title: Regionsudvalgets udtalelse om «Kommissionens forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 95/18/EF om udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder»

eurovoc_concepts:
rail transport
trade licence
transport company

text: C 57/40 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 29. 2. 2000 Regionsudvalgets udtalelse om: — »Kommissionens forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 91/440/EØF om udvikling af Fællesskabets jernbaner«, — »Kommissionens forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 95/18/EF om udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder«, — »Kommissionens forslag til Rådets direktiv om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering«, og — »Kommissionens forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 91/440/EØF om udvikling af Fællesskabets jernbaner« (2000/C 57/06) REGIONSUDVALGET har — under henvisning til Kommissionens meddelelse af 1. maj 1999 »Konsekvenser af Amsterdam-traktatens ikrafttræden for de igangværende lovgivningsprocedurer« [SEK(1999) 581 endelig udg. ], under henvisning til »Kommissionens forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 91/440/EØF om udvikling af Fællesskabets jernbaner«, »Kommissionens forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 95/18/EF om udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder« og »Kommissionens forslag til Rådets direktiv om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernba- neinfrastruktur samt sikkerhedscertificering« [KOM(1998) 480 endelig udg. — 98/0265 (COD) — 98/0266 (SYN) — 98/0267 (SYN)], under henvisning til »Kommissionens forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 91/440/EØF om udvikling af Fællesskabets jernbaner« [KOM(95) 337 endelig udg. — 95/0205 COD ex-SYN], under henvisning til Rådets beslutning, fremsendt ved skrivelse af 3. maj 1999, om i henhold til traktatens artikel 265, stk. 1, og artikel 71 at anmode om Regionsudvalgets udtalelse, under henvisning til præsidiets beslutning af 15. juli 1998 om at afgive udtalelse herom og henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 3 »Europæiske Net, Transport, Informationssamfundet«, under henvisning til forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 58/99 rev. 2), som blev vedtaget af Underudvalg 3 den 15. juli 1999 med Nikos Tabakidis (EL, PSE) som ordfører, under henvisning til plenarforsamlingens beslutning af 16. september 1999 om at sende sagen tilbage til Underudvalg 3, under henvisning til Underudvalg 3’s beslutning, truffet på mødet den 24. september 1999, om at overdrage det til ordføreren at indføje en række ændringsforslag fra Marc Bellet — på den 31. plenarforsamling den 17. -18. november 1999 (mødet den 18. november) vedtaget følgende udtalelse. 1. Indledning 1. 1. De enkelte transportformer spiller hver deres rolle for opfyldelsen af transportbehovene i Fællesskabet. Nogle gange supplerer de hinanden, andre gange konkurrerer de. Samfunds- nytten er størst ved mest muligt samarbejde, dvs. når transport- formerne så vidt muligt supplerer hinanden og man kan tale om et egentligt transportsystem. For at et transportsystem kan fungere effektivt, skal dets dele, altså de enkelte transportfor- mer, udnyttes og udvikles i overensstemmelse med deres særlige egenskaber — navnlig i overensstemmelse med de fortrin, der udmærker dem frem for de andre. Dette mål svarer til det enstemmige ønske om at tilvejebringe en bedre balance mellem landevejs- og jernbanetransport af miljømæssige og samfundsmæssige årsager. 1. 2. på et fælles grundlag såvel Debatten om de forskellige transportformer skal foregå internt i medlemsstaterne som 29. 2. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 57/41 mellem de enkelte transportformer. Det fælles grundlag er de principper, som skal danne udgangspunkt for prissætningen, altså ikke-diskrimination, gennemsigtighed osv. EU tilstræber et afbalanceret system, der er baseret på 1. 3. det europæiske samfunds praktiske behov og karakteristika (dvs. de geografiske, økonomiske og politiske vilkår). Set i dette lys har jernbanen særlig stor betydning — en betydning, der kun kan vokse. Den fortsatte udvikling af jernbanen er vigtig for samfundet (den sikrer et stort antal arbejdspladser), for økonomien (eksport og vareudveksling) og for miljøet (den kan yde et væsentligt bidrag til gennemførelsen af en miljøpolitik på transportområdet). 1. 4. Man kan generelt konstatere, at Europas befolkning bliver mere og mere bevidst om behovet for en miljøbeskyttel- sespolitik, der ikke sætter den økonomiske integration og de økonomiske fremskridt i stå. Jernbanen skal prioriteres højt som redskab for en bæredygtig udvikling, og enhver politisk planlægning bør sigte mod at flytte passagerer og gods fra vejtransport til jernbanetransport. har skabt større fleksibilitet på markedet. Jernbanetransporten bør følge i samme spor og gradvis give afkald på sin status af beskyttet marked og i højere grad tilpasse sig de aktuelle behov. Men de nødvendige præstationsforbedringer i jernbane- sektoren bør aldrig føre til svækkelser af det eksisterende høje sikkerhedsniveau eller forringelser i personalets arbejdsbetin- gelser. Sikkerheden bør sættes i højsædet i den nye lovramme for jernbanerne og fremstå som en forpligtelse til at vise resultater. Det skal være op til den enkelte medlemsstat selv at vælge, hvordan sikkerhedsbestemmelserne skal gennemføres. Liberaliseringen bør ligesom inden for vej- og lufttransport ske gradvis, samtidig med at der iværksættes passende ledsagefo- ranstaltninger — uden at dette dog giver anledning til unødven- dige eller risikable forsinkelser. Ved hver fase i liberaliseringen af jernbanetransporten skal det evalueres, hvilke konsekvenser de forskellige foranstaltninger har for jernbaneselskaberne og samfundet generelt. Regionsudvalget finder det nødvendigt parallelt med vedtagelsen af de 3 kommissionsdirektiver at gennemføre konsekvensanalyser af såvel disses som de gælden- de direktivers virkning i de enkelte medlemsstater og regioner. Der skal navnlig lægges vægt på segmentering og udformning af de transeuropæiske net med nord-syd akser, som risikerer at marginalisere de perifere regioner og middelhavsregionerne, samt manglende hensyntagen til miljøpåvirkninger osv. Alt dette skal anskues på baggrund af den planlagte gradvise optagelse af de central- og østeuropæiske lande i EU. Et af jernbanetransportens vigtigste fortrin er desuden, 1. 5. at dens sikkerhedsniveau er højere end de andre transportfor- mers. Dette aspekt skal indgå som en del af EU’s transportpoli- tik. 2. Generelle bemærkninger 1. 6. Derfor bør jernbanen generobre de markedsandele, den har tabt de senere år. Fra 1990 til 1995 er jernbanetransportens andel af den samlede godstransport (de 15 EU-medlemsstater taget under ét) faldet fra 18,8 % til 14,4 % (tonkilometer) og af den samlede passagertransport fra 6,8 % til 6 % (passagerkilo- meter). Hvis man konstaterer modsatrettede tendenser i nogle medlemsstater, består opgaven i at undersøge årsagerne til, at udviklingen er forskellig fra den ene medlemsstat til den anden. 2. 1. Med henblik på omstruktureringen af jernbanemarke- det har EU vedtaget tre direktiver: direktiv 91/440/EØF om udvikling af Fællesskabets jernbaner, direktiv 95/18 om udste- delse af licenser til jernbanevirksomheder og direktiv 95/19 om tildeling af infrastrukturkapacitet og opkrævning af infrastrukturafgifter. Forud for disse direktiver udsendte Kom- missionen en hvidbog og en grønbog om Fællesskabets jernbaner. 1. 7. Jernbanetransport skal gøres mere attraktiv, navnlig transport over lange afstande. Dens konkurrenceevne bør styrkes gennem en række foranstaltninger, som omfatter hele jernbanemarkedets funktion, med andre ord både infrastruktu- rens kvantitative og kvalitative sider: prisen for anvendelse af infrastrukturen, tjenesteydelsernes pålidelighed, vedligeholdel- sen af et jernbanenet, afskaffelsen af visse toldformaliteter ved grænser til tredjelande osv. 1. 8. En vigtig faktor for fremme af jernbanetransport er at sammenligne med vejtransporten, der er dens største konkurrent. Inden for vejtransport (og lufttransport) er kon- kurrenceevnen blevet forbedret gennem en liberalisering, der 2. 2. Direktiverne sigter mod at åbne markedet for nye jernbaneselskaber, der får mulighed for at anvende den eksiste- første skridt været en rende infrastruktur. Derfor har regnskabsmæssig adskillelse af infrastrukturen fra togdriften gennem direktiv 91/440. Dette sikrer størst mulig gennemsig- tighed i prisfastsættelsen for udnyttelsen af jernbanerne, hvilket er en forudsætning for en fair og objektiv afgiftsberegning. Brugeren tilskyndes med andre ord til at betale den reelle pris for transporten, så jernbaneselskaberne kommer til at fungere under vilkår, der er sundere for samfundet som helhed. I praksis har medlemsstaterne valgt forskellige løsninger for at nå frem til denne regnskabsmæssige adskillelse. Nogle medlemsstater har oprettet to forskellige enheder, hvor den ene er ansvarlig for infrastrukturen og den anden for transport C 57/42 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 29. 2. 2000 (Frankrig, Storbritannien, Sverige, Danmark, Finland, Portugal og Holland). Andre medlemsstater har benyttet en såkaldt »integreret« virksomhed. I den struktur er den samme fysiske person ansvarlig for en infrastruktur og transport, og den regnskabsmæssige adskillelse opnås enten ved at give det ene eller andet opgaveområde til to særskilte organer (som i Østrig, Tyskland, Italien, Spanien og Belgien) eller ved kun at fremlægge adskilte regnskaber (som i Luxembourg, Græken- land og Irland). Eftersom denne adskillelse er organiseret internt inden for samme virksomhed, eksisterer der ikke reelt særskilte balancer, men blot en regnskabsmæssig adskillelse af tab og vinding, så derfor foreslår Kommissionen at tydeliggøre, at den regnskabsmæssige adskillelse også indbefatter en adskil- lelse af balancerne. Desuden foreslår Kommissionen, at der føres særskilte regnskaber for passagertransport (for hvilke medlemsstaterne kan pålægge public service-forpligtelser) og for godstransporten (som har et tydeligere kommercielt præg). altså blive mere Jernbaneselskaberne vil 2. 3. forret- ningsmæssigt orienterede — et element, som sektoren hidtil har manglet. Et endnu vigtigere skridt i den retning er sikring af fri adgang til infrastrukturen. De grundlæggende betingelser for fri adgang er reguleret af direktiv 95/18, som opstiller betingelser for adgangen til jernbanemarkedet. Endelig fastsæt- tes det i direktiv 95/19, hvilke grundlæggende principper alle virksomheder i sektoren skal rette sig efter i forbindelse med opkrævning af afgifter og tildeling af jernbanekapacitet, som ofte er beskeden eller mættet. Regionsudvalget opfordrer Rådet og Kommissionen til at vurdere følgerne af gennemførelsen af direktiverne om en bæredygtig udvikling i EU’s regioner, navnlig for så vidt angår betaling af gebyr for benyttelse af infrastruktur, forringet service fra regionale myndigheder, de transeuropæiske nets fortrinsstilling i forhold til alle andre, risikoen for manglende jernbaneforbindelser til visse fattige regioner og koncentration af økonomiske aktiviteter i de i forvejen rige regioner. godstransport 2. 4. Ifølge Kommissionen må alle jernbaneselskaber indgå i et nært, praktisk samarbejde — især inden for national og international passa- gertransport — for at genrejse jernbanerne og øge deres markedsandel af gods- og passagertransporten. Kommissio- nens direktivforslag (ændring af direktiv 91/440, ændring af direktiv 95/18 og udskiftning af direktiv 95/19) går i samme retning. international samt 3. Forslag 3. 1. Ændring af direktiv 91/440/EØF om udvikling af Fællesska- bets jernbaner 3. 1. 1. Grundidéen i den foreslåede ændring er fuld og obligatorisk adskillelse af infrastrukturforvaltning og transport- virksomhed. Herved bliver transportvirksomhed bortset fra transportvirksomhed med karakter af offentlig tjeneste til en ren forretningsmæssig aktivitet, som er underlagt markedsme- kanismerne. Staten vil stadig spille en central rolle: den skal lovgive og sørge for, at lovgivningen håndhæves, og den skal påtage sig rollen som infrastrukturforvalter og således have kontrol med videreudviklingen af denne, de nødvendige in- vesteringer, den fremtidige planlægning, overholdelsen af sikkerhedsnormer samt generelt tilse, at jernbanemarkedet fungerer harmonisk. 3. 1. 2. Samtidig forudses det, at det — som et minimum — også bliver nødvendigt med en regnskabsmæssig adskillelse af passager- og godstransporten. Denne adskillelse er vigtig, fordi man herved kan anvende forskellige kriterier for de to typer: godstransport skal have en klar og direkte forretningsmæssig orientering, mens persontransport snart skal have en stærk konkurrencemæssig karakter snart skal opfylde almennyttige behov. Med en sådan adskillelse træder de forskellige transport- formers økonomiske sider frem med den ønskelige tydelighed. 