annahme haben, daß eine Verpflichtung verletzt wurde, kann gemäß Artikel 8 Absatz 10 der Grundverordnung ein vorläufiger Antidumpingzoll eingeführt werden. verschlechtert habe. Der Wirtschaftszweig der Gemein- schaft behauptete, daß sich seine Situation noch weiter verschlechtern würde, wenn die russischen ausführenden Hersteller die Möglichkeit erhielten, Jahr eine bestimmte Menge der betroffenen Ware zollfrei (wenn auch zu geänderten Preisen) in die Gemeinschaft einzu- führen, und daß dies zusätzliche Arbeitsplatzverluste und Marktanteileinbußen zur Folge hätte. jedes (14) Die Kommission weist darauf hin, daß das im Rahmen dieser Überprüfung unterbreitete Verpflichtungsangebot in Form einer Preisverpflichtung für eine bestimmte Warenmenge vergleichbar ist mit den bereits angenom- menen Verpflichtungen anderer ausführender Hersteller in den Ländern, die von der vorausgegangenen Untersu- chung betroffen waren; gegen diese Verpflichtungen hatte der Wirtschaftszweig der Gemeinschaft damals keine Einwände erhoben. Außerdem gingen bei der Kommission seit dem Inkrafttreten dieser Verpflich- tungen keine Informationen ein, die darauf hindeuten würden, daß diese Verpflichtungen nicht die gewünschte Wirkung hatten, d. h. Dumping und Schädigung nicht beseitigten. (15) Ferner sei daran erinnert, daß die Kommission prüfen wird, ob eine Untersuchung gemäß Artikel 12 der Grundverordnung einzuleiten ist, falls dem Wirtschafts- darüber zweig vorliegen sollten, daß die Antidumpingzölle von den ausführenden Herstellern getragen werden. der Gemeinschaft Informationen (16) Außerdem wurde die Warenmenge in dem im Rahmen dieser Untersuchung unterbreiteten Verpflichtungsan- gebot deutlich unter der Menge angesetzt, die in dem Untersuchungszeitraum der vorausgegangenen Untersu- chung eingeführt wurde. (17) Daher vertritt die Kommission die Auffassung, daß die Annahme der Verpflichtung, die die russischen Behörden zusammen mit den betroffenen ausführenden Herstellern angeboten haben, nicht die vom Wirtschaftszweig der Gemeinschaft befürchteten negativen Auswirkungen haben wird. Die Einhaltung der Verpflichtung wird genauestens überwacht, und im Fall einer Verletzung der Verpflichtung wird die Kommission die erforderlichen Schritte zur erneuten Einführung von Maßnahmen einleiten — C. STELLUNGNAHMEN DES WIRTSCHAFTSZWEIGS DER GEMEINSCHAFT BESCHLIESST: (13) Der Wirtschaftszweig der Gemeinschaft wurde über die wesentlichen Tatsachen und Erwägungen unterrichtet, auf deren Grundlage die Kommission beabsichtigte, die Verpflichtung anzunehmen. Daraufhin erhob der Wirt- schaftszweig der Gemeinschaft Einwände gegen die Annahme einer Verpflichtung der betroffenen russischen ausführenden Hersteller mit der Begründung, daß sich seine Situation wegen der rückläufigen Nachfrage in der Gemeinschaft und einen Rückgang seiner Ausfuhren (1) Siehe Seite 1 dieses Amtsblatts. Artikel 1 Die von den russischen Behörden zusammen mit den untenge- nannten ausführenden Herstellern angebotene Verpflichtung im Rahmen dieser Interimsüberprüfung betreffend die Antidum- pingzölle auf die Einfuhren bestimmter nahtloser Rohre aus Eisen oder nichtlegiertem Stahl mit Ursprung unter anderem in Rußland wird angenommen. L 23/80 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 28. 1. 2000 Land Hersteller Taric-Zusatzcode Rußland Taganrog Metallurgical Works Pervouralsky Novotrubny Chelyabinsk Tube-Rolling Plant Artikel 2 A042 A043 A044 Die Untersuchung im Zusammenhang mit der Interimsüberprüfung betreffend die Antidumpingzölle auf die Einfuhren bestimmter nahtloser Rohre aus Eisen oder nichtlegiertem Stahl mit Ursprung unter anderem in Rußland wird eingestellt. Dieser Beschluß tritt am Tag nach seiner Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften in Kraft. Artikel 3 Brüssel, den 22. Dezember 1999 Für die Kommission Pascal LAMY Mitglied der Kommission


title: Verslag van de Commissie aan de Raad en het Europees Parlement over de toepassing van het non-exportbeding, artikel 4, lid 1, van de richtlijn inzake de depositogarantiestelsels (94/19/EG)

eurovoc_concepts:
bank deposit
credit guarantee
credit institution
economic integration
export restriction

formats: html pdf

text: COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN Brussel, 22. 12. 1999 COM(1999) 722 definitief VERSLAG VAN DE COMMISSIE AAN DE RAAD EN HET EUROPEES PARLEMENT over de toepassing van het non-exportbeding, artikel 4, lid 1, van de richtlijn inzake de depositogarantiestelsels (94/19/EG) VERSLAG VAN DE COMMISSIE AAN DE RAAD EN HET EUROPEES PARLEMENT over de toepassing van het non-exportbeding, artikel 4, lid 1, van de richtlijn inzake de depositogarantiestelsels (94/19/EG) 1. INLEIDING 1. 