title: Alueiden komitean lausunto aiheesta "Alue- ja paikallistason yhteistyö lasten ja nuorten suojelemiseksi hyväksikäytöltä ja laiminlyömiseltä Euroopan unionissa"

eurovoc_concepts:
child protection
regional cooperation
young person

text: C 57/46 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 29. 2. 2000 Alueiden komitean lausunto aiheesta ”Alue- ja paikallistason yhteistyö lasten ja nuorten suojelemiseksi hyväksikäytöltä ja laiminlyömiseltä Euroopan unionissa” (2000/C 57/07) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon työvaliokuntansa 2. kesäkuuta 1999 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 265 artiklan viidennen kohdan mukaisesti ja paikallistason yhteistyö lasten ja nuorten suojelemiseksi hyväksikäytöltä ja laiminlyömiseltä Euroopan unionissa” ja antaa lausunnon valmistelu valiokunta 7:n ”Koulutus – Ammattikoulutus – Kulttuuri – Nuoriso – Urheilu – Kansalaisten oikeudet” tehtäväksi, tekemän päätöksen laatia lausunto aiheesta ”Alue- ottaa huomioon antamansa lausunnon aiheesta ”Paikallisyhteisöjen rajanylittävä ja ylikansallinen yhteistyö” (CdR 145/98 fin) (1), ottaa huomioon antamansa lausunnon aiheista ”Komission tiedonanto lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvasta väkivallasta” ja ”Muutettu ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvan väkivallan torjuntatoimenpiteitä koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta (DAPHNE-ohjelma) (vuosille 2000–2004)” (CdR 300/98 fin) (2), ottaa huomioon valiokunta 7:n lokakuun 1. päivänä 1999 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 225/99 rev. 2, jonka esittelijä oli Ruth Henig (UK, PSE), hyväksyi 17. ja 18. marraskuuta 1999 pitämässään 31. täysistunnossa (marraskuun 18. päivän kokouk- sessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon. 1. Johdanto 1. 1. Euroopan unioni pyrkii lisäämään Euroopan kansalais- ten liikkuvuutta, mutta toisaalta se on aivan viime aikoihin asti ponnistellut vain vähän juuri lasten hyvinvointia edistävien käytänteiden ja ratkaisujen koordinoimiseksi. Unioni ei ole myöskään pohtinut kovin aktiivisesti keinoja lasten suojelemi- seksi hyväksikäytöltä. 1. 2. Alueiden komitea on tyytyväinen ehdotukseen Euroo- pan parlamentin ja neuvoston päätökseksi lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvan väkivallan torjuntatoimenpiteitä koskevas- ta yhteisön toimintaohjelmasta (Daphne-ohjelma) (vuosiksi 2000–2004), kuten sen kyseisestä aiheesta antamassa lausun- nossa todetaan. Ehdotus on merkittävä edistysaskel väkivallan ja hyväksikäytön ehkäisemisessä. Se tuo eurooppalaista lisäar- voa alan yhteistyön, koordinoinnin ja tietojen vaihdon vakiin- nuttamiseen ja vahvistamiseen paikallis- ja aluetasolla. Daphne-aloite on jo antanut panoksen käytänteiden 1. 3. kehittämiseen ja tietojen vaihtoon lasten hyvinvoinnin ja oikeuksien suojelun alalla Euroopan unionissa. Alueiden komi- tea on kehittänyt Daphne-aloitteen pohjalta, yhdessä valtioval- lasta riippumattomien organisaatioiden kanssa, paikallistason yhteistyötä lasten suojelemiseksi hyväksikäytöltä. Euroopan unionissa on yli 120 miljoonaa lasta ja 1. 4. nuorta, ja heillä on oikeus lapsuuteen ilman julmuuksia ja väärinkäytöksiä. Yhtenäismarkkinoiden toteuttaminen, valtiol- liset rajat ylittävän liikkuvuuden lisääntyminen sekä Euroopan unionin kansalaisuuden (joka mahdollistaa asumisen ja työs- kentelyn missä tahansa jäsenvaltiossa) luominen korostavat lasten suojelua hyväksikäytöltä ja laiminlyönneiltä koskevan yhteisönlaajuisen strategian tarvetta. 1. 5. Daphne-ohjelma antaa tärkeän panoksen, mutta AK ilmaisee aiheesta antamassaan lausunnossa huolensa määrära- hojen vähäisyydestä (alkuperäisessä ehdotuksessa 25 miljoo- naa ecua vuosiksi 2000–2004 ja 26. heinäkuuta 1999 päivä- tyssä neuvoston yhteisessä kannassa 20 miljoonaa ecua vuosik- si 2000–2003) ja ehdotetusta oikeusperustasta (129 artikla, kansanterveys), joka ei sovellu ihmisoikeuksien suojelua koske- viin toimiin. On tärkeää, että Euroopan komissio varmistaa kansanterveyden käsitteen laajan tulkinnan siten, että ohjelma kattaa toimet kaikenlaisen väkivallan ehkäisemiseksi, kuten lausunnossa korostetaan. (1) EYVL C 51, 22. 2. 1999, s. 21. (2) EYVL C 198, 14. 7. 1999, s. 61. 1. 6. Lasten hyväksikäyttöä tapahtuu kaikenlaisissa ympäris- töissä: perheessä, kouluissa, lastenkodeissa ja vapaa-ajan ym- päristöissä. Hyväksikäyttäjät voivat olla aikuisia tai nuoria, he voivat olla lasten hoitajia tai muita lasten kanssa työskenteleviä. Lasten hyväksikäyttö on yleistä kaikissa Euroopan maissa. 29. 2. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 57/47 Huomiota tulisi kiinnittää niihin lasten hyväksikäytön muotoi- hin, joihin liittyy lapsityövoiman käyttöä, kerjäämiseen tai prostituutioon pakottamista sekä perheiden tai muiden tahojen tekemiä väärinkäytöksiä. Tämä ilmiö koskee monissa Euroo- pan maissa olevia talouspakolaisia ja vähemmistöjä sekä yleensä ryhmiä, jotka ovat sosiaalisesti syrjäytyneitä ja köyhiä. Kyseiset olot johtavat hyvin pienten lasten hyväksikäyttöön ja altistavat esikoulu- ja kouluiässä olevat lapset lukuisille vaaroil- le, jotka riistävät lapsilta perusoikeuden normaaliin kehityk- seen ja edistävät heidän syrjäytymistään aikuisina. 2. Yleistä 2. 1. Lasten hyväksikäyttö 2. 1. 1. AK on jo todennut Daphne-ohjelmaa käsittelevässä lausunnossaan, että lapsiin ja nuoriin kohdistuva väkivalta on joka koko Euroopassa vakava yhteiskunnallinen ongelma, on levinnyt kaikkiin yhteiskuntaluokkiin riippumatta niiden yhteiskunnallis-taloudellisesta ja kulttuurisesta kehitystasosta. 2. 1. 2. Lapset ovat haavoittuvia riippuvuutensa tähden. Sen vuoksi he ovat alttiita monille riskeille ja vaaroille. Lapsille annetaan kuitenkin vain vähän sananvaltaa sekä mahdollisuuk- sia kertoa, miten he kokevat asioita, selviytyvät ja toimivat päivittäin – ja ilman aikuisten apua – tällaisten kokemusten jälkeen. Lasten hyväksikäyttö ei ole ehdoton käsite. Tietyn- 2. 1. 3. tyyppistä seksuaalista hyväksikäyttöä lukuun ottamatta tulisi olla selvää, että pahoinpitely on harvoin ainutkertainen tapah- tuma, yksittäinen tapaus, joka sellaisenaan edellyttää toimintaa lapsen suojelemiseksi. Hyväksikäytön eri muodot ovat päällek- käisiä siten, että ruumiillisesti pahoinpidelty lapsi on melkein varmasti kärsinyt henkisesti, ja seksuaaliseen hyväksikäyttöön voi liittyä fyysistä pakottamista tai rangaistuksella uhkaamista. 2. 1. 4. Valtaosa käyttäytymisestä on nähtävä laajemmassa yhteydessä ennen kuin sitä voidaan pitää pahoinpitelynä. Kuitenkin päätökset siitä, milloin asiaan puututaan, tehdään kuulematta lapsia tai ottamatta heitä mukaan päätöksente- koon. Esimerkiksi pitkäaikainen perheväkivalta, jossa lapset näkevät säännöllisesti äitiään lyötävän, voi vaikuttaa lapsiin yhtä paljon kuin jos heitä olisi pahoinpidelty usein ja vakavasti. Tällainen tilanne kuitenkin harvoin luonnehditaan hyväksi- käytöksi. 2. 1. 5. Lisäksi hyväksikäyttö ajaa hyvin usein nuoria lähtemään kodeistaan ja mahdollisiin vaaratilanteisiin. Myös kodin ulkopuolella hoidettavien lasten kiusaaminen, pahoinpi- teleminen ja hyväksikäyttö saa lapsia karkaamaan. 2. 2. Kansalaisuus 2. 2. 1. Viime aikoihin asti Euroopan unionilla ei ole ollut toimivaltaa lapsia koskevissa kysymyksissä, vaikka yhtenäis- markkinoiden toteuttaminen ja rajatylittävän vapaan liikku- vuuden lisääntyminen vaikutti lapsiin ja nuoriin ja aiheutti uusia ongelmia lastensuojelusta huolehtiville elimille. Yhteisön perussopimuksissa ei mainittu unionin alueen lapsia eikä heitä kuultu yhteisön toimielimissä; aivan kuin Euroopan unionin alueella asuvat 120 miljoonaa lasta ja nuorta olisivat olleet näkymättömiä eikä heistä olisi välitetty. 2. 2. 2. Perustamissopimuksessa kehotetaan unionia kiin- nittämään erityishuomiota politiikan muotoiluun sellaisilla aloilla kuin miesten ja naisten tasavertaiset mahdollisuudet, ikääntyneet, etniset vähemmistöt ja vammaiset. Lapsia ei kuitenkaan mainita. Siis vaikka jo aiemmin oltiin yleisesti yhtä mieltä siitä, että Euroopan unionista tehty sopimus kattaa lapset ja nuoret, heidän asemansa Euroopan unionin kansalaisi- na ei ollut lainkaan selvä. 2. 2. 3. Tämä viittauksien puute on vaikeuttanut lasten ja nuorten edun mukaisen lainsäädännön antamista sekä varojen myöntämistä rakennerahastoista heidän tasavertaisten mah- dollisuuksiensa edistämiseen. 2. 2. 4. Lokakuussa 1997 allekirjoitettuun Amsterdamin so- pimukseen otettiin uusi syrjinnän kieltävä lauseke, 13 artikla. Siihen sisältyy ikäsyrjintä, mikä korostaa tarvetta sisällyttää lapset perustamissopimuksen määräyksiin. Tämä edistys saat- taa olla vähäistä, mutta se on merkittävä askel kohti sen tunnustamista, että myös lapset ovat Euroopan unionin kansa- laisia ja heitä täytyy arvostaa, heille täytyy antaa mahdollisuus kehittää kykyjään ja heitä on suojeltava julmuudelta. 2. 2. 5. YK:n yleissopimuksen 3 artiklassa korostetaan, että ”[K]aikissa julkisen tai yksityisen sosiaalihuollon, tuomioistuin- lainsäädäntöelimien toimissa, ten, hallintoviranomaisten tai jotka koskevat lapsia, on ensisijaisesti otettava huomioon lapsen etu. ” Tämä periaate toimii kokeena, jonka nojalla aikuisten on arvioitava lapsiin liittyvät päätöksensä ja toi- mensa. 2. 2. 6. Lapset on otettava mukaan heidän elämäänsä koske- vien päätösten tekemiseen. Lasten kuunteleminen on lähtökoh- ta kehitettäessä tehokasta ihmisoikeussuojaa lapsille. Tässä prosessissa arvostetaan lasten näkemyksiä, mutta siihen ei päästä helposti eikä sitä hyväksytä maailmanlaajuisesti. Lapsille on annettava mahdollisuus vaikuttaa, tulla 2. 2. 7. kuulluiksi niin että he tietävät miten ja mistä hakea apua. Näin ehkäistään hyväksikäyttöä. Paikallistason poliitikot voivat edistää merkittävästi lasten vaikutusmahdollisuuksia kannusta- malla heitä osallistumaan paikallisten palvelujen suunnitteluun ja kehittämiseen sekä ottamalla huomioon heidän näkemyk- sensä eri ongelmista ja kysymyksistä. Lasten ja nuorten tulisi C 57/48 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 29. 2. 2000 tuntea oikeutensa, ja heidän käytettävissään tulisi olla valitus- järjestelmä ja riippumattomia asianajajia. Alue- ja paikallis- viranomaiset voivat tukea lasten ja nuorten oikeuksia monin eri tavoin riippuen siitä, miten lasten ja nuorten auttaminen ja tukeminen on suunniteltu ja järjestetty kussakin jäsenvaltiossa. Alue- ja paikallisviranomaiset voivat tukea lapsia ja nuoria esimerkiksi nimittämällä riippumattomia lapsiasiavaltuutettuja tai -asiamiehiä. Alue- ja paikallisviranomaisten tulee kehittää lapsia 2. 2. 8. ja nuoria koskevia yhtenäisiä ja kattavia suunnitelmia, joihin kootaan kaikki heidän oikeuksiaan tukevat ja ongelmia ehkäi- sevät toimet ja joissa varmistetaan suunnitelmien koordinointi ja valvonta. Läheisyysperiaatteen sisällyttäminen yhteisön pe- ja alueviranomaisille russopimuksiin on antanut paikallis- lisävastuuta. ”Kansalaisten Eurooppa” voidaan saavuttaa hallin- tokoneiston hajauttamisen avulla. Prosessi antaa uuden ulottu- vuuden rajatylittävään ja kansainväliseen yhteistyöhön sekä on osoitus tärkeästä ”alhaalta ylöspäin” -toimintatavasta Euroopan yhdentymisessä. Järjestelmien hajauttaminen tuo hallinnon lähemmäksi kansalaisia ja edistää demokraattista vastuunottoa. Lapsia ja nuoria ei saisi jättää huomiotta tässä prosessissa, ja EU:n tulisi kannustaa alue- ja paikallisviranomaisia tukemaan lasten ja nuorten oikeuksia kullekin jäsenvaltiolle tarkoituksen- mukaisella tavalla. Voitaisiin esimerkiksi nimittää paikallisia lapsiasiamiehiä jakamaan tietoa ja tekemään tunnetuksi käytäntöjä aiheista, jotka koko Euroopassa koskevat lapsia ja nuoria sekä vaikuttavat heihin. 