title: Alueiden komitean lausunto aiheesta "Rikollisuus ja turvallisuus kaupungeissa"

eurovoc_concepts:
crime against individuals
offence
public safety
town
town planning

text: C 57/90 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 29. 2. 2000 (ii) komissio ja AK selvittävät, mitkä ovat ne alue- ja paikallisvi- ranomaisten tarjoamat keskeiset palvelut, jotka osaltaan auttavat saavuttamaan vuosien 2000–2004 toimintasuun- nitelmassa asetetut tavoitteet, sekä kehittävät toimintaoh- jelman, jonka avulla varmistetaan, että kyseiset palvelut vastaavat näitä tavoitteita. Bryssel 18. marraskuuta 1999. AK kehottaa komissiota jatkamaan huumausaineiden väärin- käytön ehkäisykomitean toimintaa terveys- ja kuluttaja-asioi- den pääosaston tukena. Alueiden komitean puheenjohtaja Manfred DAMMEYER Alueiden komitean lausunto aiheesta ”Rikollisuus ja turvallisuus kaupungeissa” (2000/C 57/15) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon työvaliokuntansa 11. kesäkuuta 1997 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 c artiklan neljännen kohdan nojalla tekemän päätöksen antaa valiokunta 4:n ”Maankäyttö – Taajama-asiat – Energia – Ympäristö” tehtäväksi laatia lausunto aiheesta ”Rikollisuus ja turvallisuus kaupungeissa” ottaa huomioon valiokunta 4:n lokakuun 7. päivänä 1999 yksimielisesti hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 294/99 rev. 1, jonka esittelijä oli Catharina Tarras-Wahlberg (S, PSE), hyväksyi 17. ja 18. marraskuuta 1999 pitämässään 31. täysistunnossa (marraskuun 18. päivän kokouk- sessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon. 1. Johdanto Euroopassa ollaan hyvin kiinnostuneita rikollisuuteen 1. 1. ja kansalaisten turvallisuuteen liittyvistä kysymyksistä. On olemassa kaksi usean kaupungin yhdessä muodostamaa työ- ryhmää. Euroopan neuvoston alaisuudessa on jo joitakin vuosia työskennellyt joukon raportteja julkaissut ryhmä, joka tutkii aihetta ”Rikokset ja turvattomuus kaupungeissa”. Euroci- ties-ryhmässä on äskettäin perustettu työryhmä käsittelemään aihetta ”Turvallisuus kaupungeissa”, mutta se ei ole vielä julkaissut selontekoja. 29 artiklan Amsterdamin 1. 3. (entisen sopimuksen K. 1 artiklan) mukaan unionin tavoitteena on antaa kansalaisille korkeatasoinen suoja vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella kehittämällä jäsenvaltioiden yhteistä toi- mintaa poliisiyhteistyössä ja oikeudellisessa yhteistyössä rikos- asioissa sekä ehkäisemällä ja torjumalla rasismia ja muukalais- vihaa. Tavoite saavutetaan ehkäisemällä ja torjumalla järjestäy- tynyttä tai muuta rikollisuutta, erityisesti terrorismia, ihmis- kauppaa ja lapsiin kohdistuvia rikoksia, laitonta huumausaine- ja asekauppaa, lahjontaa ja petoksia. Amsterdamin 1. 2. (aiempi sopimuksen B artikla) todetaan, että unioni asettaa tavoitteekseen lujittaa jäsenvaltioidensa kansalaisten oikeuksien ja etujen suojaa ottamalla käyttöön unionin kansalaisuuden. 2 artiklassa Euroopan unionissa nykyisin toteutettavista toimista 1. 4. suuri osa on suunnattu järjestäytynyttä ja rajanylittävää rikolli- suutta vastaan. 29. 2. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 57/91 1. 5. Vaikka järjestäytyneen ja rajanylittävän rikollisuuden torjuminen on äärimmäisen tärkeää, on unionin kansalaisten kannalta vähintään yhtä tärkeää taistella arkipäivän rikollisuut- ta vastaan läheisyysperiaatteen pohjalta. Arkipäivän rikollisuus luo turvattomuutta ja toimii järjestäytyneen ja rajanylittävän rikollisuuden kasvualustana ja ”työvoimareservinä”. Siksi on erittäin tärkeää, että myös arkipäivän rikollisuutta torjutaan kaikin keinoin ja luonnollisesti toteuttamalla toimia niin alue-, paikallis- kuin unionitasolla. Arkipäivän rikollisuus voidaan määritellä eri maissa ja 1. 6. jopa samassa maassa eri tavoin. Tietyt rikostyypit näyttäisivät kuitenkin sisältyvän kaikkiin määritelmiin. Tällaisia voivat olla niin henkilöön kohdistuvat rikokset, kuten väkivalta sukupuolinen ahdistelu ja rasismi, kuin aineelliset rikokset, kuten graffitimaalaukset tai muu ilkivalta. 2. Syitä rikollisuuteen (1) Rikollisuus on integroitunut yhteiskuntaamme, 2. 1. ja useimmat rikolliset käyttäytyvät enimmäkseen kuten muukin väestö. Tämän vuoksi rikollisuuden kehitykseen ja muotoihin vaikuttaa eniten se, minkälaiseksi muodostuu arkipäivä eli se yhteiskunta, jonka me kaikki päivittäin kohtaamme, olimmepa rikollisia tai emme. Rikollisuuden ja epäsosiaalisen käyttäyty- misen syiden ja edellytysten ehkäisevä torjunta on kaikkien yhteiskunnallisten ryhmien tehtävä. 2. 2. Rikollisuuden laajuuteen ja jakautumiseen jollain tie- tai tyllä alueella vaikuttavat suurelta osin alueella asuvat muuten oleskelevat ihmiset. Kaikista näistä henkilöistä voidaan käyttää yhteistä nimitystä ”käyttäjä”. Maaseudulla tietyn alueen käyttäjät ovat yleensä samoja kuin sen asukkaat. Kaupungeissa käyttäjien määrä ylittää selvästi alueen asukkaiden määrän. ”Käyttäjiin” luetaan tällöin asukkaiden lisäksi henkilöt, jotka työskentelevät kaupungissa, mutta eivät asu siellä. Lisäksi käyttäjiin on laskettava kotimaiset ja ulkomaiset turistit sekä kaupungin lähiöistä tulevat ”ajanvietteenkuluttajat”. 2. 3. Tietynlaisilla kaupungeilla on enemmän käyttäjiä kuin toisilla; näin on esimerkiksi pääkaupungeilla, teollisuuskau- pungeilla, suosituilla turistikaupungeilla ja alueen ajanvietekes- kuksilla. Jotta voitaisiin ymmärtää eri kaupunkien tai alueiden rikollisuus- ja turvattomuusongelmia, alueen asukasmäärän lisäksi on oltava tarkka käsitys sen käyttäjäluvusta. Tällä on ratkaiseva merkitys eri toimia arvioitaessa. (1) Falcone-ohjelmassa on meneillään tutkimushankkeita, joissa selvi- tetään törkeän rikollisuuden ja arkipäivän rikollisuuden yhteyksiä. 2. 4. Selitykset rikollisuuden syistä perustuvat teorioihin, joiden lähtökohtana on joko yksilön psyyke tai yksilön ulkopuoliset olosuhteet tai molempien yhdistelmät. Kulttuuri- erot ihmisten välillä eivät ole riittävän suuret, jotta yksilötason selitysten voitaisiin odottaa eroavan toisistaan ratkaisevasti. Kaupunkien rikollisuutta tutkittaessa on otettava huo- 2. 5. mioon kaupunkien fyysinen rakenne. Yksittäisen kaupungin tai alueen sisällä esiintyvä vaihtelu voi selittyä myös sosioeko- nomisista rakenteista. Lisäksi on tärkeää tarkastella kaupungin tehtävää alueellaan eli toimiiko kaupunki esimerkiksi työpaik- kana, opinahjona, ajanvietekeskuksena jne. 2. 6. Suurkaupunkialueet ovat rikollisuuden markkina-alue sekä myytäväksi kelpaavan arvotavaran hankintamahdolli- suuksien että kauppaamisen kannalta. Suurkaupungissa on paljon talouksia, autoja, kävijöitä ja yrityksiä. Ihmis- ja tapahtu- mavirta on suuri. Suurkaupungin ihminen on ympäristölleen anonyymimpi kuin maaseudun asukas. 2. 7. Kaupunki on markkinatermein ilmaistuna rikollisuu- delle myös hyvä rekrytointipohja. Kaupunkiin hakeutuu eri syistä suuri joukko sosiaalisesti poikkeavia. Laittomien maa- hanmuuttajien on helpompi pysyä nimettöminä suurkaupun- gissa. Rikollista toimintaa harjoittava henkilö tai laiton maa- hanmuuttaja paljastuu maaseudulla huomattavasti helpommin kuin kaupungissa. 2. 8. On olemassa useita rikollisuusteorioita. Rutiinitoimin- tateoriaksi kutsutun teorianmuodostuksen mukaan rikostilan- teiden syntyyn vaikuttaa kolme tekijää: – rikollisuuteen taipuva yksilö – houkuttelevat rikoksen kohteet – asianmukaisen suojelun puuttuminen (2). Rikostilanne syntyy, kun yhdistetään rikollisuuteen taipuva yksilö ja houkutteleva rikoksen kohde, jolta puuttuu asianmu- kainen suoja. 2. 