title: Meddelelse fra Kommissionen til Rådet om »fair trade«

eurovoc_concepts:
North-South trade
World Trade Organisation
approval
tariff policy
trade policy

text: DA KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 29. 11. 1999 KOM(1999) 619 endelig MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET om "fair trade" MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET om "fair trade" INDHOLDSFORTEGNELSE 1. Indledning. 3 2. Fair trade-konceptet. 3 3. Hvordan fungerer fair trade i praksis?. 5 3. 1. 3. 2. 3. 3. Den traditionelle fair trade-bevægelse. 5 Mærkningsinitiativer. 5 Vigtige organisationer inden for fair trade. 6 4. Fair trade i Den Europæiske Union. 7 4. 1. 4. 2. 4. 3. Kommerciel aktivitet. 7 Politisk aktivitet. 8 Forbrugernes interesser. 8 5. Nuværende EU-aktiviteter til støtte for fair trade. 9 5. 1. 5. 2. 5. 3. 5. 4. Finansiel støtte til organisationer inden for fair trade. 9 Anden finansiel støtte. 10 Lovgivning. 10 Andre beslægtede aktiviteter - etisk handel/adfærdskodekser. 11 6. Fair trade, WTO og væksten i verdenshandelen. 12 7. Spørgsmål i relation til yderligere EU-støtte til fair trade-aktiviteter. 13 2 1. INDLEDNING I artikel 177 i Fællesskabets politik med hensyn til udviklingssamarbejde skal fremme: traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab hedder det, at – – – "en bæredygtig økonomisk og social udvikling i udviklingslandene og særlig i de mest ugunstigt stillede blandt disse, en harmonisk og gradvis integration af udviklingslandene i verdensøkonomien, bekæmpelse af fattigdommen i udviklingslandene. " "Fair trade" er et eksempel på, at der sker udvikling på grundlag af handelsforbindelser og forbedrede kommercielle muligheder for at mindske kløften mellem industrilandene og udviklingslandene og fremme en bedre integration af udviklingslandene i verdensøkonomien. "Fair trade"-initiativer giver forbrugerne mulighed for at bidrage til en bæredygtig økonomisk og social udvikling i udviklingslandene via deres købsadfærd. Dette dokument er blevet udarbejdet i forlængelse af Kommissionens tilsagn på rådssamlingen i juni 1998 om at forelægge en meddelelse om fair trade og Parlamentets anmodning om en meddelelse (Fassa-betænkning). Det beskriver fair trade-konceptet og giver en kort oversigt over den aktuelle situation med henblik på at bidrage til debatten om de tiltag, som EU kunne gøre for at fremme udviklingen af fair trade inden for EU og således bidrage til de væsentlige målsætninger i forbindelse med EU's udviklingspolitik som fastsat i traktatens artikel 177. Denne meddelelse udgør derfor det første indledende skridt, som Kommissionen vil lægge til grund for det videre arbejde i forbindelse med fair trade og med hensyn til, hvordan dette kan integreres i de eksisterende fællesskabspolitikker. 2. FAIR TRADE-KONCEPTET Fair trade-konceptet har udviklet sig i de vestlige lande igennem de seneste ca. 40 år som reaktion på en stigende erkendelse af, at alle lande og alle befolkningsgrupper i de enkelte lande ikke nødvendigvis opnår de samme fordele ved samhandel og handelsmæssig vækst. Målet med fair trade er at sikre, at producenterne får en pris, som afspejler et tilstrækkeligt udbytte af deres input af ekspertise, arbejdskraft og ressourcer samt en andel af den samlede fortjeneste, der står i et rimeligt forhold til deres input. Dette sker sædvanligvis på grundlag af en aftale mellem deltagerne i fair trade-initiativet om at betale en fair pris, som man forhandler sig frem til i de enkelte tilfælde. I de situationer, hvor prisen på varer aftales internationalt (f. eks. kaffe og kakao), fastsættes der en mindstepris, således at producenterne får et udbytte over verdensmarkedsprisen for deres produkter. Dette gør det muligt for producenterne at indføre bedre produktionsmetoder og arbejdsvilkår til gavn for landbrugere og arbejdstagere samt miljøet. Fair trade giver producenterne i udviklingslandene højere indtægter for deres varer samt øgede muligheder for at finde nye markeder. Hermed sigter fair trade mod at bidrage til at skabe de betingelser, der kan fremme et højere socialt og miljømæssigt beskyttelsesniveau i udviklingslandene. I Europa beskyttes borgerne af fællesskabsbestemmelser og nationale 3 bestemmelser på områder som f. eks. sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, miljøbeskyttelse og arbejdsgiveres og arbejdstageres lovbestemte rettigheder og forpligtelser. Lignende lovbestemte rettigheder (for eksempel de grundlæggende arbejdsnormer, der er nedlagt i ILO- erklæringen om grundlæggende rettigheder på arbejdspladsen af 18. juni 1998) er fortsat under udvikling i mange udviklingslande, og selv de steder, hvor de findes, gør økonomiske eller andre forhold det vanskeligt at sikre, at lovgivningen overholdes. Fair trade tager sigte på at rette op på disse forhold ved at fremme en sund økonomisk udvikling og bæredygtig vækst efter bottom-up-princippet. Med fair trade er det endvidere håbet at mindske nogle af de skævheder, der gennem årtier har udviklet sig mellem de industrialiserede lande og udviklingslandene som følge af det relative fald i priserne på råvarer og navnlig landbrugsprodukter. landbrugs- og Eksempelvis er fair trade en særlig hjælp for småproducenter, navnlig i håndværkssektoren, da småproducenterne i udviklingslandene ofte bor i isolerede landdistrikter og ikke producerer tilstrækkeligt store mængder, der kan eksporteres direkte. De bliver afhængige af mellemled, både med hensyn til salget af deres produkter og tilvejebringelse af kreditmuligheder. Nogle landbrugere har mindsket denne afhængighed ved at etablere deres egne afsætningskooperativer, som gør det muligt for dem at samle ressourcerne og udnytte den fælles tekniske ekspertise samt faciliteter, herunder i nogle tilfælde samfundstjenester såsom sundhedsklinikker og skoler. Alternative handelsorganisationer (som der redegøres nærmere for senere i dette dokument) kan på afgørende vis medvirke til at udvikle et succesrigt kooperativ ved at betale en fair trade-merpris og yde forskellige former for bistand, lige fra at bistå kooperativet med at etablere sig som eksportør til at købe en faxmaskine. Fair trade-initiativer kan omfatte forskud til producenterne og etablering af kontraktmæssige forbindelser for at skabe sikkerhed på længere sigt. Indtægterne bliver således mere stabile, hvilket letter planlægningen og fremmer investeringerne, og producenterne har mere kontrol med beslutningerne vedrørende forarbejdningen og afsætningen af deres produktion. Fair trade gør det endvidere muligt, at nogle af indtægterne kan anvendes til kapacitetsopbygning i forbindelse med eksempelvis etablering af producentsammenslutninger (som beskrevet ovenfor) og forarbejdningsfaciliteter, f. eks. i forbindelse med forarbejdning af kaffebønner. Det bør understreges, at overskud i forbindelse med fair trade skal være til gavn for hele lokalsamfundet og ikke til fordel for enkeltpersoner. Fair trade-konceptet anvendes navnlig i forbindelse med samhandlen mellem udviklingslande og mere udviklede lande. Det er ikke direkte relevant i forbindelse med varer, der er produceret inden for EU, hvor sociale og miljømæssige normer allerede er lovfæstet. Al national produktion, alle producenter og arbejdstagere er allerede omfattet af en social og miljømæssig beskyttelse, der er mindst lige så høj som den beskyttelse, der er fastsat for fair trade- produkter. Fair trade-initiativer udgår fra private ikke-statslige organisationer. De har ansporende karakter, for så vidt som de er afhængige af forbrugernes valg og ikke styrer handelen eller på anden måde skaber hindringer for markedsadgang i forskellige lande. Forbrugerne får derfor mulighed i og udviklingslandene gennem en bæredygtig markedsorienteret strategi. levestandarden producenterne livskvaliteten blandt højne for at Det bør bemærkes, at selv om betegnelsen fair trade kan betragtes som en form for etisk handel, anvendes den sædvanligvis om fair handelsaktiviteter, som styrker den økonomiske situation for småproducenter og mindre jordejere, der i modsat fald kunne blive marginaliseret i de almindelige handelsmønstre. Betegnelsen 'etisk handel' anvendes sædvanligvis om aktiviteter (f. eks. adfærdskodekser) fra multinationale selskabers side, som driver virksomhed i 4 udviklingslandene, og som viser et etisk og socialt ansvar over for arbejdstagere eller andre partnere. 3. HVORDAN FUNGERER FAIR TRADE I PRAKSIS? Fair trade-varer når frem til forbrugerne via en række kanaler. Alle kanaler er via private initiativer, og de mest almindelige er via den traditionelle fair trade-bevægelse (herunder alternative handelsorganisationer) og mærkningsinitiativer. Visse individuelle virksomheder eller detailhandlere, som ikke er tilknyttet en bestemt organisation, kan imidlertid i givet fald gøre gældende, at nogle af eller alle deres produkter er fair trade-produkter. 3. 1. Den traditionelle fair trade-bevægelse Fair trade-konceptet blev oprindeligt udviklet af ikke-statslige organisationer (NGO'er), som interesserede sig for handel og udvikling. De første fair trade-initiativer bestod i, at der blev oprettet alternative handelsorganisationer eller "fair trade-virksomheder". Disse blev ofte etableret af kirker eller velgørende organisationer, selv om mange nu er blevet uafhængige virksomheder. Hele filosofien bag denne traditionelle fair trade-kanal er baseret på, at fair trade-principper anvendes som grundlaget for de kommercielle forbindelser med producenter og leverandører i udviklingslandene. Importorganisationerne finder frem til og indkøber produkter, importerer dem og afsætter dem til forbrugerne på en lang række forskellige måder, f. eks. gennem direkte detailsalg via "verdensbutikker", andre NGO'er, kirkelige grupper, pr. postordre osv. Alle aspekter af deres kommercielle aktiviteter er baseret på en fair trade-etos, og mest muligt af den endelige pris tilbagegives til producenterne. I mange tilfælde anvendes eventuelle overskud til udviklingsformål, selv om nogle er traditionelle kommercielle aktiviteter. Hovedparten af de produkter, der afsættes gennem verdensbutikkerne, er ikke mærket som sådanne, og købet er baseret på grundlag af tillid. Disse organisationers "varemærker" eller forbrugerne af, at produkterne og identiteter er forretningsmetoderne er i overensstemmelse med fair trade-principperne. Der er imidlertid fastlagte kriterier, og organisationerne selv eller deres partnere i udviklingslandene gennemfører en vis overvågning. i sig selv en indikation over for 3. 2. Mærkningsinitiativer Den anden afsætningskanal, som har udviklet sig støt siden starten i Nederlandene i 1988, er i form af fair trade-mærkning. Målet er her at følge de almindelige distributionsmønstre, for at flere kan få adgang til fair trade-produkter. Der er således ikke længere tale om samme tillid, som findes i forbindelse med den traditionelle fair trade-bevægelse i form af den tætte Importørerne og mellemhandlerne er her forbindelse mellem producent og salgssted. almindelige gennem almindelige detailforretninger, men et fair trade-mærke, som er tildelt af et fair trade-mærkningskontor, tilkendegiver over for forbrugeren, at varerne og afsætningskæden overholder fair trade- principperne. De fire fair trade-mærkninger, der anvendes i EU, er "Max Havelaar", "Transfair", "Fairtrade Mark" og "Rättvisemärkt". De mærkningsorganisationer (samme navn som mærkningen), der står for tildelingen, er alle medlem af FLO (Fair trade Labelling Organisations International), som står for koordineringen på EU-plan og internationalt plan. virksomheder, kommercielle varerne sælges og Mærkningskontorerne fastsætter de kriterier, som skal overholdes, for at et produkt kan tildeles en fair trade-mærkning. Disse kriterier er samordnet på internationalt plan og er udviklet på 5 grundlag af internationale instrumenter som f. eks. konventionerne som led i ILO (Den Internationale Arbejdsorganisation) og De Forenede Nationers henstillinger i forbindelse med Agenda 21. De omfatter f. eks. aspekter som ansættelsesforhold, kontrolforanstaltninger til forhindring af, at pesticider forurener floder og drikkevand, og beskyttelse af naturlige økosystemer. På nuværende tidspunkt udarbejdes kriterierne produkt for produkt, for at der kan tages højde for produktionsmetodernes og handelsmønstrenes specifikke karakteristika. Producenter og mellemhandlere kan rette henvendelse til mærkningskontorerne om at få lov til at anvende et fair trade-mærke på deres produkter. Dette tildeles varer, der er importeret fra producenter i udviklingslande, når mærkningskontoret har forvisset sig om, at fair trade- kriterierne for produktion og afsætning overholdes. Producenter og importører, som efter en vurdering menes at opfylde fair trade-kriterierne, optages i internationale fair trade-registre. Mellemhandlere, som ønsker at afsætte fair trade-produkter, skal foretage deres indkøb hos certificerede producenter og overholde de relevante inspektionskrav for deres egne forretningsaktiviteter. Mærkningskontorerne er ansvarlige for løbende at overvåge, at producenterne, importørerne og mellemhandlerne opfylder betingelserne for at anvende fair trade-mærkninger, således at det sikres, at kriterierne overholdes nøje. Fair trade-mærkningsordningerne finansieres på grundlag af licensafgifterne fra de importører og mellemhandlere, som markedsfører fair trade-produkter. Disse gebyrer og afgifter beregnes på grundlag af omsætningens og salgets størrelse. Det er mærkningskontorernes mål at blive selvfinansierende ved hjælp af licensafgifterne, men dette sker først, når omsætningen har nået et tilstrækkeligt omfang, da registreringsgebyrerne og licensafgifterne skal fastsættes på et niveau, som gør mærkningen levedygtig for importørerne og mellemhandlerne og sikrer, at deltagelsen i fair trade-ordninger giver producenterne yderligere fordele. I begyndelsen kan omkostningerne derfor overstige indtægterne for mærkningskontorerne, og mange modtager en vis finansiel støtte fra andre kilder, f. eks. staten eller NGO'er på udviklingsområdet. fair trade-symbol vises på emballagen og er en bekræftelse af, at produktions- og Et afsætningeprocesserne overholder fair trade-kriterierne. Mærkningen er et supplement til andre varedeklarationskrav, som er underlagt de f. eks. kvalitetsklassifikation og oprindelse, almindelige lovbestemmelser. 