2. 3. Paikallis- ja aluehallinnon rooli 2. 3. 1. Koska paikallis- ja aluehallinto on lähellä Euroopan paikallisyhteisöjä ja edustaa niitä, se on ainutlaatuisessa ase- massa, jonka ansiosta se voi ryhtyä myönteiseen toimintaan lasten hyväksi, tukea lapsen oikeuksia koskevan YK:n yleissopi- muksen pääperiaatteita ja toimia varmistaakseen, että lapsia suojellaan hyväksikäytöltä ja laiminlyömiseltä. torjumiseksi (liitteenä). Suositukset ovat osoitus sitoumuksesta rajatylittävään yhteistyöhön ja viranomaiskäytäntöjen tekemi- seen tunnetuksi Euroopassa, jossa yhteisön perussopimuksiin sisällytetty läheisyysperiaate on tuonut paikallis- ja alueviran- omaisille lisävastuuta. Nämä suositukset tulisi ottaa huomioon sekä paikallisella että Euroopan unionin tasolla. Koska eri maissa on käytössä eri 2. 3. 4. järjestelmiä ja erityyppiset elimet ovat vastuussa lapsista, viranomaisten väli- nen tehokas yhteistyö ja tiedotus on elintärkeää. Molemmin- puoliseksi hyödyksi ja lasten hyvinvoinnin edistämiseksi tehtä- vään yhteistyöhön kuuluu kokemusten vaihto ja milloin mahdollista hyvien käytäntöjen omaksuminen. Koko EU:ssa on vahvistettava hyväksikäytön vastaista 2. 3. 5. paikallis- ja alueyhteistyötä. Tällaiseen yhteistyöhön tulee kutsua mukaan EU:n jäsenyyttä hakeneet valtiot, erityisesti joille tällainen Itä- ja Keski-Euroopan assosioituneet maat, yhteistyö olisi erityisesti hyödyksi niiden pyrkiessä paranta- maan ihmisoikeuksien suojelua jäsenyyttä edeltävän strategian puitteissa. 2. 3. 6. EU:n tulee tukea yhteistyössä valtiovallasta riippu- mattomien organisaatioiden kanssa paikallis- ja alueviran- omaisten välistä yhteistoimintaa koko yhteisön alueella ja EU:n jäsenehdokasmaissa. Näin voidaan parhaiden käytäntöjen levittämisen, tietojen vaihdon sekä valistuskampanjoiden avul- la ja erityisesti ehdotetun Daphne-ohjelman keinoin estää lasten hyväksikäyttö. 2. 3. 7. Koska hyvin monet lapset ovat aikuisten taloudelli- sesti ja seksuaalisesti hyväksikäyttämiä, kokevat äärimmäistä väkivaltaa tai elävät täydellisessä köyhyydessä (vrt. Kohta 1. 6), alueiden komitea on sitä mieltä, että tämä seikka on erityisesti otettava huomioon sekä Daphne-ohjelmassa että asianomai- sissa säännöksissä. Alue- ja paikallisviranomaiset soveltuvat parhaiten hoitamaan asiaa, ja niitä on tuettava, jotta ne voivat luoda koulutuksen ja sosiaaliturvan ulkopuolelle jääneiden lasten paikallistamis-, neuvonta- ja tukimekanismeja. 2. 3. 2. Paikallis- ja aluehallinto tarjoaa lukuisia palveluja lapsille ja nuorille esimerkiksi sosiaalihuollon, koulutuksen ja vapaa-ajanviettomahdollisuuksien alalla. Sen täytyy varmistaa, että näitä palveluja käyttävät lapset ja nuoret ovat turvassa. Lisäksi sillä on vastuu varmistaa, että kaikista sen hallintopiiriin kuuluvista hyväksikäytöstä ja laiminlyömisestä kärsivistä lap- sista ja nuorista välitetään ja heistä huolehditaan ymmärtämyk- sellä. 3. Erityistä 3. 1. Tiedon tarve ja ongelman laajuus 2. 3. 3. Alueiden komitean 4. joulukuuta 1998 aiheesta ”Las- ten suojeleminen hyväksikäytöltä ja alueellinen yhteistyö” pidetyssä seminaarissa annettiin suositukset paikallis- ja aluevi- ranomaisten toiminnasta koko EU:ssa lasten hyväksikäytön 3. 1. 1. Lasten hyväksikäyttö on huomattava ongelma Euroo- pan unionissa. Lasten hyväksikäyttö ei tunne rajoja, ja siksi tarvitaan yhteisiä ponnistuksia kaikilla tasoilla kaikkialla EU:n alueella, alue- ja paikallishallinto mukaan luettuna, jotta ongel- maa voidaan käsitellä tehokkaasti. 29. 2. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 57/49 3. 1. 2. Tietoa Euroopan unionissa tapahtuvan lasten hyväk- sikäytön laajuudesta ei ole saatavilla, ja siksi tietoja tulisi kerätä ja seurata. Kaikissa maissa lasten hyväksikäyttöä koskevaa tietoa luokitellaan ja talletetaan eri tavoin. EU:n tulisi tiedottaa nykyisestä tiedonkeruusta, jotta voidaan määrittää, millainen tieto on merkittävää lasten hyväksikäytön hahmottamiseksi Euroopan laajuisesti. Paikallis- ja alueviranomaisten kanssa yhteistyötä tehden Eurostat voisi tukea tätä prosessia. lapsuudessa hyväksikäytettyjä, ilmaisi kantansa kirjeitse, vetoo- muksen avulla tai henkilökohtaisesti. Komitea päätteli, että ”kaikessa lasten hyväksikäyttöä koskevassa punnitussa tutki- muksessa on hyväksyttävä myös epämiellyttäviä totuuksia”. Erityisesti on hyväksyttävä, että ”yli puolet hyväksikäytöstä, joka kestää joskus pitkänkin ajan lapsen elämästä, ei paljastu hyväksikäytön kestäessä. Lisäksi vain vähemmistö lapsista kertoo asiasta”. autetaan eri maiden toimivaltaisia 3. 1. 3. Lapset voivat karata huoltajiensa luota hyväksikäytön vuoksi. Tulisi perustaa kadonneiden lasten eurooppalainen rekisteri, jotta varmistetaan, että näitä lapsia ei unohdeta ja jotta viranomaisia löytämään heidät. Toinen hyödyllinen keino olisi selvittää, miten poliisi voisi käyttää Internetiä rajoituksetta koko Euroo- passa saadakseen käsiinsä valokuvia ja muuta yksityiskohtaista tietoa vaarassa olevista kadonneista lapsista. 3. 1. 4. Yhdistyneessä kuningaskunnassa hallitus on ottanut tuomittujen kirjaamisjärjes- käyttöön seksuaalirikoksista telmän. Tässä lähestymistavassa tunnustetaan, että seksuaaliri- kollisten uusimisriski on suuri tuomion tai vankilasta vapautu- misen jälkeen. Rekisteri on toiminut hyvin seksuaalirikollisten liikkeiden seuraamisessa ja heidän sijaintinsa määrittämisessä. Jäsenvaltioita kehotetaan harkitsemaan, voitaisiinko tämä järjestelmä ottaa käyttöön koko unionin puitteissa – ja miten laajalti – mahdollisesti muutetussa muodossa. 3. 1. 5. Poliisi tallettaa nykyään ihmisistä tietoja, jotka liit- tyvät pedofiilisesta toiminnasta annettuihin rikostuomioihin, lapsipornoon, lapsiprostituutioon sekä nais- ja lapsikauppaan. Tietojen vaihtoa varten ei kuitenkaan ole olemassa yleiseuroop- palaista järjestelmää ja toimintasääntöjä eli muodollista sopi- musta Euroopan unionissa poliisivoimien välillä talletettavasta ja vaihdettavasta tiedosta. Tällainen järjestelmä parantaisi lastensuojelua. Europol voisi johtaa tällaisten toimintasääntö- jen kehittämistä, Europoliin tulisi perustaa lastensuojelun erityisyksikkö. 3. 2. 2. Tutkimuskomitea päätteli, että on painotettava asias- ta kertomisen hyödyllisyyttä. Se ilmoitti, että neljäsosassa tapauksista, joista komitea on saanut tietoa, asiasta kertominen keskeytti hyväksikäytön. Asiasta kertominen nähdään proses- sin ensimmäisenä askeleena, ja se voi olla omiaan lopettamaan hyväksikäytön. Komitea havaitsi, että vaikka asiasta kertoneet olivat todennäköisimmin nuorehkoja, pelko, lasten tietämättö- myys ja tiedon puute vahvistivat toisiaan ja estivät kertomasta asiasta. 3. 2. 3. Lastensuojelujärjestelmien haasteena koko Euroo- passa on luoda järjestelmät, joilla autetaan lapsia puhumaan heihin kohdistuvasta hyväksikäytöstä avoimesti ja luottamaan tuen saamiseen. Suuren yleisön on luotettava järjestelmiin, jotta kaikista epäillyistä tapauksista ilmoitetaan. Uusia mahdol- lisuuksia avaavat tämänhetkisten käytäntöjen selvittäminen koko Euroopassa sekä lasten ja nuorten kuuleminen siitä, mitä he pitävät ”parhaina käytäntöinä”. Paikallis- ja alueviranomai- silla on oivat mahdollisuudet tähän työhön, ja EU:n tulisi kannustaa niitä ilmoittamaan havaitsemastaan hyväksi- käytöstä. Alueiden komitea voisi koordinoida tällaista toi- mintaa. 3. 3. Lapset kertovat ja saavat apua On tunnustettu tosiasia, että paikallisviranomaisten 3. 1. 6. tietokannat eivät tällä hetkellä ilmaise lasten hyväksikäyttöta- pauksia tai ilmiön yleisyyttä, sillä niissä sovelletaan hyvin erilaisia määritelmiä ja ne saattavat sisältää sekä epäillyt että todennetut tapaukset. Niiden käyttökelpoisuus kuitenkin paranee, kun määritelmät yhtenäistetään ja tietokantoihin tallennetaan vain todennetut tapaukset. Eri-ikäisillä lapsilla on erilaiset tarpeet. Esimerkiksi 3. 3. 1. yli 12-vuotiaat lapset ja keskiasteen koulutuksessa olevat ovat nuorempiaan liikkuvaisempia, itsenäisempiä ja kykenevämpiä hakemaan ja käyttämään paikallisviranomaisten nuorisotoi- men ja sosiaaliasiain osastojen sekä muiden organisaatioiden tarjoamia lukuisia palveluja. 3. 1. 7. Nykyisessä tilanteessa Euroopan laajuinen tutkimus väestön edustavasta otoksesta olisi keino saada asianmukaista, tarkkaa ja todenmukaista tietoa hyväksikäytön laajuudesta. 3. 2. Lasten auttaminen hyväksikäytön ilmoittamisessa Vuonna 1996 Yhdistyneessä kuningaskunnassa jul- 3. 2. 1. kaistiin valtakunnallisen tutkimuskomitean raportti hyväksi- joukossa monia käytön ehkäisemisestä. Yli 10 000 ihmistä, Perusopetusta saavilla lapsilla, eli 4–5-vuotiaista kes- 3. 3. 2. kiasteen koulutuksessa oleviin, on vähemmän omaehtoisia mahdollisuuksia, ja he ansaitsevat erityishuomiota. Tässä iässä lapset ovat valtaosan ajasta koulussa, minkä vuoksi koulun ja opettajan rooli on hyvin merkittävä. Opettajat voivat auttaa tunnistamaan hyväksikäytön kohteena olevat lapset ja luoda ympäristöjä, joissa lapset voivat kertoa huolistaan jo varhaises- sa vaiheessa. Lasten hyväksikäytön ilmoittamista voidaan hel- posti myös tehostaa lasten käsillä olevien tiedotusvälineiden jolla heidät voidaan avulla. Tästä esimerkkinä on televisio, saavuttaa suoraan kotoa. Lapset tulee kuitenkin ohjata otta- maan yhteyttä heille tuttuihin rakenteisiin eli kouluun. C 57/50 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 29. 2. 2000 3. 3. 3. Tutkimusraporteissa on lasten kuvauksia siitä, mil- laista vastakaikua he odottavat alan ammattilaisilta: tarkkaavaa johon ei kuuntelemista, käytettävissä oloa sekä asennetta, kuulu tuomitseminen eikä ohjeiden antaminen. Tämä on otettava huomioon opettajankoulutuksessa, jotta varmistetaan kuuntelemiskyvyn kehittäminen. Opettajankoulutuslaitoksissa on koko Euroopassa mahdollisuuksia kehittää ja omaksua hyvien käytäntöjen mukaisia lähestymistapoja. Koulun tärkeä tehtävä on lisätä myös nuorten tietoja 3. 3. 4. aikuisten maailmasta ja ihmissuhteista, päätöksistä hankkia lapsia, omista oikeuksistaan, hyväksikäytöstä ihmissuhteissa ja vastuusta sekä siitä, mistä voi saada apua, kun on murheita tai huolia. Perheiden ja kulttuurien moninaisuutta Euroopassa tulisi kunnioittaa, mutta erojen ymmärtäminen voi auttaa oppimaan aikuisten elämästä ja päätöksenteosta. 3. 3. 5. Useissa jäsenvaltioissa tarjotaan hyvinvointipalveluja kaikille lapsiperheille, joissa on alle kouluikäisiä lapsia. Varsin- kin erikoiskoulutuksen saaneilla nuorisotyöntekijöillä, tervey- denhoitajilla ja kotisairaanhoitajilla on tärkeä tehtävä henki- sesti rasittuneiden perheiden tukemisessa, sellaisten olojen toteamisessa, joissa mahdollisesti esiintyy hyväksikäyttöä, sekä kehitykseen liittyvien ongelmien ja mielisairauksien havaitse- misessa ja hoitamisessa. Näiden palvelujen arvoa hyväksi- käytön ehkäisemisessä ei voi kyllin korostaa. 3. 4. Vastuullisten aikuisten rooli On tärkeää, että on olemassa hyvin koordinoitujen 3. 4. 1. paikallispalvelujen tehokas verkosto. Siinä on otettava huo- mioon huolet hyväksikäytöstä ja varmistettava, että epäilyt tutkitaan kunnolla ja että toimiin ryhdytään, mikäli se on lasten suojelemiseksi tarpeen. 3. 4. 2. Lasten tai aikuisten kertomat huolet on otettava vakavasti. Huolista voidaan kertoa opettajille, terveydenhoidon ammattilaisille, sosiaalityöntekijöille, vapaa-ajan toiminnassa työskenteleville ja poliisille. Lapset kääntyvät niiden puoleen, joihin he uskovat voivansa luottaa. Heidän luottamustaan ei saisi pettää. 3. 4. 