9. Rikollisuuden torjuminen tarkoittaa, että pyritään vai- kuttamaan johonkin edellä mainituista tekijöistä. Hyvin toimi- va rikollisuuden ehkäisy ei tarkoita, että kaikki mainitut tekijät voidaan tai pitää eliminoida. (2) Tätä tekijää voidaan kutsua myös ”kykeneväksi valvojaksi”. Nimi- tyksellä tarkoitetaan poliiseja, vartijoita ja erityisesti tavallisia ihmisiä: alueen asukkaita, yrittäjiä, työntekijöitä jne. Kuorivalvonta ja muut tekniset toimenpiteet ratkaisevat rikoksen kohteen hou- kuttelevuuden. Tehokkaasti kuorivalvotut kohteet eivät ole hou- kuttelevia. C 57/92 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 29. 2. 2000 2. 10. Väestörakenne vaikuttaa rikollisuuden määrään ja muotoon. Joidenkin alueiden tietyt ryhmät voivat olla helposti rikollisuuteen taipuvaisia kun taas toisten alueiden ryhmät voivat olla muita herkempiä ilmiantamaan tai joutuvat her- kemmin uhriksi. työntekijät, vierailijat, huvitilaisuuksien kävijäkunta jne. ) valvo- vat kaupunkia epäsuorasti. He muodostavat siten asianmukai- sen suojan useimpia rikostyyppejä vastaan. Moni seikka viittaa kuitenkin siihen, että käyttäjäkunnan koostumuksella on suuri merkitys suojelutehon kannalta. 3. Rikollisuuteen taipuvat yksilöt 3. 1. Rikollinen ura alkaa usein varhaisessa teini-iässä näpis- tyksillä tai ilkivallalla. Usein on kyse tilanteen synnyttämästä rikollisuudesta, joka ei juurikaan ole suunniteltua ja johon ryhdytään, koska halutaan etsiä jännitystä tovereiden kanssa. Useimpien nuorten kohdalla rikollisuus jää tälle tasolle, mutta jotkut jatkavat ja alkavat tehdä yhä vakavampia rikoksia. Suhteellisen suuresta tilapäisrikollisten joukosta erottuu pie- nehkö määrä henkilöitä, joista kehittyy rikoksenuusijoita. Kyseiset henkilöt ovat usein kuuluneet jengiin ja oppineet muiden seurassa sosiaalistumisprosessin myötä rikollisen elämäntavan. Hyvin pieni osa rikollisista on vastuussa hyvin suuresta 3. 2. osasta rikollisuutta. Tämä pätee erityisesti väkivaltarikoksiin ja asuntomurtoihin, joiden kohdalla on erotettavissa joukko suhteettoman aktiivisia ainaisia rikoksenuusijoita. Kyseiseen kategoriaan kuuluvat rikoksentekijät ovat yleensä jo varhaises- ta lapsuudesta lähtien tuttuja sosiaali- ja oikeudenhoitoviran- omaisille. Tehokkain tapa ehkäistä tällaisia yksilöitä tekemästä suurta määrää rikoksia on estää heidän värväytymisensä rikosuralle. 3. 3. Mitä pidempään rikosura saa jatkua, sitä vaikeampaa on estää sen eteneminen sosiaalisten tai tilannekohtaisten rikoksia ehkäisevien toimien avulla. Siksi on ratkaisevaa estää mahdollisimman varhaisessa vaiheessa lasten ja nuorten ajau- tuminen törkeään rikollisuuteen. Jotta jengiytyminen ei korvai- si yhteiskunnan normeja, jengit on hajotettava mahdollisim- man aikaisin. Yhteiskunnan on reagoitava rikolliseen käyttäyty- miseen varhaisessa vaiheessa. 4. Kaupunkisuunnittelu Kaupunkisuunnittelun alalla tärkein rikollisuutta ehkäi- 4. 1. sevä toimintatapa tähtää asianmukaiseen suojaukseen. Keskus- teluissa asianmukaisesta suojauksesta takerrutaan usein tekni- siin ratkaisuihin kuten hälytin- ja valvontatyyppeihin. Asianmukaisen suojan käsitettä pitää kuitenkin laajen- 4. 2. taa kattamaan myös muita ratkaisuja. Taloa, joka ei ole koskaan tyhjillään, uhkaa pienempi vaara joutua murron kohteeksi kuin taloa, jossa ei ajoittain ole lainkaan ihmisiä. Samaa ajattelutapaa tulee voida soveltaa mihin tahansa maan- tieteelliseen kokonaisuuteen. Kaupungin käyttäjät (asukkaat, Kaupunkisuunnittelulla on huomattava merkitys, kun 4. 3. halutaan synnyttää tasainen virta eri kategorioihin kuuluvia kaupungin käyttäjiä ympäri vuorokauden. Kaupunginosalla, jota päiväsaikaan asuttavat työntekijät ja yöllä ainoastaan huvielämää viettävät, ei ole yhtä tehokasta suojaa kuin kaupun- ginosalla, jota kansoittavat monien eri kategorioiden ihmiset: asukkaat, vierailijat, työntekijät, ajanvietteenkuluttajat jne. So- siaalinen valvonta ja sen ohella ihmisten viihtyvyyden ja turvallisuuden tunne vahvistuvat, kun tarjolla on sosiaalisia kohtaamispaikkoja, joissa ihmiset voivat tavata toisiaan. 4. 4. Kaupunkisuunnittelussa on tärkeää, että kaupunkiym- päristön rappeutumisen kaltaisten turvattomuutta luovien ra- kenteellisten olosuhteiden syntyminen estetään. Kuluneita ja rappeutuneita kaupunginosia asuttavat usein kansalaiset, joilla on erityyppisiä ongelmia. Työttömyys, köyhyys, päihteiden väärinkäyttö ja rikollisuus ovat tavallisia, ja maahanmuuttajien osuus asukasmäärässä on usein korkea. 4. 5. Rikollisuuden torjunta on otettava huomioon jo suun- nitteluvaiheessa sekä uudisrakentamisessa että rappeutuneiden kaupunginosien uudistamisessa. Tähän päästään kaupunki- suunnittelusta vastaavien viranomaisten, kiinteistönomistajien ja turvallisuudesta vastaavien viranomaisten läheisellä yhteis- työllä. 4. 6. EU:n jäsenvaltioissa on meneillään erilaisia hankkeita, joissa tutkitaan ja kokeillaan rikollisuutta ehkäisevän kaupun- kisuunnittelun muotoja. 5. Turvallisuus ja varmuus Turvallisuuden edistämistyössä kaikilla tasoilla Euroo- 5. 1. passa (paikallis-, alue-, valtakunnan- ja unionitaso) on tärkeää huomata, että tosiasiallinen turvallisuus voi poiketa siitä, millaiseksi turvallisuustilanne koetaan sekä siitä, miten asia esitetään viestimissä. 5. 2. Turvallisuutta ei voi mitata objektiivisesti, vaan siihen vaikuttavat kunkin henkilökohtaiset kokemukset, elämäntilan- ne ja suhtautuminen ympäristöön. On hyvin tärkeää, että asukkaat voivat samastua kaupunkiinsa. Useissa kaupungeissa pyritään rikollisuuden lisäksi 5. 3. tarkastelemaan myös turvattomuustekijöitä. Näiden seikkojen välillä on havaittu huomattava ristiriita tutkittaessa miten 29. 2. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 57/93 ihmiset kokevat tietyt tilanteet turvattomiksi ja päinvastoin. Valtakunnallisissa tutkimuksissa on osoittautunut, että hen- kilöt, jotka joutuvat rikosten kanssa vähiten tekemisiin, ovat rikollisuudesta eniten huolissaan, joita rikokset koskettavat eniten eli nuoret miehet, eivät ole siitä juurikaan huolissaan. ja että ne, 5. 4. Turvattomuudentunteen torjuminen on aivan muuta kuin rikosten ehkäiseminen. Siinä on kyse myös ihmisten jotka tarpeesta tuntea uskoa ja luottamusta niihin elimiin, työskentelevät turvallisuuskysymysten parissa. Jos yksilö saa näissä elimissä huonon kohtelun, usko ja luottamus kärsivät vakavan kolauksen. Poliiseille järjestetään aihetta käsitteleviä kursseja. 5. 5. Näkyvä rikollisuus ja näkyvät järjestyshäiriöt vaikutta- vat turvallisuuskäsityksiin rakenteellisesti eniten. Rikokset ja häiriöt, jotka näkyvät katukuvassa ja joiden kohtaamiksi ihmisten katsotaan joutuvan sattumanvaraisesti, esimerkiksi seksuaaliset väkivallanteot ja jalankulkijoiden ryöstäminen, ovat turvallisuuteen eniten vaikuttavia rikoksia. Myös melu, huuto, aggressiivinen ja uhkaava käyttäytyminen sekä ilkivalta vaikuttavat negatiivisesti turvallisuudentunteeseen. ”Näkymättömät” rikokset (perheväkivalta) ja rikokset, 5. 6. joiden kohdalla voidaan itse vaikuttaa uhriksi joutumisen alttiuteen (tuttujen välinen väkivalta), koetaan yleisesti harvoin uhkaaviksi. Tämä on paradoksaalista, sillä kyseisen tyyppiset rikokset (etenkin perheväkivalta) ovat huomattava yhteiskun- nallinen ongelma, vaikka ne eivät yleisyydestään huolimatta näy tilastoissa eikä niistä yleisesti tiedetä. 5. 