1. Algemene beginselen van de richtlijn inzake de depositogarantiestelsels In artikel 4 van Richtlijn 94/19/EG van het Europees Parlement en de Raad van 30 mei 1994 inzake de depositogarantiestelsels is het beginsel vastgelegd dat de overeenkomstig artikel 3, lid 1, in een lidstaat ingevoerde en officieel erkende depositogarantiestelsels de deposanten bij door kredietinstellingen in andere lidstaten opgerichte bijkantoren dekken1. Aldus wordt op de depositogarantiestelsels het principe toegepast van erkenning in de lidstaten van ontvangst van de bepalingen die van toepassing zijn op het hoofdkantoor van de kredietinstelling, die met de bijkantoren in de Gemeenschap één geheel vormt waarvoor slechts één vergunning vereist is en waarvoor het toezicht op de werkzaamheden gecentraliseerd is. € In de richtlijn is de harmonisering van de stelsels niet zover doorgedreven dat een uniform dekkingsniveau werd vastgesteld. Wel wordt in artikel 7 van de richtlijn een dekking van minimaal 20. 000 voorzien, evenwel met de mogelijkheid om in sommige landen tot 31 december 1999 een minder hoge ). Tevens is de dekking te handhaven (maar niet mogelijkheid voorzien dat de garantiestelsels de dekking beperken tot een percentage van de deposito's (ten minste 90%). En tenslotte is er geen enkel maximum vastgesteld en bepaalde deposito's of bepaalde deposanten kunnen volledig van de garantie worden uitgesloten (zie lijst in bijlage I bij de richtlijn). Er kunnen dus verschillen bestaan tussen het bedrag en de reikwijdte van de dekking die door de verschillende stelsels2 worden geboden, vooral tijdens de overgangsperiode van vijf jaar, aangezien dan een afwijking kan worden toegestaan van het minimumbedrag van de dekking. lager dan 15. 000 € 1. 2 Het non-exportbeding Er bestaat een tijdelijke afwijking, die geldig is tot 31 december 1999, van het beginsel dat de depositogarantie van de lidstaat van herkomst ook geldt voor de bijkantoren in andere lidstaten. Deze tijdelijke uitzondering, die hierna “het non-exportbeding” wordt genoemd, is vervat in artikel 4, lid 1, tweede alinea, 1 2 lid 1: « Iedere lidstaat ziet erop toe dat op zijn grondgebied een of meer Artikel 3, depositogarantiestelsels worden ingevoerd en officieel worden erkend. » Zie bijgevoegde tabel. 2 van de richtlijn. De tekst van de tweede en derde alinea van artikel 4, lid 1, luidt als volgt: « Noch het bedrag, noch de reikwijdte, met inbegrip van het percentage, van de verleende dekking mag tot en met 31 december 1999 het maximumbedrag en de reikwijdte overtreffen van de dekking die door het overeenkomstige garantiestelsel op het grondgebied van de lidstaat van ontvangst wordt geboden. Vóór die datum stelt de Commissie een verslag op over de ervaring die met de toepassing van de tweede alinea is opgedaan, en beraadt zij zich op de noodzaak van verlenging van deze regeling. In voorkomend geval dient de Commissie bij het Europees Parlement en de Raad een voorstel voor een richtlijn houdende verlenging in. »3 Thans is het zover dat verslag moet worden uitgebracht over de toepassing van de bepaling in artikel 4, lid 1, en moet worden onderzocht of de noodzaak bestaat om de clausule te verlengen. Hiertoe is het wellicht dienstig de redenen voor de invoering van het non-exportbeding en de interpretatie die het Hof hieraan desgevraagd heeft gegeven, nader te bezien. Hieraan is deel 2 gewijd. In deel 3 wordt de ervaring met de clausule geëvalueerd en worden argumenten voor en tegen de intrekking van de clausule gegeven. Het verslag eindigt met de beoordeling door de Commissie van de gerechtvaardigheid van de clausule. 2. INTERPRETATIE VAN HET NON-EXPORTBEDING 2. 1 Ten tijde van de goedkeuring van de richtlijn De ratio voor de invoering van het non-exportbeding is vervat in de 14e overweging van de richtlijn: van hogere bijkantoren kredietinstellingen « Overwegende dat marktverstoringen kunnen worden teweeggebracht wanneer dekkingsniveaus verstrekken dan kredietinstellingen waaraan in de lidstaat van ontvangst vergunning is verleend; dat het bedrag en de reikwijdte van de door het garantiestelsel geboden dekking geen mededingingsinstrument mogen worden; dat bijgevolg, althans in een eerste fase, moet worden bepaald dat het bedrag en de reikwijdte van de dekking die door stelsels van een lidstaat van herkomst worden geboden aan deposanten van bijkantoren in een andere lidstaat, het maximumbedrag en de reikwijdte die door het overeenkomstige stelsel van de lidstaat van ontvangst worden geboden, niet mogen overtreffen; dat na verloop van een aantal jaren een onderzoek naar eventuele marktverstoringen dient plaats te vinden in het licht van de opgedane ervaring en van de ontwikkelingen in de banksector;» 3 Een soortgelijke tijdelijke afwijking is voorzien in artikel 7 van Richtlijn 97/9/EG inzake de beleggerscompensatiestelsels (PB L 84 van 26 maart 1997, blz. 22). 3 De oorsprong van deze bepaling moet niet gezocht worden in een voorstel van de Commissie, zoals duidelijk blijkt uit het verslag van het Voorzitterschap van de Raad dat vóór de vaststelling van het gemeenschappelijk standpunt werd opgesteld: « Tijdens de besprekingen in de Raad is door verscheidene delegaties gevraagd om in de richtlijn te bepalen dat, als een kredietinstelling van een land met een gunstiger beschermingsstelsel een bijkantoor vestigt in een land met een minder gunstige regeling, zij in dat land geen hogere dekking mag bieden dan de daar geldende ("niet-uitvoeren" bepaling). Doel is om te voorkomen dat zo'n kredietinstelling een gunstiger concurrentiepositie verwerft dan de plaatselijke instellingen. Rekening houdend met enerzijds de gehechtheid van sommige delegaties aan deze clausule en de bezwaren daartegen van de Commissie, en anderzijds met het advies van de Juridische Dienst, die een dergelijke clausule eventueel alleen toelaatbaar acht als zij tijdelijk is, stelt het Voorzitterschap onderstaand compromis voor: In de richtlijn een clausule opnemen waarbij de "uitvoer" verboden wordt, maar slechts tot en met 31 december 1999. Voor die datum zou de Raad, op voorstel van de Commissie, kunnen besluiten die clausule te verlengen. »4 2. 