3. Mainitut ammattilaiset tarvitsevat koulutusta ymmär- tääkseen lasten hyväksikäytön luonnetta, ollakseen tietoisia siitä, että huolet tulisi ottaa vakavasti ja tietääkseen, miten reagoida. Paikalliset toimintasäännöt tai menettelyt huolien ammattilaisia huomioon ymmärtämään, mitä on tehtävä. Ammattihenkilökunnan kou- luttaminen on tärkeää. ottamiseksi auttavat alan lastenko- Lasten kanssa kouluissa, päiväkodeissa, 3. 4. 4. deissa tai terveydenhoitolaitoksissa työskentelevät tulee koulut- taa tunnistamaan hyväksikäytön merkit, ja heidän tulee kyetä ryhtymään toimiin huolestuttavissa tapauksissa. Paikallis- ja alueviranomaisten tulisi vaihtaa keskenään alalla vallitsevia käytäntöjä ja yksilöidä sekä omaksua hyvien käytäntöjen mukaisia lähestymistapoja. Lapsilla on usein myös mahdollisuus käyttää tietoko- 3. 3. 6. netta – usein ilman valvontaa. Internet on tärkeä tietolähde, johon pääsee koko ajan helpommin, mutta sen käyttäjiä on myös valistettava siitä, että sitä voidaan käyttää väärin oikeudenvastaisen materiaalin levittämiseen. Paikallis- ja aluehallinnon henkilöstö- ja koulutus- 3. 4. 5. osastot voivat edistää eri yksiköiden ja organisaatioiden hen- kilöstölle annettavaa koulutusta, jotta kaikki työntekijät kyke- nevät tunnistamaan hyväksikäytön. 3. 3. 7. Lapsia voidaan käyttää hyväksi esittämällä kuvamate- riaalia erityisesti lasten seksuaalisesta hyväksikäytöstä. Lapset voivat saada käsiinsä ”aikuisten” aineistoa tahattomasti ja vastaanottaa sähköpostiviestejä, joissa heitä kutsutaan pornoa sisältäville sivuille. He eivät ehkä myös tiedä, että aikuiset esiintyvät lapsina lasten keskustelufoorumeilla. Lasten ja nuor- ten suojelemiseksi tällaiselta hyväksikäytöltä tulisi laatia koko EU:ssa voimassa olevat lainsäädännölliset puitteet, joilla mah- dollistettaisiin rikosoikeudelliset seuraamukset sellaisille tuot- tajille ja palvelun tarjoajille, jotka sallivat lapsipornoa sisältävän aineiston tallennuksen ja haun asiakkaan käyttöön asettamansa viestimen avulla. 3. 5. ”Parhaat käytännöt” lasten ja perheiden apuna jotka eivät Hyväksikäytön ilmettyä lapset ja perheet tarvitsevat 3. 5. 1. palveluja, leimaa autettavaa. Lapsen tarpeiden arviointia ja niihin vastaamista tulisi suunnitella ja seurata. Lapsen turvallisuuden tulee olla etusijalla, mutta useimpia perheitä voidaan auttaa ja tukea vapaaehtoispohjalta. Perhe- työhön on myönnettävä resursseja ja sitä tulee tukea, jos hyväksikäytön jatkuminen halutaan ehkäistä. Lapsi otetaan huostaan vain äärimmäisissä tapauksissa. Ei tule kuitenkaan aliarvioida lievempiä tapauksia, joissa lapsen suojelemiseksi on usein ratkaistava ongelman alkulähde eli korjattava perheen sisäisen kommunikaation puutteet, joiden seurauksena on valitettavasti usein lopulta henkinen tai ruumiillinen väkivalta. Paikallis- ja alueviranomaisilla on tärkeä rooli valis- 3. 3. 8. tustyössä, etenkin koska niillä on vastuuta koulutuspalveluista. Niiden tehtäviin kuuluu myös perehdyttää opettajat uuteen tietotekniikkaan, jotta nämä voivat kehittää sopivat Internetin käyttöoikeutta koskevat järjestelyt kouluihin ja koteihin, sekä tutustuttaa heidät tapoihin, joilla lapsia ja nuoria voidaan kasvattaa mainitun välineen vastuulliseen käyttöön. Hyvien ammattikäytäntöjen käsikirjat, joissa hyödyn- 3. 5. 2. nettäisiin ja tehtäisiin tunnetuksi eri valtioissa noudatettavia käytänteitä, olisivat erittäin hyödyllisiä alalla toimiville. Niitä tulisi edistää ja kehittää. Samoin on tärkeää oppia ”huonoista joissa lapsia on surmattu. käytännöistä” eli kaihtaa oloja, Tällaisen tiedon avulla voitaisiin kehittää ja vakiinnuttaa yleisesti tunnustettuja standardeja ja laadunvarmistusohjelmia. 29. 2. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 57/51 3. 5. 3. On esimerkkejä siitä, että lapsiasiamiehellä on rooli sekä ”hyviä” että ”huonoja” käytäntöjä koskevan tiedon kokoa- misessa ja levittämisessä. Se on lisäperuste tämän roolin vakiinnuttamiselle Euroopan unionin, valtioiden ja paikallis- tai alueviranomaisten tasolla. lähivalvonta toimii hyvin, jotta todetaan kaikki tapaukset, joissa henkilökuntaan kuuluvia epäillään asemansa väärin- käytöstä. Paikallis- ja alueviranomaisilla on tilaisuuksia vaihtaa tietoa ”hyvistä käytännöistä” ja edistää tietojen vaihtoa viran- omaisyksiköissä. 3. 6. Huolelliset valinnat: henkilöstön työhönotto ja valitseminen 3. 6. 1. Huolellisuusvelvoite lastensuojelun varmistamiseksi työhönotossa ja valittaessa henkilöstöä palvelutehtäviin lasten- tai päiväkodeissa tai kunnallisissa palveluissa jää palvelun toimittajalle, paikallis- tai alueviranomaiselle tai muulle organi- saatiolle. On hyödyllistä miettiä esteitä: mitä enemmän esteitä asetetaan, sitä vaikeampi pedofiilien on ylittää ne ja sitä paremmin suojellaan lapsia ja nuoria. 3. 6. 2. Keskeinen vaatimus on, että tehokkaiden ja tiukkojen työhönottomenettelyjen avulla varmistetaan niin hyvin kuin mahdollista soveltuvien ihmisten valitseminen työskente- lemään lasten kanssa ja väärien ihmisten torjuminen tai hylkääminen. 3. 6. 3. Muodollisessa valintaprosessissa tulisi yhdistellä eri arviointimenetelmiä: kirjallisia tehtäviä, suullisia esityksiä, ryhmätöitä, psykometrista testausta, henkilökohtaisia haastat- teluja tai muita olosuhteisiin sopivia menetelmiä. Pätevyyteen perustuvissa lähestymistavoissa yksilöidään muodollinen päte- vyys, taidot, tiedot, käyttäytyminen sekä työtehtävien menes- tyksekkääksi hoitamiseksi vaadittavat arvot. Näitä kykyjä voi- daan kuvailla ja arvioida valintaprosessissa. 3. 6. 4. Seksuaaliset hyväksikäyttäjät ottavat kohteikseen puolustuskyvyttömimpiä lapsia, minkä vuoksi he myös hakeu- tuvat sellaisiin työpaikkoihin, joissa heillä on mahdollisuus säännölliseen kanssakäymiseen lasten kanssa ja joissa heillä on mahdollisuus luoda hyväksikäytettäviä ihmissuhteita. Lasten kannalta tärkeä turvatae on varmistaa, että 3. 6. 5. mainitunkaltaisista rikoksista tuomitut eivät työskentele lasten parissa missään yhteisössä, päivä- tai lastenkodissa. Tämä on paikallis- ja alueviranomaisten tärkeä vastuu, mutta sitä on vaikea toteuttaa luotettavasti, koska muissa maissa tehdyistä rikoksista ei todennäköisesti saada tietoa. Kun joku on elänyt ja työskennellyt muualla Euroopassa, hän voi esittää ”todistuksen hyvästä käytöksestä”, ja Europolin tulisi voida osallistua kyseis- ten todistusten oikeellisuuden varmistamiseen. 3. 6. 6. On tärkeää huomata, että tällaisilla prosesseilla on rajoituksensa. Monet lasten parissa työskentelevät ja samalla lapsia hyväksikäyttävät aikuiset eivät koskaan tule työnantajien tietoon, ilmoiteta ja vaikka tulisivatkin, heistä ei ehkä silti poliisille. Tämän vuoksi viranomaisten täytyy varmistaa, että 3. 7. Valistuskampanjoita lasten hyväksikäytöstä 3. 7. 1. Alue- ja paikallisviranomaiset ovat lähellä paikallis- yhteisöjä ja toimivat niiden edustajina. Sen vuoksi ne ovat ainutlaatuisessa asemassa ryhtyäkseen lapsia suojelevaan posi- tiiviseen toimintaan ja erityisesti edistääkseen omissa yhteisöis- sään valistuskampanjoita lasten hyväksikäytöstä ja lapsia uh- kaavista vaaroista sekä rikkoakseen perhe-elämän loukkaamat- ja sitä tulee tomuuden tabun. Suuri yleisö tarvitsee tietoa, kannustaa ilmoittamaan lasten hyväksikäytöstä. Yleisön on tiedettävä, kenen puoleen kääntyä; ihmisten on voitava olla varmoja, että heidän huolestuneisuuteensa suhtaudutaan vaka- vasti. Paikallis- 3. 7. 2. ja alueviranomaiset voivat käynnistää hyväksikäytön vastaisia kampanjoita, joilla esimerkiksi koros- tetaan kaikenlaisen lapsiin kohdistuvan väkivallan täydellistä tuomittavuutta, sekä järjestää tarpeen mukaan Euroopan laajui- sia kampanjoita yhteistyössä valtiovallasta riippumattomien organisaatioiden kanssa tarkoituksenmukaisella tavalla. 3. 8. Yleiseurooppalaiset lainsäädäntövaatimukset 3. 8. 1. Euroopassa on tällä hetkellä eroja lastensuojelua koskevassa lainsäädännössä sekä paikallis- ja alueviranomais- ten ja poliisin valtuuksissa. Eroja on myös tuomioistuinjärjes- telmien ja -menettelyjen lapsikeskeisyydessä ja -ystävällisyy- dessä: esimerkiksi lasten toimittaman videolle nauhoitetun todistusaineiston käytössä tai erikoistuneiden tuomareiden saatavuudessa. EU:n tulisi analysoida nykyistä lainsäädäntöä, eritellä lapsille koituvat edut ja suosittaa kunkin maan harkitta- vaksi toimia, joilla voidaan edistää yhteisönlaajuista lainsää- däntökehystä lasten suojelemiseksi. 4. Päätelmät Euroopan unioni pyrkii helpottamaan kansalaisten 4. 1. liikkuvuuden lisäämistä Euroopassa, mutta se on tehnyt vain vähän lasten hyvinvointia edistävien käytänteiden ja ratkaisu- jen koordinoimiseksi. Unioni ei ole myöskään pohtinut kovin aktiivisesti keinoja lasten suojelemiseksi hyväksikäytöltä. 4. 2. Paikallis- ja aluehallinto on ratkaisevassa asemassa ryhtyäkseen myönteiseen toimintaan lasten puolesta ja tukeak- seen lapsen oikeuksia koskevan YK:n yleissopimuksen pääperi- aatteita. Se voi ryhtyä toimiin varmistaakseen, että lapsia suojellaan hyväksikäytöltä ja laiminlyömiseltä. Tämä rooli tulisi tunnustaa selkeästi ja toimia asian edellyttämällä tavalla. ”Kansalaisten Eurooppa” vaatii rakenteiden hajautta- 4. 3. mista ja koordinoinnin sekä rajatylittävän ja valtioidenvälisen yhteistyön lisäämistä. Lapsia ja nuoria ei saisi jättää huomiotta C 57/52 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 29. 2. 2000 tässä prosessissa, ja EU:n tulisi miettiä, miten lasten ja nuorten oikeuksia voidaan edistää jäsenvaltioissa ja muualla Euroo- passa. Kyseeseen voisi tulla paikallisten lapsiasiamiesten nimit- täminen. Lapsiasiamiehet jakaisivat tietoa ja tekisivät tunnetuk- si käytäntöjä, jotka liittyvät koko Euroopassa lapsia ja nuoria koskeviin sekä heihin vaikuttaviin kysymyksiin. Koska alue- ja paikallisyhteisöt ovat lähellä kansalaisia ja toimivaltaisia sosiaalialalla, ne voivat käynnistää lapsia koskevia erityistoimia. Euroopan unioni kannattaa tällaisia aloitteita, ja alueiden komitea toivoo, että se sitoutuu tukemaan näiden yhteisöjen toteuttamia toimia tai rajatylittävää kokemustenvaihtoa uuteen Daphne-ohjelmaan kuuluvan rahoituksen rinnalla. 4. 7. Alueiden komitean mielestä käytettävissä olevia varoja on lisättävä, jotta alue- ja paikallisviranomaiset voivat perustaa pahoinpideltyjen, hyväksikäytettyjen tai perheidensä hylkää- mien lasten paikallistamis-, neuvonta- ja tukimekanismeja. Näiden mekanismien tehtävä on – varmistaa, että työhön, kerjäämiseen tai prostituutioon pakotetut tai köyhyydessä elävät lapset pääsevät osallisiksi sosiaaliturvasta, terveydenhoidosta ja koulutuksesta – taata lasten ruumiillinen, henkinen ja älyllinen kehitys 4. 4. Alueiden komitealla on tehtävä koordinoitaessa koko Euroopan viranomaisten ja organisaatioiden puitteissa hyvien käytäntöjen mukaisten toimintamallien kehittämistä sekä saa- tettaessa ne paikallisviranomaisten huomioon. Alueiden komi- tea esitti suositukset paikallis- ja alueviranomaisten toiminnak- si koko EU:ssa lasten hyväksikäytön torjumiseksi (lausunnon liitteenä) seminaarissa aiheesta ”Lasten suojeleminen hyväksi- käytöltä ja alueellinen yhteistyö”. Suositukset ovat osoitus sitoutumisesta rajatylittävään yhteistyöhön ja viranomaisten käytäntöjen tekemiseen tunnetuksi sekä todistus alueiden komitean aktiivisesta roolista toiminnan koordinoinnissa. – – tuoda palvelut kaikkien niiden lasten ulottuville, jotka oleskelevat (laillisesti tai laittomasti, väliaikaisesti tai py- syvästi) kulloisenkin paikallisyhteisön alueella tehdä yhteistyötä sellaisten vastaavien mekanismien tai laitosten kanssa, lapsista jatkossakin näiden uusissa asuinpaikoissa jotka huolehtivat 4. 