7. Yksi selitys tälle turvallisuuskäsitykselle voi olla, että joukkoviestimet näkevät enemmän uutisarvoa järjettömässä, sattumanvaraisessa katuväkivallassa kuin kodeissa tapahtuvissa arkipäivän tragedioissa. Kun viestimissä toistuvasti kerrotaan tietynlaisesta rikollisuudesta, riskiä joutua rikoksen uhriksi aletaan helposti yliarvioida. Viestimien raportointi voi vaikut- ja seurauksena on, taa siihen, miten turvallisuus koetaan, ettei tämä käsitys enää vastaa todellista turvallisuusriskiä. Tiedotusvälineet eivät kuvaile pelkästään todellisuutta vaan pyrkivät myös selostamaan, minkälaisessa yhteiskuntailmapii- rissä tosiseikat vaikuttavat. Näin tehdessään ne samalla vaikut- tavat ilmapiiriin, jota niiden on tarkoitus kuvailla. Viestimien raportointi vaikuttaa sekä siihen, miten tosiasioita kuvataan, että yhteiskunnan ilmapiiriin. turvallisuudentunteeseen. Tekijän tuomitseminen voi vaikuttaa terapeuttisesti rikoksen uhriin ja siten vähentää huolestunei- suutta tulevaisuudessa. Taloudellinen korvaus tekee vahin- gonkärsijälle helpommaksi jatkaa elämää huoliinsa uppoutu- matta. Perusturvallisuuden kannalta on myös erittäin tärkeää saada nopeasti ja varmasti asianmukaista ammattiapua ja hoitoa rikoksen jälkeen. On myös olennaista, että vahingon- teon ja vandalismin jälkeen pidetään huolta siitä, että esimer- kiksi sotketut talonseinät puhdistetaan ja rikkoutuneet ikkuna- ruudut uusitaan. Tällä on merkitystä ihmisten turvallisuuden- tunteelle. 5. 9. Voidaan todeta, että järjestäytynyt ja rajanylittävä rikol- lisuus vaikuttaa turvallisuuskäsitykseen vähemmässä määrin kuin lähiympäristössä tapahtuva arkipäivän rikollisuus saattaa tehdä. 5. 10. Tietyissä tapauksissa turvallisuuskäsitys on virheelli- nen siinä mielessä, että sitä vastaavaa riskiä rikoksen uhriksi joutumisesta ei ole olemassa. Kansalaisen kokema turvatto- muus on yhteiskunnallisesti kielteistä, eikä sitä siksi pidä jättää huomiotta. Turvallisuudentunteisiin vaikuttavat tekijät on siksi pidettävä mielessä, kun tehdään työtä kansalaisten turvallisuu- den lisäämiseksi. 6. Tukea rikoksen uhreille 6. 1. On tärkeää, että rikoksen uhri saa tukea ja apua tapahtuneen jälkeen. Koettu turvattomuudentunne saattaa vahvistua, ellei uhri saa rikokselle alttiiksi jouduttuaan mitään tukea vaan havaitseekin joutuneensa hylätyksi. Tällainen pelko voi helposti levitä uhrin ympäristöön. 6. 2. Yksi uhrin auttamismuoto on sovittelu, jolloin rikok- sentekijä ja uhri tapaavat puolueettoman välimiehen välityk- sellä puhuakseen rikoksesta. Uhri saa kertoa kokemuksistaan ja voi myös saada vastauksia rikosta koskeviin kysymyksiinsä. Tekijälle tarjoutuu hyvä mahdollisuus ymmärtää toimintansa seuraukset, ja hän saa tilaisuuden osoittaa katumustaan. Sovit- telua voidaan soveltaa menestyksekkäästi, kun tekijä on nuori henkilö. 6. 3. On myös olemassa esimerkkejä vapaaehtoisjärjestöjen kanssa tehtävästä yhteistyöstä. Järjestöt auttavat korvaamaan varastettuja asiakirjoja, hankkimaan avaimia jne. , jotta estetään subjektiivisen turvattomuudentunteen vahvistuminen. 5. 8. Turvallisuuteen ja levottomuuteen vaikuttavat muutkin seikat kuin rikollisuus. On itsestään selvää, että kaikilla yhteis- kunnan elimillä on vaikutusta yksilön perusturvallisuuteen. Tieto siitä, että loukkauksesta, jonka rikos aina aiheuttaa, voi saada taloudellista tai moraalista hyvitystä, vaikuttaa 7. 1. Poliisilla on tärkeä rooli, kun yritetään rakentaa turvaa ja turvallisuudentunnetta. On kuitenkin olennaista, että turvat- tomuutta ei pidetä pelkästään poliisin vaan koko yhteiskunnan ongelmana. 7. Poliisitoimenpiteet ja yhteiskunnan toimet yleensä C 57/94 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 29. 2. 2000 7. 2. Luodakseen turvallisuudentunnetta lähiympäristöön poliisin on työskenneltävä lähellä kansalaisia ja näyttävä alueen katukuvassa. On myös etu, jos poliisikunnan koostumuksessa heijastuu väestön monimuotoisuus. Tämän on kuitenkin tapahduttava siten, ettei ymmärtämys niiden eri kansojen ja etnisten ryhmien edustajia kohtaan, jotka nykyisin muodostavat osan eurooppalaista yhteiskuntaa, kärsi. 7. 3. Poliisin työskentely voi olla sekä ennaltaehkäisevää että välittömästi estävää, mutta sen tuloksekkuuden parantamiseksi on myös yhteiskunnan muiden viranomaisten ja laitosten toimittava rikollisuutta vastaan. Merkittäviä poliisin yhteistyö- kumppaneita ovat sosiaaliviranomaiset, koululaitos, yrittäjäyh- distykset, alueen asukkaat, vapaaehtoisjärjestöt jne. Näiden tahojen yhteistyöllä ja myötävaikutuksella voidaan tehdä vah- vaa ja tehokasta työtä rikollisuuden torjumiseksi. Eräissä maissa poliisin, tuomioistuinlaitoksen, kouluvi- 7. 4. ranomaisten, järjestöjen ja luottamushenkilöiden välillä solmi- taan paikallisia, tiettyä aluetta koskevia turvallisuussopimuksia rikollisuutta torjuvan työn parantamiseksi ja yleisen turvalli- suuden lisäämiseksi. 7. 5. Muita esimerkkejä ovat neuvoa-antavat ryhmät, joissa paikallinen poliisi ja yhteiskunnan edustajat kohtaavat. Nämä ryhmät ovat toimineet erittäin menestyksekkäästi erityisesti antamalla poliisille vihjeitä, joiden avulla se on voinut selvittää muuten vaikeasti selvitettäviä rikoksia. 8. Kansalaisten velvollisuus 8. 1. Turvattomuutta ei luo pelkästään rikollinen toiminta vaan myös huono käytös voi vaikuttaa asiaan mitä suurim- massa määrin. Jos sosiaalinen kontrolli rappeutuu, saattaa tällainen käytös muuttua entistä tavallisemmaksi. 8. 2. Vaikka kansalaisilla on oikeus turvaan ja turvallisuu- dentunteeseen, ei pidä myöskään unohtaa heidän velvollisuut- taan edesauttaa niiden saavuttamista. Yhteisvastuun ja turvalli- suuden edistämiseksi lähiympäristössä ihmisille on tehtävä tiettäväksi heidän velvollisuutensa kansalaisina. Jotta kaupunki olisi inhimillinen paikka elää, on kannustettava toimia, joilla estetään nuorten syrjäytyminen, torjuttava yhteiskunnassa ja työelämässä esiintyvä syrjintä sekä estettävä huumausaineiden väärinkäyttö ja väkivalta kouluissa ja yhteiskunnassa. Kansa- laisten ei enää tule vältellä rikollisuuteen tai yleisen järjestyksen rikkomiseen liittyviä kysymyksiä, vaan kaikkien on osallistutta- va mahdollisuuksiensa mukaan ongelmien ratkaisuun. 8. 3. Koulun tärkeä tehtävä on kouluttaa oppilaita ja sen lisäksi välittää yhteiskunnallisia arvoja sekä tietoa siitä, miten yhteiskunta toimii. Näin luodaan perusta sille, miten lapset aikuisiksi kasvettuaan toimivat ja sille, tuntevatko he itsensä osallisiksi yhteiskunnasta vai jättäytyvätkö sen ulkopuolelle. On tärkeää, että koulu vahvistaa oppilaissa sekä tietyn valtion kansalaisuuden mukanaan tuomaa tunnetta paikallisyhteiskun- taan kuulumisesta että Euroopan unionin kansalaisuuden yhteenkuuluvuudesta. luomaa eurooppalaisesta tunnetta 9. Yhteistyö Euroopan unionissa Edellä mainittuihin ongelmiin tartutaan yleensä alue- 9. 1. tai paikallistasolla. Myös jatkossa ongelmien ratkaisemisen painopisteen tulee olla kyseisillä tasoilla. Yhteistyö Euroopan unionissa tapahtuu pääosin valtio- 9. 2. tasolla. Alue- ja kuntatasolla ei harjoiteta yhtä mittavaa yh- teistyötä. 9. 3. On kuitenkin täysi syy uskoa, että kun tarkastellaan arkipäivän rikollisuuteen liittyviä kysymyksiä, eri maiden alue- ja paikallisviranomaisilla, jotka työskentelevät rikosten ennalta- ehkäisemiseksi, estämiseksi tai niihin puuttumiseksi, on toisil- taan paljon opittavaa. Tällainen yhteistyö on nykyään pieni- muotoisena mahdollista ystävyyskuntien välillä. On tärkeää, että toteutettavilla toimilla on vaikutusta 9. 4. pitkällä aikavälillä ja että ne siten pysyvästi vähentävät rikolli- suutta ja lisäävät turvallisuutta. Tämä ei tietenkään tarkoita, etteivätkö myös sellaiset toimet ole tärkeitä, joilla voi olla välitön vaikutus rikollisuuteen ja turvallisuuteen. Tuloksia voidaan saavuttaa, jos alue- ja paikallisviranomaiset yhteistyön lisäksi yhdistävät aktiivisesti toimiaan. 10. Hyvien esimerkkien tekeminen tunnetuksi Eurooppa-neuvoston sihteeristö työstää käsikirjaa, 10. 