2 Na het beroep tot nietigverklaring van de Duitse regering Tegen het uitvoerverbod is beroep aangetekend door de Duitse regering5 die om nietigverklaring verzocht om de volgende redenen: (1) (2) artikel 190 overeenkomstig Onvoldoende motivering, het EG-Verdrag, waardoor toetsing door het Hof niet mogelijk was; Aangevoerd werd dat de Raad en het Parlement niet hadden uitgelegd waarom het bedrag en de reikwijdte van de dekking geen mededingingsinstrument mocht worden. Het “uitvoerverbod” zou in strijd zijn met het oogmerk van de richtlijn om de bescherming van de deposanten te verbeteren en de grensoverschrijdende activiteiten van kredietinstellingen in de Gemeenschap te vergemakkelijken. van dat Inbreuk op artikel 57, lid 2, van het EG-Verdrag; Ter verklaring werd aangevoerd van uitvoerverbod grensoverschrijdende bankwerkzaamheden in de EG bemoeilijkt en in strijd is met het beginsel van minimale harmonisering en wederzijdse erkenning. uitoefening het de (3) Onverenigbaarheid van het uitvoerverbod met de doelstelling van bescherming van de spaarders; Aangevoerd werd dat, aangezien 4 5 Passage uit het verslag van het Doc. 8520/93 EF 62 Zaak C-233/94 Bondsrepubliek Duitsland tegen Europees Parlement en Raad van de Europese Unie. (Belgische) Voorzitterschap van 9 september 1993. 4 het door hun bijkantoren dekkingsniveau terug te brengen tot dat van de landen waar de bescherming geringer is, de clausule in strijd is met het beginsel van de bescherming van schuldeisers. gedwongen worden uitvoerverbod (4) Schending van het evenredigheidsbeginsel, zowel uit het oogpunt van de noodzaak als van de evenredigheid; Hiervoor werd als eerste argument aangevoerd dat het non-exportbeding in strijd is met het beginsel van zo min mogelijk ingrijpen. Er zijn andere oplossingen waarbij de werkzaamheden van de kredietinstellingen minder worden ingeperkt maar waarbij marktverstoringen even doeltreffend worden bestreden, bijvoorbeeld een vrijwaringsclausule. Als tweede argument werd aangevoerd dat er geen redelijk verband bestaat tussen de aard en de strekking van de bemoeienis en het nut van het uitvoerverbod. Dit nut is al beperkt door het blote feit dat het helemaal niet zeker is dat de markt zal worden verstoord. arrest van het Hof van 13 mei 1997 biedt Het zeer belangrijke aanknopingspunten voor de beoordeling van de omstandigheden en de grenzen die bepalend zijn voor de verenigbaarheid van het non-exportbeding. aanzien In rechtsoverweging 43 wordt erkend dat het uitvoerverbod weliswaar een uitzondering op de met de richtlijn op algemene wijze nagestreefde minimale harmonisatie en wederzijdse erkenning vormt, maar dat erop moet worden gewezen, « dat, gelet op de complexiteit van de materie en de verschillen die tussen de wettelijke regelingen van de lidstaten bestonden, het Parlement en de Raad bevoegd waren de vereiste harmonisatie in etappen tot stand te brengen. » Ten het evenredigheidsbeginsel oordeelt het Hof in rechtsoverweging 55 dat « de situatie die de gemeenschapswetgever heeft willen regelen, een economisch complexe situatie is. Vóór de vaststelling van de richtlijn bestonden niet in alle lidstaten depositogarantiestelsels; bovendien dekten de meeste stelsels niet de deposanten bij bijkantoren die zijn opgericht door kredietinstellingen waaraan in andere lidstaten vergunning was verleend. De gemeenschapswetgever diende dus de toekomstige en onzekere gevolgen van zijn optreden te beoordelen. Daarbij moest hij kiezen tussen de algemene preventie van een gevaar en de invoering van een specifiek vrijwaringsstelsel. » (r. o. 55). aangevoerde schending van van de « Blijkens de veertiende overweging van de considerans van de richtlijn hebben het Parlement en de Raad er van meet af aan voor gekozen, de marktverstoringen te vermijden die zouden kunnen ontstaan doordat bijkantoren van sommige kredietinstellingen hogere dekkingspercentages aanbieden dan de kredietinstellingen waaraan in de lidstaat van ontvangst vergunning is verleend. Daar een dergelijke verstoring niet geheel kan worden uitgesloten, volgt daaruit, dat de gemeenschapswetgever rechtens genoegzaam heeft aangetoond dat hij een rechtmatig doel nastreefde. Bovendien is de beperking die het uitvoerverbod voor de werkzaamheden van de betrokken kredietinstellingen meebrengt, niet kennelijk buitensporig » (r. o. 57). 5 € Na de afwijzing door het Hof van zijn verzoek tot nietigverklaring heeft Duitsland bij een wet van juli 1998 een verplicht, algemeen garantiestelsel ingevoerd dat kredietinstellingen en beleggingsondernemingen dekt tot het communautaire minimumniveau (te weten 90% van het deposito tot de garantie de som van 20. 