5. Lapsia koskevien viittausten puuttuminen yhteisön perussopimuksista on aiemmin vaikeuttanut toimien kohden- tamista suoraan lasten ja nuorten tarpeisiin ja hankaloittanut rakennerahastovarojen osoittamista heidän hyvinvointinsa edistämiseksi tarkoitettuihin toimiin. Amsterdamin sopimuk- seen sisällytettiin syrjinnän kieltävä lauseke. Tämä korostaa tarvetta sisällyttää lapset perustamissopimuksen määräyksiin tunnustaen, että myös lapset ovat Euroopan unionin kansalai- sia. Näkemystä voitaisiin vahvistaa lainsäädännössä, ja tulisi tunnustaa kiireellinen tarve laatia, jäsenvaltioiden sekä alue- ja paikallisviranomaisten tehtävät säilyttäen, Euroopan unionin laajuinen lasten hyväksikäytön ja laiminlyönnin ehkäisyä kos- keva toimintasuunnitelma sekä toimia sen mukaisesti. 4. 6. Alueiden komitea on tyytyväinen Daphne-ohjelman tarjoamiin mahdollisuuksiin vahvistaa paikallis- ja alueviran- omaisten ja valtiovallasta riippumattomien organisaatioiden välistä yhteistyötä koko EU:ssa. AK on hyvillään, että Euroopan parlamentti (ensimmäisessä käsittelyssä), komissio (muutetussa ehdotuksessa) ja neuvosto (yhteisessä kannassa) ovat hiljattain omaksuneet AK:n lausunnossaan (1) esittämän kehotuksen edistää valtiovallasta riippumattomien organisaatioiden ja alue- ja paikallisviranomaisten yhteistyötä ohjelman ja tietoverkko- jen toteuttamisessa. Alue- ja paikallisviranomaisten ja valtioval- lasta riippumattomien organisaatioiden välisen yhteistyön lisäksi on tärkeää, että alue- ja paikallisyhteisöt muodostaisivat verkkoja kussakin jäsenvaltiossa toteuttavien toimien kehittä- miseksi. (1) CdR 300/98 fin – EYVL C 198, 14. 7. 1999, s. 61. 4. 8. Alueiden komitea on myös sitä mieltä, että saman valtion sisällä tai EU:n jäsenvaltiosta toiseen muuttavien väes- töryhmien (talouspakolaiset, viettävät ryhmät, kuten romanit jne. ) lasten erityisongelmia varten tulisi laatia sekä jäsenvaltiotason että Euroopan yhteisön tason säännöksiä. vaeltavaa elämää 4. 9. Lasten hyväksikäytön laajuutta koskevia tietoja tulisi kerätä olemassa olevista tietolähteistä ottaen huomioon, että tällä hetkellä lasten hyväksikäyttöä koskevaa tietoa luokitellaan ja talletetaan eri tavoin. EU:n tulisi selvittää nykyistä tiedonke- ruuta, jotta voidaan määrittää, millainen tieto on merkittävää lasten hyväksikäytön hahmottamiseksi Euroopan laajuisesti. 4. 10. Muut Euroopan laajuiset tietokannat tukisivat lasten- suojelua: eurooppalainen kadonneiden lasten rekisteri, EU:n kattava järjestelmä seksuaalirikoksista tuomittujen kirjaami- seksi ja jäljittämiseksi sekä poliisivoimien välisen tiedonvaih- don toimintasäännöt, joilla myös parannettaisiin henkilöstön seulontaa. 4. 11. Monilla toiminta-aloilla hyvien ammattikäytäntöjen käsikirjat, joissa hyödynnettäisiin ja tehtäisiin tunnetuksi eri valtioiden käytäntöjä, olisivat erittäin hyödyllisiä kyseisellä alalla toimiville. Niitä tulisi edistää ja kehittää. Nykyisten käytäntöjen tutkiminen esimerkiksi palveluntarjonnassa, hen- kilöstön työhönotossa ja valinnassa sekä peruskoulutuksessa koko Euroopassa parhaiden käytäntöjen määrittämiseksi tar- joavat tulevaisuuden mahdollisuuksia. Paikallis- ja alueviran- omaisilla on oivat mahdollisuudet tähän työhön, ja EU:n tulisi kannustaa niitä siihen. Alueiden komitea voisi koordinoida tällaista toimintaa. 29. 2. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 57/53 4. 12. Koulujen tärkeä rooli hyväksikäytön ehkäisemisessä, lasten tarpeiden kuuntelemisessa ja täyttämisessä tulisi tunnus- taa ja sitä tulisi tukea. Koulut vahvistavat nuorten tietoa aikuisten maailmasta, suhteista ja mahdollisista vaaroista, ja ne voivat myös antaa nuorille tietoa avun lähteistä ja rohkaista heitä käyttämään niitä. Ennen muuta tulisi varmistaa, että opettajat ovat koulutettuja, heillä on käytössään riittävät resurssit ja heitä tuetaan parhaista käytän- teistä annettavalla ohjauksella, jotta he pystyvät tarjoamaan henkilökohtaista ja sosiaalista kasvatusta. Jotta koulun perusta- va rooli olisi todella tehokas, koulun ja sosiaalisten tukipalvelu- jen välistä viestintää ja tietojen vaihtoa tulee tiivistää erityisesti näiden kahden tahon toimijoiden ammatillisessa yhteistyössä, sillä toimintalinjat ovat usein rinnakkaisia, mutteivät valitetta- vasti yhteisiä. asianmukaisesti 4. 13. Koska paikallis- ja alueviranomaiset ovat lähellä paikal- lisyhteisöjä, ne ovat ainutlaatuisessa asemassa ryhtyäkseen myönteiseen toimintaan lasten parhaaksi ja erityisesti edistääk- seen yhteisöissään valistuskampanjoja lasten hyväksikäytöstä. Paikallis- ja alueviranomaiset voivat käynnistää hyväksikäytön vastaisia kampanjoita, joilla esimerkiksi korostetaan kaikenlai- sen lapsiin kohdistuvan väkivallan täydellistä tuomittavuutta, sekä järjestää tarpeen mukaan Euroopan laajuisia kampanjoita yhteistyössä valtiovallasta riippumattomien organisaatioiden kanssa. 4. 14. Lastensuojelun lainsäädännölliset kehykset Euroo- passa tulisi tarkistaa. Tulisi myös antaa nykyiset kansainväliset sopimukset sekä jäsenvaltioiden ja alue- ja paikallisviranomais- ten vastuualueet ja mahdollisuudet huomioiden suosituksia, jotka tukisivat yhteistä EU-strategiaa lasten hyvinvoinnin ja oikeuksien suojelemiseksi sekä hyväksikäytön ehkäisemiseksi. Bryssel 18. marraskuuta 1999. Alueiden komitean puheenjohtaja Manfred DAMMEYER C 57/54 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 29. 2. 2000 LIITE alueiden komitean lausuntoon Yhteenveto suosituksista AK:n valiokuntien 3, 5 ja 7 jäsenet kokoontuivat 7. syyskuuta ja 4. joulukuuta 1998 pohtimaan keinoja edistää sellaista alueiden Eurooppaa, jossa lapset ovat turvassa julmuudelta. Seminaarin järjestivät yhteistyössä Yhdistyneen kuningaskunnan valtakunnallinen lastensuojelujärjestö ”National Society for the Prevention of Cruelty to Children”, Irlannin valtakunnallinen lastensuojelujärjestö ”The Irish Society for the Prevention of Cruelty to Children” ja alueiden komitea, ja se sai rahoitusta komission Daphne-aloitteesta. Seminaareissa käytyjen keskustelujen tuloksena sovittiin seuraavasta paikallis- ja alueviranomaisten toimintasuunnitel- masta lasten hyväksikäytön torjumiseksi. Suositukset paikallis- ja aluehallinnolle 1. Euroopan unionissa on luotava yhteinen määritelmä lasten hyväksikäytöstä sekä kerättävä, seurattava ja vaihdettava tietoja lasten hyväksikäytön laajuudesta Toimet: – – Paikallis- ja alueviranomaisten tulisi yhdessä edistää alaa koskevien tietokantojen kehittämistä yhteistyössä Eurostatin kanssa. Paikallis- ja alueviranomaisten tulisi yhdessä poliisiviranomaisten ja Europolin kanssa kehittää pedofiliaan sekä lapsipornoon, -prostituutioon ja -kauppaan liittyvistä rikoksista langetettuja tuomioita sekä kadonneita lapsia koskevia tietokantoja. 2. Tulee varmistaa, että Euroopan unionin lainsäädäntö kykenee suojelemaan vaarassa olevia lapsia Toimet: – – Paikallis- ja alueviranomaisten tulisi tukea YK:n lasten oikeuksien julistuksen suosituksiin perustuvan EU-tason lastensuojelulainsäädännön kehittämistä. Tällaisella lainsäädännöllä voitaisiin varmistaa, että koko Euroopassa noudatetaan yhdenmukaista lähestymistapaa. Paikallis- ja alueviranomaisten tulisi edistää yhteisten EU-tason ohjeiden kehittämistä lasten hyväksikäyttötapaus- ten parissa työskenteleviä varten. 3. Työhönottomenettelyjä tulee kehittää sen varmistamiseksi, että Euroopan lapset ovat turvassa hoito- ja palvelutyöntekijöiden harjoittamalta hyväksikäytöltä Toimet: – – Euroopan paikallis- ja alueviranomaisten tulisi vaihtaa tietoja työhönotto- ja valintaperusteista ja kehittää parhaita käytäntöjä edelleen harkittavaksi ja sovellettavaksi. Poliisivoimien tulisi kehittää yhteinen tapa lapsiin liittyvistä rikoksista annettujen tuomioiden kirjaamiseksi sekä menetelmät näiden tietojen vaihtamiseksi. 4. Tulee varmistaa, että lasten kanssa työskentelevät koulutetaan tunnistamaan hyväksikäytön oireet ja toimimaan oikein huolestuttavissa tapauksissa Toimet: – – Paikallis- ja alueviranomaisten tulee edistää alan edellyttämiin taitoihin ja tietoihin liittyviä pätevyyden tärkeimpiä osa-alueita. Kun pätevyystaso on riittävä, se voitaisiin standardoida koko unionissa siten, että parhaita käytäntöjä vaihdetaan ja kootaan yhteen. Paikallis- ja alueviranomaisten henkilöstö- ja koulutusyksiköt voivat edistää eri osastoilla ja organisaatioissa toimivan henkilöstön koulutusta ja siten varmistaa, että koko henkilöstö osaa tunnistaa hyväksikäytön ja saa työnopastuksen yhteydessä tietoa lasten hyväksikäytöstä. 29. 2. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 57/55 5. On varmistettava, että lasten hyväksikäyttötapausten varalle on paikalliset määritellään kaikkien ammattiryhmien ja organisaatioiden työntekijöiden rooli toimintalinjat ja menettelyohjeet, joissa Toimenpide: – Paikallis- ja alueviranomaisten tulisi edistää yhteisten ohjeiden, yhdenmukaisten menettelytapojen, roolien ja vastuunjaon kehittämistä niitä varten, jotka työskentelevät lasten hyväksikäyttötapausten parissa terveydenhuol- lon ja koulu-, poliisi- tai sosiaalitoimen piirissä. 6. On varmistettava, että lapsille ja heidän huoltajilleen on tarjolla jälkihoitopalveluja Toimet: – Jotta viranomaiset voivat oppia toisiltaan, tulee paikallis- ja alueviranomaisten kaikkialla unionissa vaihtaa tietoja siitä, miten tuetaan tehokkaasti perheitä, ja miten autetaan lapsia selviytymään hyväksikäytön vaikutuksista. joissa hyväksikäyttöä on tapahtunut 7. Tulee perustaa hyväksikäyttöä ehkäiseviä ohjelmia Toimet: – – – Paikallis- ja alueviranomaisten tulee aloittaa toiminta sen varmistamiseksi, että jokaiselle lapselle kerrotaan perhe-elämästä, ihmissuhteista, lasten oikeuksista ja siitä, mitä tulee tehdä ja kenen puoleen kääntyä, jos on ongelmia. Paikallis- ja alueviranomaisten tulee vaihtaa keskenään tietoja nykyisistä käytännöistä ja kehittää opettajille keinoja valistaa lapsia sekä kehittää lasten taitoja ja vanhemmuuteen liittyvien asioiden ymmärtämistä. Euroopan paikallis- ja alueviranomaisten voivat yhteistyössä kehittää ohjelmia, joilla varmistetaan, että kouluissa ja kirjastonhoitajilla on tehokkaat Internetin käyttöön liittyvät turvaohjeet. Viranomaiset voivat kehittää Internetiin liittyviä turvallisuuskampanjoita ja järjestää vihjenumeroita, joihin epäilyistään voi ilmoittaa. 8. Lapsille on annettava aktiivinen rooli lasten oikeuksia koskevan YK:n yleissopimuksen mukaisesti Toimet: – – Paikallis- ja alueviranomaisten tulisi tarjota lapsille neuvontapalveluja, jotka vastaavat heitä huolestuttaviin ongelmiin tai muihin asioihin sekä rohkaista lapsia osallistumaan paikallisten palvelujen suunnitteluun ja kehittämiseen. Paikallis- ja alueviranomaisten tulisi tukea lapsia ja nuoria parantamalla heidän tietoisuuttaan omista oikeuksis- taan, järjestämällä valitusmahdollisuus ja oikeustapauksissa riippumaton puolustus, esimerkiksi nimittämällä riippumaton lapsivaltuutettu tai -asiamies. 9. Valistuskampanjoita tulee edistää Toimenpide: – Paikallis- ja alueviranomaisen tulee tehdä yhteistyötä, jakaa tietoja ajanmukaisista käytännöistä ja panna alulle Euroopan laajuisia hyväksikäytön torjuntakampanjoita. 10. Hyväksikäytön vastaista paikallis- ja alueyhteistyötä tulee vahvistaa koko EU:ssa Toimenpide: – Lasten hyväksikäyttöä tulee torjua yleistämällä parhaita käytäntöjä ja vaihtamalla tietoja sekä tukemalla väestölle suunnattuja valistuskampanjoita. Tähän tähdättäessä tulee yhdessä valtiovallasta riippumattomien organisaatioiden kanssa osallistua jäsenvaltioiden ja jäsenehdokasmaiden paikallis- ja alueviranomaisten yhteis- työn vahvistamiseen