1. johon kerätään hyviä esimerkkejä rikoksia ehkäisevästä työstä koko Euroopan alueelta ja jota on tarkoitus jakaa Euroopan valtioihin. Tarkoituksena on, että tieto tällaisista esimerkeistä leviää nopeasti valtioiden välillä. Esimerkeiltä ei edellytetä ja toimien tehokkuuden arviointia. Aloite tulee Saksasta, rikoksia ehkäisevä työ määritellään siinä seuraavasti: ja toimet, ”Rikoksia ehkäisevä työ kattaa kaikki ohjelmat, toimenpi- teet joilla säännönmukaisesti ehkäistään tai vähennetään rikosten määrää ja laatua poliittisena tai sosiaalisena ilmiönä ja joilla tarkoitetaan valtion ja yksityis- ten laitosten välisiä tai yksilötasolla toteutettavia yhteistyö- toimia tai toimia, joiden avulla rikosten kielteiset seurauk- set pidetään mahdollisimman vähäisinä ja jotka lisäävät väestön turvallisuudentunnetta. (1)” (1) 5227/99 DG H II. 29. 2. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 57/95 10. 2. Useista Euroopan kaupungeista ja useilta alueilta löytyy hyviä esimerkkejä toimista, jotka ovat johtaneet rikosten vähenemiseen ja turvallisuuden lisääntymiseen. Samankaltais- ten ongelmien parissa kamppailevien muiden kaupunkien tulisi voida käyttää näitä esimerkkejä innoituksen lähteinä. On tärkeää, että tällaisia esimerkkejä rikoksia ehkäisevästä ja turvallisuutta lisäävästä työstä voidaan tehdä tunnetuksi EU:ssa ja erityisesti alueiden ja kuntien kesken. Jotta esimerkit olisivat helposti käytettävissä, EU:n 10. 3. johon esimerkit kootaan. tulisi perustaa informaatiokeskus, Informaatiokeskuksen pitäisi kerätä ja levittää tietoa esimer- keistä, jotka ovat osoittautuneet tehokkaiksi. Tällainen keskus voi myös koota ja levittää tilastoja ja tietoa rikollisuudesta. 10. 4. Esimerkit pitää kuitenkin arvioida ennen niiden levit- tämistä. On esimerkiksi tarkkaan kartoitettava ulkoiset tekijät, jotka voivat vaikuttaa toimien tehokkuuteen. Siksi on tärkeää kytkeä toimintaan EU:n laajuisen verkoston puitteissa sekä käytännön asiantuntijoita että tutkijoita. EU:n eri alueiden välisen yhteistoiminnan lisäämiseksi 10. 5. ja parantamiseksi olisi arvokasta, jos EU kehittäisi mahdolli- suuksia virkamiesvaihtoon ja alueiden välisten konferenssien järjestämiseen. Tällaisen vaihdon kautta on mahdollista tehdä tunnetuksi ajatuksia ja ideoita siitä, miten arkirikollisuuteen voidaan puuttua ja siten vähentää turvattomuutta ja uusien rikollisten värväytymistä. Kyseinen toiminta voi lisäksi palvella hyvänä pohjana myös järjestäytyneen rikollisuuden torjumi- seksi pitkällä aikavälillä. 11. EU:n varojen hyödyntäminen 11. 1. EU:ssa on jo olemassa useita rahastoja ja ohjelmia, joista alueilla ja kunnilla on mahdollisuus anoa varoja. (1) Amsterdamin sopimuksen 29 artiklaa ajatellen EU:n olisi syytä tarkastella, miten nykyisten ja mahdollisten uusien rahastojen avulla voidaan kannustaa rikollisuutta ehkäisevää toimintaa, jota harjoitetaan alue- ja paikallistason yhteistyönä. 11. 2. On kuitenkin myös joukko muita rahastoja ja ohjel- mia, joita ei ole ensisijaisesti suunnattu varsinaisille oikeusvi- ranomaisille. Niiden osalta rikollisuus- ja turvallisuuskysymyk- set olisi mahdollisuuksien mukaan otettava huomioon ratkaise- vana kriteerinä. Käyttämällä julkisia varoja aktiivisesti rikosten ehkäisyyn ja turvallisuuden lisäämiseen osoitetaan lisäksi, että nämä kysymykset eivät ole ensisijaisesti poliisin vaan yhteiskunnan ongelma. (1) Oikeusviranomaisia varten on perustettu Oisin-, Falcone- ja Grotius-ohjelmat. 12. Päätelmät Alueiden komitea pitää hyvin tärkeänä, että Euroopan 12. 1. unionin kansalaisia koskevat turvallisuuskysymykset huomioi- daan erityisesti kunta- Juuri paikallistasolla sosiaalipoliittiset toimet ovat paikallaan. Kuntien tulisi mahdol- lisuuksiensa mukaan osaltaan torjua rikollisuuden syitä nuori- so-, sosiaali- ja perhepolitiikalla. ja aluetasolla. 12. 2. Alueiden komitea katsoo, että ihmisillä on oikeus perusturvallisuuteen ja että kansalaisten turvallisuudentunne on merkittävä osa heidän elämänlaatuaan. 12. 3. Alueiden komitean mielestä on tärkeää koota esi- joista voidaan levittää tietoa alueisiin ja kuntiin. merkkejä, Esimerkkeihin ei pidä liittyä vaatimuksia ulkopuolisesta rahoi- tuksesta, vaan toimenpiteet tulee voida toteuttaa nykyisten varojen avulla. Tällaisia toimenpiteitä voivat olla – poliiseille järjestettävä koulutusohjelma, jossa painotetaan luottamuksen merkitystä – – turvallisuuden subjektiivisen ulottuvuuden käsittely kaikil- la koululaitoksen tasoilla; tämä voidaan toteuttaa eri alojen asiantuntijoiden kuten poliisin ja sosiaalityöntekijöiden avustuksella turvallisuusnäkökohtien huomioon ottaminen kaupunkien kaikissa uudistustöissä – poliisin ja muiden turvallisuudesta vastaavien viranomais- ten asiantuntemuksen hyödyntäminen kaavoitukseen ja rakentamiseen liittyvässä kaupunkisuunnittelussa – keskustelun herättäminen aiheesta alue- ja paikallistasolla. Kehittynyt rikollisuutta ehkäisevä yhteistyö ja tiedon- 12. 4. vaihto alue- ja paikallistasolla voivat pitkällä aikavälillä supistaa rajanylittävän ja järjestäytyneen rikollisuuden rekrytointipoh- jaa. Alueiden komitea kehottaakin komissiota jatkamaan toi- mintaa alue- ja paikallistasolla tehtävän rikoksia ehkäisevän työn kannustamiseksi. 12. 5. Alueiden komitea mielestä on myös tärkeää, että komissio pyrkii pitämään turvallisuuskysymykset aina esillä. Kun yhteisön rahastoista ja aloitteista myönnetään varoja, on annettava etusija hankkeille, joissa turvallisuuskysymykset on otettu huomioon. Alueiden komitea pitää erittäin tärkeänä perustaa 12. 6. EU:iin rikollisuuden torjuntatyön informaatiokeskus, jonka välityksellä voidaan kerätä ja levittää tietoa hyvistä esimerkeistä kautta Euroopan, ja katsoo, että asia on tutkittava ensi tilassa. Komitea kehottaa komissiota käyttämään tässä tutkimustyössä hyväkseen alue- ja paikallisviranomaisten kokemuksia. C 57/96 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 29. 2. 2000 12. 7. Ennen hyvien esimerkkien tekemistä tunnetuksi ne tulisi alueiden komitean mielestä arvioida. On mm. kartoitetta- va tarkkaan ulkoiset tekijät, jotka voivat vaikuttaa eri toimenpi- teiden tehokkuuteen. Alueiden komitea kehottaa komissiota luomaan verkoston, johon kuuluu käytännön asiantuntijoita ja tutkijoita koko Euroopasta. 12. 8. Alueiden komitean mielestä on kehitettävä rahoitus- mahdollisuuksia jäsenvaltioiden alue- ja paikallistahojen väli- sen tiedonvaihdon kannustamiseksi. Myös informaatiokeskuk- sen ja eurooppalaisen verkoston rahoituskysymys on ratkaista- va. Alueiden komitea kehottaa Euroopan unionin neuvostoa ja Euroopan parlamenttia ottamaan nämä rahoituskysymykset huomioon budjettikäsittelyissään. Bryssel 18. marraskuuta 1999. Alueiden komitean puheenjohtaja Manfred DAMMEYER Alueiden komitean lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentil- le, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle Euroopan unionin metsästrategiasta” (2000/C 57/16) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle Euroopan unionin metsästrategiasta (KOM(1998) 649 lopull. ), ottaa huomioon neuvoston 15. joulukuuta 1998 antaman päätöslauselman Euroopan unionin metsästra- tegiasta (1), ottaa huomioon neuvoston 17. toukokuuta 1999 antaman asetuksen (EY) N:o 1257/1999 Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen (2), ottaa huomioon Euroopan parlamentin ja neuvoston 21. kesäkuuta 1999 antaman asetuksen (EY) N:o 1261/1999 Euroopan aluekehitysrahastosta (3), ottaa huomioon Euroopan parlamentin ja neuvoston 21. kesäkuuta 1999 antaman asetuksen (EY) N:o 1262/1999 Euroopan sosiaalirahastosta (4), ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle ja Euroopan parlamentille ”Ilmastonmuutos – Euroopan unionin strategia Kioton ympäristökokouksen jälkeisiä toimenpiteitä varten” (KOM(1998) 353 lopull. ), ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselman Euroopan unionin metsästrategiasta 30. tammikuuta 1997 (5), (1) EYVL C 56 26. 2. 1999, s. 1. (2) EYVL L 160 26. 6. 1999, s. 80. (3) EYVL L 161 26. 6. 1999, s. 43. (4) EYVL L 161 26. 6. 1999, s. 48. (5) EYVL C 55 24. 2. 1997, s. 22