3. 1. 3. Udviklingen af den nationale jernbaneinfrastruktur og de dertil knyttede nationale markeder styres ikke kun af økonomiske cost-benefit-faktorer, men også af faktorer af mere generel national, social og økonomisk art: økonomisk og social samhørighed og regionaludvikling. Også disse faktorer skal tages med i vurderingen af en hvilken som helst foranstalt- ning. 3. 1. 4. Visse EU-medlemsstater vil på grund af deres særlige geografiske eller geopolitiske placering skulle anvende en anden taktik i forbindelse med udviklingen af jernbanemarke- det. Hver eneste region i Fællesskabet bør behandles i lyset af dens særlige karakteristika, uden at dette får negative konsekvenser for den, og uden at fællesskabsplanlægningen med henblik på en sanering af jernbanemarkedet bringes i fare. 3. 2. Forslag om ændring af direktiv 95/18/EF om udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder Ifølge direktivforslaget skal jernbaneselskaber i med- 3. 2. 1. før af artikel 10 i direktiv 91/440/EØF ansøge om licens i den medlemsstat, hvori jernbaneselskabet er etableret. Licensen er 29. 2. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 57/43 gyldig på hele EU’s område. Tildelingen sker på grundlag af opfyldelsen af visse krav: hæderlighed, finansiel kapacitet og faglig kompetence. 3. 2. 2. Grundtankerne i direktivforslaget er gennemskuelig- hed og ligebehandling af jernbaneselskaber samt garanti for, at alle forudsætninger og sikkerhedsbetingelser for en velfunge- rende drift af jernbanesystemet på et åbent marked er opfyldt til gavn for forbrugeren, og dermed for samfundet. Det nye i 3. 2. 3. forslaget er, at selskaber, der driver jernbanevirksomhed i byer, forstæder og regioner, nu også kan omfattes af kravet om licenstildeling. Det overlades til medlemsstaterne eller regioner med ansvar for jernbanedrift og med eget jernbanenet at vurdere, om der skal kræves licens af sådanne selskaber på deres territorium eller ej. Under indtryk af, at markedet bevæger sig i retning af stadig større liberalisering, kan denne bestemmelse blive nyttig for medlemsstaterne. 3. 3. Forslag til direktiv, der skal erstatte direktiv 95/19/EF om tildeling af infrastrukturkapacitet og opkrævning af infrastruk- turafgifter 3. 3. 1. Når en transportbruger står over for at skulle vælge et konkret transportmiddel, støtter han sit valg på en række faktorer. Kvaliteten og pålideligheden af den pågældende transportydelse har særlig stor betydning. Også prisen spiller en afgørende rolle. De afgifter, som skal betales for en jernbanetransporttjeneste, har stor indflydelse på den endelige pris for den transporterede vare (overvæltning af omkostnin- ger). En sådan mekanisme kan anspore til at flytte transport fra vej til jernbane. Formålet med direktivet er at fastsætte en ramme for 3. 3. 2. tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og for opkrævning af afgifter for brug af infrastrukturen. En vigtig del af den pris, som forbrugeren skal betale, afspejler omkostninger, der er knyttet til infrastrukturen. Ifølge direktivforslaget stammer en del af omkostningerne fra knaphed på infrastruktur. Dette kan dog give anledning til problemer både under gennemførelsen, hvis infrastrukturforvalteren ikke har tilstrækkeligt råderum, når der skal træffes beslutninger, og i de foranstaltninger, der måtte træffes for så vidt muligt at rette op på dysfunktioner i systemet. Tildelingen af infrastrukturkapacitet til jernbanevirk- 3. 3. 3. somheder skal foretages af et organ, der er uafhængigt af virksomheder og aktører, der leverer jernbaneydelser (på grund af interessekonflikter i sådanne tilfælde). Selv om dette organ skal tage hensyn til de europæiske nationale og regionale myndigheders og virksomheders mål og krav, bør dets funk- tion af hensyn til gennemsigtigheden kontrolleres af et andet højere organ. Infrastrukturforvalteren vil derfor kunne fastsæt- te en afgiftspolitik på et forretningsmæssigt grundlag og ikke efter stive og på forhånd fastlagte kriterier. Det er vigtigt med gennemsigtighed og en ensartet behandling af alle virksomhe- der, der har retmæssig adgang til jernbanemarkedet. Infrastruk- turforvalteren skal levnes et vist råderum for at træffe beslutnin- ger i overensstemmelse med de betingelser, der til enhver tid er gældende for det forvaltede infrastrukturnet. Omkostninger i forbindelse med anvendelse af jern- 3. 3. 4. baneinfrastruktur skal pålignes efter de samme metoder, som anvendes inden for andre transportformer med konkurrence- vilkår, navnlig vejtransporten. Man bør ikke internalisere omkostninger, dvs. medregne de eksterne omkostninger for jernbanetransport i priserne, uden at det samme princip også anvendes ved vejtransportens prisfastsættelse. De metodolo- giske og politiske problemer i forbindelse med en sådan fremgangsmåde er i øvrigt velkendte. Og endnu mere kendt er det, at jernbanetransportens eksterne omkostninger er meget lavere end vejtransportens. Det er dog muligt at indføre en prisfastsættelse internt i jernbanesektoren, der tager hensyn til miljøet; man kan f. eks. påligne togstammer, der er udformet i overensstemmelse med mere miljøvenlige forskrifter, lavere afgifter end dem, hvis teknologi er mindre miljøvenlig (i stil med de forskellige priser på vejtransportens eurovignetter i henhold til EU-transportministrenes beslutning af 1. december 1998). Prisfastsættelsen i forhold til marginalomkostningerne bør ikke føre til, at der bliver endnu ringere jernbanebetjening i landdistrikterne. Endelig er det nødvendigt med en fyldestgørende 3. 3. 5. præcisering af, hvad der menes med den nye betegnelse »godkendte ansøgere«, samt hvilken rolle disse skal spille. Åbningen af jernbanemarkedet for denne nye kategori må ikke bringe systemets gode funktion i fare. I henhold til direktivforslaget er en »godkendt ansøger«: »en fysisk eller juridisk person, som har en forretningsmæssig eller almennyt- tig interesse i at købe infrastrukturkapacitet til udførelse af jernbanetransport, og som opfylder de nødvendige krav for at kunne ansøge om kapacitet«. Disse »godkendte ansøgere« kan således ikke blot være jernbanevirksomheder, men alle andre, der er i stand til at levere transport: lokale myndigheder, erhvervsrejseudvalg, fragtvirksomheder osv. Udvidelsen af den- ne rettighed til også at omfatte fragtvirksomheder foruroliger i høj grad Regionsudvalget, fordi det kan føre til et marked med betydelige konkurrenceforvridninger ligesom vejtransportmar- kedet. 4. Forslag til ledsageforanstaltninger 4. 1. Med henblik på en fuldstændig omstrukturering af jernbanesektoren til gavn for samfundet bør de foreslåede bestemmelser følges op af passende ledsageforanstaltninger: C 57/44 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 29. 2. 2000 — socialpolitiske foranstaltninger såvel på nationalt niveau som på fællesskabsplan for de ansatte ved jernbanerne, — tekniske og lovgivningsmæssige foranstaltninger for jern- f. eks. sikring af teknisk kompatibilitet, samt, interoperable net og fremme af banerne, hvor det er muligt, godstransportkorridorer (freight freeways), — fastsættelse af betingelser og forudsætninger for afvigelse fra de foreslåede bestemmelser (statsstøtte m. m. ), navnlig ved forpligtelser til at levere almennyttige tjenester, — klar definition af statens rolle med henblik på optimal drift af jernbanesystemet både hvad angår den nødvendige konkurrenceevne og hvad angår de samfundsopgaver, som jernbanerne skal udføre. »Kommissionens forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 91/440/EØF om udvikling af Fællesskabets jernbaner« () 5. Indledning Siden begyndelsen af 90’erne har EU erkendt, at der 5. 1. er behov for særlige foranstaltninger med henblik på en effektivisering af Fællesskabets jernbaner. Formålet er at skabe balance i udviklingen af de forskellige transportformer og at bremse jernbanernes vedvarende tab af markedsandele i EU. 5. 2. Af strukturelle, økonomiske og historiske grunde har de forskellige transportformer udviklet sig forskelligt i med- lemsstaterne — en kendsgerning, som ofte er blevet udpeget som årsag til betydelige konkurrenceforvridninger imellem transportformerne. En afbalanceret udvikling af transportsyste- met gearet til at opfylde det europæiske samfunds reelle behov og karakteristika (dvs. de geografiske, økonomiske og politiske vilkår) hører til den fælles transportpolitiks vigtigste målsæt- ninger. Samtidig er Europas befolkning blevet mere bevidst 5. 3. om, at miljøbeskyttelse er en absolut nødvendighed, som bør kombineres med en bæredygtig økonomisk udvikling hen imod større europæisk integration. Endelig spiller også sik- kerhedsaspektet ved de enkelte transportformer en ikke uvæ- sentlig rolle. Ovennævnte passer fint med en udvikling af Fællesskabets jernbaner og en bedre fordeling mellem trans- portformerne. Ligeledes bør man for at opnå økonomiske fordele på lang sigt styrke alle jernbanelinjer — også de mindre — og ikke nedlægge urentable linjer, således som det i dag sker i mange (1) KOM(95) 337 endelig udg. — 95-0205 COD ex (SYN). lande. Kun ved at sikre jernbaneforbindelser mellem så mange industriområder i Europa som muligt kan man begrænse landevejstransporten og opnå såvel økonomiske som miljø- mæssige fordele. 5. 4. Ikrafttrædelsen af direktiv 91/440 om udvikling af Fællesskabets jernbaner var første skridt på vej mod en effektivisering af Fællesskabets jernbaner. 6. Direktiv 91/440 Formålet med direktiv 91/440 er først og fremmest at 6. 1. etablere grundlæggende strukturer i Fællesskabets jernbaner, som kan gøre sektoren mere transparent og tilpasse den bedre til markedskravene. Den regnskabsmæssige adskillelse af infrastrukturen fra togdriften skal ses i dette perspektiv. 6. 2. Netop med henblik på at åbne jernbanemarkedet, som traditionelt har været beskyttet, foreskriver artikel 10 i dette direktiv en liberalisering af adgangen til at udføre transittrafik. Liberaliseringen er ikke betingelsesløs, eftersom den kun gælder internationale sammenslutninger af jernbanevirksom- heder, der udfører international transport, og jernbanevirksom- heder, der udfører kombineret transport. 7. Forslaget til ændring af direktiv 91/440 7. 1. i kraft, Fire år efter at omtalte direktiv var trådt udarbejdede Kommissionen et forslag til ændring af artikel 10 i direktivet med henblik på at give alle virksomheder, der udfører godstransport, kombineret transport eller international persontransport adgang til jernbaneinfrastrukturen. Denne anden fase i liberaliseringen af jernbanemarke- 7. 2. det har man ikke kunnet nå til politisk enighed om i medlemsstaterne. Det er klart, at liberaliseringen af jernbanemarkedet må 7. 3. ske i etaper. Det er ligeledes klart, at der er store forskelle mellem de nationale jernbanemarkeder i medlemsstaterne med hensyn til liberaliseringsgrad, eftersom der for få år siden ikke var nogen fælles politik. 7. 4. Forslaget til ændring af artikel 10 i direktiv 91/440 sigter uden tvivl mod en mere vidtgående liberalisering — en politik, som fuldt ud giver mening i forbindelse med en effektivisering af jernbanerne. Man har dog endnu ikke set resultaterne af de politiske foranstaltninger, som er blevet foreslået af medlemsstater, hvor situation er en anden. Man bør f. eks. tage med i betragtning, at jernbanerne varetager en social funktion (med hensyn til beskæftigelse og som public service-leverandør) i mange medlemsstater. 29. 2. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 57/45 Derfor bør der føres en politik, som ikke kun tilgodeser økonomiske interesser, men også jernbanernes sociale funk- tion. 8. Konklusioner 7. 5. Her er det på sin plads at overveje, hvornår det er bedst at iværksætte politiske foranstaltninger af denne art. Det rette tidspunkt kan gøres til genstand for en politisk debat, der kan munde ud i en aftale. Inden man griber til irreversible politiske foranstaltninger, bør man undersøge alle tænkelige scenarier i forbindelse med en realistisk og acceptabel tidsplan. Formålet med enhver politisk foranstaltning må desuden være den bedst mulige integration af alle EU’s regioner med henblik på socio-økonomisk kohærens i hele EU. Bruxelles, den 18. november 1999. 8. 1. For at skabe et solidt grundlag for et politisk kompro- mis bør man søge efter en fællesnævner for alle medlemsstater. Selv om man utvivlsomt befinder sig på rette kurs, er det for jernbanernes vedkommende absolut nødvendigt at enes om den rette tidsplan for gennemførelsen uden at udelukke ledsageforanstaltninger som teknisk regnskabsførelse for de konventionelle jernbaner, nationale politikker og EU-politikker for bevarelse af arbejdspladser i sektoren, fremme af freight freeways, undtagelsesbestemmelser f. eks. vedrørende statsstøt- te, navnlig med henblik på at sikre public service-forpligtelser osv. Manfred DAMMEYER Formand for Regionsudvalget