title: Yttrande från Regionkommittén om "Strukturfonderna och samordningen med Sammanhållningsfonden - Utkast till riktlinjer för programmen för perioden 2000-2006"

eurovoc_concepts:
Cohesion Fund
Structural Funds
regional aid

formats: html pdf print

text: C 57/56 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 29. 2. 2000 Yttrande från Regionkommittén om ”Strukturfonderna och samordningen med Sammanhåll- ningsfonden — Utkast till riktlinjer för programmen för perioden 2000–2006” (2000/C 57/08) BAKGRUND Kommissionens meddelande ”Strukturfonderna och samordningen med Sammanhållningsfonden — Riktlinjer för programmen för perioden 2000–2006” (KOM(1999) 344 slutlig). Presidiets beslut av den 2 juni 1999 att i enlighet med artikel 265 femte stycket i EG-fördraget avge ett yttrande i frågan och att ge utskott 1 — regionalpolitik, strukturfonder, ekonomisk och social sammanhållning, samarbete över nations- och regiongränser — i uppdrag att utarbeta yttrandet. Det utkast till yttrande (CdR 217/99 rév. 1) som utskott 1 antog den 6 oktober 1999 [föredragande: Claude du Granrut (F/PPE) och Dennis Pettitt (UK/PSE)]. Rådets förordning (EG) om allmänna bestämmelser för strukturfonderna (KOM(1998) 131 slutlig). Sjätte periodiska rapporten om den socioekonomiska situationen och utvecklingen i gemenskapens regioner (1). Regionkommitténs yttrande om ”Agenda 2000: Finansiering av Europeiska unionen efter 1999 med hänsyn till 2000-talets utvidgningsperspektiv och utmaningar” (CdR 303/97 fin) (2). Regionkommitténs yttrande om ”Förslag till rådets förordning (EG) om Europeiska regionala utvecklings- fonden” (CdR 240/98 fin) (3). Regionkommitténs yttrande om ”Förslag till rådets förordning (EG) om Europeiska socialfonden” (CdR 155/98 fin) (4). Regionkommitténs yttrande om ”Förslag till rådets förordning (EG) om ändring av förordning (EG) nr 1164/94 om inrättandet av en sammanhållningsfond” och ”Förslag till rådets förordning (EG) om ändring av bilaga II till förordning 1164/94 om inrättandet av en sammanhållningsfond” (CdR 235/98 fin) (5). Regionkommitténs yttrande om ”Agenda 2000 — reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken” (CdR 273/98 fin) (6). Regionkommitténs yttrande om ”Förslag till rådets förordning (EG) om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till landsbygdsutveckling” (CdR 308/98 fin) (7). Regionkommitténs yttrande om ”Mot ett program för städer inom Europeiska unionen” (CdR 316/97 fin) (8). Regionkommitténs yttrande om ”Utvecklingsplanering i europeiskt perspektiv (ESDP)” (CdR 266/98 fin) (9). (1) Ej. officiell titel. (2) EGT C 64, 27. 2. 1998, s. 40. (3) EGT C 51, 22. 2. 1999, s. 1. (4) EGT C 51, 22. 2. 1999, s. 48. (5) EGT C 51, 22. 2. 1999, s. 10. (6) EGT C 93, 6. 4. 1999, s. 1. (7) EGT C 93, 6. 4. 1999, s. 9. (8) EGT C 251, 10. 8. 1998, s. 11. (9) EGT C 93, 6. 4. 1999, s. 36. 29. 2. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 57/57 Mot bakgrund av ovanstående antog Regionkommittén vid sin 31:a plenarsession den 18 november 1999 (sammanträdet den 18 november enhälligt följande yttrande. 1. Allmänna kommentarer 1. 1. Regionkommittén välkomnar kommissionens beslut att lägga fram gemensamma riktlinjer för strukturfonderna och Sammanhållningsfonden. Det kommer att bidra till att förbättra fondernas effektivitet och främja europeisk ekono- misk och social sammanhållning. Kommittén kan emellertid notera att kommissionen inte i tillräckligt hög grad framhåller Sammanhållnings- och struk- turfondernas speciella roll och hur de borde samarbeta för att främja social och ekonomisk utveckling och sammanhållning. Medan Sammanhållningsfonden främst stöder makroekono- misk politik och utveckling, är strukturfonderna inriktade mot den regionala och lokala ekonomiska utvecklingsnivån. En effektiv samordning av de två fonderna är en förutsättning för att de ekonomiska skillnaderna skall kunna minskas. Kommittén konstaterar även att kommissionen inte tillräckligt klart och tydligt framhåller att en minskning av de regionala skillnaderna och en sänkning av den allmänna arbetslöshetsni- vån i Europeiska unionen kräver att de lokala och regionala myndigheterna i större utsträckning bidrar till förberedelserna, uppföljningen och genomförandet av de nya programmen för perioden 2000–2006. I riktlinjerna nämner man inte heller den speciella situation som råder i bergstrakterna, i perifera områden och i gemenskapens yttersta randområden samt i glesbefolkade områden. 1. 2. Såsom Regionkommittén redan påpekade i sitt yttran- de om rådets förordning om allmänna bestämmelser för strukturfonderna, anser vi att man måste betona ”nedifrån och upp”-förfarandet liksom att programplaneringsdokumenten för genomförandet av strukturfondsstöd är bindande. 1. 3. Kommittén anser att sysselsättning och konkurrens- kraft bör vara ett ständigt mål för strukturfondsstödet liksom för alla offentliga och privata aktörer på EU-nivå och på det nationella, regionala och lokala planet. Vi välkomnar att lokala sysselsättningsinitiativ som de regionala sysselsättningspakter- na uppmärksammas och lyfts fram som goda exempel, men beklagar att lokala och regionala myndigheter inte i större utsträckning involverats i de sysselsättningsinitiativ som man beslutat om på gemenskapsnivå och nationell nivå. form av starka lokala partnerskap. Därför välkomnar kom- mittén kommissionens förslag om att stödet från Sammanhåll- nings- och strukturfonderna skall grundas på ett bredare, decentraliserat partnerskap. Det är en avgörande faktor för programmens framgång. Vi rekommenderar emellertid att organisatoriska förutsättningar skapas för att partnerskapet skall fungera effektivt. Vi förespråkar också att dessa förutsätt- ningar övervakas noggrannare i alla medlemsländer för att garantera att subsidiaritetsprincipen tillämpas på ett effektivt och meningsfullt sätt. Kommittén välkomnar att man tagit med hållbar 1. 5. utveckling och lika möjligheter. Vi kräver att man säkerställer att dessa principer iakttas genom standardindikatorer, som skall fastställas av medlemsstaterna och lokala och regionala myndigheter i samband med att programmen inrättas. Dessa indikatorer kommer att göra det lättare att övervaka och utvärdera programmen. 1. 6. Samtidigt som det fortfarande bör finnas utrymme för flexibilitet i samband med strukturfondsåtgärder vill kom- mittén visa på vikten av kopplingar till Utvecklingsplanering i europeiskt perspektiv (ESDP). Detta skulle kunna inbegripa samordning över sektorsgränserna och någon form av kopp- ling mellan olika nivåer inom de regionala och lokala myndig- heter som sysslar med regional planering och utveckling. i 1. 7. Kommittén vill göra kommissionen uppmärksam på effekterna av konkurrensen mellan regionerna inom ekono- miska och monetära unionen, vilken kommer att uppvisa skillnader fråga om lokala skattesystem och sociala trygghetsförhållanden. Av denna anledning kommer det att bli nödvändigt att säkerställa att strukturfonderna inte ökar riskerna för utlokalisering av företag. I detta avseende kommer den gemensamma valutan att underlätta jämförelser mellan medlemsstaternas olika system för skatter och sociala avgifter. Detta kan leda till en skattemässig konkurrens där deltagarna bjuder under varandra, och för att undvika detta krävs det en minimiharmonisering av skatterna på kapitalinkomster. Dessutom bör kommissionen noga övervaka omfattningen av statsstöd i form av skattelättnader, så att detta stöd inte bidrar till att snedvrida konkurrensen. 2. Särskilda kommentarer 2. 1. Villkor för tillväxt och sysselsättning: regional konkurrenskraft 1. 4. Kommittén anser att programmen för struktur- och sammanhållningsfonderna borde utvecklas och genomföras i 2. 1. 1. Regionkommittén stöder de förslag kommissionen har presenterat för att skapa grundläggande förutsättningar för C 57/58 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 29. 2. 2000 den regionala konkurrenskraften i form av transportinfrastruk- tur, energi, telekommunikationer, infrastruktur för en miljö av hög kvalitet, samt forskning, teknisk utveckling och innova- tion. Kommittén skulle emellertid gärna ha sett att dessa förslag om hur man kan skapa grundläggande förutsättningar för konkurrenskraften hade varit mer långtgående och mer inriktade på praktiska utvecklingsåtgärder, något som är huvudsyftet med detta arbete. förorenaren betalar. Kommittén vill påpeka att denna typ av åtgärder vanligtvis är av mellanregional och ibland transnatio- nell karaktär. Kommittén förespråkar ivrigt att outnyttjad industrimark saneras, eftersom detta inte bara bidrar till en förbättrad miljö, utan även till en ekonomisk och social förnyelse av regioner på tillbakagång. Kommittén begär därför att dessa miljörelaterade åtgärder för att sanera outnyttjad industrimark uttryckligen föreskrivs i gemenskapens stödra- mar och programplaneringsdokument. 2. 1. 2. Kommittén skulle vilja rikta kommissionens upp- märksamhet på frågan om kopplingen mellan strukturfonder- na och statligt stöd, eftersom åtgärdsområdena och målsätt- ningarna kan variera, och eftersom de lokala och regionala myndigheterna inte är involverade när dessa definieras. Kom- mittén är också medveten om att skapandet av den ekonomiska och monetära unionen innebär att det fria samspelet mellan olika konkurrerande krafter i allt mindre utsträckning blir snedvridet på grund av direkt stöd till företag. Kommittén förespråkar att kapitalstödet till företag begränsas och att tonvikten läggs på ett brett upplagt stöd som motsvarar den regionala ekonomins, dvs. de regionala företagens, speciella behov av olika slag, särskilt i mindre gynnade regioner. Kommittén stöder de prioriteringar som gjorts be- 2. 1. 3. träffande transportinfrastruktur: effektivitet, driftskompatibili- tet, balans mellan olika transportsätt, tillgänglighet och mins- kade negativa konsekvenser för miljön. Inte desto mindre föreslår kommittén att de lokala och regionala myndigheterna engageras i högre grad vid genomförandet av dessa priorite- ringar, särskilt när det gäller transporter i och mellan städer i syfte att främja utvecklingen mot polycentriska stadssystem och partnerskap mellan städer och landsbygd. Enligt kom- mitténs uppfattning har mindre utvecklade regioner ett mer akut behov av infrastrukturutveckling. Kommittén anser emel- lertid att strukturfonderna för mål 2-områden bör vara tillgäng- liga för att tillgodose infrastrukturella behov som kan vara nödvändiga för den regionala konkurrenskraften och för att främja hållbarhet. Dessutom bör både Sammanhållningsfon- den och strukturfonderna vid behov ge stöd till hållbara regionala och lokala transportsystem som är mer miljövänliga och som underlättar stora befolkningsgruppers tillträde till de transeuropeiska näten, vilket därmed främjar kombinerade transportsätt. I samband med de prioriteringar som nämndes 2. 1. 4. för energisektorn, särskilt beträffande energibesparingar, vill kommittén framhålla vikten av att man utvecklar förnybara energikällor samt vind- och solenergi som ett sätt att möta de behov som finns i mindre utvecklade områden. 2. 1. 5. Beträffande telekommunikationer vill kommittén på- peka att informationssamhällets utveckling är beroende av att allmänheten har god tillgång till dessa nya verktyg vid alla typer av yrkesmässiga, personliga och kulturella aktiviteter. Kommittén stöder alla tre aspekterna av en förbättrad 2. 1. 6. miljökvalitet: vattenförsörjning, avlopps- och avfallshantering och sanering av förorenade platser, och även principen Kommittén betonar att 2. 1. 7. främjande av FoTU och innovationsförmåga bör integreras inom alla de områden där fonderna utnyttjas. Det bör vara möjligt att verka för den typen av kapacitet i alla regioner genom att skapa nätverk och centra med expertis från universitet, forskningscentra och näringslivet. Kommittén vill också betona att servicesektorn bör inkluderas i forsknings- och innovationsområdena. 2. 1. 8. Beträffande företagsstöd anser kommittén att sådant stöd även bör ges till mycket små företag, framför allt i samband med organisatoriska aspekter, integrerat stöd och resurser till den privata sektorn. Det skulle rikta uppmärksam- heten mot den roll de lokala och regionala myndigheterna har för att skapa och genomföra integrerade tjänster för företagsstöd i enlighet med vad som sägs i punkt 2. 1. 2. 2. 1. 9. Bland de områden som har särskilt goda förutsätt- ningar att skapa nya arbetstillfällen vill kommittén framhålla tjänster, kultur, turism och bevarande av kulturarvet (vilka har ett nära samband med varandra och även innefattar industrianläggningar), samt kunskapssamhället och den sociala ekonomin, vars utveckling ligger i linje med sociologiska I detta och demografiska trender i EU:s medlemsländer. sammanhang är utvärderingen av strukturfondernas verksam- het mycket viktig, eftersom den inte bara utgör en skyldighet enligt strukturfondsbestämmelserna, utan även ett analysverk- tyg som gör det möjligt att dra viktiga slutsatser om de genomförda åtgärderna så att de kan beaktas vid framtida programplanering. 2. 2. Den europeiska sysselsättningsstrategin: en central prioritet för gemenskapen Regionkommittén anser att kommissionen aldrig 2. 2. 1. nog kan betona vikten av komplementaritet mellan nationella handlingsprogram som är verksamma på det regionala planet och får stöd genom ESF och regionalt planerade program som finansieras genom ERUF. Detta är av avgörande betydelse för att alla åtgärder som finansieras via gemenskapens strukturfon- der skall genomföras på ett konsekvent sätt. Kommittén vill 29. 2. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 57/59 påpeka att de allmänna medel som behövs för att ESF skall kunna utnyttjas vanligtvis tillhandahålls av de lokala och regionala myndigheterna, eftersom det oftast är de som ansvarar för utbildning, praktik, lärlingsplatser och arbetsför- medling. Kommittén noterar att de nya åtgärder som kommis- 2. 2. 2. sionen föreslår för att uppmuntra till en aktiv arbetsmarknads- politik och främja sysselsättningen, för att bekämpa en margi- nalisering av de sämst ställda och för att utveckla arbetstagar- nas anpassningsförmåga och företagaranda ofta redan har prövats av de lokala och regionala myndigheterna, framför allt i de lokala och regionala sysselsättningspakterna. Kommittén önskar att man uppmärksammar detta så att man kan identifiera de bästa metoderna och utnyttja dessa erfarenheter vid förberedelserna av de program som skall genomföras år 2000–2006, både i mål 2-områden och mål 1-områden. I detta sammanhang välkomnar kommittén att gemenskapens Urban-program löper vidare. 2. 3. 3. När det gäller landsbygdens utveckling anser kom- mittén att landsbygdsområdena är av största vikt för EU:s regionala och ekonomiska utveckling. Kommittén anser att det behövs en genomgripande förnyelse och en verklig spridning av den ekonomiska uppbyggnaden men är samtidigt medveten om att detta endast kommer att äga rum om lokala initiativ ges ett starkt stöd, inte bara genom strukturfonderna, inklusive EUGFJ:s garantisektion, utan även från angränsande stadsom- råden eller nätverk av städer. 2. 3. 4. Kommittén betonar vikten av dessa samordnings- vinster, vilka är tydligt beskrivna i ESDP i form av ett integrerat utvecklingsinitiativ. Kommittén skulle vilja att detta prövas genom att det så ofta som möjligt inkluderas i program för mål 1-områden och mål 2-områden för perioden 2000–2006. När det gäller positiva åtgärder för kvinnor rekom- 2. 2. 3. menderar kommittén en samverkan med gemenskapens Equal- program och betonar att det finns en outnyttjad potential för kvinnor att starta företag. Det vore också lämpligt att främja åtgärder på detta område genom att införa en högre medfinan- sieringsgrad. 3. Slutsatser 2. 3. Stads- och landsbygdsutveckling och dess bidrag till balanserad utveckling inom hela territoriet Regionkommittén välkomnar kommissionens hän- 2. 3. 1. visning till Utvecklingsplanering i europeiskt perspektiv, ett dokument som uppmuntrar till integrerade åtgärder för att främja äkta samverkansvinster för utvecklingen i städer och på landsbygden och därigenom säkerställa en balanserad regional utveckling. Partnerskapet mellan städerna och landsbygden måste emellertid grundas på särskilda åtgärder som inriktas på dessa parters speciella problem inom en integrerad regional ram. 2. 3. 2. Beträffande stadsområdenas problem vill kommittén, samtidigt som den stöder de fyra fristående mål som anges i kommissionens meddelande om utveckling av stadsområden, betona följande punkter: — En åtgärdsram som representeras av ”funktionella stadsom- råden”, ett nytt åtgärdsområde som kräver att de lokala myndigheterna går samman. — Stadsområdena som smältdegel för kulturer och för de sociala och tekniska innovationer som krävs för att bibehålla och främja den dynamik som finns i dessa områden. 3. 1. Regionkommittén gläds åt att kommissionen föreslår riktlinjer för att öka samordningen mellan Sammanhållnings- fondens och strukturfondernas åtgärder. Kommittén vill dock påpeka att man i riktlinjerna inte nämner den speciella situation som råder i bergsområden, i perifera och avlägsna områden och i gemenskapens yttersta randområden samt i glesbefolkade områden. 3. 2. För att uppnå bättre samordning och främja den ekonomiska tillväxten och en förstärkning av den sociala sammanhållningen, anser Regionkommittén att fondernas respektive roll samt kopplingen dem emellan klart bör fast- ställas. 3. 3. Regionkommittén understryker betydelsen av att de lokala och regionala myndigheterna deltar i förberedelserna för samt genomförandet och uppföljningen av programmen. Detta decentraliserade samarbete, som bygger på ett demokra- tiskt förfarande där initiativen kommer från det lokala planet, bör genomföras på ett effektivt sätt, eftersom det fungerar som garant för en bättre effektivitet när det gäller att skapa nya jobb, för regionernas konkurrenskraft och för en varaktig utveckling. 3. 4. Regionkommittén påpekar att regionernas konkurrens- förmåga på en gemensam, fri och konkurrensutsatt marknad, är avhängig av en integrerad investerings- och utvecklingspoli- tik, både på besluts- och sektorsnivå. Man bör uppmuntra en strävan att uppnå samordningsvinster mellan de olika stödtyperna. — Möjligheterna till experiment i stadsområden, inte bara beträffande exempelvis allmänna kommunikationer, utan även när det gäller offentlig administration. Eftersom det handlar om transportinfrastrukturer och 3. 5. deras driftskompatibilitet, eller om telekommunikation och dess utbredning i perifera områden och i gemenskapens C 57/60 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 29. 2. 2000 yttersta randområden, understryker Regionkommittén att strukturfonderna måste kunna användas för dessa ändamål i mål 2-områden. Kommittén kräver att detsamma skall gälla energi- och miljöprogrammen, och i synnerhet dem som är inriktade på FoU och företagsstöd. På alla dessa områden anser kommittén att de regionala och lokala myndigheterna är bäst lämpade att känna av vilka ekonomiska och sociala behov som finns. 3. 6. Regionkommittén instämmer i att det är absolut nödvändigt att skapa nya arbetstillfällen, och därför föreslår den att Europeiska socialfonden skall kunna bidra till de lokala och regionala åtgärder som finansieras av ERUF och som redan visat sin effektivitet på det här området, till exempel de regionala sysselsättningspakterna. ReK vill påpeka att det för det mesta är de regionala och lokala myndigheterna som har ansvar för utbildning och yrkesutbildning. Denna typ av i kombination med FoTU- och innovationsåt- åtgärder är, gärder, och särskilt när det gäller företagsledning, bäst lämpade att bidra till att nya industriföretag eller varaktiga tjänsteföretag skapas. 3. 7. När det gäller stads- och landsbygdsutveckling stöder ReK principen om deras komplementaritet. Kommittén före- slår en integrerad utveckling i linje med den som förordas i ESDP-dokumentet, med målsättningen att stadsområden eller nätverk av städer och omkringliggande landsbygdsområden skall utgöra en ekonomisk och kulturell drivkraft. Gemen- skapsprogrammet Urban torde kunna möjliggöra pilotprojekt på detta område. 3. 8. I samband med att den samordning som efterfrågas mellan Sammanhållningsfonden och strukturfonderna genom- förs torde det vara lägligt att visa hur väl ett decentraliserat samarbete och ”nedifrån och upp”-perspektivet fungerar vid användningen av gemenskapens fonder. Bryssel den 18 november 1999. Regionkommitténs ordförande Manfred DAMMEYER