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ P-2144/99 υποβολή: Hiltrud Breyer (Verts/ALE) προς την Επιτροπή. Έλλειψη ελέγχων κατά τις μεταφορές αλόγων προς σφαγή.

eurovoc_concepts:
Germany
Italy
animal welfare
application of EU law
equidae
transport of animals

formats: html pdf print

text: 18. 7. 2000 EL Epi·shmh Efhmeri·da tvn Eyrvpai¤kv·n Koinoth·tvn C 203 E/107 Oi ependy·seiw sthn ektrofh· proba·tvn mporoy·n epi·shw kata·rxh·n na xrhmatodothuoy·n ba·sei toy kanonismoy· (EK) ariu. 950/97 thw 20hw Mai(cid:138)oy 1997, gia th belti·vsh thw apotelesmatiko·thtaw tvn gevrgikv·n diar- urv·sevn (1), ypo· thn proy¤ po·uesh o·ti throy·ntai oi o·roi thw eni·sxyshw gia ependy·seiw. Paromoi·vw, mporei· na ejetastei· a·llh diarurvtikh· eni·sxysh sto plai·sio perifereiakv·n programma·tvn ba·sei toy sto·xoy 1 kai toy sto·xoy 5b. Oi enisxy·seiw ayte·w stiw ependy·seiw ua diathrhuoy·n ba·sei toy ne·oy kanonismoy· toy Symboyli·oy (EK) ariu. 1257/1999, thw 17hw Mai(cid:138)oy 1999, gia th sth·rijh thw agrotikh·w ana·ptyjhw ek me·royw toy Eyrvpai¤koy· Gevrgikoy· Tamei·oy Prosanatolismoy· kai Eggyh·sevn (EGTPE) kai gia thn tropopoi·hsh kai kata·rghsh orisme·nvn kanonismv·n (2). (cid:211)son afora· to e·rio, den ypa·rxei sygkekrime·no sy·sthma epido·thshw. Dedome·noy o·ti to e·rio den ei·nai gevrgiko· proi¤o·n o·pvw ori·zetai sto para·rthma I (prv·hn para·rthma II) thw synuh·khw EK, den yfi·statai dynato·thta gia thn paroxh· eni·sxyshw se paragvgoy·w eri·oy ento·w toy plaisi·oy toy EGTPE. H odhgi·a 93/119/EK toy Symboyli·oy, thw 21hw Dekembri·oy 1993, gia thn prostasi·a tvn zv·vn kata· th stigmh· thw sfagh·w toyw h· thw uana·tvsh·w toyw (3) perie·xei orisme·new diata·jeiw poy synistoy·n toyw ela·xistoyw koinoy·w kano·new ston tome·a ayto·. H sfagh· proba·tvn kai amnv·n me thn th·rhsh tvn o·rvn Kascher, se e·na sfagei·o ei·nai no·mimh kata· thn e·nnoia thw odhgi·aw efo·son prohgei·tai anaisuhtopoi·hsh poy proble·petai sto a·ruro 5 para·grafow 2. H Epitroph·, ypo· to fvw tvn plhroforiv·n poy pare·xontai apo· to Ajio·timo Me·low toy Koinoboyli·oy, ua ejeta·sei ea·n mi·a apago·reysh urhskeytikh·w sfagh·w sto e·dafow kra·toyw me·loyw ei·nai, ypo· tiw perista·seiw ayte·w, sy·mfvnh me toyw genikoy·w kano·new thw synuh·khw EK. H Epitroph· parade·xetai o·ti oi diafore·w sthn eunikh· nomouesi·a sxetika· me thn apodoxh· thw urhskeytikh·w sfagh·w zv·vn mporoy·n na prokale·soyn streblv·seiw ston antagvnismo·. Entoy·toiw, ua pre·pei na ajiologhuei· ayto· se e·na poly· eyry·tero plai·sio, lamba·nontaw ypo·ch o·loyw toyw sxetikoy·w peri·plokoyw para·gontew. Epi· toy paro·ntow, h Epitroph· den pistey·ei o·ti h koinotikh· nomouesi·a ston tome·a ayto· ua h·tan kata·llhlh. (1) (2) (3) EE L 142 thw 2. 6. 1997. EE L 160 thw 26. 6. 1999. EE L 340 thw 31. 12. 1993. (2000/C 203 E/135) GRAPTH ERVTHSH E-1991/99 ypobolh·: Mogens Camre (UEN) prow thn Epitroph· (9 Noembri·oy 1999) Ue·ma: Metafora· alo·gvn Stiw 11 Oktvbri·oy 1999 o germaniko·w thleoptiko·w staumo·w ZDF mete·dvse ekpomph· sxetika· me th metafora· zv·ntvn alo·gvn apo· ta kra·th thw Baltikh·w sthn Itali·a. Paragvgo·w thw ekpomph·w h·tan o k. Manfred Karremann. H en lo·gv metafora· pragmatopoiei·tai me forthga· aytoki·nhta kai diarkei· 100 v·rew, kata· tiw opoi·ew ta a·loga diabiv·noyn ypo· synuh·kew entelv·w apara·dektew, antibai·noysew prow ka·ue huikh·. Ei·nai a·rage h Epitroph· enh·merh gia tiw en lo·gv metafore·w; Ei·nai diateueime·nh h Epitroph· na epe·mbei s(cid:146)ayte·w tiw periptv·seiw parabi·ashw tvn kano·nvn thw E. E. poy die·poyn th metafora· zv·vn; (2000/C 203 E/136) GRAPTH ERVTHSH P-2144/99 ypobolh·: Hiltrud Breyer (Verts/ALE) prow thn Epitroph· Ue·ma: (cid:201)lleich ele·gxvn kata· tiw metafore·w alo·gvn prow sfagh· (18 Noembri·oy 1999) Ton teleytai·o kairo· metado·uhkan apo· thn thleo·rash polya·riuma sygklonistika· ntokimante·r sxetika· me tiw talaipvri·ew tvn alo·gvn prow sfagh· kata· th metafora· toyw apo· tiw xv·rew thw Anatolikh·w Eyrv·phw sthn Itali·a. H talaipvri·a ayth· ua mporoy·se toyla·xiston na periorisuei· me th diene·rgeia kata·llhlvn ele·gxvn stoyw meuoriakoy·w staumoy·w thw Germani·aw kai thw Itali·aw. Stiw plei·stew tvn periptv·sevn ta forthga· oxh·mata poy metafe·royn ta zv·a bri·skontai kau(cid:146) odo·n pa·nv apo· 24 v·rew. Epiple·on den throy·ntai se orisme·na kra·th me·lh oi isxy·oysew odhgi·ew sxetika· me th metafora· zv·vn. C 203 E/108 Epi·shmh Efhmeri·da tvn Eyrvpai¤kv·n Koinoth·tvn EL 18. 