title: Règlement (CE) n° 2443/1999 de la Commission, du 18 novembre 1999, établissant les valeurs forfaitaires à l'importation pour la détermination du prix d'entrée de certains fruits et légumes

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
grape
import price
pip fruit

formats: pdf print

text: 19. 11. 1999 FR Journal officiel des Communautés européennes L 298/1 I (Actes dont la publication est une condition de leur applicabilité) RÈGLEMENT (CE) No 2443/1999 DE LA COMMISSION du 18 novembre 1999 établissant les valeurs forfaitaires à l'importation pour la détermination du prix d'entrée de certains fruits et légumes LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES, (2) En application des critères susvisés, les valeurs forfai- taires à l'importation doivent être fixées aux niveaux repris à l'annexe du présent règlement, vu le traité instituant la Communauté européenne, vu le règlement (CE) no 3223/94 de la Commission du 21 décembre 1994 portant modalités d'application du régime à l'importation des fruits et légumes (1), modifié en dernier lieu par le règlement (CE) no 1498/98 (2), et notamment son article 4 paragraphe 1, considérant ce qui suit: (1) Le règlement (CE) no 3223/94 prévoit, en application des résultats des négociations commerciales multilaté- rales du cycle d'Uruguay, les critères pour la fixation par la Commission des valeurs forfaitaires à l'importation des pays tiers, pour les produits et les périodes qu'il précise dans son annexe. A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT: Article premier Les valeurs forfaitaires à l'importation visées à l'article 4 du règlement (CE) no 3223/94 sont fixées comme indiqué dans le tableau figurant en annexe. Article 2 Le présent règlement entre en vigueur le 19 novembre 1999. Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre. Fait à Bruxelles, le 18 novembre 1999. Par la Commission Franz FISCHLER Membre de la Commission (1) JO L 337 du 24. 12. 1994, p. 66. (2) JO L 198 du 15. 7. 1998, p. 4. L 298/2 FR Journal officiel des Communautés européennes 19. 11. 1999 du règlement de la Commission, du 18 novembre 1999, établissant les valeurs forfaitaires à l'importation pour la détermination du prix d'entrée de certains fruits et légumes ANNEXE Code NC Code des pays tiers (1) (EUR/100 kg) Valeur forfaitaire à l'importation 0702 00 00 0707 00 05 0709 90 70 0805 20 10 0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90 0805 30 10 0806 10 10 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90 0808 20 50 052 204 999 052 628 999 052 204 999 204 999 052 999 052 528 600 999 052 400 508 999 060 388 400 404 800 804 999 052 064 400 720 999 101,8 35,4 68,6 104,3 134,8 119,6 89,1 102,4 95,8 59,0 59,0 51,8 51,8 47,5 77,3 68,2 64,3 152,0 317,7 325,5 265,1 34,7 70,4 87,7 72,1 149,2 22,6 72,8 126,3 65,7 71,0 80,6 85,9 (1) Nomenclature des pays fixée par le règlement (CE) no 2645/98 de la Commission (JO L 335 du 10. 12. 1998, p. 22). Le code «999» représente «autres origines»


title: Kommissionens förordning (EG) nr 2446/1999 av den 18 november 1999 om utfärdande av exportlicens för vin

eurovoc_concepts:
export licence
export refund
viticulture

text: L 298/6 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 19. 11. 1999 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 2446/1999 av den 18 november 1999 om utfärdande av exportlicens för vin EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av kommissionens förordning (EG) nr 1685/95 av den 11 juli 1995 om upprättande av ett system för utfär- dande av exportlicenser inom vinsektorn (1), senast ändrad genom förordning (EG) nr 2182/1999 (2), särskilt artikel 3. 3 i denna, och av följande skäl: 1. 2. 3. Genom artikel 55. 7 i rådets förordning (EEG) nr 822/87 av den 16 mars 1987 om den gemensamma organisa- tionen av marknaden för vin (3), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1677/1999 (4), begränsas beviljandet av exportbidrag för vin till de mängder och utgiftsbelopp som fastställs i det jordbruksavtal som ingicks i samband med de multilaterala handelsförhandlingarna under Uruguayrundan. I artikel 3 i förordning (EG) nr 1685/95 fastställs vill- koren för när kommissionen kan vidta särskilda åtgärder för att hindra att den mängd eller den budget som fastställs i avtalet överskrids. Att döma av de uppgifter om exportlicensansökningar som kommissionen förfogar över den 17 november 1999, finns det en risk för att den mängd som fortfa- rande finns tillgänglig den 15 januari 2000 för zonerna inte införs restriktioner 3) Östeuropa och 4) Västeuropa, enligt artikel 3. 4 a i förordning (EG) nr 1685/95 kan komma att överskridas om det för utfärdandet av exportlicenser med förutfastställelse av bidraget. Därför bör en enhetlig procentsats fastställas för godkännande av de ansökningar som inlämnas den 16 november 1999, och utfärdandet av licenser och inlämnandet av ansökningar bör tillfälligt upphöra till och med den 15 januari 2000. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 1. De exportlicenser med förutfastställelse av bidraget för vin för vilka ansökan har inlämnats den 16 november 1999 enligt förordning (EG) nr 1685/95, skall utfärdas för 56 % av den mängd ansökan gäller för zon 3) Östeuropa och för 100 % av den mängd ansökan gäller för zon 4) Västeuropa. Exportlicenser för vin enligt punkt 1, för vilka ansökan 2. inte inlämnas från och med den 17 november 1999, skall utfärdas, och från och med den 19 november 1999 skall inlämnandet av ansökningar om exportlicenser för vin tillfälligt upphöra till och med den 15 januari 2000. Denna förordning träder i kraft den 19 november 1999. Artikel 2 Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Utfärdad i Bryssel den 18 november 1999. På kommissionens vägnar Franz FISCHLER Ledamot av kommissionen (1) EGT L 161, 12. 7. 1995, s. 2. (2) EGT L 267, 15. 10. 1999, s. 21. (3) EGT L 84, 27. 3. 1987, s. 1. (4) EGT L 199, 30. 7. 1999, s. 8