title: Avis du Comité des régions sur la «Proposition de décision du Conseil établissant un programme d'action communautaire pour promouvoir l'intégration des réfugiés»

eurovoc_concepts:
EU action
action programme
integration of migrants
refugee

text: 29. 2. 2000 FR Journal officiel des Communautés européennes C 57/71 d) la constitution à terme d’un groupe de travail composé de membres et experts des commissions 5 et 7 du Comité des régions, de manière coordonnée avec la Commission, afin d’assurer la liaison entre les instances des autorités locales et régionales et les initiatives en cours de la Commission et des E´ tats membres, ce qui permettrait également de préparer correctement la conférence dont il est question au point a); e) la consolidation des accords euroméditerranéens, le renfor- cement des politiques de coopération frontalières et la création d’un fonds de réserve pour les interventions urgentes et impératives, pour préserver les frontières de l’Union et assurer le «premier accueil». f) dans le cadre des travaux en cours concernant l’harmonisa- tion du règlement des questions d’asile et de réfugiés, la prise en compte par le Conseil et le Parlement, lorsqu’ils abordent ces questions, de l’importance de la Convention des Nations Unies relative aux droits de l’enfant. Bruxelles, le 18 novembre 1999. Le Président du Comité des régions Manfred DAMMEYER Avis du Comité des régions sur la «Proposition de décision du Conseil établissant un programme d’action communautaire pour promouvoir l’intégration des réfugiés» LE COMITE´ DES RE´ GIONS, (2000/C 57/11) vu la proposition de décision du Conseil établissant un programme d’action communautaire pour promouvoir l’intégration des réfugiés, présentée par la Commission (COM(1998) 731 final) (1); vu la décision du Conseil en date du 6 juillet 1999, conformément à l’article 265, 1er alinéa du Traité instituant la Communauté européenne, de consulter le Comité à ce sujet; vu la décision du Bureau en date du 15 septembre 1999, d’attribuer l’élaboration de l’avis à ce sujet à la commission 5 «Politique sociale, santé publique, protection des consommateurs, recherche, tourisme»; vu le projet d’avis (CdR 347/99) adopté par la commission 5 le 6 septembre 1999 (rapporteur: M. von Plüskow, D/PSE), a adopté à l’unanimité le présent avis lors de sa 31e session plénière des 17 et 18 novembre 1999 (séance du 18 novembre). 1. Introduction 1. 1. Le budget général de l’Union européenne contient depuis 1998 trois lignes budgétaires liées entre elles relatives aux réfugiés, aux personnes déplacées et aux demandeurs d’asile. Jusqu’à maintenant, la Commission a mis en place des actions sous la forme de projets pilotes. Le Parlement européen a affecté à cet effet 10 millions d’euros dans chacun des budgets 1997 et 1998. Une évaluation complète des actions (1) JO C 36 du 10. 2. 1999, p. 20. pilotes a été menée par des consultants externes. On dispose déjà des premiers résultats, que la Commission estime être positifs. A` 1. 2. la demande du Parlement européen, la Commission propose désormais un concept global qui se base sur les actions déjà existantes. La présente proposition établissant un programme d’action communautaire visant à favoriser l’intégration des réfugiés dans l’Union européenne, qui se base sur l’article 235 du Traité instituant la Communauté européenne, fait également partie de ce concept, dans le cadre de la politique sociale communautaire. C 57/72 FR Journal officiel des Communautés européennes 29. 2. 2000 Le programme d’action est institué pour la période comprise entre le 1er juillet 1999 et le 31 décembre 2000. Il est prévu une dotation de 5 millions d’euros (exercice 1999) et de 9 millions d’euros (exercice 2000). La diminution des moyens financiers débloqués découle du fait que le programme se concentre désormais sur des actions innovatrices présentant une valeur ajoutée européenne évidente et non sur des propositions dont les effets se font sentir uniquement au niveau local ou national. Le programme doit toutefois venir compléter des actions engagées au niveau local, régional, national et communautaire. Il prévoit les mesures suivantes: — la mise en place et la gestion de grands projets multidimen- sionnels innovateurs avec une valeur ajoutée communau- taire évidente, — la mise en place et communautaire, la gestion de projets au niveau — la création et le développement de réseaux transnationaux, — l’échange d’expérience, l’estimation, le suivi et l’évaluation de projets et de pratiques, et l’identification d’approches novatrices de l’intégration des réfugiés, — la collecte, la compilation et la diffusion de données et de rapports, — la fourniture d’information sur le programme et la diffusion de ses résultats. Un comité composé de représentants des E´ tats membres et présidé par la Commission devra être mis en place et rendre des avis à l’intention de la Commission. Le Conseil des ministres devra rendre une décision sur le programme en janvier 2000. La Commission a l’intention d’élaborer ultérieurement une autre proposition de décision du Conseil pour la période débutant en 2001. Cette décision devra constituer une appro- che globale sur la question des demandeurs d’asile, des personnes déplacées et des réfugiés et tenir compte de l’ensemble de l’évolution qui aura découlé du Traité d’Ams- terdam. 2. Observations générales 2. 1. L’intégration des réfugiés représente une tâche impor- tante des E´ tats membres qui découle par exemple de leurs obligations au titre de la Convention de Genève sur les réfugiés de 1951. Il faut se féliciter que l’Union européenne encourage les efforts réalisés à l’heure actuelle par les E´ tats membres en apportant son soutien à de nouvelles stratégies visent à l’intégration des réfugiés. 3. Observations particulières 3. 1. L’intégration des réfugiés nécessite de prendre des mesures spécifiques qui tiennent compte de leur situation individuelle, par exemple en ce qui concerne leur formation et leurs connaissances linguistiques. Pour le Comité des régions, il est important que la Commission s’assure d’une pleine coopération avec les administrations locales parce que celles-ci jouent un rôle central dans l’intégration des réfugiés. A` ce niveau, il est possible de mettre en place des instruments sociaux, culturels, économiques et politiques en restant très proche de la population locale. C’est de cette manière qu’il sera possible de lutter efficacement contre la discrimination et ses causes sur le lieu de travail, à l’école et dans les communes. 3. 2. Le Comité des régions rappelle que la tâche la plus importante qui nous incombe dans l’intégration des réfugiés est celle de l’intégration sur le marché du travail. La plupart des administrations locales et régionales sont d’une part des employeurs et de l’autre des générateurs d’emploi par la promotion de services aux citoyens et peuvent jouer un rôle important dans l’intégration sociale et professionnelle des réfugiés. Elles peuvent également encourager la mise en œuvre d’instruments visant à favoriser leur insertion dans le marché du travail. Il y aurait lieu également de mettre en œuvre des mécanismes axés sur le recyclage des capacités des réfugiés, afin de permettre à ces derniers d’accéder à des emplois plus qualifiés. 3. 3. Le Comité des régions se félicite que le programme d’action respecte la responsabilité des E´ tats membres et les différences culturelles au sein de la Communauté, puisqu’il est limité aux projets qui comportent une valeur ajoutée européenne évidente et que les projets nationaux ou locaux ne sont pas les seuls à bénéficier d’une aide. 4. Conclusions Le Comité des régions attend du programme d’action Il y 4. 1. de nouveaux progrès dans l’intégration des réfugiés. apporte donc son soutien express. 4. 2. Cependant, étant donné que ce programme ne repré- sente qu’une mesure transitoire à très court terme, le Comité des régions estime indispensable de procéder à l’échange et la diffusion des expériences accumulées dans les projets qui ont porté leurs fruits. C’est en ce sens que le Comité demande que la Commission élabore un «Vade-mecum des meilleures pratiques» en ce qui concerne les actions locales et régionales en faveur de l’intégration des réfugiés, en collaboration avec le Comité des régions. Une aide communautaire en faveur de telles mesures 2. 2. d’intégration paraît particulièrement utile au vu de l’augmenta- tion constante du nombre de réfugiés dans les E´ tats membres. Cela implique d’identifier l’impact des différents systèmes de sécurité sociale et de soins de santé sur la promotion de l’intégration des réfugiés. 29. 2. 2000 FR Journal officiel des Communautés européennes C 57/73 Les expériences et connaissances ainsi accumulées devront se retrouver dans les réglementations qui seront fixées par le Conseil des ministres pour la période débutant en 2001, afin de définir une approche globale sur la question des demandeurs d’asile, des personnes déplacées et des réfugiés. L’évaluation en temps voulu de toutes les mesures qui auront été prises dans ce cadre devra faire partie d’une telle approche. 4. 3. Le Comité des régions espère que la mise en œuvre du programme d’action, qui sera réalisé en étroite coopération avec les E´ tats membres ainsi qu’avec les organisations et institutions oeuvrant dans le domaine de l’intégration des réfugiés, prévoira la participation directe des administrations locales et régionales. En effet, ces dernières jouent un rôle considérable dans l’intégration des réfugiés de par leurs actions dans le domaine social. Et les expériences qu’elles mettent en place au niveau local peuvent constituer un vivier important de projets transférables dans d’autres parties de l’Union européenne. En outre, le Comité des régions demande que soient 4. 4. apportées au programme d’action les modifications ou clarifi- cations suivantes: a) Article 2 familles complètes. La préservation du noyau familial permet aux réfugiés, qui se trouvent dans une situation particulière, de vaincre plus facilement et durablement les difficultés auxquelles ils sont confrontés. b) Article 4 Les actions prévues semblent concerner principalement des mesures globales de grande portée. Cette approche, à laquelle l’on ne peut que souscrire, ne doit cependant pas exclure les petites mesures limitées au niveau régional, qui peuvent compter sur un effet plus rapide et plus efficace. Proposition concernant a) et b): Il convient de modifier les articles 2 et 4 en conséquence. c) Article 7 La création d’un comité consultatif semble inutile en l’état actuel des choses. E´ tant donné que le programme représente pour l’instant une mesure transitoire à court terme, il doit être conçu aussi simplement que possible. Cela n’exclut pas que ce comité soit institué par le programme définitif qui débutera en 2001. Les personnes bénéficiant du programme en vertu de l’article 2 ne doivent pas être simplement des individus mais aussi des Il convient de supprimer les articles 7 et 8. Proposition sur c): Bruxelles, le 18 novembre 1999. Le Président du Comité des régions Manfred DAMMEYER