7. 2000 Symfvnei· h Epitroph· o·ti pre·pei na merimnh·sei v·ste oi arxe·w ele·gxoy na epitre·poyn thn peraite·rv 1. metafora· mo·no ekei·nvn tvn alo·gvn ta opoi·a ekfortv·nontai, ta zontai, poti·zontai kai anapay·ontai epi· e·na eikositetra·vro; Symfvnei· h Epitroph· epi·shw me thn a·poch o·ti ei·nai entelv·w apara·dekth h amerimnhsi·a kai h ame·leia tvn 2. Italv·n meuoriakv·n ypallh·lvn sthn Gorizia; Po·te ua anala·bei h Epitroph· tiw eyuy·new thw o·son afora· ton e·legxo thw efarmogh·w tvn h·dh isxyoysv·n 3. odhgiv·n kai ua ayjh·sei ton ariumo· tvn epiuevrhtv·n trofi·mvn thw kthniatrikh·w yphresi·aw se 12 (apo· 1 poy ei·nai sh·mera), o·pvw ei·xe zhthuei· ton Ioy·nio toy 1995 apo· to Symboy·lio tvn Ypoyrgv·n Gevrgi·aw; Koinh· apa·nthsh toy k. Byrne ej ono·matow thw Epitroph·w stiw grapte·w ervth·seiw E-1991/99 kai P-2144/99 (22 Dekembri·oy 1999) H Eyrvpai¤kh· Epitroph· gnvri·zei ta problh·mata poy sxeti·zontai me thn oruh· metaxei·rish tvn zv·vn poy anafe·rontai sthn ekpomph· thw germanikh·w thleo·rashw. Ekue·seiw apo· thn Kthniatrikh· Epiuev·rhsh thw Germani·aw kai diamartyri·ew apo· dia·forew organv·seiw ype·r thw oruh·w metaxei·rishw tvn zv·vn dei·xnoyn epi·shw o·ti ejakoloyuoy·n na ypa·rxoyn problh·mata ston tome·a ayto·. Vsto·so, kata· thn a·fijh zv·vn sta sy·nora thw Koino·thtaw se kata·stash sthn opoi·a ei·nai safv·w ady·nath h peraite·rv metafora· toyw, to en lo·gv kra·tow me·low ei·nai ekei·no poy ypoxreoy·tai na la·bei ta anagkai·a me·tra gia thn prostasi·a thw svsth·w diabi·vshw tvn eka·stote zv·vn pare·xonta·w toyw thn kata·llhlh fronti·da kai prosoxh· me eparkh· peri·odo ana·payshw. Sxetika· me tiw drasthrio·thtew thw Epitroph·w, polle·w apostole·w kthniatrikh·w epiuev·rhshw e·xoyn pragmatopoi- huei· sthn Gorizia kai sto Prosecco o·poy ta a·loga eise·rxontai kanonika· sthn epikra·teia thw Koino·thtaw. (cid:221)stera apo· tiw apostole·w ypoblh·uhkan leptomerei·w systa·seiw stiw italike·w arxe·w kai shmeiv·uhkan orisme·new beltiv·seiw. Dystyxv·w pro·sfatew diamartyri·ew kauv·w kai oi eiko·new poy anametado·uhkan apo· thn germanikh· thleo·rash dei·xnoyn o·ti oi beltiv·seiw ayte·w den h·tan mo·nimew. H Eyrvpai¤kh· Epitroph· ejakoloyuei· na proslamba·nei prosvpiko· epiuev·rhshw kai polla· ne·a me·lh toy prosvpikoy· e·xoyn eidike·w armodio·thtew gia thn parakoloy·uhsh thw efarmogh·w thw nomouesi·aw peri· oruh·w metaxei·rishw tvn zv·vn poy efarmo·zetai sta kra·th me·lh. H Eyrvpai¤kh· Epitroph· gnvri·zei thn ayjano·menh shmasi·a poy apodi·detai sthn oruh· metaxei·rish tvn zv·vn apo· toyw katanalvte·w kai ua synexi·sei na ejasfali·zei o·ti, metajy· tvn a·llvn armodioth·tvn thw, ua dv·sei th de·oysa shmasi·a sthn oruh· metaxei·rish tvn zv·vn. H Epitroph· ejeta·zei to zh·thma kai den ua dista·sei na ue·sei se efarmogh· th diadikasi·a poy proble·petai sto a·ruro 226 (prv·hn a·ruro 169) thw synuh·khw EK, ea·n ayto· kriuei· anagkai·o. H Epitroph· pistey·ei o·ti o pio kata·llhlow tro·pow gia thn epi·teyjh eyrei·aw belti·vshw stiw prodiagrafe·w gia thn oruh· metaxei·rish tvn zv·vn ei·nai na katablhuoy·n prospa·ueiew gia thn epi·teyjh dieunoy·w symfvni·aw sxetika· me to ue·ma ayto·. Gia to lo·go ayto· sto gy·ro diapragmatey·sevn toy Pagko·smioy Organismoy· Empori·oy h Eyrvpai¤kh· Epitroph· ua prospauh·sei na ejasfali·sei thn antimetv·pish toy ue·matow thw svsth·w diabi·vshw tvn zv·vn se poly·pleyrh ba·sh. (2000/C 203 E/137) GRAPTH ERVTHSH E-1994/99 ypobolh·: Paul Rübig (PPE-DE) prow thn Epitroph· (9 Noembri·oy 1999) Ue·ma: Ypoxre·vsh anagrafh·w tvn timv·n sto Diadi·ktyo To esvteriko· empo·rio thw Aystri·aw poy pragmatopoiei·tai me·sv Diadikty·oy ypo·keitai sth nomouesi·a anagrafh·w tvn timv·n kai sthn odhgi·a gia thn e·ndeijh tvn timv·n, oi opoi·ew kauori·zoyn ton tro·po anagrafh·w tvn miktv·n timv·n. Stiw periptv·seiw, o·poy memonvme·noi e·mporoi pvloy·n me·sv Diadikty·oy se dia·forew xv·rew, proky·ptoyn dy·o ervth·mata: kata· po·so h timh· pre·pei na anagrafei· se akaua·risth (to·te ypologi·zontai kai oi diaforetikoi· F. P. A. ) h· se kauarh· morfh· kai se poio no·misma


title: INTERROGAZIONE SCRITTA P-2140/99 di Raffaele Costa (PPE-DE) alla Commissione. I finanziamenti europei al settore del tabacco e la pubblicità Marlboro.