3. 3. Vigtige organisationer inden for fair trade NEWS! (Network of European World Shops) - oprettet i 1994. NEWS! indgår sammenslutningerne af verdensbutikkerne i 13 europæiske lande (alle medlemsstater er medlem undtagen Luxembourg, Portugal og Grækenland. Schweiz er også medlem). Ikke alle butikker er medlem af en sammenslutning, situationen er forskellig fra land til land. I visse tilfælde er alle butikkerne medlem af en sammenslutning, i andre er ikke alle butikkerne medlem, mens der i andre lande findes mange sammenslutninger eller isolerede grupper. Ud over at være salgssteder gennemfører butikkerne også oplysningsarbejde i form af forskellige aktiviteter som f. eks. 'fair trade-dage'. NEWS! fungerer som koordinator af sådanne aktiviteter. EFTA (European Fair trade Association) - blev oprettet uformelt i 1987 og blev officielt registreret som en europæisk sammenslutning i 1990. Den repræsenterer 12 importører fra Italien, 9 europæiske lande (8 medlemsstater Nederlandene, Spanien, Det Forenede Kongerige - og Schweiz). Verdensbutikkerne får - Østrig, Belgien, Frankrig, Tyskland, 6 generelt deres produkter fra nationale importører, som kan være tilknyttet butikkerne. EFTA tegner sig for 60% af salget i sektoren. IFAT (International Federation for Alternative Trade) i 1989 af alternative handelsorganisationer i Afrika, Asien, Australien, Japan, Europa, Nordamerika og Sydamerika. IFAT er en sammenslutning, som tager sigte på at fremme fair trade, og et forum for udveksling af information. Sammenslutningen forbinder landbrugs- og håndværksproducenter i Syd med organisationer i både Nord og Syd. - oprettet FLO (Fair trade Labelling Organisations International) - oprettet i 1997. FLO International står for koordineringen af fair trade-mærkningsinitiativer, udviklingen af internationale fair trade-standardkriterier for hvert enkelt produkt samt koordineringen af overvågningen til sikring af, at mellemhandlerne og producenterne overholder kriterierne. Det er en paraplyorganisation, trade- mærkningskontorer, som findes på nationalt plan i de enkelte lande. For øjeblikket findes der 4 af disse (nævnt tidligere) i 12 medlemsstater. Disse kontorer fører et fælles produktregister over producentorganisationer - 300 producenter i 29 lande. hvis medlemmer uafhængige forskellige fair de er på mærkningsområdet. Den NEWS!, EFTA og IFAT indgår i den traditionelle fair trade-bevægelse, og FLO arbejder og udelukkende mærkningsorganisationerne er indbyrdes afhængige, da ca. 50% af de mærkede produkter værdimæssigt sælges gennem de alternative afsætningskanaler som f. eks. verdensbutiknettet eller pr. postordre. Endvidere indebærer den koordinering, som verdensbutiknettet gennemfører på lokalt plan, støtte til og fremme af mærkede produkter, som ikke har strukturerne eller midlerne til alene at stå for tilstrækkelige salgsfremmende foranstaltninger. trade-bevægelse traditionelle fair I 1998 gik disse organisationer sammen og oprettede FINE, som er en uformel struktur, der tager sigte på at udveksle information, koordinere aktiviteter og fastsætte fælles kriterier. 4. FAIR TRADE I DEN EUROPÆISKE UNION 4. 1. Kommerciel aktivitet I begyndelsen blev hovedparten af de fair trade-varer, der kunne købes i Europa, importeret af som f. eks. de alternative handelsorganisationer og solgt gennem særlige salgssteder "verdensbutikkerne". Disse organisationer er fortsat en vigtig afsætningskanal for fair trade- produkter og tegner sig for en stor del af det samlede salg. De fleste butikker drives på lokalt plan af frivillige. Der findes mere end 3 000 verdensbutikker og 70 000 salgssteder i Europa med ca. 100 000 frivillige. Alle spiller en vigtig rolle med hensyn at skabe bevidsthed om udviklingsspørgsmål og fair trade-konceptet. I alle EU-medlemsstater, hvor der findes fair trade-mærkninger (findes i alle medlemsstater undtagen Spanien, Portugal og Grækenland), er konceptet nu ved at vinde almindelig indpas, og fair trade-produkter kan også købes i supermarkeder. I nogle tilfælde har supermarkedernes produkter af eget mærke opfyldt betingelserne for at kunne opnå fair trade-mærkning. både alternative De væsentligste produkter, som for øjeblikket sælges i EU gennem fair trade-initiativer, herunder kaffe, kunsthåndværk (bl. a. tørret frugt, honning, sukker og bananer. På nuværende tidspunkt er det kun kaffe, kakao, te, bananer, sukker og honning, der er mærket. I 1994 skønnedes det, at den samlede omsætning af fair trade-produkter i EU var ca. 175 mio. EUR, mens tallet i 1997 skønnedes at ligge på omkring 200-250 mio. EUR. tekstilvarer og tøj), te, chokolade, og mærkningsordninger, handelsorganisationer er 7 Levnedsmidler udgør ca. 60% af detailomsætningen af fair trade-produkter, og af dette tal tegner kaffesalget sig for næsten halvdelen. Fair trade-kaffe udgør imidlertid kun ca. 2% af det samlede kaffemarked i EU. Fair trade-bananer, som er et nyere fair trade-‘produkt’ end kaffe, tegner sig for ca. 0,2% af det samlede bananmarked i EU. 4. 2. Politisk aktivitet Ud over denne kommercielle aktivitet har der i de senere år været en stigende politisk aktivitet i EU i forbindelse med fair trade. I januar 1994 vedtog Europa-Parlamentet en beslutning om "en retfærdig og solidarisk Nord-Syd-handel"1, hvori der blev krævet EF-initiativer til støtte for fair trade, særlig finansiering og medtagelse af fair trade i Fællesskabets udviklings- og samarbejdspolitik. I 1994 offentliggjorde Kommissionen et dokument om alternativ handel, hvori den gav udtryk for sin støtte til at styrke fair trade både i Syd og i Nord. I 1996 afgav Det Økonomiske og Sociale Udvalg en udtalelse om "Den europæiske "fair trade"-bevægelse"2, hvori det i konklusionen bifaldte ideen med fair trade-mærkningsinitiativer og opfordrede Kommissionen til at oprette en særlig post i budgettet som støtte til fair trade-aktiviteter. Denne anbefaling blev gentaget i den betænkning om fair trade (Fassa-betænkning)3, som Europa-Parlamentet vedtog i 1998, og som også indeholdt en række forslag til yderligere foranstaltninger fra Kommissionens side til støtte for fair trade. Ud over interessen for fair trade generelt har politikere, NGO'er og lobbygrupper rejst spørgsmålet om fair trade specifikt i forbindelse med bananer. Kommissionen er af både Europa-Parlamentet og Rådet blevet spurgt om, hvilke hensigter den havde med hensyn til støtte til fair trade-bananer, og gav tilsagn om at undersøge de foranstaltninger, der kunne træffes. I oktober 1997 vedtog Den Paritetiske Forsamling AVS/EU endvidere en beslutning, hvori Kommissionen blev anmodet om at træffe foranstaltninger til støtte for dem, der ønsker at afsætte fair trade-bananer i EU. 4. 3. Forbrugernes interesser En Eurobarometer-undersøgelse, som Kommissionen lod gennemføre i 1997, gav en indikation af offentlighedens interesse for fair trade-produkter. I alt havde 11% af befolkningen i EU allerede købt fair trade-varer, idet andelen varierede meget i de forskellige medlemsstater, fra kun 3% i Portugal og Grækenland og op til 49% i Nederlandene. Det fremgik endvidere af undersøgelsen, at næsten tre fjerdedele (74%) af EU-befolkningen ville købe fair trade-bananer, hvis de kunne købes i butikkerne ved siden af "almindelige" bananer. I alt 37% af forbrugerne i EU sagde, at de ville være rede til at betale en merpris på 10% i forhold til prisen på almindelige bananer for bananer, der var af en tilsvarende kvalitet, og som var produceret i overensstemmelse med fair trade-normer. Af en nærmere analyse af svarene fra undersøgelsen fremgik det, at personer, som tidligere havde gjort erfaringer med fair trade-produkter, var meget mere tilbøjelige til at købe fair trade-bananer og ville være rede til at betale mere for dem. Flere end 9 ud af 10 (93%) af de forbrugere, der allerede havde købt fair trade-varer, ville være rede til at købe fair trade- bananer, og 7 ud af 10 (70%) ville betale en merpris på mindst 10% i forhold til prisen på almindelige bananer. 1 2 3 EP-dokument A3-0373/93, PE 206. 396 CES 538/96 E/as EP-dokument A4-0198/98, PE 225. 945 8 Der er desuden tegn på, at detailhandlerne er ved at blive bevidste om og begynder at imødekomme forbrugernes krav om visse garantier med hensyn til produktionsforholdene i forbindelse med de varer, de køber. 5. NUVÆRENDE EU-AKTIVITETER TIL STØTTE FOR FAIR TRADE 5. 1. Finansiel støtte til organisationer inden for fair trade Kommissionen har allerede ydet en vis begrænset finansiel støtte til fair trade-aktiviteter, som gennemføres af NGO'er i EU og producentgrupper i udviklingslandene. Hovedparten af denne finansiering er blevet ydet over budgetpost B7-6000, og et mindre beløb er blevet ydet fra B7-6200. På nuværende tidspunkt er initiativer i forbindelse med fair trade og etisk handel omfattet af samme post, dvs. alternativ handel. Over disse budgetposter er der hidtil ydet bistand til finansiering af: – – – Fair trade-mærkningsorganisationer til deres aktiviteter med henblik på at fremme nye varegrupper: disse har omfattet kaffe, kakao, bananer og orangejuice. Aktiviteterne har hovedsagelig været i form af forbrugeroplysningskampagner og uddannelsesaktiviteter. For øjeblikket bidrager Kommissionen til finansieringen af alle fair trade-mærkningsorganisationerne i medlemsstaterne, Verdensbutikker - de former for aktiviteter, der er støttet, varierer i forhold til behovene hos de forskellige organisationer. De fleste af disse organisationer er hovedsagelig beskæftiget med varesalget, og Kommissionens til kapacitetsopbygning og promotion, støtte er EFTA til sammenslutningens bevidstgørelsesaktiviteter, forskning, oplysningsarbejde og kampagner. Andre NGO'er, som ikke direkte er tilknyttet fair trade-organisationerne, men som modtager midler, gennemfører i givet fald også visse fair trade-aktiviteter. Foruden disse aktiviteter i medlemsstaterne har Kommissionen også støttet projekter udviklingslandene. i Antallet af indgivne finansieringsansøgninger, som vedrører fair trade og etisk handel, og sådanne projekters andel af de samlede udgifter er steget støt i de seneste år. I de seneste 5 år er der blevet anvendt 9 mio. EUR til støtte for udvikling på uddannelsesområdet. I 1997 afsatte Kommissionen for 15 bevidstgørelsesprojekter i forbindelse med fair trade. For 1998 blev der foreslået ca. 3 700 000 EUR til projekter vedrørende både fair trade og etisk handel. budgetpost 2 911 511 B7-6000 støtte EUR på til De kriterier, der er fastsat for udgifterne under disse budgetposter, omfatter ikke hele spektret af foranstaltninger med henblik på at gøre fair trade-produkter tilgængelige for forbrugerne i EU. Mens det f. eks. er tilladt at gennemføre pr-aktiviteter med henblik på at øge forbrugernes bevidsthed om fair trade-konceptet generelt, er det ikke muligt at fremme salget af et specifikt fair trade-produkt. Dette begrænser nytten af disse budgetposter for NGO'er, som ønsker at lancere fair trade-produkter på EU-markedet, hvor de salgsfremmende foranstaltninger tegner sig for en stor del af det samlede budget. 9 5. 2. Anden finansiel støtte I de seneste fire år er der endvidere ydet bistand til tre projekter vedrørende socialt ansvarligt forbrug, som omfatter visse fair trade-initiativer. To af disse projekter er blevet gennemført og vedrørte forbrugeroplysning. Det tredje vil blive gennemført i løbet af 1999 og vedrører udarbejdelsen af en forbrugerguide om 'bæredygtige' indkøb. Disse projekter er omfattet af budgetpost B5-1000 og B5-1050 og vedrører et samlet beløb på næsten 140 000 EUR. Under budgetpost B7-3000 har Kommissionen bevilget 990 000 EUR til et program, som tager sigte på at give børn, som arbejder i tæppeindustrien i Pakistan, adgang til mad, lægebistand, uddannelse eller oplæring på deltidsbasis. Der er blevet bevilget yderligere 3 mio. EUR til fremtiden. Endvidere er der blevet bevilget 4 mio. EUR til projekter i Nepal og Indien over budgetpost B7-7070. Hvad angår specielt bananer, vedtog Rådet i april 1999 en rådsforordning om fastlæggelse af en ramme for bistand til traditionelle AVS-bananleverandører. I denne forordning henvises der til muligheden af at finansiere fair trade-initiativer4. 5. 3. Lovgivning På grundlag af den overordnede målsætning om bæredygtig udvikling er Fællesskabet forpligtet til at integrere miljøhensyn i alle andre politikker og lægger også øget vægt på de sociale aspekter ved samhandelens globalisering. I overensstemmelse med retningslinjerne fra topmødet i København har EU erklæret, at den agter at lægge større vægt på de sociale aspekter ved globaliseringen af samhandelen. EU arbejder for at gøre konkrete fremskridt i forbindelse med målsætningen om at afhjælpe mangler med hensyn til de grundlæggende sociale normer på verdensplan. EU er begyndt at føre disse idealer ud i livet ved i sin lovgivning for udenrigshandlen at indarbejde princippet om, at der indrømmes handelsmæssige incitamenter for overholdelse af sociale og miljømæssige minimumsnormer. EU-arrangementet med generelle toldpræferencer (GSP), der er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 3281/94 (industrisektor) og (EF) nr. 1256/96 (landbrugssektor) for produkter med oprindelse i udviklingslande, indeholder særlige ansporende ordninger i form af yderligere præferencer, der kan indrømmes lande, hvis interne retsforskrifter opfylder visse sociale eller miljømæssige minimumsbetingelser. i I overensstemmelse med kravene i disse forordninger forelagde Kommissionen i juni 1997 en beretning for Rådet om arbejdet internationale fora vedrørende forbindelserne mellem international handel, sociale normer og miljø (dok. KOM(97) 260 endelig udg. ). I lyset af Rådets gennemgang på grundlag af beretningen forelagde Kommissionen i oktober 1997 et forslag om yderligere toldpræferencenedsættelser og betingelserne for at kunne drage fordel af de særlige ansporende ordninger til beskyttelse af arbejdstagernes rettigheder og til beskyttelse af miljøet. Den 25. maj 1998 vedtog Rådet forordning (EF) nr. 1154/98 om anvendelse af disse særlige ansporende ordninger. 4 Forordning (EF) nr. 856/1999 af 22. 4. 1999, EFT L 108 af 27. 4. 1999, s. 2 10 For at blive omfattet af den ansporende ordning på det sociale område skal landet overholde de i ILO's konventioner nr. 87 og 98 vedrørende anvendelse af normer, der er fastlagt principperne om ret til at organisere sig og føre kollektive forhandlinger og nr. 138 vedrørende mindstealderen for adgang til beskæftigelse. I december 1998 videreførte Rådet arrangementet med generelle toldpræferencer, herunder en generel ordning og særlige ansporende ordninger, i endnu en periode på tre år indtil den 31. december 20015. Ordningen på miljøområdet omfatter som opfylder de af Den Internationale Organisation for Tropisk Træ (ITTO) fastlagte kriterier. Den kan derfor kun gælde for industriprodukter, der fremkommer ved forarbejdning af tropisk træ, eller landbrugsprodukter, der dyrkes i tropiske skove, som forvaltes i overensstemmelse med ITTO-standarderne, der for øjeblikket er de eneste internationalt anerkendte miljøstandarder på dette område. lande, 5. 4. Andre beslægtede aktiviteter - etisk handel/adfærdskodekser i som et kommunikationsmiddel New Economics Foundation har gennemført en undersøgelse for Kommissionen om brugen af forbindelse med etisk handel6. sociale mærkninger Resultaterne heraf blev offentliggjort i november 1998. Undersøgelsen så nærmere på de forskellige former for sociale mærkninger, der er i brug, lige fra ensidige mærkninger fra individuelle producenter, der markedsfører produkter af eget mærke, til uafhængigt anerkendte mærkninger som f. eks. fair trade-mærkninger og statsligt eller offentligt anerkendte mærkninger som f. eks. EU's miljømærke, selv om dette ikke er en social mærkning. Den skitserede endvidere betingelserne for, at en mærkning kan være effektiv, f. eks. klarhed, tillid eller gennemslagskraft. Ifølge resultaterne af denne undersøgelse er sociale mærkninger ét muligt instrument til at tilvejebringe positive sociale ændringer via markedet, og det bør foretrækkes at gennemføre en samlet strategi til støtte for etisk handel frem for en offentlig politik, som udelukkende er koncentreret om at udvikle en social mærkning. Undersøgelsen understreger, at sociale mærkninger fortjener EF-støtte, som navnlig fremmer offentlighedens forståelse af de spørgsmål, som de vedrører. Virksomhederne - hovedsagelig inden for handel, tekstil og beklædning, sko, sportsudstyr og legetøj, men også producenter af råmaterialer - er i stigende grad ved at blive bevidst om disse spørgsmål, og mange har allerede indført deres egne adfærdskodekser. adfærdskodekser Andre initiativer, der er gennemført på europæisk plan siden 1995, omfatter fælles erklæringer og og beklædningssektoren samt skobranchen7), som blev udarbejdet af arbejdsmarkedets parter inden for rammerne af den sociale dialog på sektorniveau. Endvidere afholdt EU den 20. februar 1998 i Bruxelles et fælles seminar om adfærdskodekser og arbejdsnormer sammen om grundlæggende arbejdsnormer (handels-, tekstil- 5 6 7 Forordning (EF) nr. 2820/98 af 21. 12. 1998, EFT L 357 af 30. 12. 1998, s. 1 ‘Social Labels -Tools for Ethical Trade’ - endelig rapport 1998, New Economics Foundation, Cinnamon House, 6-8 Cole Street, London, SE1 4HY, UK 1995: charter om børnearbejde indgået af arbejdsmarkedets parter inden for den europæiske skobranche, CEC og FSE:THC. Charteret blev ajourført i 1997 og blev med godkendelse af den europæiske skohandlersammenslutning (CEDDEC) og EuroFiet udvidet til at omfatte skohandlerne i 1998; 1996: Fælles erklæring om børnearbejde fra arbejdsmarkedets parter i den kommercielle sektor, EuroCommerce og EuroFiet; 1997: Adfærdskodeks for arbejdsmarkedets parter i ETUF:THC, som indeholder de seks grundlæggende ILO-arbejdskonventioner. tekstil- og beklædningsindustrien, Euratex og 11 med det amerikanske arbejdsministerium. Arbejdsministeriet arrangerede et opfølgningsmøde i Washington D. C. den 10. -11. december 1998. for at overvåge adfærdskodekser, Behovet inddragelsen af alle berørte parter og de grundlæggende betingelser i en adfærdskodeks blev understreget på en workshop, som Kommissionen havde arrangeret i den 25. november 1998. Europa-Parlamentets Udvalg om Udvikling og Samarbejde opfordrede i sit forslag til betænkning om ‘en adfærdskodeks for europæiske virksomheder i udviklingslandene’ (Howitt-betænkningen) desuden Kommissionen til at overveje at etablere en europæisk overvågningsplatform. Betænkningen indeholdt endvidere forslag om, at Europa-Parlamentet skulle fungere som en foreløbig platform. Udvalget om Eksterne Økonomiske Forbindelser har også opfordret til, at Kommissionen udvikler en model for en adfærdskodeks på europæisk plan (Sainjon-betænkningen). Den 13. januar 1999 vedtog Europa-Parlamentet Sainjon-betænkningen og - med visse ændringer - Howitt-betænkningen den 15. januar 1999. 6. FAIR TRADE, WTO OG VÆKSTEN I VERDENSHANDELEN i Handel har lang tid været erkendt som værende af grundlæggende betydning for vækstskabelse. Stigende globale handelsstrømme resulterer i en større samlet velstand, og gennem årene har verdens handelsnationer forpligtet sig til at gennemføre en proces med fremme af verdenshandelen og nedsættelse af handelshindringer. Dette har bl. a. gjort en række lande med lavere indkomster i stand til at udvikle deres økonomier meget hurtigt inden for en relativ kort tidsperiode. Det multilaterale handelssystem har udtrykkeligt til formål at sikre, at lande, der befinder sig i de tidlige udviklingsfaser, også får gavn af liberaliseringen. Via på hinanden følgende GATT-runder kulminerede processen med at nedsætte handelshindringerne i oprettelsen af Verdenshandelsorganisationen (WTO) i 1995, som bl. a. har følgende målsætninger: "at hæve levestandarden, sikre fuldt beskæftigelse … gøre plads for en optimal udnyttelse af verdens ressourcer i overensstemmelse med målet bæredygtig udvikling, søge at beskytte og bevare miljøet … på en måde, der er forenelig med landenes respektive behov på forskellige niveauer af økonomisk udvikling; Der erkender, at der er behov for en positiv indsats til at sikre, at udviklingslandene, særlig de mindst udviklede blandt dem, får en del i væksten i verdenshandelen, der står i forhold til deres økonomiske udviklingsbehov. " Der erkender, at der er behov for en positiv indsats til at sikre, at udviklingslandene, særlig de mindst udviklede blandt dem, får en del i væksten i verdenshandelen, der står i forhold til deres økonomiske udviklingsbehov. " Ved etableringen af et mere liberaliseret handelssystem var der bekymringer med hensyn til, om visse udviklingslande var fuldt ud at drage nytte af de mere åbne samhandelsvilkår. Som led i Marrakesh-erklæringen om oprettelse af WTO erklærede underskriverne, at de havde til hensigt fortsat at støtte og fremme udvidelsen af de mindst udviklede landes handels- og investeringsmuligheder og at overvåge Uruguay-rundens virkning på sårbare økonomier. i stand til Det grundlæggende i udviklingslandene i stand til at udnytte og drage fordel af de muligheder, som verdenshandelen giver. sætte producenterne formål med fair trade-initiativer er at 12 Fair trade-initiativer gennemføres på grundlag af frivillig deltagelse. Forbrugerne kan skabe fair trade-produkter gennem deres købsadfærd, og producenter og efterspørgsel efter mellemhandlere, som ønsker at deltage, tilbyder produkter til at kunne imødekomme denne efterspørgsel efter at have vist, at de opfylder fair trade-betingelserne, med heraf følgende fordele for primærproducenterne. fair trade forenelig med et I det omfang, fair trade-initiativer forbliver private initiativer og gennemføres på grundlag af ikke-diskriminerende multilateralt frivillig deltagelse, er for handelssystem, da den ikke indebærer protektionisme. Fair trade-initiativer kan fungere som en markedsmekanisme, som giver både producenter og forbrugere flere valgmuligheder, da deres succes navnlig med hensyn til mærkede fair trade-produkter i almindelige forretninger er afhængig af efterspørgslen på markedet. importbegrænsninger eller andre former Hvis regeringer indførte reguleringsmekanismer på grundlag af fair trade-koncepter, ville de skulle tage højde for deres forpligtelser i henhold til WTO for navnlig at sikre, at sådanne ordninger er gennemsigtige og ikke-diskriminerende. i en nær Inden for WTO vil der fremtid blive påbegyndt nye handelsforhandlinger. Fællesskabet slår til lyd for en omfattende runde med en bred og afbalanceret dagsorden, som appellerer til alle WTO-medlemmer. Det er i denne henseende EU's primære målsætning at få handelsliberaliseringen gennemført på en sådan måde, at den fuldt ud er i overensstemmelse med en bæredygtig udvikling samt bidrager til at højne de sociale standarder og miljøbeskyttelsen på verdensplan. 7. SPØRGSMÅL I RELATION TIL YDERLIGERE EU-STØTTE TIL FAIR TRADE-AKTIVITETER • Vækst i forbindelse med fair trade Selv om fair trade-bevægelsen nu er ved at blive samlet under FINE's banner, udvikles der stadig fair trade-initiativer på forskellige niveauer. Der er dog et stigende antal individuelle virksomheder, som ikke er tilknyttet fair trade-organisationerne, der hævder, at deres produkter er fair trade-produkter, eller baserer deres udsagn på adfærdskodekser, som er udviklet af en enkelt virksomhed eller virksomhedsgruppe. Udviklingen af såvel fair trade som etisk handel må behandles i sammenhæng. • Definition Nogle af problemerne i tilknytning til fair trade skyldes den omstændighed, at der for øjeblikket ikke findes nogen juridisk definition. Dette åbner mulighed for misbrug. Desuden blev der først så sent som medio 1999 skabt enighed om en fælles definition inden for FINE, og der findes heller ikke et enkelt mærke eller symbol til identificering af fair trade-produkter. • Kriterier Kriterierne for fair trade-produkter er normalt forskellige afhængig af produkternes art og de relevante organisationer og virksomheder. Fair trade-bevægelsen, navnlig FINE, er selv begyndt at skitsere fælles kriterier. I Fassa-betænkningen blev der foreslået en række minimumskriterier for fair trade. Udviklingen i betegnelsen og mærkningen af produkter som fair trade-produkter skaber et stigende behov for retningslinjer for fair trade-kriterier, 13 der er aftalt mellem de forskellige interesserede parter. Kriterierne bør dels medvirke til at forebygge vildledende og ubekræftede angivelser og mærker, dels gøre det lettere for mindre producenter at deltage. Som et første skridt bør det overvejes at støtte NGO'ernes indsats for at styrke fair trade- mærkningsorganisationernes kapacitet, når det gælder udvikling af kriterier for mærkning og attestering, således at de fastlægges så gennemsigtigt som muligt, og det efterfølgende kan kontrolleres, at de overholdes. • Forbrugernes valgmuligheder: kriterier og overvågning Det er nødvendigt, at fair trade-angivelser og -mærker opfylder den tilsigtede målsætning, når det gælder producenter i udviklingslande, og gør det muligt for forbrugerne at træffe et kvalificeret valg. Der er derfor et klart behov for at se nærmere på, hvordan sådanne angivelser og mærker for øjeblikket underbygges, efterprøves og kontrolleres, enten af fair trade-organisationerne selv eller af uafhængige organer eller andre. Derefter må det forbedre overvågningen, overvejes, hvilke muligheder der efterprøvningen og kontrollen af både angivelser og mærker under hensyntagen til omkostninger og fordele og navnlig fair trade-produkternes konkurrenceevne. For eksempel kan det overvejes at anvende direktivet om vildledende reklame8 som et middel til efterfølgende verificering og kontrol for at sikre tilfredsstillende beskyttelse af forbrugerne. Det bør også overvejes at oprette et uafhængigt eksternt overvågnings- eller godkendelsessystem. for yderligere er at • Forbrugeroplysning fair trade-initiativerne kan udvikles yderligere, skal forbrugerne have bedre fair trade- findes fair trade-produkter, og betydningen af For at information om, at der mærkninger. • Frivillig deltagelse Deltagelse i enhver fair trade-ordning skal fortsat være frivillig. • WTO-forenelighed Når Fællesskabet overvejer yderligere støtte/foranstaltninger i forbindelse med fair trade, vil der blive taget hensyn til dets forpligtelser som led i WTO. Fair trade-ordninger bør fungere som positive og frivillige handelsmæssige incitamenter og mekanismer til at forbedre såvel de sociale som de miljømæssige betingelser til fordel for en bæredygtig udvikling. • Dialog med fair trade-bevægelsen Det bør overvejes at etablere en formel platform til dialog med fair trade-bevægelsen med henblik på at drøfte de spørgsmål, der er skitseret i denne meddelelse og EU-bistand til udviklingen af fair trade. 8 Rådets direktiv 84/450/EØF af 10. september 1984 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om vildledende reklame, EFT L 250 af 19. 9. 1984 14