title: Dictamen del Comité de las Regiones sobre la «Propuesta de Decisión del Consejo relativa a un programa de acción comunitaria para promover la integración de los refugiados»

text: 29. 2. 2000 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 57/71 d) constitucio´ n de un grupo de trabajo, de duracio´ n determi- nada, integrado por miembros y expertos de las Comisio- nes 5 y 7 del Comité de las Regiones y cuyo funcionamiento conlleve una coordinacio´ n apropiada con la Comisio´ n, al objeto de garantizar un vı´nculo entre las instancias de los gobiernos locales y regionales y las iniciativas en curso de la propia Comisio´ n y de los Estados miembros, y poder preparar de manera adecuada la conferencia propuesta en la letra a); e) fomento de los Acuerdos Euromediterra´neos, fortaleci- miento de las polı´ticas de cooperacio´ n fronteriza y creacio´ n de un fondo de reserva para intervenciones urgentes e inaplazables en defensa de las fronteras de la Unio´ n y para la acogida inicial; f) observacio´ n de la importancia de la Convencio´ n de los Derechos del Nin˜ o de las Naciones Unidas por parte del Consejo y del Parlamento en los actuales trabajos de armonizacio´ n de la gestio´ n de las solicitudes de asilo y de los refugiados siempre que se traten dichos temas. Bruselas, 18 de noviembre de 1999. El Presidente del Comité de las Regiones Manfred DAMMEYER Dictamen del Comité de las Regiones sobre la «Propuesta de Decisio´ n del Consejo relativa a un programa de accio´ n comunitaria para promover la integracio´ n de los refugiados» EL COMITE´ DE LAS REGIONES, (2000/C 57/11) vista la propuesta (presentada por la Comisio´ n) de Decisio´ n del Consejo relativa a «un programa de accio´ n comunitaria para promover la integracio´ n de los refugiados» [COM(1998) 731 final] (); vista la decisio´ n del Consejo de 6 de julio de 1999 de consultar al Comité sobre este asunto, de conformidad con el primer pa´rrafo del artı´culo 265 del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea; vista la decisio´ n de su Mesa de 15 de septiembre de 1999 de atribuir la elaboracio´ n de un dictamen sobre esta materia a la Comisio´ n de Polı´tica Social, Salud Pu´ blica, Proteccio´ n de los Consumidores, Investigacio´ n y Turismo (Comisio´ n 5); visto el proyecto de dictamen (CDR 347/99) aprobado por la Comisio´ n 5 el 6 de septiembre de 1999 (ponente: Sr. von Plüskow, D/PSE), en su 31o Pleno de los dı´as 17 y 18 de noviembre de 1999 (sesio´ n del 18 de noviembre) ha aprobado por unanimidad el presente Dictamen. 1. Antecedentes 1. 1. El presupuesto general de la Unio´ n Europea para 1998 contiene tres lı´neas presupuestarias interconectadas para la adopcio´ n de medidas en favor de los refugiados, los desplaza- dos y los solicitantes de asilo. Las medidas han sido hasta ahora ejecutadas por la Comisio´ n en forma de proyectos piloto. El Parlamento Europeo destino´ para ello 10 millones de euros en los presupuestos respectivos de 1997 y 1998. Las (1) DO C 36 de 10. 2. 1999, p. 20. medidas piloto fueron objeto de una evaluacio´ n exhaustiva a cargo de expertos externos; los primeros resultados de esta evaluacio´ n, ya disponibles, son, a juicio de la Comisio´ n, positivos. A instancias del Parlamento Europeo, 1. 2. la Comisio´ n presenta ahora una propuesta para un concepto completo que parte de las medidas ya en vigor. De acuerdo con este concepto, la actual propuesta de un programa de accio´ n comunitaria para promover la integracio´ n de los refugiados, que tiene su fundamento jurı´dico en el artı´culo 235 del Tratado CE, se encontrara´ dentro del marco de la polı´tica social de la Unio´ n Europea. C 57/72 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 29. 2. 2000 El programa de accio´ n transcurrira´ entre el 1 de julio de 1999 y el 31 de diciembre de 2000. Esta´ prevista una dotacio´ n de 5 millones de euros (ejercicio presupuestario de 1999) y 9 millones de euros (ejercicio presupuestario del an˜ o 2000). La disminucio´ n de la dotacio´ n financiera se debe a que, a partir de ahora, el programa se concentrara´ en acciones innovadoras con claro valor an˜ adido europeo y no en propuestas con una repercusio´ n puramente local o nacional. No obstante, al mismo tiempo el programa complementara´ acciones a nivel local, regional, nacional y comunitario. Esta´n previstas las siguientes medidas: — Preparacio´ n y ejecucio´ n de proyectos de amplio alcance, pluridisciplinares e innovadores, con un claro valor an˜ adi- do europeo; — Preparacio´ n y ejecucio´ n de proyectos de dimensio´ n comu- nitaria; — Creacio´ n y desarrollo de redes transnacionales; — Intercambio de experiencias, valoracio´ n, control y evalua- cio´ n de proyectos, procedimientos e identificacio´ n de nuevos instrumentos para la integracio´ n de los refugiados; — Recopilacio´ n, compilacio´ n y difusio´ n de datos e informes; — Facilitacio´ n de informaciones sobre el programa y difusio´ n de los resultados. 3. Observaciones especı´ficas 3. 1. La integracio´ n de los refugiados requiere medidas especı´ficas que tengan en cuenta su situacio´ n individual, por ejemplo, por lo que respecta a su formacio´ n o conocimientos lingüı´sticos. En opinio´ n del Comité de las Regiones, es importante que la Comisio´ n garantice una cooperacio´ n absolu- ta con las administraciones locales, ya que éstas desempen˜ an un papel crucial en la integracio´ n de los refugiados. En el nivel local es posible desarrollar, conjuntamente con la poblacio´ n instrumentos sociales, culturales, econo´ micos y auto´ ctona, polı´ticos pro´ ximos a los ciudadanos. De esta forma también se luchara´ ma´s eficazmente contra la discriminacio´ n y las causas de la discriminacio´ n en el lugar de trabajo, en la escuela y en los municipios. 3. 2. El Comité de las Regiones recuerda a este respecto que la principal tarea para la integracio´ n de los refugiados es la integracio´ n en el mercado de trabajo. La mayorı´a de las administraciones locales y regionales son, por un lado, emple- adores y, por otro, generadores de empleo mediante el fomento de servicios a los ciudadanos, por lo que desempen˜ an una importante funcio´ n en la integracio´ n social y laboral de los refugiados. Del mismo modo, pueden activar instrumentos que favorezcan su inclusio´ n en el mercado laboral. Igualmente se deberı´an poner en marcha mecanismos orientados al reciclaje de las capacidades de los refugiados que les permitan acceder a puestos de trabajo ma´s cualificados. Se constituira´ un Comité de representantes de los Estados miembros bajo la Presidencia de la Comisio´ n, que proporciona- ra´ al mismo un apoyo de cara´cter consultivo. El Consejo de Ministros de la UE tomara´ una decisio´ n sobre el programa en enero del an˜ o 2000. 3. 3. El Comité de las Regiones acoge favorablemente el respeto del programa de accio´ n a la responsabilidad de los Estados miembros y las diferencias culturales dentro de la Comunidad, ya que el apoyo se limita a proyectos con un claro valor an˜ adido europeo y no se apoyara´n proyectos exclusivamente nacionales o locales. La Comisio´ n tiene la intencio´ n de elaborar ma´s adelante una propuesta adicional para una decisio´ n del Consejo para el periodo a partir del an˜ o 2001. Esta decisio´ n consolidara´ un instrumento completo para los refugiados, los desplazados y los solicitantes de asilo, y tendra´ en cuenta los cambios resultantes como consecuencia del Tratado de Amsterdam. 2. Observaciones generales 4. Conclusiones 4. 1. El Comité de las Regiones espera del programa de accio´ n nuevos avances en la integracio´ n de los refugiados y, por ello, en principio se manifiesta de acuerdo con el programa de accio´ n. La integracio´ n de los refugiados es un importante deber 2. 1. de los Estados miembros, que se deriva, por ejemplo, de sus obligaciones contraı´das en la Convencio´ n sobre Refugiados celebrada en Ginebra en 1951. Hay que acoger con satisfaccio´ n el apoyo brindado por la Unio´ n Europea, mediante subvencio- nes y ayudas para nuevas estrategias de integracio´ n de los refugiados, a los esfuerzos que esta´n llevando a cabo sus Estados miembros. Sin embargo, ya que este programa so´ lo incluye 4. 2. medidas transitorias a corto plazo, necesariamente debera´n intercambiarse y difundirse las experiencias de proyectos fructı´feros. En este sentido, se propone que la Comisio´ n, en cooperacio´ n con el Comité de las Regiones, elabore un «Vademécum de las mejores pra´cticas» con miras a las acciones locales y regionales en favor de la integracio´ n de los refugiados. Dado el nu´ mero creciente de refugiados en los Estados 2. 2. miembros, el fomento comunitario de este tipo de medidas de integracio´ n constituye una gran ayuda. Ello incluye la evaluacio´ n de las repercusiones de los distintos sistemas de sanidad y seguridad social a la hora de promover la integracio´ n. 29. 2. 2000 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 57/73 Las experiencias y conocimientos obtenidos de esta forma deberı´an influir en los reglamentos que el Consejo de Ministros decidira´ para el periodo a partir del an˜ o 2001, con el fin de consolidar un instrumento global para el problema de los refugiados, los desplazados y los solicitantes de asilo. Para ello es necesaria también una evaluacio´ n a tiempo de todas las medidas llevadas a cabo hasta entonces. El Comité de las Regiones espera la participacio´ n 4. 3. directa de las administraciones locales y regionales en la aplicacio´ n del programa de accio´ n, que se realizara´ en estrecha cooperacio´ n con los Estados miembros y con las organizacio- nes e instituciones que trabajan en el campo de la integracio´ n de los refugiados. En efecto, estas u´ ltimas desempen˜ an un importante papel en la integracio´ n de los refugiados gracias a sus acciones en el a´mbito social. Asimismo, las experiencias realizadas a nivel local pueden constituir un importante vivero de proyectos transferibles a otras partes de la Unio´ n Europea. El CDR solicita, adema´s, las siguientes modificaciones 4. 4. y an˜ adidos en el programa de accio´ n: a) Artı´culo 2 enteras. Dada la especial situacio´ n en que se encuentran los refugiados, el mantenimiento de la unidad familiar facilita la superacio´ n de las dificultades existentes. b) Artı´culo 4 Las acciones previstas parecen dar prioridad a medidas globales y de amplio alcance. Estos instrumentos, que hay que apoyar por principio, no deberı´an dejar excluidas, sin embargo, medidas menores, limitadas al nivel regional, que pueden proporcionar una ayuda ma´s ra´pida y eficaz. Dictamen sobre las letras a) y b): Convendrı´a modificar los artı´culos 2 y 4 en consecuencia. c) Artı´culo 7 En el momento actual, la constitucio´ n de un Comité consultivo parece superflua. El programa deberı´a tomar forma del modo ma´s simple posible como medida transitoria a corto plazo. Ello no excluye la constitucio´ n del Comité consultivo en el programa definitivo a partir del an˜ o 2001. Los destinatarios a que hace referencia el artı´culo 2 deberı´an ser no so´ lo personas individuales, sino también familias Deberı´an suprimirse los artı´culos 7 y 8. Dictamen sobre la letra c): Bruselas, 18 de noviembre de 1999. El Presidente del Comité de las Regiones Manfred DAMMEYER