eurovoc_concepts:
advertising
common agricultural policy
economic support
health policy
smoking
sponsorship
tobacco
tobacco industry

text: 1. 8. 2000 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:224) europee C 219 E/99 (2000/C 219 E/127) INTERROGAZIONE SCRITTA P-2140/99 di Raffaele Costa (PPE-DE) alla Commissione (18 novembre 1999) Oggetto: I finanziamenti europei al settore del tabacco e la pubblicit(cid:224) Marlboro La Commissione presieduta da Romano Prodi ha inviato al Consiglio, al Parlamento europeo, al Comitato economico e sociale e al Comitato delle Regioni una relazione relativa ai progressi conseguiti nella protezione della sanit(cid:224) pubblica contro gli effetti nocivi del consumo del tabacco: la stessa Ł stata pubblicata sulla Gazzetta Ufficiale. Si desidera sapere se la Commissione ritenga compatibili con i progressi compiuti e con la sanit(cid:224) pubblica i seguenti fatti: 1. 2. i finanziamenti che l(cid:146)Unione europea concede annualmente (962. 000. 000 di euro ovvero quasi 1. 870 miliardi di lire per l(cid:146)anno 2000) ai produttori di tabacco evidentemente perchØ possano continuare a produrre a prezzi favorevoli a loro stessi, ai consumatori ed a quegli Stati che lucrano (cid:129) in modo diretto o indiretto (cid:129) sui tabacchi tassandone il consumo; la sfacciata e capziosa pubblicit(cid:224) che viene fatta ai vari tipi di sigarette (cid:129) in particolare Marlboro (cid:129) attraverso le riprese e le trasmissioni televisive di gare automobilistiche sponsorizzate dalle diverse societ(cid:224) produttrici appunto di sigarette e capaci di aggirare grossolanamente le norme sul divieto di pubblicit(cid:224) al consumo dei tabacchi. Si desidera inoltre conoscere la ripartizione (cid:129) per Stati (cid:129) dei contributi relativi al tabacco, e per ditta almeno per quanto riguarda chi ha ricevuto piø di 50. 000 euro. Risposta del sig. Byrne a nome della Commissione (8 dicembre 1999) I finanziamenti ai produttori di tabacco sono erogati a titolo della politica agricola comune (PAC). Una relazione su tali erogazioni, con proposte di riforma, Ł stata presentata al Consiglio e al Parlamento nel incentrati su varie 1996 (1). questioni, tra le quali la compatibilit(cid:224) dei finanziamenti con gli altri obiettivi comunitari in relazione alla tutela della salute pubblica. in seno a tutte le istituzioni comunitarie sono stati I dibattiti intercorsi Si Ł deciso di continuare il sistema dei finanziamenti, nonchØ di avviare una serie di importanti riforme. Questa decisione Ł stata fortemente influenzata da due considerazioni la sospensione dei finanziamenti non condurrebbe ad alcuna sensibile diminuzione del consumo di tabacco, dal momento che i fumatori ricorrerebbero al tabacco d(cid:146)importazione che gi(cid:224) copre i due terzi del consumo comunitario. tabacco si concentrano nelle zone meno i produttori di sviluppate della Comunit(cid:224), le quali presentano ben poche alternative alla coltivazione del tabacco come fonte di reddito e di occupazione. importanti. In primo luogo, In secondo luogo, Il sistema dei finanziamenti, tuttavia, va rivisto sulla base dei normali meccanismi di revisione che regolano la politica agricola comune. In tale processo di revisione, il Parlamento continuer(cid:224) a svolgere il proprio ruolo. Ogni decisione presa dal Parlamento, il quale giudicasse tali finanziamenti incompatibili con i piø ampi obblighi comunitari in relazione alla salute pubblica, sarebbe chiaramente tenuta in considerazione al momento di determinare future politiche in questo settore. La questione della pubblicit(cid:224) dei prodotti del tabacco in televisione e la sponsorizzazione di programmi televisivi da parte dei produttori di tabacco Ł oggetto della Direttiva 89/552/CEE del Consiglio, del 3 ottobre 1989, relativa al coordinamento di determinate disposizioni regolamentari e l(cid:146)esercizio delle attivit(cid:224) televisive (2), modificata dalla amministrative degli Stati membri concernenti Direttiva 97/36/CE (3). Per quanto concerne la sponsorizzazione di eventi («qualsiasi contributo pubblico o privato a un evento o ad un(cid:146)attivit(cid:224) che abbia lo scopo o l(cid:146)effetto, diretto o indiretto, di promuovere un prodotto del tabacco»), l(cid:146)obiettivo della Direttiva 98/43/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 6 luglio 1998, sul ravvicinamento delle disposizioni legislative, regolamentari e amministrative degli Stati membri in materia di pubblicit(cid:224) e di sponsorizzazione a favore dei prodotti del tabacco (4) Ł di ridurre progressivamente la pubblicit(cid:224) e la sponsorizzazione dei prodotti del tabacco. legislative, C 219 E/100 Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:224) europee IT 1. 8. 2000 Il riferimento a contributi concessi all(cid:146)industria del tabacco, ripartiti per Stati membri e per ditte, Ł inesatta, in quanto si concedono contributi solo a produttori di tabacco greggio nel quadro della politica agraria comune. (1) COM(96) 554 def. (2) GU L 298 del 17. 10. 1989. (3) GU L 202 del 30. 7. 1997. (4) GU L 213 del 30. 7. 1998. (2000/C 219 E/128) INTERROGAZIONE SCRITTA E-2146/99 di Freddy Blak (PSE) alla Commissione (24 novembre 1999) Oggetto: Doppia cittadinanza Il problema del lavoro illegale specialmente nel settore europeo dell(cid:146)edilizia diventa sempre piø ampio. I sindacati europei riferiscono ultimamente di sempre piø numerosi casi di lavoratori polacchi del settore dell(cid:146)edilizia tra l(cid:146)altro in Danimarca e in Germania che hanno sia la cittadinanza polacca sia una cittadinanza fittizia tedesca. La Commissione Ł a conoscenza di questo problema e ci sono iniziative in corso che possano modificare questa situazione intollerabile? Risposta del Commissario Diamantopoulou a nome della Commissione (19 gennaio 2000) La Commissione non Ł al corrente di problemi causati da una doppia cittadinanza fittizia di lavoratori nel settore dell(cid:146)edilizia. Ad ogni modo, poichØ l(cid:146)acquisizione della nazionalit(cid:224) di uno Stato membro rientra in linea di massima nella sfera di competenza dello Stato membro in questione, spetta alle sue autorit(cid:224) controllare e verificare se i lavoratori occupati sul proprio territorio abbiano la nazionalit(cid:224) del paese stesso o quella di un paese terzo. Peraltro,nella misura in cui l(cid:146)Onorevole parlamentare con la sua interrogazione si riferisce a situazioni di distacco di lavoratori nell(cid:146)ambito di una prestazione transnazionale di servizi, potrebbe essere utile ricordagli gli obietti della direttiva 96/71/CE del Parlamento e del Consiglio, del 16 dicembre 1996, relativa al distacco di lavoratori nell(cid:146)ambito di una prestazione di servizi (1). La direttiva in questione mira a garantire una concorrenza leale fra le imprese prestatrici di servizi, garantendo al tempo stesso un(cid:146)adeguata tutela dei lavoratori distaccati. Per quanto riguarda la sfera d(cid:146)applicazione, occorre sottolineare che questa direttiva si applica alle imprese che distaccano lavoratori in un altro Stato membro senza operare distinzioni fra i lavoratori, siano essi cittadini comunitari o meno. Nell(cid:146)ambito del dialogo del comitato del dialogo settoriale «edilizia», le parti sociali europee del settore edile, la federazione europea dell(cid:146)edilizia e dell(cid:146)industria del legno, nonchØ la federazione dell(cid:146)industria edile europea, hanno discusso il problema del lavoro clandestino nel corso degli ultimi anni. Sia nell(cid:146)ambito di queste discussioni, che in occasione di altri contatti con le parti sociali, alla Commissione non Ł stato fatto presente il problema sollevato dall(cid:146)Onorevole parlamentare. (1) GU L 18 del 21. 1. 1997


title: Yttrande från Rådgivande kommittén för koncentrationer avgivet vid dess sjuttioförsta möte den 18 november 1999 om ett preliminärt utkast till beslut i ärende COMP/M.1601 - Allied Signal/Honeywell (Text av betydelse för EES)

eurovoc_concepts:
aeronautical industry
application of EU law
competition law
economic concentration
merger control