title: Regionsudvalgets udtalelse om «Kommissionens forslag til Rådets afgørelse om Fællesskabets handlingsprogram til fremme af integrationen af flygtninge»

eurovoc_concepts:
EU action
action programme
integration of migrants
refugee

formats: html pdf print

text: 29. 2. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 57/71 d) der nedsættes en arbejdsgruppe sammensat af repræsentan- ter fra Regionsudvalgets Underudvalg 5 og 7, som i et passende samarbejde med Kommissionen skal sikre, at de berørte lokale og regionale myndigheder høres om Kommissionens og medlemsstaternes igangværende initi- ativer, blandt andet med henblik på en passende forberedel- se af den i litra a) nævnte konference; e) de euro-mediterrane aftaler styrkes, grænsesamarbejdet udbygges og der oprettes en reservefond til nødaktioner for at beskytte EU’s grænser og til den første fase i flygtningemodtagelsen; f) Rådet og Parlamentet anerkender vigtigheden af FN’s Konvention om Børns Rettigheder i forbindelse med arbejdet vedrørende en harmonisering af behandlingen af asyl- og flygtningespørgsmål. Bruxelles, den 18. november 1999. Manfred DAMMEYER Formand for Regionsudvalget Regionsudvalgets udtalelse om »Kommissionens forslag til Rådets afgørelse om Fællesskabets handlingsprogram til fremme af integrationen af flygtninge« (2000/C 57/11) REGIONSUDVALGET har — under henvisning til Kommissionens forslag til Rådets afgørelse om Fællesskabets handlingsprogram til fremme af integrationen af flygtninge (KOM(1998) 731 endelig udg. ) (), under henvisning til Rådets beslutning af 6. juli 1999 om i henhold til EF-traktatens artikel 265, stk. 1, at anmode om Regionsudvalgets udtalelse herom, under henvisning til præsidiets beslutning af 15. september 1999 om at henvise udarbejdelsen af denne udtalelse til Underudvalg 5 »Social- og Arbejdsmarkedspolitik, Sundhedsvæsen, Forbrugerbeskyttelse, Forskning, Turisme«, under henvisning til forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 347/99), vedtaget af Underudvalg 5 den 6. september 1999 med Rüdiger von Plüskow (D, PSE) som ordfører — på den 31. plenarforsamling den 17. -18. november 1999 (mødet den 18. november) enstemmigt vedtaget følgende udtalelse. 1. Indledning foranstaltninger for flygtninge, 1. 1. Den Europæiske Unions almindelige budget for 1998 indeholder tre indbyrdes forbundne budgetposter beregnet fordrevne personer og til asylansøgere. Kommissionen har hidtil gennemført sådanne foranstaltninger i form af pilotprojekter. Dertil bevilgede Europa-Parlamentet 10 mio. euro både på 1997- og på 1998-budgettet. Eksterne eksperter har foretaget en grundig (1) EFT C 36 af 10. 2. 1999, s. 20. evaluering af pilotprojekterne; første resultater, der foreligger, positive. ifølge Kommissionen er de 1. 2. På Europa-Parlamentets opfordring forelægger Kom- missionen nu forslag om et omfattende initiativ, der bygger på de allerede eksisterende foranstaltninger. Initiativet omfatter fællesskabshand- forslag bl. a. lingsprogram til fremme af integrationen af flygtninge i EU, som er baseret på EF-traktatens artikel 235. foreliggende det til et C 57/72 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 29. 2. 2000 Handlingsprogrammet løber fra 1. juli 1999 til 31. december 2000. Der er afsat henholdsvis 5 mio. euro (regnskabsåret 1999) og 9 mio. euro (regnskabsåret 2000). At der afsættes færre midler end tidligere skyldes, at programmet nu fokuserer på innovative aktioner med tydelig europæisk merværdi og dermed ikke på forslag med udelukkende lokal og national virkning. Dog skal programmet supplere aktioner på lokalt, regionalt, nationalt og EU-niveau. Der er planlagt følgende foranstaltninger: — Udarbejdelse og gennemførelse af store flerdimensionale, innovative projekter med klar EF-tillægsværdi. — Udarbejdelse og gennemførelse af projekter på EF-plan. — Oprettelse og udvikling af tværnationale netværk. — Udveksling af erfaringer, bedømmelse, overvågning og evaluering af projekter og praksis, der fører til identifikation af nye metoder til integration af flygtninge. — Indsamling, udarbejdelse og udbredelse af sammenlignelige data og rapporter. — Information om programmet og udbredelse af dets resulta- ter. Kommissionen bistås af et rådgivende udvalg bestående af repræsentanter for medlemsstaterne og med Kommissionens repræsentant som formand. Ministerrådet 2000. træffer beslutning om programmet i januar Kommissionen har til hensigt senere at udarbejde et forslag til I denne Rådets beslutning angående perioden fra 2001. for beslutning skal der fastlægges en omfattende strategi problematikken vedrørende asylansøgere, fordrevne personer og flygtninge, under hensyntagen til alle konsekvenser af Amsterdam-traktaten. 2. Generelle bemærkninger flygtninge er en vigtig opgave for 2. 1. Integration af medlemsstaterne, som bl. a. følger af deres forpligtelser i henhold til Genève-konventionen om flygtninge fra 1951. Det må hilses velkommen, at EU bakker medlemsstaternes kontinuerlige anstrengelser op med støtte og bistand til nye integrationsstrategier. 3. Særlige bemærkninger 3. 1. Integration af flygtninge kræver særlige foranstaltnin- ger, som tager hensyn til flygtningenes individuelle situation, f. eks. deres uddannelse og sprogkundskaber. For Regionsudval- get er det vigtigt, at Kommissionen vil sikre nært samarbejde med de lokale forvaltninger, som spiller en central rolle i forbindelse med flygtninges integration. På den måde kan der udvikles sociale, kulturelle, økonomiske og politiske instru- menter tæt på den indfødte befolkning. Og på den måde kan diskriminering og årsagerne til diskriminering på arbejdsplad- sen, i skolerne og i kommunerne bekæmpes effektivt. 3. 2. Regionsudvalget minder om, at den vigtigste opgave i forbindelse med integration af flygtninge er indslusning på arbejdsmarkedet. De fleste lokale og regionale forvaltninger er på den ene side arbejdsgivere og på den anden side jobskabere via fremme af tjenesteydelser til borgerne, og de kan derfor spille en vigtig rolle i den samfundsmæssige integration ved at give flygtninge arbejde. De kan også sætte skub i iværksættelsen af instrumenter med sigte på at fremme indslusningen på arbejdsmarkedet. Der bør endvidere iværksættes foranstaltnin- ger til videreuddannelse af flygtninge, så de kan få adgang til mere kvalificeret arbejde. 3. 3. Regionsudvalget hilser det velkommen, at hand- lingsprogrammet respekterer medlemsstaternes ansvar og de kulturelle forskelle inden for Fællesskabet, idet støtten begræn- ses til projekter med klar europæisk merværdi, hvorimod der ikke ydes støtte til projekter, der udelukkende har national eller lokal betydning. 4. Konklusioner 4. 1. Regionsudvalget forventer, at handlingsprogrammet fører til yderligere fremskridt med hensyn til integration af flygtninge, og støtter det derfor i princippet. 4. 2. Men da programmet kun repræsenterer en meget kortsigtet overgangsforanstaltning, er det afgørende, at erfarin- ger med vellykkede projekter udveksles og udbredes. Derfor foreslås det, at Kommissionen i samarbejde med Regionsudval- get udarbejder en »håndbog over god praksis« til brug for lokale og regionale aktioner til integration af flygtninge. EF-støtte til sådanne integrationsforanstaltninger er 2. 2. særdeles nyttig i betragtning af det stigende antal flygtninge, der findes i medlemsstaterne. I den forbindelse bør det undersøges, hvilke konsekvenser de forskellige social- og sundhedsordninger har for fremme af integrationen. 29. 2. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 57/73 Med henblik på at formulere en omfattende politik vedrørende asylansøgere, flygtninge og fordrevne personer bør man i de instrumenter, Ministerrådet vedtager for perioden fra 2001, tage hensyn til de erfaringer og den viden, der indvindes på denne måde. Dertil hører også rettidig evaluering af alle inden da gennemførte foranstaltninger. i inddrages gennemførelsen Regionsudvalget forventer, at de lokale og regionale 4. 3. forvaltninger hand- lingsprogrammet, der skal foregå i nært samarbejde med medlemsstaterne og med organisationer og institutioner, der beskæftiger sig med flygtningeintegration. De lokale og regio- nale myndigheder spiller en betydelig rolle i integrationen af flygtninge gennem deres aktioner på det sociale område. De erfaringer, der derved høstes, kan være en vigtig inspirationskil- de til projekter, der kan overføres til andre områder i EU. af Derudover anmoder Regionsudvalget om følgende 4. 4. ændringer og tilføjelser til handlingsprogrammet: a) Art. 2 det væsentligt familiefællesskabet opretholdes. lettere at overvinde vanskelighederne, hvis b) Art. 4 De foreslåede aktioner synes først og fremmest at bestå af omfattende, tværgående foranstaltninger. Det er i princippet en udmærket fremgangsmåde, men det bør ikke udelukke, at der også træffes mindre, regionalt begrænsede foranstaltninger, hvor sådanne hurtigere og mere effektivt kan løse problemerne. Forslag vedrørende a) og b): I artikel 2 og artikel 4 foretages de heraf følgende tilføjelser. c) Art. 7 forekommer det overflødigt at På indeværende tidspunkt oprette et rådgivende udvalg. Da der er tale om en kortsigtet overgangsforanstaltning, bør programmet udformes så enkelt som muligt. Det udelukker ikke, at der oprettes et rådgivende udvalg i det endelige program fra 2001. I artikel 2 bør ikke blot enkeltpersoner, men også hele familier nævnes som målgruppe. I flygtningenes særlige situation er Forslag vedrørende c): Artikel 7 og artikel 8 udgår. Bruxelles, den 18. november 1999. Manfred DAMMEYER Formand for Regionsudvalget