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-2203/99 von Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) an die Kommission. Große Armut und soziale Ausgrenzung.

eurovoc_concepts: marginalisation poverty statistics

formats: html pdf print

text: 1. 8. 2000 DE Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften C 219 E/117 Die Kommission ist jedoch der Ansicht, da(cid:223) die geringen Kosten f(cid:252)r diesen Pendelverkehr (250 GRD/ 0,75 Euro zwischen 5h00 und 00h00 und 500 GRD/1,25 Euro zwischen 00h00 und 5h00) und die Fahrzeit (10 Minuten) kaum die Reisenden, deren Ziel eine von Olympic Airways angeflogene griechische Insel oder Provinzstadt ist, dazu bewegen werden, f(cid:252)r internationale Flugdienste vor allem diese Fluggesell- schaft zu w(cid:228)hlen. Die Kommission stellt in jedem Fall fest, da(cid:223) infolge der Liberalisierung des Zugangs zu Inlandverbindun- gen innerhalb der Gemeinschaft (1. April 1997) und der Liberalisierung des Zugangs zu den Verbindungen zu den griechischen Inseln (1. April 1998) die Gesellschaft Olympic Airways sich heute auf dem (z. B. Cronus griechischen Markt Airlines, Air Greece). Diese landen und starten am Terminal (cid:132)Ost(cid:147), was den Flugg(cid:228)sten internationaler Fluggesellschaften, die denselben Terminal benutzen, die M(cid:246)glichkeit des Weiterflugs ohne Wechsel des Terminals bietet. jungen griechischen Fluggesellschaften befindet im Wettbewerb mit (2000/C 219 E/148) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-2197/99 von Anna Karamanou (PSE) an den Rat (30. November 1999) Betrifft: Bek(cid:228)mpfung des Hungers in der Welt Der erste von der UN-Ern(cid:228)hrungs- und Landwirtschaftsorganisation (FAO) ver(cid:246)ffentlichte Bericht zeichnet ein sehr d(cid:252)steres Bild von der weltweiten Lage, da das 1996 gesteckte Ziel, n(cid:228)mlich die Anzahl der Menschen, die unter Hunger leiden, bis 2015 zu halbieren, wahrscheinlich nicht erreicht wird. Unter Hunger leiden: in Indien 204 Millionen Menschen, in China 164 Millionen Menschen, in Nordkorea und in der Mongolei die H(cid:228)lfte der Bev(cid:246)lkerung, ein Drittel der V(cid:246)lker von Kambodscha, Laos und der afrikanischen L(cid:228)nder s(cid:252)dlich der Sahara, w(cid:228)hrend zwei von f(cid:252)nf Kindern unterern(cid:228)hrt sind. Angesichts der Tatsache, da(cid:223) die UNO die entwickelten L(cid:228)nder aufgefordert hat, 0,7 % ihres BIP f(cid:252)r humanit(cid:228)re Hilfe in den Entwicklungsl(cid:228)ndern zur Verf(cid:252)gung zu stellen, wird der Rat um Auskunft ersucht, ob dieser Beschlu(cid:223) umgesetzt wird und von welchen L(cid:228)ndern der Europ(cid:228)ischen Union. Antwort (31. Januar 2000) In der Schlu(cid:223)erkl(cid:228)rung des Weltern(cid:228)hrungsgipfels, der im November 1996 in Rom stattfand, sind die (cid:220)berwindung des Hungers in allen L(cid:228)ndern und insbesondere die Halbierung der Anzahl hungernder Menschen bis zum Jahre 2015 als langfristiges Ziel festgelegt worden. Die Erreichung dieses Ziels w(cid:228)re f(cid:252)r die Menschheit ein gewaltiger Schritt nach vorn. Was den Rat selbst anbelangt, so hat er im Rahmen der Ma(cid:223)nahmen zur Minderung der Armut den Aktionen hohe Priorit(cid:228)t einger(cid:228)umt, die auf die Verst(cid:228)rkung der Ern(cid:228)hrungssicherheit abstellen. Vor diesem Hintergrund beabsich- tigt er, die Ergebnisse der bevorstehenden Evaluierung der Wirkungsweise der Verordnung vom Juni 1996 (cid:252)ber die Nahrungsmittelhilfe und Ern(cid:228)hrungssicherheit sorgf(cid:228)ltig zu pr(cid:252)fen. Er hofft, da(cid:223) er dabei zu Schlu(cid:223)folgerungen gelangen wird, die zu einer Steigerung der Qualit(cid:228)t und der Effizienz der auf die Ern(cid:228)hrungssicherheit in den Entwicklungsl(cid:228)ndern ausgerichteten Ma(cid:223)nahmen f(cid:252)hren werden. Dem Rat liegen keine genauen Angaben zu den Fortschritten der Mitgliedstaaten im Hinblick auf das Ziel, jeweils 0,7 % des BIP als Entwicklungshilfe einzusetzen, vor. (2000/C 219 E/149) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-2203/99 von Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) an die Kommission Betrifft: Gro(cid:223)e Armut und soziale Ausgrenzung (29. November 1999) Artikel 137 des Vertrags von Amsterdam stellt eine neue Rechtsgrundlage f(cid:252)r die Annahme von Ma(cid:223)nahmen gegen die soziale Ausgrenzung dar. Leider verf(cid:252)gen wir nicht (cid:252)ber statistisches Material, das uns erm(cid:246)glichen w(cid:252)rde, das Ausma(cid:223) dieser sozialen Realit(cid:228)t zu erkennen und alle von der sozialen Ausgrenzung und/oder gro(cid:223)er Armut betroffenen Menschen wirksam zu erfassen. C 219 E/118 Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften DE 1. 8. 2000 Was gedenkt die Kommission zu unternehmen, um zu einem besseren Verst(cid:228)ndnis der sozialen Aus- grenzung und der gro(cid:223)en Armut zu gelangen? Welche Initiativen wird die Kommission ergreifen, um diese Ph(cid:228)nomene angesichts des Artikels 137 des Vertrags zu bek(cid:228)mpfen und so den auf dem Gipfel f(cid:252)r soziale Entwicklung 1995 in Kopenhagen eingegangenen Verpflichtungen nachzukommen? Antwort von Frau Diamantopoulou im Namen der Kommission (5. Januar 2000) Die Kommission ist sich mit dem Herrn Abgeordneten darin einig, wie wichtig Indikatoren und Statistiken zur Verbesserung der Politiken und Ma(cid:223)nahmen gegen soziale Ausgrenzung und Armut sind. Soziale Ausgrenzung und Armut sind mehrschichtige, zeitlich sich ver(cid:228)ndernde Probleme, die daher mit Hilfe umfassender Daten und Indikatoren in Abh(cid:228)ngigkeit von der Zeit analysiert werden m(cid:252)ssen (L(cid:228)ngs- schnittstudie). Ferner m(cid:252)ssen die Daten und Indikatoren geschlechterspezifisch sein. In zahlreichen Mitgliedstaaten sowie auf Gemeinschaftsebene bem(cid:252)ht man sich um eine bessere Auswertung vorliegender Daten sowie um eine Verbesserung des Datenmaterials. Nach einem Seminar hoher Vertreter der Gemein- schaft im Januar 1998 in Stockholm (cid:252)ber das Thema soziale Ausgrenzung und Armutsstatistiken wurde eine Task Force der Gemeinschaft eingesetzt. Das Ergebnis der Arbeiten war eine erste Reihe von Leitlinien f(cid:252)r die Verbesserung der Statistiken und Indikatoren (cid:252)ber Armut und soziale Ausgrenzung in den Mitgliedstaaten sowie auf Gemeinschaftsebene, die nun umgesetzt werden (1). Die Leitlinien wurden auf einer Sitzung der Generaldirektoren der nationalen statistischen ˜mter verabschiedet. Die Zusammenarbeit in der Gemeinschaft kann einen wichtigen Beitrag leisten; die Ma(cid:223)nahmen wurden verbessert und sollen als Ergebnis der neuen Bestimmungen des EG-Vertrags (Artikel 137 ex-Artikel 118) weiter intensiviert werden. 1999 hat die Kommission Diskussionen auf breiter Ebene mit allen Betroffenen (cid:252)ber eine Gemeinschafts- strategie gegen die soziale Ausgrenzung sowie (cid:252)ber die Priorit(cid:228)ten und den Umfang der Gemeinschafts- aktion zur Umsetzung dieser Strategie aufgenommen. Diese Diskussionen haben die (cid:132)volle Beteiligung und soziale Integration aller Menschen in der Gesellschaft(cid:147) als Grundprinzip einer integrativen und durch sozialen Zusammenhalt gekennzeichneten Gesellschaft best(cid:228)tigt, wie auch das Ergebnis der Weltgipfelkon- ferenz (cid:252)ber soziale Entwicklung im Jahre 1995 in Kopenhagen zeigte. Die Durchf(cid:252)hrung der Strategie und der Aktionen sind eine Priorit(cid:228)t des Arbeitsprogramms 2000 der Kommission. Strategie und Programm sollen als Ziel eine verst(cid:228)rkte Zusammenarbeit im Bereich Statistiken und Indikatoren vorsehen. Eine Ausgabe von (cid:132) Statistics in focus(cid:147) unter dem Titel (cid:132)Soziale Ausgrenzung in den Mitgliedstaaten(cid:147) soll in K(cid:252)rze von der Kommission ver(cid:246)ffentlicht werden. (1) Statistischer Programmausschuss, Dokument Nr. 90/31/2/11/98. (2000/C 219 E/150) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-2206/99 von Antonio Tajani (PPE-DE) an die Kommission (29. November 1999) Betrifft: Kampf gegen synthetische Drogen: Gemeinschaftsinitiativen und Umsetzung der Entschlie(cid:223)ung des Europ(cid:228)ischen Parlaments Erneut wird Italien durch Meldungen (cid:252)ber den Vertrieb und Konsum synthetischer Drogen, mit denen der Markt bereits (cid:252)berschwemmt ist und deren Abnehmer haupts(cid:228)chlich Jugendliche sind, in Unruhe versetzt. Jahr f(cid:252)r Jahr werden 180. 000 Ecstasy-Pillen beschlagnahmt, wobei die beschlagnahmte Menge nur 5 % des Gesamtkonsums ausmacht. 1998 hatte das Europ(cid:228)ische Parlament (in seiner Entschlie(cid:223)ung zur Kontrolle der neuen synthetischen Drogen (cid:129) ABl. C 167 vom 1. 6. 1998) eindringlich auf das Problem des Inverkehrbringens und des Konsums synthetischer Drogen hingewiesen und an die Mitgliedstaaten und die Kommission appelliert, Erkenntnisse (cid:252)ber diese Drogen, insbesondere deren Wirkungen und Neben- wirkungen sowie m(cid:246)gliche Langzeitsch(cid:228)digungen zu sammeln und entsprechende Forschungen zu f(cid:246)rdern