000 bereikt). Bovendien erkent de Duitse regering alle reeds bestaande particuliere garantiestelsels, die nog altijd vrijwillig een veel hogere aanvullende dekking mogen bieden. Deze particuliere stelsels hebben thans tot taak om enerzijds het openbare garantiefonds (dat geen rechtspersoonlijkheid heeft en waartoe zij hebben bijgedragen) te beheren en anderzijds het nodige toezicht uit te oefenen op de kredietinstellingen en in voorkomend geval het bij de wet voorziene bedrag van de garantie uit te keren. 3. ARGUMENTEN VOOR EN TEGEN DE VERLENGING VAN DE CLAUSULE 3. 1 Grondslag voor de beoordeling Bij het op grond van de richtlijn noodzakelijke onderzoek van het non- exportbeding lijken de volgende twee punten van bijzonder belang. Allereerst wordt in de preambule van de richtlijn verklaard dat “na verloop van een aantal jaren een onderzoek naar eventuele marktverstoringen (als gevolg van de clausule) dient plaats te vinden in het licht van de opgedane ervaring en van de ontwikkelingen in de banksector. ” Ten tweede heeft het Hof, zoals reeds gezegd, een belangrijke voorwaarde voor het maken van een tijdelijke uitzondering op de beginselen van minimale harmonisatie en wederzijdse erkenning, die in het algemeen met de richtlijn worden nagestreefd, als volgt verwoord: “Gelet op de complexiteit van de materie en de verschillen die tussen de wettelijke regelingen van de lidstaten bestonden, moet erop worden gewezen dat het Parlement en de Raad bevoegd waren de vereiste harmonisatie in etappen tot stand te brengen. ” Het zou derhalve nuttig kunnen zijn om na te gaan of deze situatie nog steeds bestaat. 3. 2 Rechtvaardiging van de handhaving van het non-exportbeding Hieronder volgen de voornaamste argumenten die door sommige lidstaten zijn aangevoerd voor de handhaving van de clausule: (1) Gebrek aan ervaring; de bepaling waarover thans het door het Parlement en de Raad gevraagde verslag moet worden opgesteld, is in de vijf jaar sedert de inwerkingtreding van de richtlijn feitelijk nooit toegepast door de in de lidstaten bestaande depositogarantiestelsels zoals gewijzigd of ingevoerd bij de omzetting in nationaal recht van de richtlijn. Geen enkele kredietinstelling met bijkantoren in andere lidstaten heeft namelijk, om redenen die rechtstreeks verband houden met haar financiële positie, de teruggaaf opgeschort van de deposito’s die in deze periode aan haar waren toevertrouwd. 6 (2) (3) Risico van negatieve gevolgen voor de mededinging: de regeringen die graag zouden zien dat de Commissie een voorstel doet tot verlenging van deze clausule, voeren over het algemeen het argument aan dat in het arrest van het Hof is vervat, namelijk dat moet worden voorkomen dat het bedrag en de reikwijdte van de door het garantiestelsel geboden dekking “mededingingsintrument” wordt, met mogelijke marktverstoringen als gevolg. Deze regeringen zijn van mening dat een dergelijke verstoring niet geheel kan worden uitgesloten en voeren aan dat het uitvoerverbod voor de activiteiten van de betrokken kredietinstellingen geen nadelige gevolgen heeft gehad op hun grondgebied en dat hierdoor geen hinder is ontstaan voor de activiteiten van hun kredietinstellingen in andere lidstaten. een Een bijzonder moeilijke periode; Sommige lidstaten hebben erop gewezen dat het bijzonder ongelegen zou komen indien de clausule eind 1999 zou verstrijken, aangezien dit een bijkomende verandering zou zijn naast alle andere veranderingen op de markt die het gevaar van marktverstoringen hebben vergroot. Daartoe behoort de recente invoering van de euro. Een andere factor is de voorgenomen uitbreiding van de EU. Er is aangevoerd dat sommige kandidaat-lidstaten naar verwachting problemen zullen ondervinden om het minimumniveau van de depositogarantie in te voeren. Sommige lidstaten zijn derhalve bezorgd dat de intrekking van het non-exportbeding het gevaar van marktverstoringen aanzienlijk zal vergroten. 3. 3 Rechtvaardiging van de intrekking van het non-exportbeding (1) Principe van een Europese eengemaakt markt voor het bankwezen: het non-exportbeding is een uitzondering op het beginsel van een enkele markt voor het bankwezen en schept belemmeringen voor de uitoefening van het recht van vestiging en de vrije dienstverrichting. Het feit dat deposanten van bijkantoren gedekt zouden worden door het garantiestelsel van de lidstaat van ontvangst houdt bovendien discriminatie in tussen deposanten van dezelfde kredietinstelling ingeval van insolventie. Dit is derhalve onverenigbaar met het principe dat een kredietinstelling en haar bijkantoren, zowel uit juridisch als bancair oogpunt, als een geheel dienen te worden beschouwd. Op grond daarvan hebben de Raad en het Parlement het non-exportbeding alleen als een tijdelijke regeling aanvaard. De voornaamste rechtvaardiging voor de uitzondering was de complexe en onduidelijke situatie die vóór de goedkeuring van de richtlijn bestond. (2) De ontwikkelingen in de banksector; De banksector is aanzienlijk veranderd sedert de goedkeuring van de richtlijn als gevolg van de harmonisatie van de garantiestelsels en de financiële integratie. Allereerst is er tijdens de overgangsperiode die op 31 december 1999 afloopt, veel gebeurt met betrekking tot de harmonisatie van de garantiestelsels. verplichte minimumgarantie van 20. 