title: Parecer do Comité das Regiões sobre a «Comunicação da Comissão ao Conselho, ao Parlamento Europeu, ao Comité Económico e Social e ao Comité das Regiões sobre uma Estratégia Florestal para a União Europeia»

eurovoc_concepts:
forestry holding
forestry policy

text: C 57/96 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 29. 2. 2000 12. 7. O Comité das Regio˜ es é da opinia˜o de que as boas pra´ticas devem ser avaliadas antes de serem difundidas. Os factores externos que podem influir no impacto das va´rias medidas, por exemplo, devem ser cuidadosamente identifica- dos. O Comité das Regio˜ es convida a Comissa˜o a envidar esforços no sentido de integrar indivı´duos com experiência pra´tica e investigadores numa rede à escala europeia. 12. 8. O Comité das Regio˜ es estima que o financiamento deve ser mais facilmente acessı´vel, por forma a incentivar os intercâmbios entre as autoridades locais e regionais dos Estados-Membros. Do mesmo modo, a atribuiça˜o de recursos financeiros para um centro de informaça˜o e uma rede europeia deve ser finalizada. O Comité das Regio˜ es convida o Conselho e o Parlamento Europeu a assegurarem a respectiva verba orçamental. Bruxelas, 18 de Novembro de 1999. O Presidente do Comité das Regio˜es Manfred DAMMEYER Parecer do Comité das Regio˜ es sobre a «Comunicaça˜o da Comissa˜o ao Conselho, ao Parlamento Europeu, ao Comité Econo´ mico e Social e ao Comité das Regio˜ es sobre uma Estratégia Florestal para a Unia˜o Europeia» (2000/C 57/16) O COMITE´ DAS REGIO˜ ES, Tendo em conta a comunicaça˜o da Comissa˜o ao Conselho, Parlamento Europeu, Comité Econo´ mico e Social e Comité das Regio˜ es sobre uma estratégia florestal para a Unia˜o Europeia (COM(1998) 649 final); Tendo em conta a resoluça˜o do Conselho sobre uma «Estratégia Florestal para a Unia˜o Europeia» de 15 de Dezembro de 1998 (); Tendo em conta o Regulamento (CE) n. o 1257/1999 do Conselho de 17 de Maio de 1999 relativo ao apoio do Fundo Europeu de Orientaça˜o e de Garantia Agrı´cola (FEOGA) ao desenvolvimento rural e que altera e revoga determinados regulamentos (); Tendo em conta o Regulamento (CE) n. o 1261/1999 do Parlamento Europeu e do Conselho de 21 de Junho de 1999 relativo ao Fundo Europeu de Desenvolvimento Regional (); Tendo em conta o Regulamento (CE) n. o 1262/1999 do Parlamento Europeu e do Conselho de 21 de Junho de 1999 relativo ao Fundo Social Europeu (); Tendo em conta a comunicaça˜o da Comissa˜o ao Conselho e ao Parlamento Europeu «Alteraço˜ es clima´ticas — Para uma estratégia da UE po´ s-Quioto» (COM(1998) 353 final); Tendo em conta a resoluça˜o do Parlamento Europeu sobre a estratégia da Unia˜o Europeia para o sector florestal de 31 de Janeiro de 1997 (); (1) JO C 56 de 26. 2. 1999, p. 1. (2) JO L 160 de 26. 6. 1999, p. 80. (3) JO L 161 de 26. 6. 1999, p. 43. (4) JO L 161 de 26. 6. 1999, p. 48. (5) JO C 55 de 24. 2. 1997, p. 22. 29. 2. 2000 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 57/97 Tendo em conta as recomendaço˜ es que constam do parecer do Comité das Regio˜ es «Exploraça˜o, gesta˜o e protecça˜o das florestas na UE» (CdR 268/97 fin) (); Tendo em conta o parecer do Comité Econo´ mico e Social sobre a «Situaça˜o e problemas da silvicultura na Unia˜o Europeia e potencialidades de desenvolvimento das polı´ticas florestais» de 24 de Abril de 1997 (); Tendo em conta a decisa˜o da Comissa˜o de 23 de Novembro de 1998 de o consultar sobre a matéria nos termos do primeiro para´grafo do artigo 198. o C do Tratado que institui a Comunidade Europeia; Tendo em conta a decisa˜o da Mesa de 7 de Maio de 1999 de incumbir a Comissa˜o 2 «Agricultura, Desenvolvimento Rural e Pesca» da preparaça˜o do parecer; Tendo em conta o projecto de parecer (CdR 184/99 rev. 2) aprovado pela Comissa˜o 2 em 30 de Setembro de 1999 [relatores: K. -J. Perkkiö (FIN, ELDR) e O. Bertrand (F, PPE)], adoptou, por unanimidade, na 31. a reunia˜o plena´ria de 17 e 18 de Novembro de 1999 (sessa˜o de 18 de Novembro) o presente parecer. 1. Antecedentes 2. Introduça˜o 1. 1. A Comissa˜o apresentou, em 18 de Novembro de 1998, ao Conselho, Parlamento Europeu, Comité Econo´ mico e Social e Comité das Regio˜ es uma comunicaça˜o sobre uma estratégia florestal para a Unia˜o Europeia. A comunicaça˜o da Comissa˜o tem um duplo objectivo: 1. 2. apresentar um plano coerente de estratégia florestal para Unia˜o Europeia e dar resposta à resoluça˜o do Parlamento Europeu de 31 de Janeiro de 1997 sobre uma estratégia florestal europeia, na qual solicita à Comissa˜o que apresente uma proposta legislativa sobre uma estratégia florestal europeia em conformi- dade com um certo nu´ mero de consideraço˜ es e recomen- daço˜ es. No âmbito do debate no Parlamento Europeu sobre a 1. 3. matéria, o Comité Econo´ mico e Social apresentou, em 24 de Abril de 1997, um parecer sobre a «Situaça˜o e problemas da silvicultura na Unia˜o Europeia e potencialidades de desenvolvi- mento das polı´ticas florestais». 1. 4. Em 19 de Novembro de 1997, o Comité das Regio˜ es apresentou um parecer sobre a «Exploraça˜o, gesta˜o e protecça˜o das florestas na Unia˜o Europeia», no qual salienta a importância das florestas para o desenvolvimento econo´ mico das regio˜ es. O Comité das Regio˜ es fez referência à gesta˜o florestal e ao desenvolvimento sustenta´vel das florestas em numerosos pareceres. 1. 5. Em 15 de Dezembro de 1998, o Conselho aprovou uma resoluça˜o sobre uma estratégia florestal para a Unia˜o Europeia, baseada essencialmente nas orientaço˜ es apresentadas pela Comissa˜o. 2. 1. A Unia˜o Europeia tem uma a´rea florestal total de 130 milho˜ es de hectares, o que corresponde a cerca de 36 % do territo´ rio. Aproximadamente 87 milho˜ es de hectares sa˜o considerados florestas explora´veis (florestas de produça˜o). As florestas europeias caracterizam-se por uma grande variedade de tipos em termos de condiço˜ es bioclima´ticas e pedolo´ gicas. O regime de propriedade das florestas varia de regia˜o para regia˜o. 65 % das florestas sa˜o propriedade privada. A superfı´cie média das exploraço˜ es florestais é de menos de cinco hectares. Na Grécia e na Irlanda, o Estado possui cerca de dois terços das florestas, ao passo que na Bélgica, Espanha, Ita´lia, Luxemburgo, França e Alemanha, as comunidades locais têm um papel importante enquanto proprieta´rias florestais. De regia˜o para regia˜o verificam-se igualmente grandes diferenças de modalidades de aproveitamento e de exploraça˜o das florestas. 2. 2. Segundo o documento da Comissa˜o, a estratégia deve ser considerada no quadro dos princı´pios e compromissos assumidos a nı´vel internacional. Todavia, a estratégia florestal baseia-se no reconhecimento da diversidade das florestas europeias, da sua polivalência e da sua necessa´ria sustentabili- dade ecolo´ gica, econo´ mica e social. 2. 3. A comunicaça˜o da Comissa˜o apresenta um panorama da gesta˜o florestal comunita´ria, das actuais acço˜ es comunita´rias com incidência nas florestas e, de modo geral, das diferentes modalidades de aproveitamento das florestas na UE. O docu- mento foca aspectos especiais, tais como a conservaça˜o da biodiversidade florestal, a madeira como fonte de energia, a importância das florestas no processo de contença˜o das alteraço˜ es clima´ticas e a certificaça˜o das florestas. 2. 4. Os pontos centrais da comunicaça˜o sa˜o: (1) JO C 64 de 27. 2. 1998, p. 25. (2) JO 206 de 7. 7. 1997, p. 128. — quadro de acça˜o comunita´rio C 57/98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 29. 2. 2000 — as medidas florestais para o desenvolvimento das zonas rurais no âmbito da Agenda 2000, e — as medidas de apoio aos PECO candidatos à adesa˜o para o desenvolvimento da agricultura e das zonas rurais. 2. 5. Os Tratados da Unia˜o Europeia na˜o prevêem uma polı´tica florestal comum. Deste modo, a gesta˜o, conservaça˜o e desenvolvimento sustenta´vel das florestas constituem aspectos centrais que requerem polı´ticas florestais nacionais ou regio- nais ou outras medidas. Em conformidade com o princı´pio de subsidiariedade, as medidas comunita´rias sera˜o necessa´rias apenas se proporcionarem um valor acrescentado. 2. 6. A gesta˜o, conservaça˜o e desenvolvimento sustenta´vel das florestas sa˜o aspectos essenciais de polı´ticas comuns em vigor, tais como a PAC e o desenvolvimento rural ou as investi- polı´ticas de ambiente, comércio, mercado interno, gaça˜o, indu´ stria, cooperaça˜o para o desenvolvimento e energia. De acordo com o princı´pio de subsidiariedade, as 2. 7. acço˜ es comunita´rias no âmbito da estratégia florestal deveriam incidir no desenvolvimento rural, protecça˜o das florestas contra a poluiça˜o atmosférica e contra os incêndios, criaça˜o de um sistema europeu de informaça˜o e comunicaça˜o florestais, investigaça˜o florestal e cooperaça˜o para o desenvolvimento. No debate sobre a estratégia florestal europeia, as 2. 8. colectividades têm uma dupla responsabilidade: — por um lado, no respeitante às suas competências no ordenamento e às suas responsabilidades na vida local, particularmente no mundo rural; — por outro lado, na qualidade de gestor dos bens florestais, o que as integra de pleno direito na vertente econo´ mica florestal. 3. 1. 2. Na pra´tica, os princı´pios que regem a gesta˜o e o desenvolvimento sustenta´vel das florestas sa˜o definidos e concretizados através de programas florestais nacionais ou regionais, ou através de outros instrumentos. A estratégia florestal da UE tem por objectivo complementar os programas florestais nacionais e proporcionar um valor acrescentado. As acço˜ es comunita´rias podem representar um apoio às polı´ticas implementaça˜o, pelos Estados- florestais nacionais na -Membros, dos compromissos assumidos a nı´vel internacional pela UE. 3. 1. 3. Mesmo na ausência de uma polı´tica florestal comum, os aspectos ligados à gesta˜o e aproveitamento das florestas constituem aspectos essenciais das polı´ticas comunita´rias em vigor, tais como a polı´tica regional e ambiental. Uma vez que a gesta˜o florestal se reveste de uma nota´vel importância no desenvolvimento das zonas rurais, as medidas comunita´rias com incidência na gesta˜o florestal foram muitas vezes integra- das na polı´tica rural. A dispersa˜o dos assuntos florestais por diferentes polı´ticas conduz a uma situaça˜o em que as medidas e os valores florestais na˜o apresentam uma adequada visa˜o de conjunto a nı´vel comunita´rio. 3. 1. 4. Fazendo referência aos compromissos internacionais assumidos em matéria de gesta˜o florestal, a estratégia florestal sublinha os benefı´cios de uma coordenaça˜o eficaz entre os diversos sectores relacionados com a gesta˜o florestal. As acço˜ es relacionadas com a actividade florestal devera˜o ser objecto de coordenaça˜o e de consulta entre os diferentes actores. 3. 1. 5. A nı´vel comunita´rio, existem o Comité Permanente Florestal, que reu´ ne representantes dos Estados-Membros e da Comissa˜o e ainda dois Comités Consultivos. A Comissa˜o dispo˜ e de poucos recursos para a coordenaça˜o, a nı´vel interno, dos assuntos florestais, e a comunicaça˜o na˜o apresenta medidas concretas nesse sentido. O Comité das Regio˜ es é de opinia˜o que a realizaça˜o da estratégia florestal requer da Comissa˜o um empenho mais vigoroso no sector florestal. A coordenaça˜o interna na Comissa˜o devera´ ser realizada por unidades alta- mente qualificadas e com competência adequadas na matéria. 