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-2134/99 von Bart Staes (Verts/ALE) an den Rat. Auswirkungen der Einstellung des zollfreien Einkaufs für die Beschäftigung in Tax-free Shops.

eurovoc_concepts:
EU Member State
duty-free sale
economic consequence
employment statistics
job cuts
market approval

text: 18. 7. 2000 DE Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften C 203 E/141 gruppen ohne Gewinnzweck und ihrer nationalen Mitglieder eingerichtet. Das Verzeichnis, das im (cid:252)brigen auf freiwilliger Grundlage eingerichtet wurde, umfa(cid:223)t zur Zeit rund 900 Interessengruppen aus allen Bereichen des wirtschaftlichen und gesellschaftlichen Lebens. F(cid:252)r die Beamten ist es insofern ein (cid:252)beraus n(cid:252)tzliches Informationsmittel, als es ihnen eine Konsultation auf breiterer Basis erm(cid:246)glicht. Die Kommission beabsichtigt, dieses Instrument in Zukunft sowohl inhaltlich als auch von seinem Umfang her weiter auszubauen, so da(cid:223) es organ(cid:252)bergreifend angeboten werden k(cid:246)nnte. (1) http://europa. eu. int/comm/sg/sgc/lobbies/index_en. htm. (2000/C 203 E/179) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-2134/99 von Bart Staes (Verts/ALE) an den Rat (29. November 1999) Betrifft: Auswirkungen der Einstellung des zollfreien Einkaufs f(cid:252)r die Besch(cid:228)ftigung in (cid:132)Tax-free Shops(cid:147) Am 1. Juli 1999 wurde der Verkauf steuerfreier Produkte in den sog. (cid:132)Tax-free Shops(cid:147) eingestellt. Diese Gesch(cid:228)fte verkauften bestimmte Produkte (z. B. Parfum, Zigaretten, Alkohol) steuerfrei an Passagiere internationaler Fl(cid:252)ge. Das Verbot geht auf einen Beschlu(cid:223) des Gipfels des Europ(cid:228)ischen Rates von K(cid:246)ln vom 3. und 4. Juni 1999 zur(cid:252)ck, Artikel 12 der sechsten Richtlinie (MwSt) Nr. 77/388/EWG (1) des Rates vom 17. Mai 1977 integral anzuwenden. Aufgrund dieses Artikels waren steuerfreie innergemeinschaft- liche Verk(cid:228)ufe bis 30. Juni 1999 zul(cid:228)ssig. Es gab (cid:129) aus verschiedenen Gr(cid:252)nden (cid:129) gro(cid:223)en Widerstand gegen die Einstellung des steuerfreien Einkaufs in der Europ(cid:228)ischen Union. Einer davon waren die negativen Auswirkungen f(cid:252)r die Besch(cid:228)ftigung. Kommission und Rat haben stets argumentiert, da(cid:223) das Verbot des steuerfreien Einkaufs nicht zum Verlust von Arbeitspl(cid:228)tzen f(cid:252)hren wird. Aus dem Sektor der (cid:132)Tax-free Shops(cid:147) sind jedoch andere Stimmen zu h(cid:246)ren. So ging der Verkauf von (cid:132)Sky Shops(cid:147) in Zaventem seit 30. Juni 1999 um ein Viertel zur(cid:252)ck. Die Direktion sah sich gezwungen, 60 Vollzeitarbeitspl(cid:228)tze zu streichen. 1. Wie viele Vollzeitarbeitspl(cid:228)tze gab es bei den (cid:132)Tax-free Shops(cid:147) in der Europ(cid:228)ischen Union am 1. Januar 1999? 2. Wie viele Vollzeitarbeitspl(cid:228)tze gab es bei den (cid:132)Tax-free Shops(cid:147) in der Europ(cid:228)ischen Union am 1. Juni 1999? 3. Wie viele Vollzeitarbeitspl(cid:228)tze gab es bei den (cid:132)Tax-free Shops(cid:147) in der Europ(cid:228)ischen Union am 1. Juli 1999? 4. Wie viele Vollzeitarbeitspl(cid:228)tze gab es bei den (cid:132)Tax-free Shops(cid:147) in der Europ(cid:228)ischen Union am 1. Oktober 1999? Erkennt der Rat (cid:129) aufgrund der Antworten auf die Fragen 1 bis 4 (cid:129) an, da(cid:223) die Zahl der 5. Vollzeitarbeitspl(cid:228)tze bei den (cid:132)Tax-free Shops(cid:147) in der Europ(cid:228)ischen Union zur(cid:252)ckgegangen ist? 6. Ist der Rat der Ansicht, da(cid:223) der vorgenannte Verlust von Arbeitspl(cid:228)tzen auf die Einstellung des steuerfreien Einkaufs in der Europ(cid:228)ischen Union zur(cid:252)ckzuf(cid:252)hren ist? a) Falls ja, ist der Rat bereit, das Verbot des steuerfreien Einkaufs zu (cid:252)berpr(cid:252)fen? b) Falls nein, worauf f(cid:252)hrt der Rat den Verlust von Arbeitspl(cid:228)tzen im Sektor der (cid:132)Tax-free Shops(cid:147) zur(cid:252)ck? (1) ABl. L 145 vom 13. 6. 1977, S. 1. Antwort (24. Januar 2000) Gem(cid:228)(cid:223) der Grundsatzentscheidung des Rates aus dem Jahre 1992 f(cid:252)gt sich der zollfreie Verkauf im innergemeinschaftlichen Reiseverkehr nicht in das Konzept eines Binnenmarktes ohne Steuergrenzen ein. Der Rat beschlo(cid:223) dennoch 1992 die vor(cid:252)bergehende Beibehaltung des Status quo in bezug auf die Tax- free-Verkaufsstellen bis Ende Juni 1999. C 203 E/142 Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften DE 18. 7. 2000 Der Rat hat wiederholt darauf hingewiesen, da(cid:223) es in einer ersten Phase Aufgabe der Mitgliedstaaten ist, sowohl die sozialen Folgen in dem betroffenen Sektor als auch regionale Schwierigkeiten in den Grenz- gebieten, die durch die Abschaffung des zollfreien Verkaufs entstehen k(cid:246)nnten, abzufangen. Die Gemein- schaftsinstrumente, die den Mitgliedstaaten zur Verf(cid:252)gung stehen, um den Folgen der Abschaffung dieses Verkaufs zu begegnen, sind in einer Mitteilung der Kommission an den Rat vom 17. Februar 1999 (1) beschrieben. (1) ABl. C 66 vom 9. 3. 1999, S. 6. (2000/C 203 E/180) SCHRIFTLICHE ANFRAGE P-2138/99 von Didier Rod (Verts/ALE) an den Rat (15. November 1999) Betrifft: (cid:214)lpipeline Tschad/Kamerun Unseren Informationen zufolge steht das Projekt (cid:214)lpipeline Tschad-Kamerun auf der Tagesordnung der n(cid:228)chsten Sitzung des Exekutivausschusses der Weltbank Mitte November. In einer Pressekonferenz hat der Pr(cid:228)sident der Weltbank, Herr Wolfensohn, am 30. September 1999 bekanntgegeben, seine Organisation w(cid:252)rde dieses Projekt unterst(cid:252)tzen. Unseren Informationen zufolge ist eine positive Entscheidung zur Bewilligung des notwendigen Kredits an die Regierungen von Tschad und Kamerun zu erwarten. Das Europ(cid:228)ische Parlament hatte im Dezember 1998 ein Moratorium f(cid:252)r das Projekt gefordert, bis gewisse Garantien bez(cid:252)glich der Aufteilung der Einnahmen, der Entsch(cid:228)digung und Umsiedlung der betroffenen Bev(cid:246)lkerung, der Bew(cid:228)ltigung der Umweltrisiken und der konkreten Mitbestimmung der Zivilgesellschaft im Entscheidungsprozess erf(cid:252)llt sind. Welches ist die Position des Rates bez(cid:252)glich der Entwicklung in dieser Angelegenheit? Ist dem Rat bekannt, da(cid:223) die Weltbank, einer ver(cid:246)ffentlichten internen Korrespondenz zufolge, Abgesandte als Verhandlungspartner ausschickt, um die Kritiken an dem Projekt zu (cid:132)bes(cid:228)nftigen(cid:147), w(cid:228)hrend man seine Umsetzung auf h(cid:246)chster Ebene vorbereitet? Ist ihm auch bekannt, da(cid:223) sie w(cid:228)hrend einer (cid:246)ffentlichen Sitzung am 30. September zwei Personen, die als Berater f(cid:252)r die Weltbank arbeiten, als Vertreter der kamerunischen Zivilgesellschaft vorgestellt hat? Gibt es auf Ratsebene Konzertierungssitzungen zur Abstimmung der Positionen der Mitgliedstaaten im Exekutivausschu(cid:223)? Wenn nicht, warum nicht? Wenn ja, war dieses Projekt Gegenstand einer Konzertie- rungssitzung? Wie stehen die 15 Mitgliedstaaten zu der Entscheidung (cid:252)ber die Finanzierung der (cid:214)lpipeline Tschad-Kamerun? Antwort (24. Januar 2000) Der Rat wurde nicht mit der vom Herrn Abgeordneten angesprochenen Angelegenheit befa(cid:223)t und hat daher keinerlei Kenntnis von Gespr(cid:228)chen (cid:252)ber die Finanzierung des Projekts (cid:214)lpipeline Tschad/Kamerun. F(cid:246)rmliche Konzertierungssitzungen zur Abstimmung der Positionen der Mitgliedstaaten im Exekutiv- ausschu(cid:223) der Weltbank werden vom Rat nicht durchgef(cid:252)hrt, da nicht alle Mitgliedstaaten dort einen Sitz haben und einige durch ein anderes Land vertreten werden, das nicht zwangsl(cid:228)ufig Mitglied der Gemeinschaft ist. Abschlie(cid:223)end sei festgestellt, da(cid:223) aus obenerw(cid:228)hnten Gr(cid:252)nden der Rat als solcher keinen Standpunkt in der Frage der Entscheidung (cid:252)ber die Finanzierung der (cid:214)lpipeline Tschad/Kamerun vertritt


title: 1999/786/EF: Rådets afgørelse af 29. november 1999 om en fællesskabsgaranti til Den Europæiske Investeringsbank (EIB) mod tab i forbindelse med lån til projekter til genopbygning af de jordskælvsramte områder i Tyrkiet

eurovoc_concepts:
EIB loan
Türkiye
credit guarantee
disaster area
economic reconstruction
financial loss