000 euro ingevoerd en de dekking geldt voor een wettelijk lidstaten alle In is 7 alle bijkantoren, waar deze ook gevestigd zijn. Weliswaar heeft de richtlijn de nationale garantieniveaus niet volledig geharmoniseerd en zullen er zelfs aan het einde van de overgangsperiode bepaalde verschillen blijven bestaan. In de richtlijn wordt evenwel duidelijk het algemene principe vastgelegd dat het garantieniveau van de lidstaat van oorsprong van toepassing is, zonder onderworpen te zijn aan enige harmonisatie ten opzichte van de nationale niveaus of voorwaarden. Overigens is het wellicht interessant op te merken dat ook de nationale garantieniveaus dichter bij elkaar zijn gekomen. De gunstiger stelsels hebben namelijk hun dekkingsniveau verlaagd6. Aldus is sedert 1994 de kloof tussen de garanties die door de verschillende stelsels worden geboden, aanmerkelijk verkleind. Op 1 januari 2000 zullen alle lidstaten, € op drie na, een verplicht garantieniveau hebben van 20. 000 tot 25. 000 € per deposant. De enige uitzonderingen zullen Denemarken (40. 000 Frankrijk (60. 000 ) en Italië (104. 000 ) zijn. ), € € Kortom de grote verschillen die ten tijde van de goedkeuring van de richtlijn bestonden en die een tijdelijke uitzondering op het beginsel van langer. De de eengemaakte markt voornaamste rechtvaardiging voor deze uitzondering is derhalve verdwenen. rechtvaardigden, bestaan niet De tweede tendens in de banksector, die van belang is bij de beoordeling van het non-exportbeding, is het proces van financiële integratie. Deze ontwikkeling doet zich gelijktijdig op verschillende te danken aan de expansie van fronten voor en is onder meer elektronische netwerken, die heeft bijgedragen tot de introductie van elektronische bankdiensten die het grensoverschrijdende handelsverkeer vergemakkelijken. Een andere cruciale factor is de invoering van de euro, waardoor het wisselkoersrisico voor transacties tussen elf lidstaten is weggevallen. Een derde belangrijke factor is de tendens tot structurele veranderingen en consolidatie in de banksector. Via positie concentraties geconsolideerd kunnen concurreren. Kortom, de factoren die tot integratie bijdragen, hebben de afgelopen jaren een belangrijke rol gespeeld en het is duidelijk dat deze tendens zich zal voortzetten. hebben internationaal overnames op banken niveau teneinde hun te de en In het proces van financiële integratie is het non-exportbeding een overblijfsel dat de interne markt in nationale markten opsplitst en dat geëlimineerd dient te worden omwille van een goede integratie van de financiële markt van de EU. De integratie van de bankmarkt houdt bovendien in dat de grensoverschrijdende handel in bankdiensten geleidelijk een haalbare optie wordt voor binnenlandse aanbieders. Het 6 tot het communautaire Duitsland heeft zijn wettelijk verplichte dekking teruggebracht minimum voor het bedrag en de reikwijdte van de dekking (zie tabel); Italië heeft de limiet in 1994); voor de hoogte van de dekking vastgesteld op 104. 000 en tenslotte Finland heeft de reeds bestaande totale garantie op 25. 000 (in plaats van 600. 000 gebracht. € € € 8 gevolg hiervan is dat het non-exportbeding gemakkelijk wettelijk kan worden omzeild door grensoverschrijdende deposito’s, waardoor de mededingingseffecten de binnenlandse markt zouden kunnen hebben, geleidelijk verminderen7. depositogarantiestelsels die op de (3) Geen concrete schatting van mogelijke verstoringen; geen enkele lidstaat beschikt over objectieve en feitelijke informatie die aanleiding zou kunnen zijn tot concrete bezorgdheid dat het verstrijken van het non-exportbeding van marktverstoringen meebrengt. Ook zijn de lidstaten niet bij machte om de marktverstoringen die mogelijk voor binnenlandse instellingen zouden kunnen optreden als gevolg van de opheffing van het non- exportbeding, te specificeren of te kwantificeren. een mogelijk significant risico of Er kan juist worden geconstateerd dat buitenlandse bijkantoren die gevestigd zijn in lidstaten met een gunstiger depositogarantieregeling dan het land van oorsprong, aarzelen om de hogere dekking van het land van ontvangst aan te vragen (“topping-up”), zelfs wanneer hen deze mogelijkheid wordt geboden op een niet-discriminerende grondslag. Er zijn zelfs aanwijzingen dat een aantal buitenlandse bijkantoren die aanvankelijk hadden deelgenomen aan topping-up- regelingen, hiermee zijn gestopt. Deze buitenlandse bijkantoren zijn duidelijk niet van mening dat de optie om hun garantie op te trekken tot het niveau van het land van ontvangst, haar geld waard is - geld dat door de binnenlandse banken wordt betaald uit hoofde van hun verplichte garantie. Dit is derhalve een duidelijk signaal dat banken de verschillen in garantieniveaus niet als een belangrijke concurrentiefactor beschouwen. (4) Inachtneming van het reclameverbod; tenslotte heeft geen enkele lidstaat gevallen geconstateerd waarin een bank inbreuk heeft gemaakt of getracht te maken op het in de richtlijn vervatte verbod om de verschillen in de niveaus van de depositogarantie aan te wenden voor reclamedoeleinden. 