3. Visa˜ o global da estratégia florestal da UE 3. 1. A gesta˜o florestal é da competência dos Estados-Membros 3. 2. Gesta˜o florestal sustenta´vel 3. 1. 1. Uma vez que os Tratados da Unia˜o Europeia na˜o prevêem uma polı´tica florestal comum, a gesta˜o florestal é, essencialmente, da competência dos Estados-Membros. A gesta˜o florestal e as actividades econo´ micas ligadas à floresta sa˜o consideradas partes integrantes da economia de mercado. 3. 2. 1. Segundo a comunicaça˜o, a estratégia florestal assenta no reconhecimento da diversidade das florestas europeias, da sua polivalência e necessa´ria sustentabilidade ecolo´ gica, econo´ mica e social. O ponto de partida é correcto, atendendo à diversidade de tipos de florestas, modalidades de exploraça˜o e regime de propriedade. 29. 2. 2000 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 57/99 3. 2. 2. No referente às dimenso˜ es ecolo´ gica, econo´ mica e social, a UE assumiu compromissos a nı´vel internacional. Os princı´pios de desenvolvimento sustenta´vel e de gesta˜o florestal sustenta´vel foram definidos no quadro da Conferência das Naço˜ es Unidas sobre o Ambiente e o Desenvolvimento, realizada no Rio de Janeiro em 1992. Aqueles princı´pios, embora na˜o vinculativos juridicamente, constituı´ram uma base para posteriores negociaço˜ es internacionais sobre o sector florestal. 3. 2. 3. O debate internacional sobre a polı´tica florestal teve continuidade, em 1995-1997, através do Painel Intergoverna- mental sobre as Florestas (IPF), cujos trabalhos sera˜o prossegu- idos pelo Fo´ rum Internacional sobre as Florestas (IFF) até ao ano 2000. O objectivo destes esforços é conseguir um acordo internacional global sobre as florestas. O acordo deveria ser o mais vinculativo possı´vel, de modo a garantir com efica´cia a protecça˜o, a exploraça˜o e o desenvolvimento sustenta´vel das florestas a nı´vel global. Apesar dos acordos e dos compromis- sos anteriormente assumidos, a realidade é que os recursos e as a´reas florestais minguam cada vez mais. 3. 2. 4. As conferências ministeriais para a protecça˜o das florestas na Europa (Estrasburgo 1990, Helsı´nquia 1993 e Lisboa 1998) constituem uma importante iniciativa no proces- so de cooperaça˜o que tem por objectivo contribuir para a protecça˜o e gesta˜o sustenta´vel das florestas. No âmbito deste processo de cooperaça˜o sobre a gesta˜o e exploraça˜o sustenta´veis das florestas, foram definidas directrizes gerais para a conservaça˜o da biodiversidade das florestas, da capacida- de de produça˜o e de renovaça˜o, da vitalidade, bem como para a concretizaça˜o imediata e futura de medidas ecolo´ gicas, econo´ micas e sociais aos nı´veis local, nacional e global destinadas a preservar os ecossistemas. 3. 3. Importância econo´mica do sector florestal 3. 3. 1. Em comparaça˜o com as vastas florestas boreais e tropicais de outras regio˜ es do mundo, os recursos florestais europeus podem na˜o parecer importantes. No entanto, com a adesa˜o da A´ ustria, da Finlândia e da Suécia, a Unia˜o Europeia passou a ser o segundo maior produtor mundial de papel e de madeira serrada, o maior importador mundial de produtos florestais e o terceiro maior exportador mundial de produtos florestais. 3. 3. 2. Assim, os recursos florestais da Unia˜o Europeia revestem-se de uma considera´vel importância econo´ mica. No seu conjunto, o valor da produça˜o das indu´ strias da Unia˜o Europeia com base na floresta ascende a cerca de 300 mil milho˜ es de euros, empregando directa e indirectamente va´rios milho˜ es de pessoas. 3. 3. 3. Na opinia˜o do Comité das Regio˜ es, a comunicaça˜o da Comissa˜o sobre a estratégia florestal na˜o foca suficientemente a importância econo´ mica das florestas. O documento aborda de modo adequado a importância das florestas no que se relaciona com o desenvolvimento rural, a conservaça˜o da biodiversidade e os aspectos ambientais. A importância da produça˜o de madeira e o aproveitamento dos recursos florestais ficam em segundo plano. 3. 3. 4. Em segundo plano ficam igualmente as outras moda- lidades de aproveitamento econo´ mico das florestas. Quer isto dizer que as actividades turı´sticas e recreativas que a floresta pode proporcionar, importantes do ponto de vista do emprego, na˜o merecem uma referência especı´fica. A Comissa˜o esta´ a preparar uma comunicaça˜o sobre 3. 3. 5. as indu´ strias da Unia˜o Europeia baseadas na floresta e sobre a melhoria da sua competitividade. O tema é de grande actualida- de e interesse. Em princı´pio, os crescentes recursos de madeira das florestas europeias oferecem a possibilidade de aumentar a capacidade daquelas indu´ strias. O aumento do grau de transformaça˜o da matéria-prima e o desenvolvimento de novos produtos poderia proporcionar um nota´vel aumento do valor acrescentado para as empresas do sector. Por outro lado, a ı´ntima dependência dos mercados que afecta as indu´ strias florestais e a globalizaça˜o dos mesmos colocam tanto os decisores do sector como os produtores perante uma situaça˜o nova. 3. 3. 6. Como ja´ foi referido, a importância econo´ mica do sector florestal para a Unia˜o Europeia aumentou com a adesa˜o da A´ ustria, Finlândia e Suécia. A gesta˜o florestal e a indu´ stria baseada na floresta devera˜o ser objecto de uma visa˜o de conjunto. A preservaça˜o da competitividade das indu´ strias florestais reveste-se de importância fundamental para a econo- mia em geral e para o emprego. 3. 4. Reforma da Agenda 2000 3. 4. 1. A proposta da Comissa˜o relativa à polı´tica de desenvolvimento rural no âmbito da Agenda 2000 constitui a pedra angular da estratégia para as medidas florestais. O regulamento relativo ao desenvolvimento rural foi adoptado na Primavera de 1999. Abrange medidas de apoio às zonas rurais, tendo como pontos centrais o desenvolvimento social e econo´ mico na globalidade, o emprego, o ambiente e o desenvolvimento sustenta´vel. O regulamento relativo à gesta˜o florestal deve ser entendido como fazendo parte deste con- junto. O regulamento relativo ao desenvolvimento rural 3. 4. 2. abrange a continuaça˜o das acço˜ es comunita´rias existentes, bem como uma vasta gama de acço˜ es tendentes a incentivar a gesta˜o sustenta´vel das florestas e a contribuir para a resoluça˜o de problemas especı´ficos. , tais como a biodiversidade, as alteraço˜ es clima´ticas ou a madeira como fonte de energia. O melhoramento da qualidade do ambiente constitui um dos elementos centrais das ajudas comunita´rias. Para atingir os objectivos do regulamento, a assistência técnica tem que ser destinada principalmente aos grupos de pequenos proprieta´rios florestais e às autarquias locais em vastas a´reas, e tem que ser gerida de modo uniforme. Quando se tem em conta o significado econo´ mico das florestas, quer do ponto de vista ecolo´ gico quer regional, uma das medidas existentes que C 57/100 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 29. 2. 2000 se reveste de importância particular é a reflorestaça˜o contı´nua nas zonas a determinar pelas regio˜ es. Os custos da reflo- restaça˜o, bem como o facto de os rendimentos dos investimen- tos so´ poderem ser recuperados a longo prazo, justificam a criaça˜o de programas de apoio para o efeito. A reforma prevê o aumento das medidas de apoio às 3. 4. 3. florestas. Prevê ainda uma maior margem de manobra para as orientaço˜ es nacionais, o que, tendo em conta o princı´pio de subsidiariedade e as diversidades florestais entre as regio˜ es, constitui uma opça˜o correcta. No âmbito das programaço˜ es nacionais de desenvolvimento rural, cada Estado-Membro podera´ definir as suas prioridades em funça˜o dos apoios econo´ micos. Embora em princı´pio a agricultura possa benefici- ar de maiores apoios, estes estara˜o completamente dependen- tes da evoluça˜o dos financiamentos nacionais. 3. 4. 4. Com a reforma, aumenta o nu´ mero dos beneficia´rios potenciais, uma vez que é alargado o campo de aplicaça˜o dos apoios comunita´rios à actividade agrı´cola. Beneficia´rios podera˜o ser os proprieta´rios de exploraço˜ es agrı´colas, as associaço˜ es de proprieta´rios e os municı´pios. Os municı´pios constituem um importante grupo, pelo menos em Espanha, Alemanha, França e Portugal. 3. 4. 5. Além dos apoios previstos do FEOGA, o regulamento relativo ao desenvolvimento rural prevê apoios do Fundo de Desenvolvimento Regional e do Fundo Social para a agricultu- ra. Os respectivos regulamentos foram adoptados em Junho de 1999. O Fundo de Desenvolvimento Regional podera´ proporcionar apoios a investimentos na produça˜o e a projectos de infra-estruturas com incidência no emprego e no desenvol- vimento econo´ mico. Por exemplo, a construça˜o das ligaço˜ es rodovia´rias necessa´rias a uma exploraça˜o via´vel dos recursos florestais poderia beneficiar de apoios. O Fundo Social podera´ proporcionar apoios ao fomento da formaça˜o no sector florestal. Segundo dados disponı´veis, a gesta˜o florestal benefi- 3. 4. 6. ciou, no perı´odo de 1994-1999, de apoios da Unia˜o Europeia no valor de 2,5 mil milho˜ es de euros. Estes apoios beneficiaram particularmente o Sul da Europa, em especial a Espanha, Alemanha, França e Irlanda. Metade dos apoios florestais da UE foi para os programas de reflorestaça˜o de terras agrı´colas. A outra metade contribuiu para o melhoramento da efica´cia da gesta˜o florestal, o desenvolvimento da comercializaça˜o e medidas ambientais, bem como a recuperaça˜o de florestas danificadas por acidentes naturais. 3. 4. 7. Com a reforma da Agenda 2000, sera˜o criadas novas possibilidades de utilizaça˜o dos recursos comunita´rios. Uma das lacunas da estratégia florestal em projecto prende-se com o facto de na˜o existir uma avaliaça˜o global dos resultados das acço˜ es comunita´rias de apoio florestal. Do ponto de vista da polı´tica de apoio seria crucial saber: — total dos recursos comunita´rios destinados a acço˜ es no sector florestal, — distribuiça˜o e incidência ao nı´vel regional das acço˜ es comunita´rias, — que objectivos foram atingidos. 3. 4. 8. A efica´cia da utilizaça˜o dos recursos comunita´rios constitui um dos objectivos comuns da UE. Um acompanha- mento rigoroso dos apoios florestais proporcionaria uma maior possibilidade de avaliaça˜o dos resultados e de desenvol- vimento de um sistema de apoio. O Comité das Regio˜ es considera importante que a polı´tica de apoio aos programas florestais tenha em conta a funcionalidade dos mercados e garanta uma polı´tica eficaz de concorrência nos mercados de produtos florestais. 3. 5. Ameaças às florestas 3. 5. 1. As medidas comunita´rias sa˜o particularmente impor- tantes na luta contra as ameaças às florestas. As mais graves relacionam-se com a poluiça˜o atmosférica e os incêndios florestais, que alastram a grandes a´reas e ultrapassam as fronteiras. Estas ameaças têm um considera´vel impacto negati- vo particularmente ao nı´vel local e regional. As medidas nacionais, com os apoios previstos na reforma da Agenda 2000, revestem-se da maior importância. Tal diz respeito, sobretudo, ao empenho em reduzir os feno´ menos de poluiça˜o atmosférica transfronteiriça. O Comité das Regio˜ es considera estes apoios extremamente importantes. As florestas desempenham um papel 3. 5. 