text: 3. 12. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 308/35 RÅDETS AFGØRELSE af 29. november 1999 om en fællesskabsgaranti til Den Europæiske Investeringsbank (EIB) mod tab i forbindelse med lån til projekter til genopbygning af de jordskælvsramte områder i Tyrkiet (1999/786/EF) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 308, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, og ud fra følgende betragtninger: (1) (2) (3) De tyrkiske områder Kocaeli, Sakarya, Bolu og Yalova blev alvorligt ramt af et jordskælv i august 1999 og dets nylige efterrystelser; Rådet (almindelige anliggender) konkluderede på sit møde den 13. september 1999, at »det snarest muligt forventede at få forelagt forslag til ny og omfattende bistand til udbedring og genopbygning, som kan have form af lån fra Den Europæiske Investeringsbank (EIB) samt makrofinansiel bistand og MEDA II, som Tyrkiet i vid udstrækning bør nyde godt af«; Rådet understregede også, at det var vigtigt at mobilisere bistanden så hurtigt som muligt; at fremsætte til opfølgning af mødet i Rådet (almindelige anliggender) den 13. september 1999 konkluderede ØKOFIN-Rådet på mødet den 8. oktober 1999, at »Rådet opfordrer Kommissionen til et hensigtsmæssigt forslag til Rådets afgørelse om en fællesskabsgaranti til EIB mod tab i forbindelse med lån til genopbygning af de jordskælvsramte områder i Tyrkiet med henblik på vedtagelse af afgørelsen i Rådet om muligt ved udgangen af november 1999 efter følgende retningslinjer: et samlet loft på 600 mio. EUR for de lån, der ydes til genopbyg- ning i Tyrkiet over tre år, idet ovennævnte loft udeluk- kende må anvendes til finansiering af de investeringspro- jekter, der skal gennemføres til udskiftning, udbedring eller genopbygning af infrastruktur og industrianlæg, der blev beskadiget ved jordskælvet i august 1999 i Tyrkiet«; ØKOFIN-Rådet bekræftede den 8. november 1999, at denne afgørelse burde træffes hurtigst muligt; på grund af sagens hastende karakter har det ikke været muligt at overholde den sædvanlige for medlemsstaternes fuldstændige information af deres nationale parlamenter i overensstemmelse med proto- seks uger frist på (4) (5) (6) (7) (8) (9) kollen om de nationale parlamenters rolle i Den Europæ- iske Union, der er knyttet som bilag til Amsterdam-trak- taten om ændring af traktaten om Den Europæiske Union; de lån, der ydes under den særlige EIB-lånefacilitet til genopbygning af Tyrkiet, og for hvilke der stilles garanti ved denne afgørelse, tager udelukkende sigte på udskift- ning, udbedring og genopbygning af beskadiget over- fladeinfrastruktur og underjordisk infrastruktur, industri- anlæg og MSV samt boliger og byinfrastruktur, der blev berørt af jordskælvet; Rådet vedtog den 31. oktober 1994 forordning (EF, Euratom) nr. 2728/94 om oprettelse af en garantifond for aktioner i forhold til tredjelande (1); EIB er ved at afslutte låneprogrammerne for Central- og Østeuropa, Middelhavsområdet, Asien og Latinamerika samt Den Sydafrikanske Republik under de nugældende eksterne EIB-lånemandater i henhold til afgørelse 97/ 256/EF (2); den 23. april 1999 fremlagde Kommissionen sit forslag til forlængelse af det generelle eksterne EIB- lånemandat for perioden efter udløbet af det nugældende mandat; i forbindelse med forlængelsen af det generelle mandat godkendte Rådet den 12. juli 1999 med forbe- hold af Europa-Parlamentets udtalelse en garantidæk- ningsgrad på 65 %, et garanteret årligt beløb på 2 630 mio. EUR og en varighed af det nye mandat på syv år med nyvurdering ved tiltrædelse eller senest efter fire et halvt år alt efter, hvilken begivenhed der indtræffer først; EIB har siden 1965 haft lånetransaktioner i Tyrkiet og regel- har gennem sine igangværende transaktioner mæssig kontakt med de tyrkiske myndigheder samt de internationale finansielle institutioner, der opererer i Tyrkiet; i juni 1996 forelagde Kommissionen efter aftale med EIB Rådet et forslag til en ny garantiordning for EIB's långiv- ning til tredjelande; den 2. december 1996 godkendte Rådet konklusionerne om nye garantiordninger for EIB's långivning til tredje- lande, der godkender metoden med en generalgaranti, der ikke skelner mellem regioner og projekter, og accep- terer en risikodelingsordning; under risikodelingsord- ningen skal EIB dække de kommercielle risici med passende ikke-statslige garantier fra tredjeparter, mens budgetgarantien kun dækker politiske risici; (1) EFT L 293 af 12. 11. 1994, s. 1. Ændret ved forordning (EF, Eura- tom) nr. 1149/1999 (EFT L 139 af 2. 6. 1999, s. 1). til Den Europæiske Investeringsbank mod tab i (2) Rådets afgørelse 97/256/EF af 14. april 1997 om en fællesskabsga- ranti forbindelse med lån til projekter uden for Fællesskabet (De central- og østeuro- pæiske lande, Middelhavslandene, landene i Latinamerika og Asien, Sydafrika, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, Bosnien og Hercegovina) (EFT L 102 af 19. 4. 1997, s. 33). Senest ændret ved afgørelse 98/729/EF (EFT L 346 af 22. 12. 1998, s. 54). L 308/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 12. 1999 (10) (11) (12) (13) (14) (15) den generalgaranti, der dækker det generelle eksterne EIB-lånemandat, jf. afgørelse 97/256/EF, og som bør afløses af en ny afgørelse, skal også gælde for den særlige EIB-lånefacilitet til genopbygning af Tyrkiet, der er omhandlet i nærværende afgørelse; lån, der ydes i medfør af nærværende afgørelse, bør være dækket af generalgarantien, således som denne er reguleret ved den efterfølgende afgørelse; i betragtning af den særlige karakter af de projekter, der skal finansieres, bør EIB ikke ved denne afgørelse forpligtes til at søge risikodeling gennem ikke-statslige garantier; EIB bør ved udvælgelsen af de investeringsprojekter, der skal finansieres, rådføre sig med de tyrkiske myndig- heder og koordinere sin investeringsprioritering og de enkelte transaktioner med de øvrige internationale finan- sielle institutioner, der opererer i de jordskælvsramte områder af Tyrkiet; EIB bør desuden efter behov arran- gere samfinansiering med de øvrige internationale finan- sielle institutioner; EIB's finansiering i medfør af denne afgørelse bør i overensstemmelse med EIB's sædvanlige kriterier og procedurer, herunder passende kontrolforanstaltninger, samt med de relevante regler og procedurer vedrørende Revisionsrettens revision og samarbejdet med Det Euro- pæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) forvaltes på en sådan måde, at den støtter en øjeblikkelig og effektiv udskiftning, udbedring og genopbygning af den infrastruktur og de industrianlæg, der blev beskadiget ved jordskælvet; der er regelmæssig kontakt mellem EIB og Kommissionen for at sikre en koordinering af de prioriterede opgaver og aktiviteterne inden for denne del af Tyrkiet og for at vurdere, hvilke fremskridt der gøres med at opfylde formålet med nærværende afgørelse; fast- sættelsen og den periodiske ajourføring af de operatio- nelle målsætninger og vurderingen af opfyldelsen af dem påhviler EIB's direktion; EIB og Kommissionen bør fastlægge betingelserne for ydelse af garantien; Traktaten indeholder ikke anden hjemmel for vedtagelse af denne afgørelse end artikel 308 — TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE: Artikel 1 Formål industrianlæg, SMV samt byinfrastruktur og infrastruktur, boliger, der blev beskadiget ved jordskælvet i august 1999 i Tyrkiet og dets nylige efterrystelser. Artikel 2 Låneloft og låne- og garantivilkår 1. Det samlede låneloft skal være på 600 mio. EUR. Fællesskabets garanti 2. for lån ydet af EIB i medfør af nærværende afgørelse indtil den efterfølgende afgørelses ikraft- træden skal have form af en udvidelse af den generalgaranti, der er ydet EIB under det generelle eksterne lånemandat, jf. afgørelse 97/256/EF. Fra den afgørelses ikrafttræden, der afløser nærværende afgø- relse, anses fællesskabsgarantien for efterfølgende og yderligere lån fra EIB i henhold til nærværende afgørelse som en del af garantien i henhold til den senere afgørelse. Udvidelsen af garantien i henhold til afgørelse 97/256/EF eller den efterfølgende afgørelse skal være begrænset til 65 % af det samlede lånebeløb, der ydes i medfør af nærværende afgørelse, plus alle dermed relaterede beløb. 3. I forbindelse med långivning i medfør af nærværende afgørelse er EIB undtagelsesvis ikke forpligtet til at søge ikke- statslige garantier til dækning af de kommercielle risici. Artikel 3 Rapportering Kommissionen underretter hvert år Europa-Parlamentet og Rådet om de lånetransaktioner, der gennemføres i medfør af nærværende afgørelse, og fremlægger samtidig en vurdering af gennemførelsen af afgørelsen og af koordineringen mellem de internationale finansielle institutioner, der er i genopbygningsarbejdet i Tyrkiet. Den information, Kommis- sionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet, skal omfatte i hvor høj grad långivningen i medfør af en vurdering af, nærværende afgørelse har bidraget til udskiftningen, udbed- ringen og genopbygningen af den infrastruktur og de industri- anlæg, der blev beskadiget ved jordskælvet, under hensyntagen til de operationelle målsætninger og en passende vurdering af opfyldelsen af disse, som fastsættes af EIB for långivning i medfør af nærværende afgørelse. Med henblik herpå frem- sender EIB alle relevante oplysninger til Kommissionen. involveret Artikel 4 Varighed Fællesskabet yder Den Europæiske Investeringsbank (EIB) en generalgaranti til dækning af alle udeblevne og forfaldne afdrag på lån, som den i overensstemmelse med sine sædvanlige krite- rier har ydet til investeringsprojekter til udskiftning, udbedring og genopbygning af overfladeinfrastruktur og underjordisk Garantien gælder for lån, der ydes inden for en periode på tre år regnet fra datoen for vedtagelse af nærværende afgørelse. Hvis de af EIB ydede lån ved udløbet af disse tre år ikke er nået op på det samlede låneloft, der er fastsat i artikel 2, forlænges denne periode automatisk med seks måneder. 3. 12. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 308/37 Artikel 5 Afsluttende bestemmelser 1. 2. EIB og Kommissionen fastsætter betingelserne for at give garanti. Denne afgørelse offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Den får virkning på datoen for vedtagelsen. Udfærdiget i Bruxelles, den 29. november 1999. På Rådets vegne S. NIINISTÖ Formand


title: Kommissionens forordning (EF) nr. 2515/1999 af 29. november 1999 om fastsættelse af støtten for levering af risprodukter med oprindelse i Fællesskabet til De Kanariske Øer

eurovoc_concepts:
Canary Islands
EU production
aid system
rice
supply

formats: pdf print

text: 30. 11. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 305/3 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 2515/1999 af 29. november 1999 om fastsættelse af støtten for levering af risprodukter med oprindelse i Fællesskabet til De Kanariske Øer KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — (3) under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 1601/92 af 15. juni 1992 om særlige foranstaltninger for visse landbrugs- produkter til fordel for De Kanariske Øer (1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2348/96 (2), særlig artikel 3, og ud fra følgende betragtninger: (1) (2) I artikel 3 i forordning (EØF) nr. 1601/92 er det fastsat, at De Kanariske Øers risforsyningsbehov med hensyn til mængder, priser og kvalitet dækkes gennem tilvejebrin- gelse af EF-ris på afsætningsvilkår som ved fritagelse for importafgift, hvilket betyder, at der skal ydes støtte for leverancer med oprindelse i Fællesskabet; ved fastsæt- telsen af denne støtte bør der tages hensyn bl. a. til omkostningerne ved de forskellige forsyningskilder og især prisgrundlaget for eksport til tredjelande; ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2790/94 (3), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1620/1999 (4), fastsættes der for den særlige forsyningsordning for De Kanariske Øer vedrørende visse landbrugsprodukter, herunder ris; fælles gennemførelsesbestemmelser anvendelsen af disse bestemmelser på den nuværende markedssituation for ris, og især på noteringerne eller priserne for disse produkter i den europæiske del af Fællesskabet og på verdensmarkedet, medfører, at støtten for forsyninger til De Kanariske Øer fastsættes som anført i bilaget; (4) de i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i over- ensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Korn — UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 I medfør af artikel 3 i forordning (EØF) nr. 1601/92 fastsættes støtten for levering af ris med oprindelse i Fællesskabet under den særlige forsyningsordning for De Kanariske Øer som anført i bilaget til nærværende forordning. Artikel 2 Denne forordning træder i kraft den 1. december 1999. Denne medlemsstat. forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver Udfærdiget i Bruxelles, den 29. november 1999. På Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen (1) EFT L 173 af 27. 6. 1992, s. 13. (2) EFT L 320 af 11. 12. 1996, s. 1. (3) EFT L 296 af 17. 11. 1994, s. 23. (4) EFT L 192 af 24. 7. 1999, s. 19. L 305/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 11. 1999 BILAG til Kommissionens forordning af 29. november 1999 om fastsættelse af støtten for levering af risprodukter med oprindelse i Fællesskabet til De Kanariske Øer (EUR/t) Produktkode Sleben ris (1006 30) Brudris (1006 40) Støttebeløb 129,00 28,00


title: Commission Regulation (EC) No 2519/1999 of 29 November 1999 on the supply of white sugar as food aid

eurovoc_concepts:
Haiti
food aid
white sugar

text: L 305/12 EN Official Journal of the European Communities 30. 11. 1999 COMMISSION REGULATION (EC) No 2519/1999 of 29 November 1999 on the supply of white sugar as food aid THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES, Having regard to the Treaty establishing the European Community, Having regard to Council Regulation (EC) No 1292/96 of 27 June 1996 on food-aid policy and food-aid management and special operations in support of food security (1), and in partic- ular Article 24(1)(b) thereof, Whereas: (1) (2) (3) the abovementioned Regulation lays down the list of countries and organisations eligible for Community aid and specifies the general criteria on the transport of food aid beyond the fob stage; following the taking of a number of decisions on the allocation of food aid, the Commission has allocated white sugar to certain beneficiaries; it is necessary to make these supplies in accordance with the rules laid down by Commission Regulation (EC) No 2519/97 of 16 December 1997 laying down general rules for the mobilisation of products to be supplied pursuant to Council Regulation (EC) No 1292/96 as Community food aid (2); it is necessary to specify the time limits and conditions of supply to determine the resultant costs, HAS ADOPTED THIS REGULATION: Article 1 White sugar shall be mobilised in the Community, as Community food aid for supply to the recipient listed in the Annex, in accordance with Regulation (EC) No 2519/97 and under the conditions set out in the Annex. The tenderer is deemed to have noted and accepted all the general and specific conditions applicable. Any other condition or reservation included in his tender is deemed unwritten. Article 2 This Regulation shall enter into force on the day following its publication in the Official Journal of the European Communities. This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States. Done at Brussels, 29 November 1999. For the Commission Franz FISCHLER Member of the Commission (1) OJ L 166, 5. 7. 1996, p. 1. (2) OJ L 346, 17. 12. 1997, p. 23. 30. 11. 1999 EN Official Journal of the European Communities L 305/13 ANNEX LOT A 1. Action No: 636/97 2. Beneficiary (2): Euronaid, PO Box 12, NL-2501 CA Den Haag, Nederland tel. (31-70) 33 05 757; fax 36 41 701; telex 30960 EURON NL 3. Beneficiary's representative: to be designated by the recipient 4. Country of destination: Haiti 5. Product to be mobilised: white sugar 6. Total quantity (tonnes net): 84 7. Number of lots: 1 8. Characteristics and quality of the product (3) (5) (9): see OJ C 114, 29. 4. 1991, p. 1 (V. A. (1)) 9. Packaging (7) (8): see OJ C 267, 13. 9. 1996, p. 1 (11. 2 A 1. b, 2. b and B. 4) 10. Labelling or marking (6): see OJ C 114, 29. 4. 1991, p. 1 (V. A. (3)) — Language to be used for the markings: French — Supplementary markings: — 11. Method of mobilisation of the product: sugar produced in the Community in accordance with Article 1(2) of Council Regulation (EC) No 2038/1999 as follows: A or B sugar (points (e) and (f)) 12. Specified delivery stage: free at port of shipment 13. Alternative delivery stage: — 14. a) Port of shipment: — b) Loading address: — 15. Port of landing: — 16. Place of destination: — — port or warehouse of transit: — — overland transport route: — 17. Period or deadline of supply at the specified stage: — first deadline: 17. 1-6. 2. 2000 — second deadline: 31. 1-20. 2. 2000 18. Period or deadline of supply at the alternative stage: — first deadline: — — second deadline: — 19. Deadline for the submission of tenders (at 12 noon, Brussels time): — first deadline: 14. 12. 1999 — second deadline: 4. 1. 2000 20. Amount of tendering guarantee: EUR 15 per tonne 21. Address for submission of tenders and tendering guarantees (1): Bureau de l'aide alimentaire, Attn. Mr T. Vestergaard, Bâtiment Loi 130, bureau 7/46, Rue de la Loi/Wetstraat 200, B-1049 Bruxelles/Brussel. Telex 25670 AGREC B; fax (32-2) 296 70 03/296 70 04 (exclusively) 22. Export refund (4): refund applicable to white sugar on 19. 11. 1999, fixed by Commission Regulation (EC) No 2436/1999 (OJ L 297, 18. 11. 1999, p. 3) L 305/14 EN Official Journal of the European Communities 30. 11. 1999 Notes: (1) Supplementary information: André Debongnie (tel. (32-2) 295 14 65) Torben Vestergaard (tel. (32-2) 299 30 50). (2) The supplier shall contact the beneficiary or its representative as soon as possible to establish which consignment documents are required. (3) The supplier shall deliver to the beneficiary a certificate from an official entity certifying that for the product to be in the Member State concerned, have not been delivered the standards applicable, relative to nuclear radiation, exceeded. The radioactivity certificate must indicate the caesium-134 and -137 and iodine-131 levels. (4) Commission Regulation (EC) No 259/98 (OJ L 25, 31. 1. 1998, p. 39), is applicable as regards the export refund. The date referred to in Article 2 of the said Regulation is that indicated in point 22 of this Annex. The supplier's attention is drawn to the last subparagraph of Article 4(1) of the above Regulation. The photocopy of the export licence shall be sent as soon as the export declaration has been accepted (fax (322) 296 20 05). (5) The supplier shall supply to the beneficiary or its representative, on delivery, the following document: — health certificate. (6) Notwithstanding OJ C 114 of 29. 4. 1991, point V. A(3)(c) is replaced by the following: ‘the words “European Community”’. (7) Since the goods may be rebagged, the supplier must provide 2 % of empty bags of the same quality as those containing the goods, with the marking followed by a capital ‘R’. (8) Shipment to take place in 20-foot containers, condition FCL/FCL. The supplier shall be responsible for the cost of making the container available in the stack position at the container terminal at the port of shipment. The beneficiary shall be responsible for all subsequent loading costs, including the cost of moving the containers from the container terminal. The supplier has to submit to the beneficiary's agent a complete packing list of each container, specifying the number of bags belonging to each action number as specified in the invitation to tender. The supplier has to seal each container with a numbered locktainer (Oneseal, Sysko, Locktainer 180 or a similar high-security seal) the number of which is to be provided to the beneficiary's representative. (9) The rule provided at the second indent of Article 18(2)(a) of Commission Regulation (EEC) No 2103/77 (OJ L 246, 27. 9. 1977, p. 12), as last amended by Regulation (EC) No 260/96 (OJ L 34, 13. 2. 1996, p. 16), is binding for determination of the sugar category


title: Besluit nr. 2/1999 van de Gemengde Commissie EG-Zwitserland van 29 november 1999 tot wijziging van Protocol nr. 3 bij de overeenkomst tussen de Europese Economische Gemeenschap en de Zwitserse Bondsstaat betreffende de omschrijving van het begrip "producten van oorsprong" en methoden van administratieve samenwerking (Voor de EER relevante tekst)

eurovoc_concepts:
Switzerland
administrative cooperation
agreement (EU)
monetary union
originating product
protocol to an agreement

text: L 323/14 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 15. 12. 1999 COMMISSIE BESLUIT Nr. 2/1999 VAN DE GEMENGDE COMMISSIE EG-ZWITSERLAND van 29 november 1999 tot wĳziging van Protocol nr. 3 bĳ de overeenkomst tussen de Europese Economische Gemeen- schap en de Zwitserse Bondsstaat betreffende de omschrĳving van het begrip „producten van oorsprong” en methoden van administratieve samenwerking (Voor de EER relevante tekst) (1999/826/EG) DE GEMENGDE COMMISSIE, Gelet op de op 22 juli 1972 te Brussel ondertekende overeenkomst tussen de Europese Economische Gemeenschap en de Zwitserse Bondsstaat (1), hierna „de overeenkomst” genoemd, Gelet op Protocol nr. 3 betreffende de omschrĳving van het begrip „producten van oorsprong” en methoden van administratieve samenwerking, hierna „Protocol nr. 3” genoemd, inzonderheid op artikel 38, (1) (2) (3) Overwegende dat de omschrĳving van het begrip „producten van oorsprong” gewĳzigd moet worden in verband met de goede werking van het uitgebreide cumulatiesysteem waardoor het mogelĳk is materialen te gebruiken van oorsprong uit de Europese Gemeenschap, Polen, Hongarĳe, Tsjechië, Slowakĳe, Bulgarĳe, Roemenië, Letland, Litouwen, Estland, Slovenië, Turkĳe, de Europese Economi- sche Ruimte (hierna „EER” genoemd), Ĳsland, Noorwegen en Zwitserland; Overwegende dat het aanbeveling verdient de artikelen waarin bedragen zĳn genoemd aan de invoering van de euro aan te passen; Overwegende dat, gezien de wĳzigingen in fabricageprocédés en de tekorten aan bepaalde grond- stoffen, enige wĳzigingen moeten worden aangebracht in de lĳst van oorsprongverlenende be- of verwerkingen, BESLUIT: Artikel 1 Protocol nr. 3 betreffende de omschrĳving van het begrip „producten van oorsprong” en methoden van administratieve samenwerking wordt als volgt gewĳzigd: 1. In de artikelen 21 en 26 wordt het woord „ecu” vervangen door het woord „euro”. 2. Artikel 30 komt als volgt te luiden: „Artikel 30 Bedragen in euro 1. De tegenwaarde van de in euro uitgedrukte bedragen in de nationale valuta van het land van uitvoer wordt door het land van uitvoer vastgesteld en via de Europese Commissie aan de landen van invoer meegedeeld. (1) PB L 300 van 31. 12. 1972, blz. 189. 15. 12. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 323/15 2. Wanneer deze tegenwaarde hoger is dan de door het land van invoer vastgestelde tegenwaarde, dan aanvaardt het land van invoer het door het land van uitvoer vastgestelde bedrag indien de producten gefactureerd zĳn in de valuta van het land van uitvoer. Wanneer de producten gefactureerd zĳn in de valuta van een lidstaat van de Gemeenschap of van een ander in de artikelen 3 en 4 genoemd land, aanvaardt het land van invoer het door het betrokken land meegedeelde bedrag. De in een bepaalde nationale valuta te gebruiken bedragen zĳn gelĳk aan de tegenwaarde in die 3. nationale valuta van de in euro uitgedrukte bedragen op de eerste werkdag van oktober 1999. 4. De in euro uitgedrukte bedragen en de tegenwaarde daarvan in de nationale valuta van de lidstaten en van Zwitserland worden op verzoek van de Gemeenschap of van Zwitserland door de Gemengde Commissie hierzien. Bĳ deze herziening ziet de Gemengde Commissie erop toe dat de in nationale valuta uitgedrukte bedragen niet lager worden. Voorts zal de Gemengde Commissie onderzoeken of het wenselĳk is de gevolgen van de betreffende limieten in reële termen te handhaven. Het kan te dien einde besluiten de in euro uitgedrukte bedragen te wĳzigen. ”. 3. Bĳlage II wordt als volgt gewĳzigd: a) de bewoording van GS-post 1904 komt als volgt te luiden: „1904 Graanpreparaten verkregen door poffen of door roosteren (bĳvoor- beeld cornflakes); granen, andere dan maïs, in de vorm van korrels of in de vorm van vlokken of andere bewerkte korrels (met uitzondering van meel en gries), voorgekookt of elders op andere wĳze bereid, onder elders noch genoemd begrepen Vervaardiging: — uit materialen van om het even welke post, met uitzondering van mate- rialen bedoeld bĳ post 1806, het of meel gebruikte — waarbĳ (met graan van harde uitzondering tarwe derivaten en daarvan en zea indurata maïs) al geheel verkregen moeten zĳn (1), en en — waarbĳ de waarde van alle gebruikte materialen van hoofdstuk 17 niet meer mag bedragen dan 30 % van de prĳs af fabriek van het product. (1) De uitzondering betreffende Zea indurata maïs is tot en met 31 december 2002 van toepassing. ” b) de bewoording van GS-post 2207 komt als volgt te luiden: „2207 Ethylalcohol, niet gedenatureerd, met een alcoholvolumegehalte van 80 % vol of meer; ethylalcohol en gedistilleerde dranken, gedenatu- reerd, ongeacht het gehalte Vervaardiging: — uit materialen die niet onder post 2207 of 2208 zĳn ingedeeld, — waarbĳ gebruikte de druiven of de van druiven afkomstige materialen en al verkregen geheel moeten zĳn of waarbĳ, indien andere alle gebruikte materialen reeds van oorsprong zĳn, arak mag worden gebruikt tot ten hoogste 5 % vol. ” L 323/16 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 15. 12. 1999 c) de bewoording van hoofdstuk 57 van de GS komt als volgt te luiden: „Hoofdstuk 57 Tapĳten: — van naaldgetouwvilt Vervaardiging uit (1): — natuurlĳke vezels of — chemische materialen of textielmassa Echter: — polypropyleenfilament van post 5402, of — polypropyleenvezels post 5503 of 5506, of van van post — polypropyleenfilamentka- bels 5501, waarvan de titer van een enkel een filament of enkele vezel minder dan 9 decitex bedraagt, — van ander vilt — andere mogen worden gebruikt, mits de waarde ervan niet meer bedraagt dan 40 % van de prĳs het fabriek af product. van Juteweefsel mag worden gebruikt. als rug Vervaardiging uit (1): — natuurlĳke vezels, niet gekaard of gekamd, noch anderszins bewerkt voor het spinnen, of — chemische materialen of textielmassa. Vervaardiging uit (1): — garen van kokos of jute, — synthetische of kunstma- tige filamentgarens, — natuurlĳke vezels, of — kunstmatige stapelvezels, niet gekaard of gekamd noch anderszins bewerkt voor het spinnen. Juteweefsel mag worden gebruikt. als rug (1) Zie aantekening 5 voor bĳzondere voorwaarden in verband met producten die uit een mengsel van textielmaterialen zĳn vervaardigd. ” d) de bewoording van GS-post 8401 komt als volgt te luiden: „ex 8401 Kernsplĳtstofelementen alle Vervaardiging waarbĳ gebruikte materialen onder een andere post dan die van het product worden inge- deeld (1). Vervaardiging waarbĳ de waarde van alle gebruikte materialen niet meer bedraagt dan 30 % van de prĳs fabriek van het af product. (1) Deze regel is tot en met 31 december 2005 van toepassing. ” 15. 12. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 323/17 e) de bewoording van GS-post 9608 komt als volgt te luiden: „9608 andere Kogelpennen; vilt- en merkstiften, alsmede pennen met poreuze punt; vulpennen; door- vulpotloden; schrĳfpennen; penhouders, en dergelĳke artikelen; delen (puntbe- schermers en klemmen daaronder artikelen, begrepen) andere dan die bedoeld bĳ post 9609 potloodhouders deze van Vervaardiging uit materialen die onder een andere post worden ingedeeld dan het product. en penpunten van dezelfde post mogen worden evenwel gebruikt. ” Pennen Dit besluit treedt in werking op de dag dat het wordt goedgekeurd. Het is vanaf 1 januari 2000 van toepassing. Artikel 2 Gedaan te Brussel, 29 november 1999. Voor de Gemengde Commissie De Voorzitter Fabricio BARBASO


title: SKRIFTLIG FRÅGA E-2199/99 från José Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE) till kommissionen. Programmet Al Invest.

eurovoc_concepts:
EU programme
Latin America
inter-company cooperation

text: 24. 10. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 303 E/33 Kommissionen har offentligen klargjort att meriter kommer i f(cid:246)rsta hand och att en balanserad f(cid:246)rdelning av unionens nationaliteter p(cid:229) alla niv(cid:229)er i institutionens personalhierarki (cid:228)r grundl(cid:228)ggande f(cid:246)r att (cid:229)terspegla den kulturella rikedom och sammanh(cid:229)llning som utm(cid:228)rker unionens multinationella offentliga tj(cid:228)nst. Varje allvarlig och best(cid:229)ende obalans som p(cid:229)verkar n(cid:229)gon s(cid:228)rskild nationalitet m(cid:229)ste d(cid:228)rf(cid:246)r undvikas. Kommissionen kan f(cid:246)rs(cid:228)kra parlamentsledamoten om att den (cid:228)r fast besluten att se till att den europeiska integrationen fortg(cid:229)r p(cid:229) ett r(cid:228)ttvist och (cid:246)ppet s(cid:228)tt. (2000/C 303 E/028) SKRIFTLIG FR¯GA E-2198/99 fr(cid:229)n JosØ Salafranca SÆnchez-Neyra (PPE-DE) till kommissionen (29 november 1999) ˜mne: Programmet Al Invest Europaparlamentet har f(cid:229)tt ta del av klagom(cid:229)l (cid:246)ver hur d(cid:229)ligt programmet Al Invest i allm(cid:228)nhet fungerat under de senaste (cid:229)ren. Den ansvarige kommissionsledamoten har tidigare informerats om dessa klagom(cid:229)l. Den 23 september 1999 godk(cid:228)nde kommittØn f(cid:246)r utvecklingsl(cid:228)nderna i Latinamerika och Asien en ny finansieringsram f(cid:246)r programmet f(cid:246)r de n(cid:228)rmaste fem (cid:229)ren. Kan kommissionen bekr(cid:228)fta om man samr(cid:229)tt med de representativa organisationerna f(cid:246)r den privata sektorn i Europa och (cid:246)vriga ekonomiska akt(cid:246)rer under programmets planeringsfas i syfte att avhj(cid:228)lpa de brister som uppt(cid:228)ckts vid till(cid:228)mpningen och med tanke p(cid:229) att programmet samfinansieras av flera organ? (2000/C 303 E/029) SKRIFTLIG FR¯GA E-2199/99 fr(cid:229)n JosØ Salafranca SÆnchez-Neyra (PPE-DE) till kommissionen (29 november 1999) ˜mne: Programmet Al Invest Har kommissionen f(cid:246)r avsikt att sj(cid:228)lv informera om programmet Al Invest, och inte g(cid:246)ra det via det tekniska kontoret, med m(cid:229)let att uppr(cid:228)tth(cid:229)lla en konstruktiv dialog med deltagarna i programmet f(cid:246)r att programmet skall fungera smidigare och b(cid:228)ttre under p(cid:229)g(cid:229)ende till(cid:228)mpningsperiod? (2000/C 303 E/030) SKRIFTLIG FR¯GA E-2200/99 fr(cid:229)n JosØ Salafranca SÆnchez-Neyra (PPE-DE) till kommissionen (29 november 1999) ˜mne: Programmet Al-Invest Kan kommissionen uppge i vilka fall redan godk(cid:228)nda EU-bidrag under de senaste (cid:229)ren har utbetalats senare (cid:228)n de 60 dagar som fastst(cid:228)lls i best(cid:228)mmelserna f(cid:246)r programmet? ˜r kommissionen medveten om de ol(cid:228)genheter som dessa f(cid:246)rseningar av utbetalningarna orsakar f(cid:246)r dem som driver programmen? Hur kommer kommissionen att kompensera de drabbade?


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG P-2316/99 van Niall Andrews (UEN) aan de Commissie. Het in gebreke blijven van een Malinese firma bij de betaling van contractuele schulden aan een Iers bedrijf, Cormer Machinery International.

eurovoc_concepts:
Ireland
Mali
international trade
international trade law

text: C 219 E/146 Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen NL 1. 8. 2000 Om de in de Kymijoki vastgestelde niveaus met de situatie in andere rivieren te kunnen vergelijken, heeft de Commissie meer informatie nodig over de wijze waarop de resultaten berekend zijn. Het zou zeer nuttig zijn informatie te krijgen over de concentraties van de verschillende congeneren, de diepte waarop de metingen zijn uitgevoerd en de vraag of de resultaten berekend zijn overeenkomstig de aanpak van de Noord-Atlantische Verdragsorganisatie/Commissie voor de uitdagingen van de moderne maatschappij (NAVO/CUMM). Zonder meer gedetailleerde informatie is het moeilijk in deze fase de situatie te beoordelen. De Commissie zou het geachte parlementslid dan ook dankbaar zijn indien hij haar meer details zou kunnen meedelen. In beginsel valt de in de vraag beschreven kwestie niet onder de communautaire milieuwetgeving. De mogelijkheden om op het niveau van de Gemeenschap te reageren zijn derhalve beperkt. (2000/C 219 E/183) SCHRIFTELIJKE VRAAG P-2316/99 van Niall Andrews (UEN) aan de Commissie (29 november 1999) Betreft: Het in gebreke blijven van een Malinese firma bij de betaling van contractuele schulden aan een Iers bedrijf, Cormer Machinery International Een Iers bedrijf, Cormer Machinery International Ltd. , heeft een contract gesloten met Itema, een Malinees bedrijf dat overheidssteun geniet. Het ging om de levering en het installeren van tweedehands textiel- machines. De contractueel overeengekomen prijs bedroeg 2,5 miljoen dollar; een eerste deposito van 850. 000 dollar kreeg het fiat van de minister van Financiºn van Mali. Dit bedrag is in 1996 binnen- gekomen bij het Ierse bedrijf. Itema heeft echter de rest (1,65 miljoen dollar) nog steeds niet overgemaakt aan Cormer Machinery International. Deze schuld staat dus open. Er is druk overleg geweest over deze kwestie tussen het Ierse bedrijf en het Directoraat ontwikkeling van de Europese Commissie, alsook informeel overleg binnen het kader van de Paritaire Vergadering ACS/EU. Kan de Europese Commissaris voor Ontwikkeling, de heer Nielson, een bijeenkomst op korte termijn arrangeren met de vertegenwoordiger van Mali bij de Europese Unie om opheldering te krijgen over het in gebreke blijven van dit Malinese bedrijf, dat het overeengekomen geld nog steeds niet heeft betaald aan Cormen Machinery International Ltd. ? Kan de Commissaris mij vanzelfsprekend op de hoogte houden van alle ontwikkelingen in deze zaak totdat de bovengeschetste problemen volledig en naar tevredenheid zijn opgelost? Antwoord van de heer Nielson namens de Commissie (21 december 1999) Het Directoraat-generaal Ontwikkeling te Brussel en de delegatie van de Commissie te Bamako zijn op de hoogte van het geschil tussen Cormer Machinery International Ltd en Itema. Het hoofd van de delegatie te Bamako heeft de aangelegenheid daarom informeel te berde gebracht bij de Malinese autoriteiten, waaronder met name bij de minister van Financiºn. Het is evenwel duidelijk dat de Commissie niet bevoegd is in deze aangelegenheid, een handelsgeschil tussen twee bedrijven waarvoor de internationale arbitrageregelingen het geºigende kanaal zijn om een en ander te regelen. (2000/C 219 E/184) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-2325/99 van Alexandros Alavanos (GUE/NGL) aan de Commissie (13 december 1999) Betreft: Redding van traditionele boten In haar antwoord op de schriftelijke vraag E-3436/95 (1) over het behoud van het industrieel erfgoed, en meer bepaald van vissersvaartuigen in het oostelijk deel van de Middellandse Zee, verwees de Commissie


title: 1999/805/ΕΚ: Απόφαση του Συμβουλίου, της 29ης Νοεμβρίου 1999, που εξουσιοδοτεί την Ομοσπονδιακή Δημοκρατία της Γερμανίας να εφαρμόσει ή να συνεχίσει να εφαρμόζει τις μειώσεις ή τις απαλλαγές από τους ειδικούς φόρους κατανάλωσης σε ορισμένα πετρελαιοειδή που χρησιμοποιούνται για ειδικούς σκοπούς, σύμφωνα με τη διαδικασία που προβλέπεται στο άρθρο 8 παράγραφος 4 της οδηγίας 92/81/ΕΟΚ

eurovoc_concepts:
Germany
excise duty
lead-free petrol
mineral oil
tax exemption
tax relief

text: L 313/10 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων 7. 12. 1999 ΑΠΟΦΑΣΗ ΤΟΥ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟΥ της 29ης Νοεµβρίου 1999 που εξουσιοδοτεί την Οµοσπονδιακή ∆ηµοκρατία της Γερµανίας να εφαρµόσει ή να συνεχίσει να εφαρµόζει τις µειώσεις ή τις απαλλαγές από τους ειδικούς φόρους κατανάλωσης σε ορισµένα πετρε- λαιοειδή που χρησιµοποιούνται για ειδικούς σκοπούς, σύµφωνα µε τη διαδικασία που προβλέπεται στο άρθρο 8 παράγραφος 4 της οδηγίας 92/81/ΕΟΚ (1999/805/ΕΚ) ΤΟ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟ ΤΗΣ ΕΥΡΩΠΑΪΚΗΣ ΕΝΩΣΗΣ, (6) Έχοντας υπόψη: τη συνθήκη για την ίδρυση της Ευρωπαϊκής Κοινότητας, την οδηγία 92/81/ΕΟΚ του Συµβουλίου, της 19ης Οκτωβρίου 1992, για την εναρµόνιση των διαρθρώσεων των ειδικών φόρων κατανάλωσης που επιβάλλονται στα πετρελαιοειδή (1), και ιδίως το άρθρο 8 παράγραφος 4, η Οµοσπονδιακή ∆ηµοκρατία της Γερµανίας ζήτησε την άδεια να εφαρµόσει διαφοροποιηµένο συντελεστή ειδικού φόρου κατανάλωσης στο ακάθαρτο πετρέλαιο θέρµανσης που χρησιµοποιείται από τις µεταποιητικές βιοµηχανίες, από την 1η Απριλίου 1999· το Συµβούλιο πρέπει να εξετάσει την αίτησή της, µε βάση έκθεση της Επιτροπής, το αργότερο µέχρι τις 31 ∆εκεµβρίου 1999, ηµεροµηνία λήξης της άδειας που χορηγείται µε την παρούσα απόφαση, την πρόταση της Επιτροπής, Εκτιµώντας τα ακόλουθα: (1) (2) (3) (4) (5) βάσει του άρθρου 8 παράγραφος 4 της οδηγίας 92/81/ ΕΟΚ, το Συµβούλιο, αποφασίζοντας οµόφωνα έπειτα από πρόταση της Επιτροπής, µπορεί να εξουσιοδοτήσει οποιοδή- ποτε κράτος µέλος να χορηγήσει απαλλαγές ή µειώσεις από τους ειδικούς φόρους κατανάλωσης για τα πετρελαιοειδή, για λόγους ειδικών πολιτικών· οι γερµανικές αρχές ανακοίνωσαν στην Επιτροπή την πρόθεσή τους να εφαρµόσουν, από την 1η Απριλίου 1999, διαφοροποιηµένο συντελεστή ειδικού φόρου κατανάλωσης στο ακαθάριστο πετρέλαιο θέρµανσης που χρησιµοποιείται από τις µεταποιητικές βιοµηχανίες· τα άλλα κράτη µέλη ενηµερώθηκαν σχετικά· η Επιτροπή και το σύνολο των κρατών µελών κρίνουν ότι δικαιολογείται η εφαρµογή διαφοροποιηµένου συντελεστή ειδικού φόρου κατανάλωσης στο ακάθαρτο πετρέλαιο θέρ- µανσης που χρησιµοποιείται από τις µεταποιητικές βιοµηχα- νίες για λόγους περιβαλλοντικής πολιτικής, ως αποτέλεσµα των µεταρρυθµίσεων των περιβαλλοντικών φόρων και ότι το µέτρο αυτό δεν θα προκαλέσει στρεβλώσεις του ανταγωνι- σµού ούτε θα εµποδίσει τη λειτουργία της εσωτερικής αγο- ράς· η Επιτροπή εξετάζει τακτικά τις µειώσεις και τις απαλλαγές από τους ειδικούς φόρους κατανάλωσης για να εξακριβώσει εάν αυτές συµβιβάζονται µε τη λειτουργία της εσωτερικής αγοράς ή µε την κοινοτική πολιτική στον τοµέα της προστα- σίας του περιβάλλοντος· ΕΞΕ∆ΩΣΕ ΤΗΝ ΠΑΡΟΥΣΑ ΑΠΟΦΑΣΗ: Άρθρο 1 Σύµφωνα µε το άρθρο 8 παράγραφος 4 της οδηγίας 92/81/ΕΟΚ και τις υποχρεώσεις που καθορίζονται από την οδηγία 92/82/ΕΟΚ του Συµβουλίου, της 19ης Οκτωβρίου 1992, για την προσέγγιση των συντελεστών των ειδικών φόρων κατανάλωσης στα πετρε- λαιοειδή (2), και ιδίως των ελάχιστων συντελεστών που αναφέρονται στα άρθρα 3 και 4, εξουσιοδοτείται η Οµοσπονδιακή ∆ηµοκρατία της Γερµανίας να εφαρµόσει, µέχρι τις 31 ∆εκεµβρίου 1999, διαφοροποιηµένο συντελεστή ειδικού φόρου κατανάλωσης στο ακάθαρτο πετρέλαιο θέρµανσης που χρησιµοποιείται από τις µετα- ποιητικές βιοµηχανίες. Άρθρο 2 Η παρούσα απόφαση εφαρµόζεται από την 1η Απριλίου 1999. Άρθρο 3 Η παρούσα απόφαση απευθύνεται στην Οµοσπονδιακή ∆ηµοκρατία της Γερµανίας. Βρυξέλλες, 29 Νοεµβρίου 1999. Για το Συµβούλιο Ο Πρόεδρος S. NIINISTÖ (1) ΕΕ L 316 της 31. 10. 1992, σ. 12· οδηγία όπως τροποποιήθηκε τελευταία από την οδηγία 94/74/ΕΚ (ΕΕ L 365 της 31. 12. 1994, σ. 46). (2) ΕΕ L 316 της 31. 10. 1992, σ. 19