title: Patentaktivitäten in der EU.

eurovoc_concepts:
EU Member State
European patent
intellectual property
research and development
statistics


title: Conclusions du Conseil, du 18 novembre 1999, sur la lutte contre la consommation de tabac

eurovoc_concepts:
EU Member State
cooperation policy
exchange of information
public awareness campaign
public health
smoking

text: C 86/4 FR Journal officiel des CommunautØs europØennes 24. 3. 2000 CONCLUSIONS DU CONSEIL du 18 novembre 1999 sur la lutte contre la consommation de tabac (2000/C 86/03) LE CONSEIL DE L’UNION EUROP(cid:201)ENNE, 1. SOULIGNANT que l’article 152 du traitØ instituant la CommunautØ europØenne prØvoit qu’un niveau ØlevØ de protection de la santØ humaine est assurØ dans la dØfinition et la mise en (cid:156)uvre de toutes les politiques et actions de la CommunautØ et que les risques pour la santØ doivent dŁs lors Œtre pris en considØration dans toutes les questions relatives au tabac, y compris les domaines du marchØ intØrieur, de la fiscalitØ et de l’agri- culture; les dØcisions dans 2. RAPPELANT la rØsolution du Conseil du 26 novembre 1996 concernant la rØduction du tabagisme dans la Commu- nautØ europØenne (1), qui dressait le bilan des mesures prises dans ce domaine et donnait des orientations pour l’action future; 3. RAPPELANT, outre la directive «tØlØvision sans frontiŁres» et les directives relatives respectivement (cid:224) l’Øtiquetage et (cid:224) la teneur en goudron, l’adoption de la directive 98/43/CE du Parlement europØen et du Conseil du 6 juillet 1998 concer- nant le rapprochement des dispositions lØgislatives, rØgle- mentaires et administratives des (cid:201)tats membres en matiŁre de publicitØ et de parrainage en faveur des produits du tabac (2); 4. RAPPELANT le rŁglement (CEE) du Conseil no 2075/92 du 30 juin 1992 portant organisation commune de marchØ dans le secteur du tabac brut (3), qui Øtablit un Fonds communautaire du tabac, ainsi que le rŁglement (CEE) no 2427/93 de la Commission du 1er septembre 1993 fixant les modalitØs d’application du rŁglement (CEE) du Conseil no 2075/92 en ce qui concerne le Fonds communautaire de recherche et d’information dans le domaine du tabac (4); 5. TENANT COMPTE de la communication de la Commission du 18 dØcembre 1996 sur le r(cid:244)le actuel et projetØ de la CommunautØ dans la lutte contre la consommation de tabac; 6. PREND NOTE du rapport de la Commission du 8 septembre 1999 concernant les progrŁs rØalisØs en matiŁre de protec- tion de la santØ publique contre les effets nocifs de la consommation du tabac; 7. SE F(cid:201)LICITE de la transmission prochaine de la proposition de la Commission visant (cid:224) renforcer et (cid:224) complØter les dispositions existantes prØvues dans les directives concer- nant l’Øtiquetage et le contenu des produits de tabac; 8. NOTE qu’il subsiste des diffØrences considØrables entre les politiques des (cid:201)tats membres en matiŁre de lutte antitabac; 9. CONSID¨RE que la lutte contre la consommation de tabac devrait Œtre un des objectifs prioritaires des politiques et actions de la CommunautØ et des (cid:201)tats membres; 10. SOULIGNE combien il est important d’axer les efforts sur des mesures dans les domaines prioritaires recensØs dans le rapport de la Commission, c’est-(cid:224)-dire prØvenir la premiŁre consommation de tabac, aider les personnes qui souhaitent arrŒter de fumer et protØger les personnes contre l’exposi- tion involontaire (cid:224) la fumØe de tabac; et que, dans ces domaines d’action, les jeunes et les femmes doivent Œtre des cibles prioritaires; 11. SOULIGNE la nØcessitØ d’Ølaborer une stratØgie globale comportant les ØlØments suivants: (cid:151) un systŁme efficace pour surveiller la consommation de tabac, les politiques en matiŁre de tabac et leur inci- dence dans l’ensemble de la CommunautØ ainsi que la mise en (cid:156)uvre de la lØgislation communautaire, (cid:151) une gamme coordonnØe d’instruments et d’activitØs communautaires dans toutes les politiques concernØes, (cid:151) un renforcement de la coopØration entre les (cid:201)tats membres et (cid:151) une coopØration internationale, notamment avec l’Organisation mondiale de la santØ; 12. SOULIGNE (cid:224) cet Øgard l’importance du projet de conven- tion-cadre pour la lutte antitabac dont la phase prØpara- toire a ØtØ lancØe (cid:224) l’unanimitØ par la 52e assemblØe (1999) de l’Organisation mondiale de la santØ; 13. DEMANDE INSTAMMENT (cid:224) tous activement les (cid:201)tats membres de soutenir globale par des mesures prises (cid:224) leur niveau et de fournir rØguliŁrement des informations complŁtes (cid:224) la Commission; stratØgie cette (1) JO C 374 du 11. 12. 1996, p. 4. (2) JO L 213 du 30. 7. 1998, p. 9. (3) JO L 215 du 30. 7. 1992, p. 70. RŁglement modifiØ en dernier lieu par le rŁglement (CE) no 660/1999 (JO L 83 du 27. 3. 1999, p. 10). (4) JO L 223 du 2. 9. 1993, p. 3. RŁglement modifiØ en dernier lieu par le rŁglement (CE) no 1620/95 (JO L 154 du 5. 7. 1995, p. 12). 14. INVITE la Commission, pour contribuer (cid:224) la stratØgie globale: (cid:151) (cid:224) proposer une recommandation du Conseil visant (cid:224) assurer la protection contre l’exposition involontaire (cid:224) la fumØe de tabac dans les lieux publics et sur le lieu de travail, 24. 3. 2000 FR Journal officiel des CommunautØs europØennes C 86/5 (cid:151) (cid:224) intØgrer les activitØs visant (cid:224) rØduire la consommation de tabac dans le futur programme d’action en matiŁre de santØ publique, en tenant compte du rØsultat des Øvaluations (cid:224) mi-parcours, (cid:151) (cid:224) favoriser l’Øchange d’informations entre les (cid:201)tats membres sur les meilleures pratiques et l’expØrience acquise en matiŁre de rØduction de la consommation de tabac, (cid:151) (cid:224) veiller (cid:224) ce que les fonds disponibles pour les activitØs de prØvention du tabagisme, provenant du Fonds communautaire du tabac, soient utilisØs de maniŁre efficace en coordination avec les autoritØs sanitaires nationales, (cid:151) (cid:224) Øtudier la possibilitØ d’initiatives visant (cid:224) protØger les mineurs, notamment des rŁgles relatives aux conditions de vente, aux ventes par voie Ølectronique (Internet) et aux distributeurs automatiques, (cid:151) (cid:224) renforcer la coopØration entre la politique de santØ et tels que le marchØ intØrieur et d’autres domaines, l’agriculture, en vue d’assurer un niveau ØlevØ de protection de la santØ dans ces domaines, (cid:151) (cid:224) envisager, dans le domaine de la taxation du tabac, des mesures visant (cid:224) assurer que celle-ci exerce une action efficace en faveur de la rØduction de la consom- mation de tabac ainsi qu’(cid:224) prØvenir la fraude et la contrebande, (cid:151) (cid:224) promouvoir la lutte antitabac dans le cadre de la coopØration avec les pays candidats, (cid:151) (cid:224) examiner les possibilitØs d’inclure des mesures de lutte antitabac dans le cadre du nouvel agenda trans- atlantique ainsi que de la coopØration en matiŁre de santØ avec le Canada; 15. INVITE la Commission (cid:224) suivre de prŁs l’Øvolution dans ce domaine et (cid:224) proposer, si nØcessaire, de nouvelles mesures et (cid:224) faire rapport tous les deux ans sur les travaux rØalisØs et les progrŁs accomplis


title: Yttrande från Rådgivande kommittén för företagskoncentrationer antaget vid dess 71:a sammanträde den 18 november 1999 om ett preliminärt utkast till beslut i ärende COMP M.1608 – KLM/Martinair III (tilläggsförfarande)Text av betydelse för EES

eurovoc_concepts:
Netherlands
advisory committee (EU)
air transport
economic concentration
merger control

formats: fmx4 pdf print xhtml

text: 23. 2. 2005 SV Europeiska unionens officiella tidning C 47/5 Yttrande från Rådgivande kommittén för företagskoncentrationer antaget vid dess 71:a samman- träde den 18 november 1999 om ett preliminärt utkast till beslut i ärende COMP M. 1608 – KLM/ Martinair III (tilläggsförfarande) (2005/C 47/03) (Text av betydelse för EES) 1. Rådgivande kommittén instämmer i kommissionens slutsats att KLM överlämnade felaktiga/vilseledande uppgifter om Transavias charterflygningar till Medelhavsområdet. 2. Rådgivande kommittén instämmer i kommissionens slutsats att KLM överlämnade felaktiga/vilseledande uppgifter om Transavias reguljära flygningar till Medelhavsområdet. 3. Rådgivande kommittén instämmer i kommissionens slutsats att de felaktiga/vilseledande uppgifterna om Transavias charterflygningar gäller marknadsfrågor av betydelse för den planerade koncentrationen och att KLM:s agerande är en allvarlig överträdelse i den mening som avses i artikel 14. 1 b. 4. Rådgivande kommittén instämmer i kommissionens slutsats att de felaktiga/vilseledande uppgifterna om Transavias reguljära flygningar gäller marknadsfrågor av betydelse för den planerade koncentrationen och att KLM:s agerande är en allvarlig överträdelse i den mening som avses i artikel 14. 1 b. 5. Rådgivande kommittén instämmer i kommissionens slutsats att de felaktiga/vilseledande uppgifterna om Transavias charterflygningar åtminstone är uttryck för oaktsamhet och att KLM:s agerande alltså berät- tigar ett bötesföreläggande. 6. Rådgivande kommittén instämmer i kommissionens slutsats att de felaktiga/vilseledande uppgifterna om Transavias reguljära flygningar åtminstone är uttryck för oaktsamhet och att KLM:s agerande alltså berät- tigar ett bötesföreläggande. 7. Majoriteten i rådgivande kommittén samtycker till den bötesstorlek som kommissionen föreslår i utkastet till beslut, en minoritet avviker. 8. Rådgivande kommittén uppmanar kommissionen att ta i beaktande alla de punkter som medlemssta- terna tar upp i diskussionen. 9. Rådgivande kommittén rekommenderar att detta yttrande offentliggörs i Europeiska gemenskapernas offici- ella tidning