2. importante no abrandamento da evoluça˜o das alteraço˜ es clima´ticas. As alteraço˜ es clima´ticas sa˜o provocadas pelos gazes com efeito de estufa, dos quais o principal é o dio´ xido de carbono. As florestas têm uma funça˜o de armazenagem e retença˜o do carbono. A retença˜o do carbono pode ser incrementada através da protecça˜o das florestas, do aumento da superfı´cie florestal e da substituiça˜o dos combustı´veis fo´ sseis por outras formas de energia, tais como a madeira, bem como através da utilizaça˜o de produtos de madeira em vez de materiais com alto consumo de energia. 3. 5. 3. Ao assinar o protocolo de Quioto, a EU assumiu o compromisso de diminuir as emisso˜ es de gazes com efeito de estufa. A Comissa˜o publicou um documento sobre a matéria «Alteraço˜ es clima´ticas — Para uma estratégia da UE po´ s- -Quioto». 3. 6. A madeira como fonte de energia 3. 6. 1. O aumento da utilizaça˜o da madeira como fonte de energia traduzir-se-ia numa reduça˜o das emisso˜ es de gazes das centrais energéticas, no incremento da auto-suficiência na produça˜o de energia, na criaça˜o de condiço˜ es favora´veis às actividades empresariais, particularmente nas PME, o que conduziria à criaça˜o de emprego. A recolha da madeira como fonte de energia teria um impacto positivo na silvicultura em termos econo´ micos. A polı´tica energética da UE pretende aumentar a 3. 6. 2. utilizaça˜o de fontes de energia renova´veis. Isto significa igualmente um aumento da utilizaça˜o da madeira na produça˜o de energia. A Comissa˜o podera´ promover a evoluça˜o tecnolo´ gi- ca através de medidas de apoio à investigaça˜o e formaça˜o. Os apoios dos fundos estruturais podera˜o fomentar a criaça˜o de unidades de produça˜o e de empresas do sector. 29. 2. 2000 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 57/101 3. 7. Certificaça˜o florestal 3. 8. Viabilidade de um sistema europeu de informaça˜o florestal A criaça˜o de um sistema de rotulagem ambiental 3. 7. 1. constitui actualmente o tema mais debatido no sector florestal. A certificaça˜o florestal tem um lugar de destaque na comuni- caça˜o da Comissa˜o sobre a estratégia florestal. Esta certificaça˜o consiste na verificaça˜o, por entidades terceiras imparciais, de que as florestas em causa sa˜o geridas de modo sustenta´vel. Através desta certificaça˜o pretende-se informar o consumidor de que a matéria-prima utilizada nos produtos adquiridos é proveniente de fontes renova´veis e sustenta´veis. 3. 7. 2. Em comparaça˜o internacional, a gesta˜o florestal europeia tem um nı´vel bastante elevado. Particularmente na década de 1990, os princı´pios de gesta˜o e utilizaça˜o sustenta´- veis deveriam ter sido devidamente integrados nos processos de decisa˜o sobre a polı´tica florestal e sobre o ordenamento das florestas. A certificaça˜o florestal pode representar um desenvolvimento positivo na gesta˜o florestal e, deste modo, fomentar o comércio de produtos derivados da madeira. 3. 7. 3. Existem dois sistemas alternativos para a certificaça˜o das florestas europeias. O sistema PEFC, utilizado à escala europeia, foi promovido pelos proprieta´rios e pela indu´ stria do sector, enquanto o outro, mais antigo, o FSC, foi promovido por organizaço˜ es ambientais. Os proprieta´rios europeus, na generalidade, na˜o aceitam a certificaça˜o FSC, porque, em sua opinia˜o, este sistema na˜o é facilmente aplica´vel a pequenas exploraço˜ es florestais de cara´cter familiar. Todavia, o FSC ja´ é aplicado em algumas regio˜ es europeias e encontra-se actual- mente numa fase de desenvolvimento para ir ao encontro das condiço˜ es europeias. Com o sistema PEFC pretende-se criar uma espécie 3. 7. 4. de sistema «chapéu-de-chuva» pan-europeu para os sistemas de certificaça˜o nacionais. Deste modo garante-se que os sistemas de cada paı´s sejam tidos em devida conta. Na generalidade, o sistema PEFC tem tido uma boa aceitaça˜o. Contudo, seria deseja´vel a implicaça˜o das organizaço˜ es am- bientais no desenvolvimento do sistema. A Comissa˜o congratula-se com as iniciativas tomadas 3. 7. 5. no sentido da criaça˜o de um sistema pan-europeu de certifi- caça˜o. De acordo com a comunicaça˜o sobre a estratégia florestal, a Comissa˜o reserva-se o direito de considerar um instrumento jurı´dico que estabeleça os requisitos essenciais para as iniciativas de certificaça˜o e rotulagem volunta´rias. A certificaça˜o cabe exclusivamente aos intervenientes no mercado. O Comité das Regio˜ es é de opinia˜o que a certificaça˜o 3. 7. 6. florestal sera´ um benefı´cio para a gesta˜o florestal e para as indu´ strias baseadas na floresta. A certificaça˜o sera´ um veı´culo eficaz de divulgaça˜o do bom nı´vel da gesta˜o florestal europeia. Os regimes de certificaça˜o florestal devera˜o ter em conta as tais como a especificidades da gesta˜o florestal europeia, pequena dimensa˜o das exploraço˜ es, as diversidades regionais e de tipos de florestas, o regime de propriedade e as diferentes modalidades de exploraça˜o florestal. De certo modo, o debate sobre a certificaça˜o florestal sera´ provavelmente alargado para abranger outros recursos naturais, e as experiências adquiridas sera˜o preciosas. 3. 8. 1. O documento sobre a estratégia florestal faz referên- cia à instituiça˜o de um sistema europeu de informaça˜o e comunicaça˜o florestais (EFICS). O objectivo é a obtença˜o de informaço˜ es sobre os sectores florestais da UE. Através deste sistema pretende-se criar uma base de dados da UE com todas as informaço˜ es de interesse sobre acço˜ es comunita´rias relacionadas com a actividade florestal, bem como informaço˜ es de base sobre programas e polı´ticas florestais, nacionais ou subnacionais, dos Estados-Membros. Pretende-se ainda proceder a uma recolha de informaça˜o e a uma ana´lise da futura evoluça˜o do sector florestal quanto ao comércio, indu´ stria, emprego e ambiente. 3. 8. 2. Os objectivos propostos sa˜o ambiciosos. De todos os modos, torna-se premente a necessidade de informaça˜o, seja do ponto de vista do estabelecimento de critérios e indicadores europeus de gesta˜o florestal, seja do seguimento das ameaças às florestas, do desenvolvimento da certificaça˜o ou da avaliaça˜o e acompanhamento das acço˜ es comunita´rias. 3. 8. 3. O Comité das Regio˜ es congratula-se com as medidas destinadas a melhorar a obtença˜o de informaça˜o. Estas medidas lançara˜o as bases para o desenvolvimento de um sistema de comunicaça˜o que promova a cooperaça˜o no sector florestal entre os diferentes actores, o que, simultaneamente, podera´ facilitar a divulgaça˜o de informaça˜o ao pu´ blico em geral. 4. Concluso˜ es 4. 1. O Comité das Regio˜ es considera que a gesta˜o florestal devera´ ter a sustentabilidade como princı´pio de base. Deste modo, devera˜o ser tidas em conta as funço˜ es ecolo´ gica, econo´ mica e social. O Comité das Regio˜ es deseja salientar a importância e 4. 2. as condiço˜ es de actividade da gesta˜o e da indu´ stria florestais, bem como a diversidade florestal entre as diferentes regio˜ es. Por isso, sera´ importante ter em conta o princı´pio de subsidi- ariedade nos processos de decisa˜o, ou seja, cada Estado- Membro elaborara´ a sua polı´tica florestal. 4. 3. O Comité das Regio˜ es considera importante que, a par das polı´ticas florestais nacionais, a UE elabore uma estratégia florestal comum, uma vez que a dimensa˜o florestal tem tendência a adquirir uma maior importância no seio da UE. Para a concretizaça˜o de uma estratégia florestal, a Comissa˜o devera´ aumentar o seu empenho no sector florestal e a coordenaça˜o entre os diferentes actores através do reforço das competências do Comité Permanente Florestal. C 57/102 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 29. 2. 2000 4. 4. O Comité das Regio˜ es constata com satisfaça˜o que a estratégia florestal salienta a importância das florestas para o desenvolvimento rural, a conservaça˜o da biodiversidade e para a protecça˜o do ambiente. A exploraça˜o econo´ mica das florestas na˜o teve o relevo que merece. De todos os modos, o aproveitamento da madeira e de outros recursos de vastas a´reas florestais constitui a principal modalidade de exploraça˜o das florestas e de outros recursos, uma vez que aquela actividade é uma fonte de prosperidade econo´ mica e de emprego na Europa. Na sua dimensa˜o regional, as florestas desempenham um papel economicamente importante nas actividades turı´stica e recreativa. A importância econo´ mica da exploraça˜o florestal também deve reflectir-se no apoio da UE à investigaça˜o florestal. Designadamente, as actividades futuras de I&D devem ter em conta a «cadeia florestal da madeira», criada e realizada no âmbito do programa FAIR. 4. 5. O crescente aproveitamento da madeira como fonte de energia constitui um importante factor econo´ mico e de promoça˜o de emprego e contribui de modo positivo para a reduça˜o das emisso˜ es de gases com efeito de estufa. A Comissa˜o pretende apoiar a evoluça˜o tecnolo´ gica, a investi- gaça˜o e a formaça˜o naquela modalidade. 4. 6. O Comité das Regio˜ es considera importante que a Comissa˜o proceda a uma avaliaça˜o eficaz das acço˜ es florestais comunita´rias até agora empreendidas e do impacto que tiveram nas regio˜ es. Os objectivos das acço˜ es florestais no âmbito da reforma da Agenda 2000 devera˜o merecer um acompanha- mento rigoroso. O Comité das Regio˜ es considera que as intervenço˜ es previstas a favor do sector florestal devem ser concebidas numa o´ ptica Bruxelas, 18 de Novembro de 1999. restritiva com o cuidado de na˜o criar distorço˜ es nas condiço˜ es de concorrência e de respeitar as forças do mercado. Neste contexto, na˜o deve esquecer-se que a gesta˜o florestal nem sempre pode ser avaliada por critérios econo´ micos, uma vez que ha´ certas regio˜ es de montanha e geomorfologicamente sensı´veis, nas quais a funça˜o hidrogeolo´ gica mais importante e insubstituı´vel da floresta é a da protecça˜o do solo e das regio˜ es circunvizinhas contra a erosa˜o, as avalanches e as inundaço˜ es. 4. 7. Tendo em conta o importante papel desempenhado pela UE nos fo´ runs florestais internacionais, o Comité das Regio˜ es considera importante que a UE envide todos os esforços para que a gesta˜o florestal global atinja o elevado nı´vel de sustentabilidade europeu. O Comité das Regio˜ es apoia o desenvolvimento de 4. 8. sistemas volunta´rios de certificaça˜o florestal, uma vez que estes podem atestar o bom nı´vel da gesta˜o florestal europeia e fomentar o comércio de produtos de madeira e a competitivi- dade. Os sistemas de certificaça˜o florestal devera˜o ter em conta a pequena dimensa˜o das exploraço˜ es florestais, as diversidades regionais e os diferentes tipos de floresta, o regime de propriedade e as modalidades de exploraça˜o. O Comité das Regio˜ es salienta que a Comissa˜o, nos seus esforços para uma harmonizaça˜o dos sistemas de certificaça˜o, devera´ recordar que aqueles sistemas sa˜o instrumentos volunta´rios voltados para o mercado, cujos actores sa˜o os produtores, a indu´ stria e os consumidores. O Comité das Regio˜ es salienta ainda que o sistema 4. 9. europeu de informaça˜o e comunicaça˜o florestais (EFICS) deve abranger de modo harmonizado o conjunto do sector florestal europeu. Deste modo, sera˜o igualmente criadas as condiço˜ es necessa´rias para a informaça˜o e a comunicaça˜o na generali- dade. O Presidente do Comité das Regio˜es Manfred DAMMEYER