4. CONCLUSIE in de De depositogarantiestelsels lidstaten zijn thans geharmoniseerd overeenkomstig de beginselen en de doelstellingen van de richtlijn. Tegen deze achtergrond lijkt het niet terecht om het non-exportbeding – dat gemakkelijk wettelijk kan worden omzeild door grensoverschrijdende deposito’s – te verlengen ter vermijding van marktverstoringen die niemand weet te kwantificeren of te specificeren en die onwaarschijnlijk lijken. 7 Deskundigen zijn van mening dat de verschillen in de dekkingspercentages van de depositogarantiestelsels van de lidstaten in dit stadium niet van dien aard zijn – althans bij de huidige relatief stabiele marktomstandigheden – om deposanten voldoende stimulans te bieden om het non-exportbeding te omzeilen door grensoverschrijdende deposito’s. Dit kan echter ook geïnterpreteerd worden als een indicatie van het feit dat verschillen in garantieniveaus geen al te grote invloed hebben op de mededinging. 9 Een verlenging van het non-exportbeding zou inhouden dat de bescherming tegen een dergelijk klein risico belangrijker zou worden geacht dan de voltooiing van de interne markt voor bankdiensten. Aangezien verdergaande Europese integratie een belangrijke politieke doelstelling is - zoals blijkt uit de aanvaarding van het Actieplan voor financiële diensten door de Europese Raad op de recente bijeenkomst in Keulen - acht de Commissie het dienstig om het non-exportbeding niet te verlengen. Nadat de clausule op 31 december 1999 is verstreken, zal de Commissie nauwlettend toezien op de ontwikkeling van de markt en vooral letten op ernstige marktverstoringen; dit zal zij doen aan de hand van de gegevens die verstrekt van door overeenkomstig hun voorkeuren. De Commissie kan vervolgens de mogelijkheid overwegen om passende wettelijke maatregelen voor te stellen. lidstaten worden autoriteiten nationale de de 10 BIJLAGE I: Belangrijkste kenmerken van de depositogarantiestelsels in de EER Door bepaalde garantiestelsels gedekte deposito’s (toepassing van artikel 7, lid) 1. Deposito’s bij depositogarantiestelsel, vallen in geen enkele lidstaat onder de garantieregelingen. aangesloten instellingen financiële zelf zijn van die het 2. Deposito’s van verzekeringsondernemingen vallen in de volgende lidstaten onder de garantieregelingen: DK, FIN, S en IS. 3. Deposito’s van de Staat en van centrale overheden vallen in de volgende lidstaten onder de garantieregelingen: DK, S, UK, NO en IS. 4. Deposito’s van provinciale, regionale, plaatselijke of gemeentelijke overheden vallen in de volgende lidstaten onder de garantieregelingen: DK, EL (met uitzondering van regionale en provinciale overheden), FIN (uitsluitend gemeentelijke overheden), S, UK, NO en IS. 5. Deposito’s van instellingen voor collectieve belegging vallen in de volgende lidstaten onder de garantieregelingen: DK, FIN, S, UK en IS. 6. Deposito’s van pensioenfondsen vallen in de garantieregelingen: DK, EL, FIN, S, UK, IS en IT. volgende lidstaten onder de 7. Deposito’s van bestuurders, beheerders en hoofdelijk aansprakelijke vennoten van de kredietinstelling alsmede deposito’s van aandeelhouders – tenzij zij voor tenminste 5% in het kapitaal van de kredietinstelling deelnemen – vallen in de volgende lidstaten onder de garantieregelingen: IRL (20%), FIN, S, NO, IS en UK (uitsluitend bij building societies); al deze landen garanderen eveneens de deposito’s van de naaste verwanten van bovengenoemde deposanten en de deposito’s van derden die voor rekening van deze deposanten handelen. In Italië vallen de deposito’s van hoofdelijk aansprakelijke vennoten onder de garantieregelingen. 8. Deposito’s van andere ondernemingen in dezelfde groep vallen in de volgende lidstaten onder de garantieregelingen: DK, FIN, S, UK (uitsluitend bij building societies) en IS. 9. Niet op naam luidende deposito’s vallen in de volgende lidstaten onder de garantieregelingen: betaalmiddelen (geldbedragen vertegenwoordigen), A, S (ingeval er dergelijke deposito's bestaan) en UK (uitsluitend bij banken en onder bepaalde voorwaarden). uitgegeven die D, F 10. Deposito’s waarvoor de deposant individueel van de kredietinstelling rentetarieven en financiële voordelen heeft verkregen die tot de verslechtering van de financiële situatie van deze instelling hebben bijgedragen, zijn in de volgende lidstaten niet in de lijst van uitsluitingen opgenomen: DK, FIN, S en IS. 11. Door de kredietinstelling uitgegeven schuldtitels en schulden die uit eigen accepten en promessen voortvloeien, vallen in de volgende lidstaten onder de garantieregelingen: B (onder bepaalde voorwaarden), P (uitsluitend depositocertificaten), NL (alleen, schuldbewijzen maar geen promessen), NO (onder bepaalde voorwaarden), S (onder bepaalde voorwaarden) en UK (uitsluitend bij banken en onder bepaalde voorwaarden). 11 12. Deposito’s in vreemde valuta vallen in de volgende lidstaten onder de garantieregelingen: DK, EL, E, NL, L, P, FIN, IRL, I, S, NO en IS. De Oostenrijkse regeling dekt deposito’s in valuta van andere lidstaten die tot de eurozone behoren alsmede deposito’s in euro. 13. Deposito’s van alle rechtspersonen vallen in de volgende lidstaten onder de garantieregelingen: DK, EL, E, F, I, FIN, S en UK. 12 LAND WETSVOORSTEL OF WET BELGIË (B) - Wet van 22/3/93 - Overheidsinstelling die bij wet van 17. 12. 1998 is opgericht DENEMARKEN (DK) Wet nr. 415 van 26/6/1998 STATUS ADRES VAN HET GARANTIEFONDS Gemengd : openbaar/particulier Beschermingsfonds voor deposito’s en financiële instrumenten BEDRAG VAN DE SCHADELOOSSTELLING – 15 000 euro tot en met 31/12/1999 – 20 000 euro vanaf 1/1/2000 Berlaimontlaan 14 B –1000 Brussel Mr. Debremaeker Tel. ++32/2-2213892 Fax. ++32/2-2213241 Particulier Garantifonden for indskydere og investorer 300 000 DKR = 40 000 euro Niels Juels Gade 7 PO Box 2082 DK - 1013 Copenhagen K Dhr. Sørensen tel. ++45/33146245 13 LAND DUITSLAND (D) WETSVOORSTEL OF WET Wet van 16/7/1998 (BGBI 1998 Teil I Nr. 45 van 22 juli 1998) STATUS ADRES VAN HET GARANTIEFONDS BEDRAG VAN DE SCHADELOOSSTELLING Particulier Entschädigungseinrichtung deutscher Banken GmbH 90% van alle deposito's gegarandeerd ten belope van maximaal 20 000 euro Particulier Postfach 04032755, D – 10062 Berlin Dhr. A. Weber – Dhr. Wintzen tel. ++49/30-59001 19 60 fax. ++49/30-590 01 19 69 Entschädigungseinrichtung des Bundesverbandes öffentlicher Banken Deutschlands GmbH Postfach 20 13 35, D - 53143 Bonn Dhr. Lüthje – Dhr. Schoppmann tel. ++49/228-8192-200 of –260 90% van alle deposito's gegarandeerd ten belope van maximaal 20 000 euro Gelijkgesteld Volksbanken und Raiffeisenbanken e. V. Bundesverband der deutschen Bescherming van de instelling en bijgevolg van 100% van de deposito's Postfach 12 04 40, D - 53046 Bonn (alternatief stelsel) Dhr. Kessel – Dhr. Kollbach tel. ++49/228-509-283 of –256 14 Gelijkgesteld Deutscher Sparkassen- und Giroverband e. V. Postfach 14 29, 53004 Bonn Dhr. Fischer – Dhr. Newiger tel. ++49/228-204-330 of –333 Bescherming van de instelling en bijgevolg van 100% van de deposito's (alternatief stelsel) 15 LAND DUITSLAND (D) WETSVOORSTEL OF WET STATUS ADRES VAN HET GARANTIEFONDS BEDRAG VAN DE SCHADELOOSSTELLING vrijwillig Einlagensicherungsfonds deutscher Banken Bundesverband deutscher Banken e. V. vrijwillig vrijwillig vrijwillig - Einlagensicherungsfonds – Burgstra β e 28 D-10189 Berlin Einlagensicherungsfonds des Bundesbandes Öffentlicher Banken Deutschlands Godesberger Allee 88 D-53175 Bonn Bausparkassen-Einlagensicherungssystem e. V. β e 82 Dottendorfer Stra D-53129 Bonn Einlagensicherungsfonds für Bank- Bausparkassen Fachverband für Bank-Bausparkassen c/o Dresdner Bauspar AG Am Sonnenplatz 1 16 D-61116 Bad Vibel 17 LAND WETSVOORSTEL OF WET STATUS ADRES VAN HET GARANTIEFONDS BEDRAG VAN DE SCHADELOOSSTELLING GRIEKENLAND (EL) Wet nr. 2324 van 17/7/1995 Gemengd: openbaar/particulier SPANJE (E) Gemengd TAMEIO EGGYHSIS KATATHESEON 20 000 euro (tot en met 31/12/99 – coöperatieve banken vallen niet onder de regeling) – 15 000 euro tot en met 31/12/1999 – 20 000 euro vanaf 1/1/2000 2-4 Sina St. GR 10672 ATHENS Dhr. Liakopoulos (cid:1) tel ++301 363 9933 (cid:2) 7932 (cid:3) 5433 8339 (cid:4) (cid:5) 5260 fax ++301 363. 5582 Fondo de Garantía de Depósitos en Establecimientos bancarios Mr Aracil Fondo de Garantía de Depósitos en Cajas de Ahorro Mr García Macarróu Fondo de Garantía de Depósitos en Cooperativas de Crédito 18 Mr García Macarróu Adressen voor alle drie instellingen: José Ortega y Gasset 22, E-Madrid 28006 Tel. ++35/1-4316645 Fax ++35/1-5755728 19 LAND WETSVOORSTEL OF WET STATUS ADRES VAN HET GARANTIEFONDS BEDRAG VAN DE SCHADELOOSSTELLING FRANKRIJK (F) Wet nr. 94-679 van Particulier Association Française des Banques - 60 000 euro 8/8/95 Besluit van 13/9/95 Besluit van 26/2/97 (plannen om één enkel fonds op te zetten) Particulier Particulier 18, rue Lafayette, F – 75009 Paris Dhr. Cornu – Dhr. Gourmelon tel. 33/1-48005252 Association Française des sociétés financières 24, avenue de la Grande Armée F - 75017 Paris Dhr. Nasse tel. 33/1-47660277 - 60 000 euro Groupement des institutions financières spécialisées CEPME - 60 000 euro 27-31 avenue du Général Leclerc F – 94710 Maison Alfort Caisse nationale de Crédit Agricole 91-93 boulevard Pasteur 20 Gelijkgesteld F – 75710 Paris Cedex 15 Dhr. L’Hyver Chambre syndicale des banques populaires Le Ponant de Paris Gelijkgesteld 5 rue Leblanc, F – 75511 Paris Cedex 15 Dhr. Crodot LAND WETSVOORSTEL OF WET STATUS ADRES VAN HET GARANTIEFONDS BEDRAG VAN DE SCHADELOOSSTELLING Gelijkgesteld Confédération nationale de crédit mutuel 88-90 rue Cardinet F – 75847 Paris Cedex 17 Dhr. Desneux Gelijkgesteld Caisse centrale de crédit coopératif Parc de la Défense BP 211 33 rue des Trois Fontaneaux F – 92002 Nanterre Cedex Dhr. Bobin 21 Gelijkgesteld Centre national des caisses d’épargne et de prévoyance 27-29 rue de la Tombe-Issoire F – 75014 Paris Mevr. Bosquet Chambre syndicale des sociétés anonymes de crédit immobilier 2 rue Lord Byron F – 75384 Paris Cedex 8 IERLAND (IRL) Statutory Instrument nr. 168 of 1995 Central Bank Act 1997 Section 81 (Annex I) Openbaar Central Bank of Ireland PO BOX 559 Dame street, IRL – Dublin 2 Dhr. Dermot Finneran (Banking Supervision Department) tel. ++353/1-671 6666 fax ++353-1-6716561 90% van alle deposito's gegarandeerd ten belope van 15 000 euro tot en met 31/12/1999 en ten belope van 20 000 euro vanaf 1/1/2000 22 LAND ITALIË (I) WETSVOORSTEL OF WET Wet van 6 februari 1996, artikel 23 Uitvoeringsbesluit nr. 659 van 4 december 1996 Particulier LUXEMBURG (L) Wet van 11 juni 1997 (tot wijziging van de wet van 5 april 1993) Particulier STATUS ADRES VAN HET GARANTIEFONDS BEDRAG VAN DE SCHADELOOSSTELLING Particulier Fondo interbancario di tutela dei depositi 200 miljoen ITL = 103 291,38 euro Via del plebiscito 102, I - 00186 Roma Dhr. Savona - Dhr. Moretti tel. ++39/6-99861, fax ++39/6-48295414 Fondo di Garanzia dei Depositanti del Credito Cooperativo Via Massimo d’Azeglio, I – 00184 ROMA Dhr. Franco Caleffi tel. ++39/6-482951, fax ++39/6-48295414 Association pour la garantie des dépôts au Luxembourg (AGDL) 20, rue de la poste BP 241 L – 2 012 Luxembourg Dhr. Jean-Jacques Rommes tel. ++352/4636601, fax ++352/460921 200 miljoen ITL = 103 291,38 euro 15 000 euro tot en met 31/12/99 20 000 euro vanaf 1/1/2000 NEDERLAND (NL) Wet van 14/12/95 Particulier De Nederlandsche Bank NV 20 000 euro Koninklijk besluit van 15/12/95, vervangen door het PO BOX 98 NL - 1000 AB Amsterdam 23 koninklijk besluit van 25/6/96, vervangen door de koninklijke besluiten van 21/9/98 en 28/9/98 Dhr. R. J. Theissen tel. ++31/20-5243924 fax ++31/20-5242876 24 LAND OOSTENRIJK (A) WETSVOORSTEL OF WET STATUS ADRES VAN HET GARANTIEFONDS BEDRAG VAN DE SCHADELOOSSTELLING Wet van 22/8/96 Particulier Einlagensicherung der Banken und Bankiers Gesellschaft m. b. h. 90% van de deposito's gegarandeerd voor rechtspersonen Börsegasse 11, A - 1013 Wien Dhr. Harald Rassl tel. 43/1-535. 17. 71. 32 260 000 ATS 20 000 euro Particulier Sparkassen- Haftungs Aktiengesellschaft Grimmelshausengasse 1, A - 1030 Wien Dhr. Alfred Pachernigg tel. 43/1-711. 69. 292 Particulier Österreichische Raiffeisen-Einlagensicherung reg. Gen m. b. H. Hollandstraße 2, A - 1020 Wien Dhr. Gerahrd Bittner tel. 43/1-211. 36. 0 Particulier Schulze-Delitzsch-Haftungs-genossenschaft reg. Gen. m. b. H. 25 Schottengasse 10, A - 1010 Wien Dhr. Kurt Grossauer tel. 43/1-313. 28. 2213 Hypo-Haftungsgesellschaft m. b. H. Brucknerstraße 8, A - 1040 Wien Particulier Dhr. Dietmar Rupar, tel. 43/1-505. 87. 32. 0 26 LAND WETSVOORSTEL OF WET STATUS ADRES VAN HET GARANTIEFONDS BEDRAG VAN DE SCHADELOOSSTELLING PORTUGAL (P) Wetsdecreet nr. Openbaar/Particulier Fundo de garantia de depositos Sedert 22. 06. 1999: 25. 000 euro 298/92 van 31. 12. 92, gewijzigd bij wetsdecreet nr. 246/95 van 14/9/95 Avenida da Republica 57 – 8° P - 1050 Lisboa Dhr. Mario Remédio tel. ++351/1-7925735 et 36 fax ++351/1-7942001 Fundo de Garantia do Crédito Agricola Mútua Praça de Liberdade, 92 Apartado 4038 –4001 Porto Codex Tel ++351/2 – 2059977 Fax ++351/2-2004420 Sedert 12. 12. 1998: een enkel niveau van 25. 000 euro FINLAND (FIN) Wet nr. 1229/1997 tot wijziging van de wet op de kredietinstellingen, afdeling 65, in werking getreden op 1/1/98 Particulier Fins depositogarantiestelsel 150 000 FIM = 25 000 euro Museokatu 8a P. O. Box 1009, SF – 00101 Helsinki Mevr. Leena Linnainmaa tel. ++358-940561244 27 ZWEDEN (S) Wet 1995/1571, in werking getreden op 1/1/1996 fax ++358-940561291 Openbaar Insättningsgarantienämnden 250 000 SEK = 25 000 euro Regeringsgatan 48, Box 7369 S - 10390 Stockholm Dhr. Hans Jacobson, President Dhr. Thomas Norling, Directeur tel. 46/8-7878100, fax 46/8-241335 28 LAND VERENIGD KONINKRIJK (UK) WETSVOORSTEL OF WET STATUS ADRES VAN HET GARANTIEFONDS Banking Act 1987 Openbaar Deposit protection board BEDRAG VAN DE SCHADELOOSSTELLING 90% van alle deposito's gegarandeerd ten belope van 20 000 GBP (22 222 euro) Zelfde garantie 25 the North Colonnade Canary Wharf, GB – London E14 9HS Dhr. Howard Davis, President Mevr. Lisa Robinson, Directeur tel. ++44/171-6760972 fax ++44/171-6760973 Building Societies Investor Protection Scheme 25 the North Colonnade Canary Wharf, GB – London E14 9HS Dhr. Geoffrey Fitchew, President Dhr. Norman Digance, Directeur tel. ++44/171-6760398 fax ++44/171-676 Particulier The Commercial Banks' 1,7 miljoen ISK = 20 000 euro Deposit Guarantee Fund 29 Building Societies Act 1986 IJSLAND (IS) (plannen om stelsels samen te voegen) Wet nr. 113 van 12/7/96 Kalkofnsvegi 1, ISL - 150 Reykjavik Particulier The Savings Banks' (plannen om fondsen samen te voegen) Deposit Guarantee Fund Raudararstig 27, ISL - 105 Reykjavik 30 LAND WETSVOORSTEL OF WET STATUS ADRES VAN HET GARANTIEFONDS BEDRAG VAN DE SCHADELOOSSTELLING LIECHTENSTEI N (LI) Wet nr. 108/1992 Particulier Dienststelle für Bankenaufsicht 30 000 CHF Wet nr. 22/1994 Verwaltungsgebäude 4 b FL - 9490 Vaduz NOORWEGEN (NO) Wet nr. 75 van 6/12/1996. Gemengd: Forretningsbankenes sikringsfond 2 miljoen NOK (250 000 euro) Openbaar/particulier PO Box 1489 Vika O - 0116 Oslo Gemengd: Sparebankenes sikringsfond Openbaar/particulier PO Box 6772 St. Olavs Plass O - 0130 Oslo 31