text: 7. 6. 2001 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 164/5 YTTRANDE fr(cid:229)n R(cid:229)dgivande sjuttiof(cid:246)rsta m(cid:246)te den 18 november 1999 om ett prelimin(cid:228)rt utkast till beslut i (cid:228)rende COMP/M. 1601 (cid:150) Allied Signal/Honeywell kommittØn f(cid:246)r koncentrationer vid dess avgivet (2001/C 164/03) (Text av betydelse f(cid:246)r EES) 1. R(cid:229)dgivande kommittØn (cid:228)r enig med kommissionen om att den anm(cid:228)lda transaktionen utg(cid:246)r a) en koncentration enligt artikel 3. 1 a i koncentrationsf(cid:246)rordningen och b) har en gemenskapsdimension. b) Det finns allvarliga farh(cid:229)gor f(cid:246)r att transaktionen kan leda till uppkomsten av en dominerande st(cid:228)llning p(cid:229) marknaden f(cid:246)r ACAS och Mod S-transpondrar inom segmentet f(cid:246)r regional-/aff(cid:228)rsflyg. 2. R(cid:229)dgivande kommittØn (cid:228)r enig med kommissionen om f(cid:246)l- jande: a) Inom flygelektroniksektorn b(cid:246)r man g(cid:246)ra (cid:229)tskillnad mel- lan f(cid:246)ljande segment: lufttransporter, regional-/aff(cid:228)rsflyg, allm(cid:228)nflyg, helikoptrar samt milit(cid:228)ra till(cid:228)mpningar och rymdtill(cid:228)mpningar. b) I fr(cid:229)ga om ACAS-processorer och Mod S-transpondrar inom lufttransportsegmentet och segmentet f(cid:246)r regional-/ aff(cid:228)rsflyg kan fr(cid:229)gan l(cid:228)mnas (cid:246)ppen huruvida de utg(cid:246)r (cid:246)lika produktmarknader. c) CMU och ACARS h(cid:246)r till samma produktmarknad. d) V(cid:228)derradaranl(cid:228)ggningar inom segmentet f(cid:246)r regional-/af- f(cid:228)rsflyg och v(cid:228)derradaranl(cid:228)ggningar f(cid:246)r civila helikoptrar utg(cid:246)r olika produktmarknader. e) I fr(cid:229)ga om andra flygelektronikprodukter (GPS, IRS osv. ) kan fr(cid:229)gan l(cid:228)mnas (cid:246)ppen huruvida de utg(cid:246)r olika pro- duktmarknader. f) Det finns en framtida marknad f(cid:246)r IHAS. g) TAWS utg(cid:246)r en separat produktmarknad. 3. R(cid:229)dgivande kommittØn (cid:228)r enig med kommissionen om att den relevanta geografiska marknaden f(cid:246)r flygelektronikpro- dukter (cid:228)r global. 4. R(cid:229)dgivande kommittØn (cid:228)r enig med kommissionen om f(cid:246)l- jande: a) Det finns allvarliga farh(cid:229)gor f(cid:246)r att transaktionen kan leda till uppkomsten av en dominerande st(cid:228)llning p(cid:229) marknaden f(cid:246)r ACAS-processorer och Mod S-transpond- rar inom segmentet f(cid:246)r lufttransporter. c) Transaktionen kommer inte att leda till att en domine- rande st(cid:228)llning uppkommer eller f(cid:246)rst(cid:228)rks p(cid:229) marknaden f(cid:246)r CMU och ACARS. d) Transaktionen kommer inteatt leda till att en domine- rande st(cid:228)llning uppkommer eller f(cid:246)rst(cid:228)rks p(cid:229) marknaden f(cid:246)r v(cid:228)rderradar inom segmentet f(cid:246)r regional-/aff(cid:228)rsflyg. e) Det finns allvarliga farh(cid:229)gor f(cid:246)r att transaktionen kan leda till att en dominerande st(cid:228)llning f(cid:246)rst(cid:228)rks p(cid:229) mark- naden f(cid:246)r v(cid:228)derradaranl(cid:228)ggningar f(cid:246)r civila helikoptrar. f) Det finns allvarliga farh(cid:229)gor f(cid:246)r att transaktionen kan leda till att en dominerande st(cid:228)llning f(cid:246)rst(cid:228)rks p(cid:229) mark- naden f(cid:246)r TAWS inom segmenten f(cid:246)r lufttransporter, regional-/aff(cid:228)rsflyg och allm(cid:228)nflyg och till att en domi- nerande st(cid:228)llning uppkommer p(cid:229) den framtida mark- naden f(cid:246)r IHAS. 5. R(cid:229)dgivande kommittØn (cid:228)r enig med kommissionen om att de (cid:229)taganden som de anm(cid:228)lande parterna f(cid:246)reslagit kommer att undanr(cid:246)ja de konkurrensfarh(cid:229)gor som den anm(cid:228)lda transaktionen gett upphov till. 6. R(cid:229)dgivande kommittØn (cid:228)r enig med kommissionen om att den anm(cid:228)lda transaktionen (cid:228)r f(cid:246)renlig med den gemen- samma marknaden och EES-avtalets funktion, under f(cid:246)r- uts(cid:228)ttning att parterna helt och h(cid:229)llet fullg(cid:246)r sina (cid:229)tganden. 7. R(cid:229)dgivande kommittØn uppmanar kommissionen att ta h(cid:228)n- syn till (cid:246)vriga synpunkter som medlemsstaterna framf(cid:246)rt under diskussionens g(cid:229)ng, s(cid:228)rskilt i fr(cid:229)ga om f(cid:246)rpackningen av flygelektronikprodukter och andra flygplansprodukter. 8. R(cid:229)dgivande kommittØn rekommenderar att detta yttrande offentligg(cid:246)rs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning


title: Regulamento (CE) n.° 2443/1999 da Comissão, de 18 de Novembro de 1999, que estabelece os valores forfetários de importação para a determinação do preço de entrada de certos frutos e produtos hortícolas

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
grape
import price
pip fruit

formats: pdf print

text: 19. 11. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 298/1 I (Actos cuja publicação é uma condição da sua aplicabilidade) REGULAMENTO (CE) N. o 2443/1999 DA COMISSÃO de 18 de Novembro de 1999 que estabelece os valores forfetários de importação para a determinação do preço de entrada de certos frutos e produtos hortícolas A COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Euro- peia, Tendo em conta o Regulamento (CE) n. o 3223/94 da Comissão, de 21 de Dezembro de 1994, que estabelece regras de execução do regime de importação dos frutos e dos produtos hortícolas (1), com a última redacção que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) n. o 1498/98 (2), e, nomeadamente, o n. o 1 do seu artigo 4. o, Considerando o seguinte: (1) O Regulamento (CE) n. o 3223/94 prevê, em aplicação dos resultados das negociações comerciais multilaterais do «Uruguay Round», os critérios para a fixação pela Comissão dos valores forfetários de importação dos países terceiros, relativamente aos produtos e períodos que especifica no seu anexo; (2) Em aplicação dos supracitados critérios, os valores forfe- tários de importação devem ser fixados nos níveis cons- tantes em anexo, ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO: Artigo 1. o Os valores forfetários de importação referidos no artigo 4. o do Regulamento (CE) n. o 3223/94 são fixados como indicado no quadro constante do anexo. Artigo 2. o O presente regulamento entra em vigor em 19 de Novembro de 1999. O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros. Feito em Bruxelas, em 18 de Novembro de 1999. Pela Comissão Franz FISCHLER Membro da Comissão (1) JO L 337 de 24. 12. 1994, p. 66. (2) JO L 198 de 15. 7. 1998, p. 4. L 298/2 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 19. 11. 1999 do regulamento da Comissão, de 18 de Novembro de 1999, que estabelece os valores forfetários de importação para a determinação do preço de entrada de certos frutos e produtos hortícolas ANEXO Código NC 0702 00 00 0707 00 05 0709 90 70 0805 20 10 0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90 0805 30 10 0806 10 10 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90 0808 20 50 Código países terceiros (1) Valor forfetário de importação (EUR/100 kg) 052 204 999 052 628 999 052 204 999 204 999 052 999 052 528 600 999 052 400 508 999 060 388 400 404 800 804 999 052 064 400 720 999 101,8 35,4 68,6 104,3 134,8 119,6 89,1 102,4 95,8 59,0 59,0 51,8 51,8 47,5 77,3 68,2 64,3 152,0 317,7 325,5 265,1 34,7 70,4 87,7 72,1 149,2 22,6 72,8 126,3 65,7 71,0 80,6 85,9 (1) Nomenclatura dos países fixada pelo Regulamento (CE) n. o 2645/98 da Comissão (JO L 335 de 10. 12. 1998, p. 22). O código «999» representa «outras origens»