title: Kommissionens beslutning af 18. november 1999 om importlicenser for varer inden for oksekødsektoren med oprindelse i Botswana, Kenya, Madagaskar, Swaziland, Zimbabwe og Namibia (meddelt under nummer K(1999) 3905)

eurovoc_concepts:
ACP countries
beef
boned meat
import licence
quantitative restriction

text: L 303/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26. 11. 1999 II (Retsakter hvis offentliggørelse ikke er obligatorisk) KOMMISSIONEN KOMMISSIONENS BESLUTNING af 18. november 1999 om importlicenser for varer inden for oksekødsektoren med oprindelse i Botswana, Kenya, Mada- gaskar, Swaziland, Zimbabwe og Namibia (meddelt under nummer K(1999) 3905) (1999/768/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1706/98 af 20. juli 1998 om ordningen for landbrugsprodukter og varer frem- stillet af landbrugsprodukter med oprindelse i AVS-staterne og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 715/90 (1), særlig artikel 30, under henvisning til Kommissionens forordning (EF) nr. 1918/ 98 af 9. september 1998 om fastsættelse af gennemførelsesbe- stemmelser i oksekødsektoren til Rådets forordning (EF) nr. 1706/98 om den ordning, der skal gælde for landbrugspro- dukter og visse varer fremstillet af landbrugsprodukter med oprindelse i AVS-staterne og om ophævelse af forordning (EF) nr. 589/96 (2), særlig artikel 4, og ud fra følgende betragtninger: (1) (2) Med artikel 1 i forordning (EF) nr. 1918/98 åbnes der mulighed for udstedelse af importlicenser for produkter fra oksekødsektoren; indførslerne må imidlertid ikke overstige de mængder, som er fastsat for hvert af disse eksporterende tredjelande; de licensansøgninger, der er indgivet fra den 1. til den 10. november 1999, udtrykt som udbenet kød, i over- ensstemmelse med forordning (EF) nr. 1918/98, over- stiger for produkter med oprindelse i Botswana, Kenya, Madagaskar, Swaziland, Zimbabwe og Namibia ikke de disponible mængder for disse lande; det er derfor muligt (3) (4) at udstede importlicenser anmodet om licens for; for de mængder, der er de restmængder, for hvilke der kan ansøges om licenser fra den 1. december 1999, bør fastsættes, uden at den samlede mængde på 52 100 tons overskrides; det bør understreges, at denne beslutning ikke tilside- sætter bestemmelser i Rådets direktiv 72/462/EØF af 12. december 1972 om sundhedsmæssige og veterinærpoli- timæssige problemer forbindelse med indførsel af kvæg, svin, får og geder samt fersk kød og kødprodukter fra direktiv 97/79/EF (4) — tredjelande (3), ændret senest ved i VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: Artikel 1 Nedenstående medlemsstater udsteder den 21. november 1999 importlicenser for produkter fra oksekødsektoren, udtrykt som udbenet kød, med oprindelse i visse stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet, for nedenstående mængder og oprindelseslande. Tyskland: — 155 tons med oprindelse i Botswana — 30 tons med oprindelse i Namibia. Det Forenede Kongerige: — 500 tons med oprindelse i Botswana — 1 050 tons med oprindelse i Zimbabwe — 295 tons med oprindelse i Namibia. (1) EFT L 215 af 1. 8. 1998, s. 12. (2) EFT L 250 af 10. 9. 1998, s. 16. (3) EFT L 302 af 31. 12. 1972, s. 28. (4) EFT L 24 af 30. 1. 1998, s. 31. 26. 11. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 303/27 Artikel 2 Artikel 3 Der kan i overensstemmelse med artikel 3, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1918/98 indgives licensansøgninger i løbet af de ti første dage af december 1999 for følgende mængder udbenet oksekød: — Botswana: — Kenya: — Madagaskar: — Swaziland: — Zimbabwe: — Namibia: 7 836 tons 142 tons 7 579 tons 3 039 tons 1 275 tons 3 830 tons. Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne. Udfærdiget i Bruxelles, den 18. november 1999. På Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen