title: Règlement (CE) n° 2231/1999 de la Commission, du 20 octobre 1999, fixant le prix du marché mondial du coton non égrené et établissant le montant de l'avance de l'aide

text: 21. 10. 1999 FR Journal officiel des Communautés européennes L 271/21 RÈGLEMENT (CE) No 2231/1999 DE LA COMMISSION du 20 octobre 1999 fixant le prix du marché mondial du coton non égrené et établissant le montant de l'avance de l'aide LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES, vu le traité instituant la Communauté européenne, vu l'acte d'adhésion de la Grèce, et notamment les paragraphes 3 et 10 du protocole no 4 concernant le coton, modifié en dernier lieu par le règlement (CE) no 1553/95 du Conseil (1), vu le règlement (CE) no 1554/95 du Conseil, du 29 juin 1995, fixant les règles générales du régime d'aide au coton et abro- geant le règlement (CEE) no 2169/81 (2), modifié en dernier lieu par le règlement (CE) no 1419/98 (3), et notamment ses articles 3, 4 et 5, (1) (2) considérant que, suivant l'article 3 du règlement (CE) no 1554/95, un prix du marché mondial du coton non égrené est déterminé périodiquement à partir du prix du marché mondial constaté pour le coton égrené en tenant compte du rapport historique entre le prix retenu pour le coton égrené et celui calculé pour le coton non égrené; que ce rapport historique a été établi à l'article 1er paragraphe 2 du règlement (CEE) no 1201/89 de la Commission, du 3 mai 1989, portant modalités d'appli- cation du régime d'aide pour le coton (4), modifié en dernier lieu par le règlement (CE) no 1624/1999 (5); que dans le cas où le prix du marché mondial ne peut pas être ainsi déterminé, ce prix est établi sur la base du dernier prix déterminé; considérant que, aux termes de l'article 4 du règlement (CE) no 1554/95, le prix du marché mondial du coton égrené est déterminé pour un produit répondant à certaines caractéristiques et en tenant compte des offres et des cours les plus favorables sur le marché mondial entre ceux qui sont considérés comme représentatifs de la tendance réelle du marché; que, aux fins de cette détermination, il est établi une moyenne des offres et des cours constatés sur une ou plusieurs bourses euro- péennes pour un produit caf pour un port de l'Europe du Nord provenant de différents pays fournisseurs consi- dérés comme étant le les plus commerce international; que, toutefois, des adaptations de ces critères pour la détermination du prix du marché représentatifs pour (1) JO L 148 du 30. 6. 1995, p. 45. (2) JO L 148 du 30. 6. 1995, p. 48. (3) JO L 190 du 4. 7. 1998, p. 4. (4) JO L 123 du 4. 5. 1989, p. 23. (5) JO L 192 du 24. 7. 1999, p. 39. (3) (4) mondial du coton égrené sont prévues pour tenir compte des différences justifiées par la qualité du produit livré ou par la nature des offres et des cours; que ces adaptations sont fixées à l'article 2 du règlement (CEE) no 1201/89; considérant que l'application des critères visés ci-dessus conduit à fixer le prix du marché mondial du coton non égrené au niveau indiqué ci-après; considérant que l'article 5, paragraphe 3 bis, deuxième alinéa, du règlement (CE) no 1554/95 prévoit que le montant de l'avance de l'aide est égal au prix d'objectif diminué du prix du marché mondial ainsi que d'une réduction calculée suivant la formule applicable en cas de dépassement de la quantité maximale garantie mais sur la base de la production estimée de coton non égrené majorée de 15 %; que le règlement (CE) no 1870/ 1999 de la Commission (6) a fixé le niveau de produc- tion estimée pour la campagne 1999/2000; que l'appli- cation de cette méthode conduit à établir le montant de l'avance par État membre au niveau indiqué ci-après, A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT: Article premier Le prix du marché mondial du coton non égrené, visé à à (CE) no 1554/95, 1. l'article 3 du règlement 19,941 EUR/100 kg. fixé est 2. Le montant de l'avance de l'aide visée à l'article 5, para- graphe 3 bis, deuxième alinéa, du règlement (CE) no 1554/95 est de: — 43,626 EUR/100 kg pour l'Espagne, — 43,307 EUR/100 kg pour la Grèce, — 86,359 EUR/100 kg pour les autres États membres. Article 2 Le présent règlement entre en vigueur le 21 octobre 1999. (6) JO L 230 du 31. 8. 1999, p. 3. L 271/22 FR Journal officiel des Communautés européennes 21. 10. 1999 Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre. Fait à Bruxelles, le 20 octobre 1999. Par la Commission Franz FISCHLER Membre de la Commission


title: Verordnung (EG) Nr. 2230/1999 der Kommission vom 20. Oktober 1999 zur Eröffnung von Tranchen für die Einfuhr von Qualitätsweichweizen bzw. von Qualitätshartweizen im Rahmen von Zollkontingenten gemäß der Verordnung (EG) Nr. 778/1999

eurovoc_concepts:
common wheat
durum wheat
import
import licence
product quality
tariff quota

formats: pdf print

text: L 271/20 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 21. 10. 1999 VERORDNUNG (EG) Nr. 2230/1999 DER KOMMISSION vom 20. Oktober 1999 zur Eröffnung von Tranchen für die Einfuhr von Qualitätsweichweizen bzw. von Qualitätshart- weizen im Rahmen von Zollkontingenten gemäß der Verordnung (EG) Nr. 778/1999 DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN — HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1095/96 des Rates vom 18. Juni 1996 zur Anwendung der Zugeständnisse gemäß der nach Abschluß der Verhandlungen im Rahmen des Artikels XXIV Absatz 6 des GATT aufgestellten Liste CXL (1), insbeson- dere auf Artikel 1, in Erwägung nachstehender Gründe: (1) (2) (3) Die Verordnung (EG) Nr. 778/1999 der Kommission vom 15. April 1999 zur Eröffnung und Verwaltung eines Zollkontingents von 300 000 Tonnen Qualitäts- weizen und 50 000 Tonnen Hartweizen sowie zur Aufhebung der Verordnungen (EG) Nr. 529/97 und (EG) Nr. 2228/98 (2) im Rahmen der regelt die Einfuhr genannten Kontingente. Es empfiehlt sich unter Berücksichtigung der Marktlage in der Gemeinschaft, für die Beantragung von Lizenzen zur Einfuhr im Rahmen des Kontingents von 300 000 Tonnen Qualitätsweizen eine Frist festzulegen. Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Verwaltungsaus- schusses für Getreide — Artikel 1 Die Frist (1) für die Beantragung der Lizenzen für die Einfuhr von Weichweizen des KN-Codes 1001 90 99, der der Qualität gemäß Anhang I der Verordnung (EG) Nr. 778/1999 entspricht, beginnt ab dem Tag des Inkrafttretens dieser Verordnung. Sie endet mit dem 45. Tag nach ihrem ersten Tag. Nach Maßgabe dieses Artikels dürfen insgesamt (2) 100 000 Tonnen Weichweizen eingeführt werden. je Die Einfuhr der vorstehenden Mengen unterliegt den (3) Bedingungen der Verordnung (EG) Nr. 778/1999. Artikel 2 Die Frist (1) für die Beantragung der Lizenzen für die Einfuhr von Hartweizen des KN-Codes 1001 10 00 der der Qualität gemäß Anhang I der Verordnung (EG) Nr. 778/1999 entspricht, beginnt ab dem Tag des Inkrafttretens dieser Verordnung. Sie endet mit dem 45. Tag nach ihrem ersten Tag. Nach Maßgabe dieses Artikels dürfen insgesamt (2) 50 000 Tonnen Hartweizen eingeführt werden. je Die Einfuhr der vorstehenden Mengen unterliegt den (3) Bedingungen der Verordnung (EG) Nr. 778/1999. Artikel 3 Diese Verordnung tritt am dritten Tag nach ihrer Veröffentli- chung im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften in Kraft. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitglied- staat. Brüssel, den 20. Oktober 1999 Für die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission (1) ABl. L 146 vom 20. 6. 1996, S. 1. (2) ABl. L 101 vom 16. 4. 1999, S. 36


title: Kommissionens förordning (EG) nr 2222/1999 av den 20 oktober 1999 om fastställande av de representativa priserna och tilläggsbeloppen för import av melass inom sockersektorn

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
molasses
representative price

text: L 271/4 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 21. 10. 1999 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 2222/1999 av den 20 oktober 1999 om fastställande av de representativa priserna och tilläggsbeloppen för import av melass inom sockersektorn EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 2038/1999 av den 13 september 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker (1), med beaktande av kommissionens förordning (EG) nr 1422/95 av den 23 juni 1995 om tillämpningsföreskrifter för import av melass inom sockersektorn och om ändring av förordning (EEG) nr 785/68 (2), särskilt artiklarna 1. 2 och 3. 1 i denna, och med beaktande av följande: 1. 2. 3. I förordning (EG) nr 1422/95 föreskrivs att cif-import- priset för melass, i fortsättningen kallat ”representativt pris” skall fastställas i enlighet med kommissionens förordning (EEG) nr 785/68 (3). Detta pris bör fastställas för den standardkvalitet som definieras i artikel 1 i den förordningen. i detta Det representativa priset för melass beräknas för ett fall gränsövergångsställe i gemenskapen, Amsterdam. Detta pris bör beräknas med utgångspunkt i de mest förmånliga uppköpsmöjligheterna på världs- marknaden, vilka fastställs på grundval av noteringarna eller priserna på den marknaden, justerade efter eventu- ella kvalitetsskillnader i förhållande till standardkvali- teten. Standardkvaliteten för melass har definierats i förordning (EEG) nr 785/68. Vid fastställandet av de mest förmånliga uppköpsmöjlig- heterna på världsmarknaden bör hänsyn tas till all infor- mation om anbud på världsmarknaden, priser som regi- strerats på viktigare marknader i tredje land och försälj- internationell handel och ningskontrakt som ingåtts i som kommit till kommissionens kännedom antingen direkt eller via medlemsstaterna. I enlighet med artikel 7 i förordning (EEG) nr 785/68 får detta fastställande bygga på genomsnittet av flera priser, på villkor att detta för den genomsnitt kan betraktas som representativt faktiska marknadsutvecklingen. 4. Informationen skall inte beaktas när det inte är fråga om varor av sund och god marknadsmässig kvalitet eller om det pris som anges i anbudet endast gäller en liten (1) EGT L 252, 25. 9. 1999, s. 1. (2) EGT L 141, 24. 6. 1995, s. 12. (3) EGT L 145, 27. 6. 1968, s. 12. kvantitet och inte är representativt för marknaden. Dess- utom skall det bortses från anbudspriser som inte kan antas vara representativa för den faktiska marknadsut- vecklingen. För att få upplysningar om melass av standardkvalitet som är jämförbara måste, allt efter den erbjudna melas- sens kvalitet, priserna höjas eller sänkas i förhållande till de resultat som erhållits i enlighet med artikel 6 i förord- ning (EEG) nr 785/68. Ett representativt pris får i undantagsfall förbli oför- ändrat under en begränsad period när det anbudspris som legat till grund för det föregående fastställandet av det representativa priset inte har kommit till kommissio- nens kännedom och de anbudspriser som finns tillgäng- liga inte verkar vara tillräckligt representativa för den faktiska marknadsutvecklingen och skulle medföra plöts- liga och väsentliga förändringar av det representativa priset. När det finns en skillnad mellan utlösningspriset för produkten i fråga och det representativa priset bör till- läggsbeloppen för import fastställas på de villkor som anges i artikel 3 i förordning (EG) nr 1422/95. Om importtullen upphävs tillfälligt i enlighet med artikel 5 i förordning (EG) nr 1422/95 bör särskilda belopp fast- ställas för dessa tullar. Tillämpningen av dessa bestämmelser medför att de representativa priserna och tilläggsbeloppen för import av produkterna i fråga bör fastställas så som anges i bilagan till denna förordning. De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är fören- liga med yttrandet från Förvaltningskommittén för socker. 5. 6. 7. 8. 9. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 De representativa priser och de tilläggsbelopp som skall till- lämpas vid import av den produkt som avses i artikel 1 i förordning (EG) nr 1422/95 fastställs i enlighet med bilagan. Artikel 2 Denna förordning träder i kraft den 21 oktober 1999. 21. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 271/5 Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Utfärdad i Bryssel den 20 oktober 1999. På kommissionens vägnar Franz FISCHLER Ledamot av kommissionen Förordning om fastställande av de representativa priserna och tilläggsbeloppen för import av melass inom sockersektorn BILAGA KN-nummer Representativt pris per 100 kg nettovikt av produkten i fråga Tilläggsbelopp per 100 kg nettovikt av produkten i fråga (i EUR) Den tull som skall tas ut på grund av det upphävande som avses i artikel 5 i förordning (EG) nr 1422/95 per 100 kg nettovikt av produkten i fråga (2) 1703 10 00 (1) 1703 90 00 (1) 6,10 6,93 0,30 0,14 — — (1) Fastställande för den standardkvalitet som definieras i artikel 1 i den ändrade förordningen (EEG) nr 785/68. (2) Detta belopp skall i enlighet med artikel 5 i förordning (EG) nr 1422/95 ersätta den tullsats som Gemensamma tulltaxan föreskriver för dessa produkter


title: Verordnung (EG) Nr. 2231/1999 der Kommission vom 20. Oktober 1999 zur Bestimmung des Weltmarktpreises für nicht entkörnte Baumwolle und des Beihilfevorschusses

eurovoc_concepts:
EU Member State
Greece
Spain
aid system
cotton
world market price

text: 21. 10. 1999 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 271/21 VERORDNUNG (EG) Nr. 2231/1999 DER KOMMISSION vom 20. Oktober 1999 zur Bestimmung des Weltmarktpreises für nicht entkörnte Baumwolle und des Beihilfevorschusses DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN — gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, gestützt auf die Akte über den Beitritt Griechenlands, insbeson- dere auf die Artikel 3 und 10 des Protokolls Nr. 4 über Baumwolle, zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 1553/95 des Rates (1), (3) (4) gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1554/95 des Rates vom 29. Juni 1995 zur Festlegung der allgemeinen Vorschriften der Beihilferegelung für Baumwolle und zur Aufhebung der Verordnung (EWG) Nr. 2169/81 (2), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 1419/98 (3), insbesondere auf die Artikel 3, 4 und 5, den internationalen Handel repräsentativ sind. Die einschlägigen Kriterien dürfen jedoch berichtigt werden, wenn dies wegen Abweichungen bezüglich der Qualität des gelieferten Erzeugnisses oder der Art der Angebote und Notierungen gerechtfertigt ist. Diese Berichtigungen sind durch Artikel 2 der Verordnung (EWG) Nr. 1201/ 89 geregelt. Der Weltmarktpreis für nicht entkörnte Baumwolle ist in Anwendung der genannten Kriterien wie nachstehend angegeben festzusetzen. Nach Artikel 5 Absatz 3a Unterabsatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 1554/95 entspricht der Beihilfevorschuß dem Zielpreis, vermindert um den Weltmarktpreis und einen Betrag, der wie im Fall einer Überschreitung der garan- tierten Höchstmenge, aber unter Zugrundelegung der geschätzten und um 15 % erhöhten Erzeugung von nicht entkörnter Baumwolle zu berechnen ist. Für das Wirtschaftsjahr 1999/2000 wurde die geschätzte Erzeu- gung durch die Verordnung (EG) Nr. 1870/1999 der Kommission (6) in Anwendung dieses Verfahrens vorzusehende Vorschuß wird wie nachstehend angegeben festgesetzt — festgesetzt. Der je Mitgliedstaat in Erwägung nachstehender Gründe: (1) (2) Nach Artikel 3 der Verordnung (EG) Nr. 1554/95 wird der Weltmarktpreis für nicht entkörnte Baumwolle unter Zugrundelegung des für entkörnte Baumwolle festge- stellten Weltmarktpreises und unter Berücksichtigung des bisherigen Verhältnisses zwischen dem für diese und für nicht entkörnte Baumwolle berechneten Weltmarkt- preises bestimmt. Die Bestimmung des bisherigen Preis- verhältnisses wurde geregelt durch Artikel 1 Absatz 2 der Verordnung (EWG) Nr. 1201/89 der Kommission vom 3. Mai 1989 zur Durchführung der Beihilferegelung für Baumwolle (4), zuletzt geändert durch die Verord- nung (EG) Nr. 1624/1999 (5). Ist der Weltmarktpreis so nicht feststellbar, wird er anhand des zuletzt ermittelten Preises bestimmt. für entkörnte Baumwolle wird Der Weltmarktpreis gemäß Artikel 4 der Verordnung (EG) Nr. 1554/95 unter Berücksichtigung der Angebote auf diesem Markt und der für den tatsächlichen Markttrend repräsentativen Notierungen für ein Erzeugnis mit bestimmten Merk- malen ermittelt. Zur Bestimmung dieses Preises ist der Durchschnitt der an einem oder mehreren europäischen Börsenplätzen festgestellten Angebote und Notierungen für ein in einem nordeuropäischen Hafen cif geliefertes Erzeugnis aus den Lieferländern zu berechnen, die für (1) ABl. L 148 vom 30. 6. 1995, S. 45. (2) ABl. L 148 vom 30. 6. 1995, S. 48. (3) ABl. L 190 vom 4. 7. 1998, S. 4. (4) ABl. L 123 vom 4. 5. 1989, S. 23. (5) ABl. L 192 vom 24. 7. 1999, S. 39. HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 1. Der in Artikel 3 der Verordnung (EG) Nr. 1554/95 genannte Weltmarktpreis für nicht entkörnte Baumwolle wird auf 19,941 EUR/100 kg festgesetzt. 2. Der in Artikel 5 Absatz 3a Unterabsatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 1554/95 genannte Beihilfevorschuß beläuft sich auf: — 43,626 EUR/100 kg in Spanien, — 43,307 EUR/100 kg in Griechenland, — 86,359 EUR/100 kg in den übrigen Mitgliedstaaten. Artikel 2 Diese Verordnung tritt am 21. Oktober 1999 in Kraft. (6) ABl. L 230 vom 31. 8. 1999, S. 3. L 271/22 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 21. 10. 1999 Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitglied- staat. Brüssel, den 20. Oktober 1999 Für die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission


title: Komission asetus (EY) N:o 2228/1999, annettu 20 päivänä lokakuuta 1999, lokakuussa 1999 jätettyjen tuontitodistushakemusten hyväksyttävyydestä koskien tuontitariffikiintiöiden avaamista ja hallintaa sianliha-alalla tiettyjen tuotteiden osalta 1 päivän lokakuuta ja 31 päivän joulukuuta 1999 välisellä kaudella

eurovoc_concepts:
boned meat
import licence
pigmeat
tariff quota

text: L 271/16 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 21. 10. 1999 KOMISSION ASETUS (EY) N:o 2228/1999, annettu 20 päivänä lokakuuta 1999, lokakuussa 1999 jätettyjen tuontitodistushakemusten hyväksyttävyydestä koskien tuontitariffikiin- tiöiden avaamista ja hallintaa sianliha-alalla tiettyjen tuotteiden osalta 1 päivän lokakuuta ja 31 päivän joulukuuta 1999 välisellä kaudella EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon tuontitariffikiintiöiden avaamisesta ja hallin- nasta sianliha-alalla 28 päivänä kesäkuuta 1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1486/95 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1409/1999 (2), ja erityisesti sen 5 artiklan 5 kohdan, sekä katsoo, että 1) 2) tuontilupahakemuksia on jätetty vuoden 1999 neljättä varten käytettävissä olevia määriä vuosineljännestä pienemmistä määristä, minkä voidaan hyväksyä täysimääräisinä, vuoksi ne ja olisi määritettävä ylimenevä osa, joka lisätään seuraavan jakson käytettävissä olevaan määrään, 1 artikla 1. Hyväksytään liitteen I mukaisesti jaksolle 1 päivästä loka- kuuta 31 päivään joulukuuta 1999 asetuksen (EY) N:o 1486/95 mukaisesti jätetyt tuontitodistushakemukset. 2. Jakson 1 päivästä tammikuuta 31 päivään maaliskuuta 2000 kymmenen ensimmäisen päivän aikana voidaan jättää tarkoitetulle kokonais- tuontitodistushakemuksia liitteessä II määrälle asetuksen (EY) N:o 1486/95 säännösten mukaisesti. 2 artikla Tämä asetus tulee voimaan 21 päivänä lokakuuta 1999. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenval- tioissa. Tehty Brysselissä 20 päivänä lokakuuta 1999. Komission puolesta Franz FISCHLER Komission jäsen (1) EYVL L 145, 29. 6. 1995, s. 58. (2) EYVL L 164, 30. 6. 1999, s. 51. 21. 10. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 271/17 LIITE I Prosentti, jonka mukaisesti jaksolle 1 päivästä lokakuuta 31 päivään joulukuuta 1999 jätetyt tuontitodistushakemukset hyväksytään 100 100 100 100 100 100 LIITE II (t) Jaksolla 1 päivästä tammikuuta 31 päivään maaliskuuta 2000 käytettävissä oleva kokonaismäärä 17 712,1 2 358 1 715,3 3 659 9 000 3 153 Ryhmä G2 G3 G4 G5 G6 G7 Ryhmä G2 G3 G4 G5 G6 G7


title: Kommissionens förordning (EG) nr 2223/1999 av den 20 oktober 1999 om fastställande av exportbidrag för vitsocker och råsocker som exporteras i obearbetat skick

eurovoc_concepts:
export refund
raw sugar
white sugar

text: L 271/6 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 21. 10. 1999 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 2223/1999 av den 20 oktober 1999 om fastställande av exportbidrag för vitsocker och råsocker som exporteras i obearbetat skick EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 2038/1999 av den 13 september 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker (1), särskilt artikel 18. 5 andra stycket, och av följande skäl: 1. 2. 3. I artikel 18 i förordning (EG) nr 2038/1999 föreskrivs att skillnaden mellan prisnoteringarna eller priserna på världsmarknaden för de produkter som räknas upp i artikel 1. 1 a i samma förordning och priserna för dessa produkter inom gemenskapen får täckas av ett export- bidrag. förordning (EG) nr 2038/1999 föreskrivs att när I exportbidrag för vitsocker och råsocker som exporteras i odenaturerat och obearbetat skick fastställs måste hänsyn tas till sockersituationen i gemenskapen och på världsmarknaden, och särskilt till de pris- och kostnads- faktorer som anges i artikel 19 i den förordningen. I samma artikel föreskrivs att hänsyn även skall tas till den ekonomiska aspekten av den föreslagna exporten. Exportbidraget för råsocker måste fastställas i förhål- lande till standardkvaliteten. Denna definieras i artikel 1 i rådets förordning (EEG) nr 431/68 av den 9 april 1968 om fastställande av en standardkvalitet för råsocker samt av gemenskapens gränsövergångsställe för beräkning av cif-pris för socker (2), ändrad genom förordning (EG) nr 3290/94 (3). Dessutom bör detta exportbidrag fastställas i enlighet med artikel 19. 4 i förordning (EG) nr 2038/ 1999. Kandisocker definieras i kommissionens förord- ning (EG) nr 2135/95 av den 7 september 1995 om tillämpningsföreskrifter för beviljande av exportbidrag vid sockerexport (4). Det exportbidrag som beräknas på detta sätt för socker som innehåller arom- eller färgtill- satser måste tillämpas på sackarosinnehållet och följakt- ligen fastställas per 1 % av innehållet. Situationen på världsmarknaden eller vissa marknaders särskilda krav kan göra det nödvändigt att variera exportbidraget för socker efter destinationen. I särskilda fall får exportbidraget fastställas genom andra rättsakter. Exportbidraget måste fastställas varannan vecka. Det får ändras under mellantiden. Tillämpningen av de bestämmelser som föreskrivs ovan på den nuvarande situationen på sockermarknaden, särskilt på prisnoteringar eller priser på socker inom gemenskapen och på världsmarknaden innebär att exportbidraget bör vara det som anges i bilagan till denna förordning. De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är fören- från Förvaltningskommittén för liga med yttrandet socker. 4. 5. 6. 7. 8. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Exportbidragen för de produkter som räknas upp i artikel 1. 1 a i förordning (EG) nr 2038/1999 och som exporteras i odenatu- rerat och obearbetat skick skall vara de belopp som anges i bilagan till den här förordningen. Denna förordning träder i kraft den 21 oktober 1999. Artikel 2 Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Utfärdad i Bryssel den 20 oktober 1999. På kommissionens vägnar Franz FISCHLER Ledamot av kommissionen (1) EGT L 252, 25. 9. 1999, s. 1. (2) EGT L 89, 10. 4. 1968, s. 3. (3) EGT L 349, 31. 12. 1994, s. 105. (4) EGT L 214, 8. 9. 1995, s. 16. 21. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 271/7 till kommissionens förordning av den 20 oktober 1999 om fastställande av exportbidragen för vitsocker och råsocker som exporteras i obearbetat skick BILAGA Produktnummer 1701 11 90 9100 1701 11 90 9910 1701 11 90 9950 1701 12 90 9100 1701 12 90 9910 1701 12 90 9950 Bidragsbelopp — EUR/100 kg — 44,77 43,06 44,77 43,06 (1) (1) (2) (1) (1) (2) 1701 91 00 9000 0,4867 — EUR/1 % sackaros × 100 kg — 1701 99 10 9100 1701 99 10 9910 1701 99 10 9950 — EUR/100 kg — 48,67 49,65 49,65 — EUR/1 % sackaros × 100 kg — 1701 99 90 9100 0,4867 (1) Tillämpligt på råsocker med utbyte på 92 %. Om utbytet är ett annat än 92 % skall det tillämpliga exportbidraget beräknas i enlighet med bestämmelserna i artikel 19. 4 i förordning (EG) nr 2038/1999. (2) Fastställande upphävt genom kommissionens förordning (EEG) nr 2689/85 (EGT L 255, 26. 9. 1985, s. 12), ändrad genom förordning (EEG) nr 3251/85 (EGT L 309, 21. 11. 1985, s. 14)


title: Talous ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Avoimuus ja järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan osallistuminen WTO:n Millennium Round -neuvottelukierrokseen"

eurovoc_concepts:
World Trade Organisation
administrative transparency
company constituted under civil law
non-governmental organisation
shareholding
social partners

formats: html pdf print

text: 20. 12. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 368/43 Toimivien työmarkkinoiden ja kolmikantasuhteiden paranta- miseksi tulee Venäjän osalta vahvistaa mm. Tacis-erityisoh- jelmaa ”Support to Social Reform Implementation and Labour Relations (social partnership and labour disputes)”. Komission tulee assosioituneiden maiden osalta mm. saattaa voimaan sosiaalisen vuoropuhelun sopeuttamista ja edistämistä koske- vassa tiedonannossa esittämänsä lupaus tukea myös näitä maita. Lisäksi on syytä vahvistaa komission teknisen avun tiedonvaihtotoimiston (TAIEX-yksikön) toimintaa. Talous- ja sosiaalikomiteaa on syytä kuulla em. järjestelyjen valmisteluista. Sillä on myös valmiuksia osallistua niiden toteuttamiseen ja tarvittavien yhteyksien luomiseen. Bryssel 20. lokakuuta 1999. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Talous ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Avoimuus ja järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan osallistuminen WTO:n Millennium Round -neuvottelukierrokseen” (1999/C 368/15) Talous ja sosiaalikomitea päätti 27. toukokuuta 1999 työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan nojalla antaa lausunnon aiheesta ”avoimuus ja järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan osallistuminen WTO:n Millennium Round -neuvottelukierrokseen” Asian valmistelusta vastannut ”ulkosuhteet”jaosto hyväksyi lausuntonsa 6. lokakuuta 1999. Esittelijä oli Jan Jakob van Dijk. Talous ja sosiaalikomitea hyväksyi 20. ja 21. lokakuuta 1999 pitämässään 367. täysistunnossa (lokakuun 20. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. A¨ änestyksessä annettiin 103 ääntä puolesta ja 1 vastaan 5:n pidättyessä äänestämästä. 1. Yhteiskunnallisten organisaatioiden osallistuminen 1. 1. Valtiovallasta riippumattomien organisaatioiden ja työ- markkinaosapuolien kiinnostus kansainvälistä kauppaa koh- taan on viime vuosien aikana kasvanut voimakkaasti (1). Tämä ilmeni jo GATT-neuvottelujen Uruguayn-kierroksen aikana. Kyseisten tahojen osallistuminen oli toistaiseksi aktiivisinta monenvälisestä investointisopimuksesta (MAI) käydyissä neu- votteluissa. Erityisesti useat valtiovallasta riippumattomat orga- nisaatiot valittivat, että neuvottelijat eivät olleet riittävän avoimia neuvoteltavien aiheiden ja neuvottelujen kohteena olleesta sopimuksesta eri maille ja ryhmittymille aiheutuvien seurausten suhteen. Hallitusten edustajien pidättyvä reaktio vain lisäsi epäluottamusta neuvottelujen edetessä. Lisäksi vai- kutti siltä, että kyseisistä sopimuksista hyötyvät ainoastaan teollisuusmaat. 1. 2. Valtiovallasta riippumattomien organisaatioiden kiin- nostusta kansainvälistä kauppaa kohtaan sävyttää nyt suurelta osin epäluulo. Useat organisaatiot suhtautuvat epäillen neuvot- teluihin ja pelkäävät, että neuvotteluihin osallistuvien maiden hallitukset eivät ota riittävästi huomioon yhteiskunnallisten (1) Tässä lausunnossa tehdään ero yhtäältä talous ja yhteiskun- taelämän eturyhmien ja toisaalta valtiovallasta riippumattomien organisaatioiden (NGO) välillä. organisaatioiden ja ryhmittymien valvomia etuja sekä alikehit- tyneiden maiden intressejä. Tämä kävi ilmi selvimmin OECD:n MAI-neuvottelujen aikana. Puutteelliset mahdollisuudet saada tietoa ja vaikuttaa neuvotteluihin vaikuttivat olevan merkittäviä syitä valtiovallasta riippumattomien organisaatioiden epäi- levään asenteeseen. Jotta vastaavanlaisen reaktion syntyminen voitaisiin välttää seuraavissa WTO-neuvotteluissa, tulisi yhteis- kunnallisten organisaatioiden osallistumisesta TSK:n mielestä huolehtia mahdollisimman hyvin. Tässä lausunnossa komitea käsittelee erityisesti yhteiskunnallisten organisaatioiden osallis- tumista uusien sopimusten laatimiseen. Komitea ei tässä yhteydessä käsittele yhteiskunnallisten organisaatioiden mah- dollisuuksia osallistua myös solmittujen sopimusten toimeen- panoon. 1. 3. TSK on perinteisesti osoittanut kiinnostusta kansainvä- listä kauppaa kohtaan. TSK on antanut aiheesta useita pyydet- tyjä ja oma-aloitteisia lausuntoja. Niissä se on aina halunnut korostaa aiheen tärkeyttä talous- ja yhteiskuntaelämää edusta- vien tahojen kannalta. TSK:n viimeisimmät alaa koskevat lausunnot on annettu aiheista: C 368/44 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 20. 12. 1999 – Kansainvälisen kaupan maailmanlaajuinen haaste (1). 2. Yhteiskunnallisten organisaatioiden osallistuminen WTO-neuvotteluihin – – Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) monivuotisen yleisen tullietuusjärjestelmän soveltamisesta 1 päivään tammikuu- ta 1999 – 31 päivään joulukuuta 2001 (2). Ehdotus neuvoston päätökseksi maailman kauppajärjestön alaisuudessa käytyjen rahoituspalvelualan neuvottelujen tulosten hyväksymisestä Euroopan yhteisön puolesta sen toimivaltaan kuuluvien asioiden osalta (3). – Maailman kauppajärjestö WTO (4). 1. 4. Samalla TSK pitää arvossa useiden valtiovallasta riippu- mattomien organisaatioiden mielenkiintoa kansainvälistä kauppaa kohtaan. Monet organisaatiot ovat perustellusti to- denneet, että alan kansainvälisillä sopimuksilla voi olla kauas- kantoisia vaikutuksia. 1. 4. 1. jo antanut lausunnon useista näistä aiheista. Kuten mm. kohdan 1. 3 luettelosta ilmenee, TSK on 1. 5. TSK pitää yhteiskunnallisten organisaatioiden osallistu- mista WTO-neuvotteluihin hyvin tärkeänä. Mahdollisesti sol- mittavilla sopimuksilla voi olla laajoja vaikutuksia tiettyihin aloihin (esimerkiksi palvelualaan), YMP:n jatkuvuuteen, yh- teisön kehityspolitiikkaan (AKT-maat), suhteisiin EU:n ulko- puolisten maiden kanssa ja kansainvälisten määräysten noudat- ja ympäristöön tamiseen (työnormit, eläinten hyvinvointi liittyvät säännöt). Kyseessä ovat siis työllisyys, kuluttaja-asiat ja vaikutukset tulotasoon. Kaikilla näillä aloilla toimii paljon aktiivisia yhteiskun- 1. 6. nallisia organisaatioita. Niiden osallistuminen neuvotteluihin voi laajentaa sopimusten yhteiskunnallista tukea. Lisäksi neu- vottelijat voivat hyödyntää asianomaisten organisaatioiden asiantuntemusta. Myös hallitukset voivat tutustua etujärjestö- jen käsityksiin kansainvälisestä kaupasta (5). 1. 7. TSK pyrkii tässä lausunnossa esittämään, millä tapaa yhteiskunnalliset organisaatiot voivat parhaiten osallistua WTO-neuvotteluihin. Lausunnossa tehdään ero eri tasojen välillä. Luvussa 2 käsitellään maailmanlaajuista tasoa ja mie- titään, miten WTO:n sihteeristön tulisi huolehtia siitä, että yhteiskunnallisia organisaatioita informoidaan ja kuullaan riittävästi. Luvussa 3 käsitellään valtiotasoa. Päätöksenteon tulee WTO:ssa tapahtua yhteisymmärryksen pohjalta. Siksi talous ja yhteiskuntaelämän eturyhmien ja valtiovallasta riip- pumattomien organisaatioiden on tärkeää järjestää edunval- vontansa valtiollisten viranomaisten suuntaan tehokkaasti. EU:ssa tilanne on erityislaatuinen. EU:lla on yksinomainen toimivalta kansainvälistä kauppaa koskevissa kysymyksissä. EUtasolla on siten tärkeä tehtävä. Tätä käsitellään tarkemmin luvussa 4. (1) EYVL C 56, 24. 2. 1997. (2) EYVL C 40, 15. 2. 1999. (3) EYVL C 407, 28. 12. 1998. (4) EYVL C 101, 12. 4. 1999. (5) B. Reinalda, ”NGO’s en andere particuliere actoren in de leer der internationale betrekkingen” julkaisussa Internationale Spectator, N:o 53, heinä/elokuu 1999, s. 414–418. 2. 1. Kuten kohdassa 1. 6 todetaan, WTO:n sihteeristön tulisi ennen kaikkea huolehtia tehokkaasta tiedottamisesta kansainvälisesti toimiville talous- ja yhteiskuntaelämän eturyh- mille ja valtiovallasta riippumattomille organisaatioille. WTO:n tulee antaa niille asianmukaista tietoa. Asioiden avoimuudella voidaan poistaa ja ehkäistä epäluottamusta ja epäluuloja. 2. 2. Tiedottaminen voi tapahtua kahdella tavalla. Helpoim- min tietoa voidaan levittää Internetin välityksellä. WTO voi tallettaa tietoa omille Internetsivuilleen. Lisäksi kiinnostuneet organisaatiot voidaan pitää tilanteen tasalla sähköpostitusten välityksellä. Tämä on nopea ja tehokas keino tiedottaa jokaisel- le aiheesta kiinnostuneelle organisaatiolle viimeisimmästä ke- hityksestä. 2. 3. Toinen tiedottamistapa on kokousten järjestäminen. Kokouksissa sihteeristö jakaa kiinnostuneille organisaatioille tietoa viimeisimmästä neuvottelutilanteesta. Kokoukseen osal- listuvat organisaatiot voivat käyttää tilaisuutta hyväkseen ja ilmaista ensireaktionsa saamaansa tietoon tai esittää mahdolli- sia sitä koskevia tarkempia kysymyksiä. Tähän toiseen tapaan liittyy sekä etuja että haittoja. Etuna on keskinäisen vuorovai- kutuksen mahdollisuus. Keskustelemalla voidaan saavuttaa kompromissi tai lähentää näkemyksiä. Haittana on rahoitus: organisaatiot joutuvat lähettämään edustajansa Geneveen saa- dakseen tietoa ja tullakseen kuulluiksi. Asianomaisilla organi- saatioilla ei useinkaan ole toimipistettä Genevessä, jolloin matkakustannuksista voi muodosta kynnys kokouksiin osallis- tumiselle. 2. 4. Jotta WTO:lla ja yhteiskunnallisilla organisaatioilla olisi hyvät keskinäiset suhteet, on tärkeää, että niiden välille syntyy molemminpuolinen luottamus. Siksi on merkityksellistä, että osapuolten välillä kulkee jatkuva tiedon virta. Tämä voi myös synnyttää vuoropuhelua eri yhteiskunnallisten organisaatioi- den välillä. Tällaisen kestävän suhteen edistämiseksi WTO voisi harkita pysyvän keskustelufoorumin perustamista yhteiskun- nallisille organisaatioille. Tapaamisia tulisi järjestää säännölli- sesti, ainakin vuosittain, ja sihteeristö voisi antaa neuvottelujen (tulevilla) asialistoilla olevista eri aiheista neuvoja ja mahdolli- sesti toimeenpanoa koskevia käytännön suosituksia. Tällaisen foorumin perustamiseen liittyvät hankalat 2. 5. kysymykset koskevat kustannuksia (kuka maksaa) ja sitä, mitkä organisaatiot voivat osallistua foorumiin. Ensimmäisen ongelman ratkaisu ei ole kovin vaikea. Osallistuvien organisaa- tioiden tulee huolehtia omista matka- ja oleskelukustannuksis- taan. Komitea ymmärtää täysin, että tämä ratkaisu aiheuttaa joillekin organisaatioille ongelmia. Erityisesti heikoimmin ke- hittyneiden maiden organisaatioille tämä muodostaa esteen kokouksiin osallistumiselle. Jotta kokouksiin ei osallistuisi pelkästään länsimaisia organisaatioita, akkreditoitavien osallis- tujien valinnassa tulisi varata riittävät mahdollisuudet heikoim- min kehittyneiden maiden organisaatioille. 20. 12. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 368/45 2. 5. 1. WTO:n sihteeristöllä pitää olla riittävät voimavarat, jotta yhteiskunnallisten organisaatioiden kokoukset voidaan valmistella huolellisesti. Näin ollen tähän uuteen menettelyta- paan liittyy myös taloudellisia seurauksia. yhteiskunnallisiin organisaatioihin. Niiden tuleekin toimia ak- tiivisesti sekä valtion että EU:n suhteen. Tätä käsitellään seuraavassa luvussa. 2. 6. Toiseen kysymykseen eli siihen, mitkä organisaatiot voivat osallistua foorumiin, on paljon vaikeampi vastata. On oltava selvää, että tällaisen foorumin jäseniksi voivat liittyä etupäässä kansainväliset organisaatiot, joilla on edustustoja kaikissa maanosissa. Toiseksi on arvioitava, mille organisaa- tioille osallistumisella on todellista merkitystä. Kyseeseen voi- vat tulla sellaisten ryhmien etuja ajavat organisaatiot, joihin WTO-neuvottelujen puitteissa tehdyt sopimukset otaksutta- vasti vaikuttavat. Sihteeristön tulee tätä ajatellen laatia ensin luettelo organisaatioista, jotka täyttävät nämä kaksi vaatimusta. Mikäli organisaatioita on paljon, niiden tulee keskenään järjestää puheoikeutensa käyttö sopivalla tavalla, jotta keskus- teluun jää riittävästi mahdollisuuksia. 3. Yhteiskunnallisten organisaatioiden osallistuminen valtiotasolla 4. Yhteiskunnalliset organisaatiot Euroopan tasolla ja TSK:n rooli 4. 1. Suuri osa siitä, mitä edellä on sanottu valtiotasosta, pätee myös Euroopan yhteisöön. Euroopan komission tulee levittää Internetsivujensa kautta runsaasti tietoa WTO:ssa ta- pahtuvasta ajankohtaisesta kehityksestä. Tämän ohella on järjestettävä säännöllisesti tiedotustilaisuuksia, joihin kutsutaan talous- ja yhteiskuntaelämän eturyhmiä ja valtiovallasta riippu- mattomia organisaatioita. Komitea voi myötävaikuttaa tällais- ten tapaamisten järjestämiseen. 4. 2. Talous ja sosiaalikomitealla on erityinen tehtävä. Se on talous- ja yhteiskuntaelämän tahojen yhteisöntasoinen edustaja EU:ssa. Komitea olettaakin, että Euroopan komissio kutsuu sen osallistumaan WTO:hon liittyvien kysymysten hoitoon ja pyytää siltä niistä lausuntoa, vaikka komissio ei perustamisso- pimuksen nojalla tähän olekaan velvollinen (1). Palvelualaa koskevien kansainvälisten sopimusten osalta komissio taas on velvollinen pyytämään TSK:n lausuntoa (2). 3. 1. WTO:n puitteissa tehtävät päätökset ovat hallitusten edustajien tekemiä. Kyse on päätöksistä, jotka edellyttävät suurta yksimielisyyttä. Siksi voidaan olettaa, että neuvottelui- hin osallistuvien maiden hallitukset ovat yhteiskunnallisille organisaatioille tehokas edunvalvontakohde. 4. 3. TSK on kuluneiden vuosien aikana antanut useita omaaloitteisia lausuntoja tästä tärkeästä aiheesta. Niillä osoi- tetaan, että TSK on aiheesta hyvin kiinnostunut, ja lausunnois- saan komitea on myös korostanut WTO-sopimusten merki- tystä EU:n talous ja yhteiskuntapolitiikan kannalta. 3. 2. Eri maiden yhteiskunnallisten järjestöjen tuleekin siksi suunnata edunvalvontansa erityisesti maan hallitukseen. Halli- tusten tulee antaa näille järjestöille mahdollisuus ilmaista mielipiteensä. Ne voivat WTO:n tapaan perustaa foorumin, johon otetaan mukaan yhteiskunnassa vaikuttavia organisaa- tioita. Niiden tärkein tehtävä voi olla hallituksen neuvominen WTO:n asialistalla kulloinkin olevissa monentyyppisissä asiois- sa. On tärkeää, että hallitus informoi ja kuulee kyseisiä organisaatioita ajoissa. 3. 2. 1. Eri maiden sosioekonomisilla neuvoaantavilla eli- millä on erityinen vastuu. Niissä ovat usein edustettuina talous- tahot. Ne voivat antaa ja yhteiskuntaelämän tärkeimmät hallitukselle suosituksia WTO-neuvotteluja valmisteltaessa, ja hallitukset voisivat pyytää niiltä lausuntoa. Mikäli hallitukset eivät pyydä lausuntoa, kyseiset elimet voivat antaa oma- aloitteisen lausunnon. 3. 3. Hallitusten tulee hoitaa kansainvälisiä neuvotteluja avoimuuden vallitessa. Siksi niiden tulee välittää Internetin kautta mahdollisimman paljon tietoa asiaintilasta ja WTO:ssa tapahtuvasta kehityksestä. Kuten kohdassa 1. 4 korostetaan, kansainvälistä kaup- 4. 4. paa koskevat sopimukset vaikuttavat nykyään enemmän kuin koskaan työllisyyteen ja tulotasoon sekä kuluttaja- ja ympäris- töasioihin. Vastaavasti valveutuneisuus on lisääntynyt huomat- tavasti yhteiskunnissamme. 4. 5. Tämän vuoksi komitean on ehdottomasti seurattava erittäin tarkkaan kilpailun vapauttamiseksi käytäviä jatkoneu- votteluja, otettava huomioon asianomaisten järjestöjen sekä kansalaisjärjestöjen kannat sekä autettava hyvissä ajoin anne- tuilla lausunnoilla neuvostoa, Euroopan parlamenttia ja komis- siota valmistelemaan unionin neuvotteluasemia. Tämän vuoksi komitea ehdottaakin, että TSK:n organi- 4. 6. saatioon perustetaan erillinen yksikkö, joka antaa komitealle neuvottelujen kestäessä mahdollisuuden tarjota sille kertyneitä monipuolisia tietoja ja kokemuksia. Yksikön ytimen tulisi muodostua ulkomaankaupan ammatti- laisista, jotka neuvotteluissa kulloinkin käsiteltävän aiheen mukaan ottavat mukaan asiantuntijoita muista jaostoista. Yksikön tehtävänä olisi syventää ja tiivistää yhteyksiä WTO:- hon ja komission vastaaviin yksiköihin sekä asianomaisiin eurooppalaisiin järjestöihin ja kansalaisjärjestöihin. Koska EU:lla on yksinomainen toimivalta kansainväli- 3. 4. seen kauppaan liittyvissä kysymyksissä, Euroopan taso on EUmaille erittäin tärkeä. Tämä pätee myös EU:ssa vaikuttaviin (1) Katso Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 133 artikla. (2) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 52 artikla. C 368/46 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 20. 12. 1999 4. 7. Näin hankitun uuden tietämyksen pohjalta edellä mai- nittu yksikkö voisi antaa yhteiskuntapoliittisesti erityisen tärkeistä yksittäisistä neuvotteluaiheista lausunnot riittävän ajoissa ennen neuvotteluja. Lausuntoja laadittaessa hyödynnet- täisiin TSK:n aiheesta aiemmin antamia lausuntoja. Yksittäisissä tapauksissa lienee paikallaan kuulla asian- 4. 8. omaisia piirejä etukäteen. 2. Yksipuoliset sanktiomenetelmät ja korvausoikeudet 3. Sähköinen kaupankäynti 4. WTO ja työllisyys 5. Tarjouskilpailumenettelyt 6. WTO:n vahvistaminen 7. Maatalous 8. Palvelut 4. 9. Tällöin on toivottavaa, että asiasta vastaavat komitean jäsenet voisivat osallistua erityisen tärkeisiin neuvotteluihin niiden ratkaisuvaiheissa. 9. Kauppa ja kehitys 10. Kauppa ja ympäristö 4. 10. Talous ja sosiaalikomitea ehdottaa, että WTOyksikkö käsittelee Seattlen kaavailujen mukaisesti erityisesti seuraavia aiheita: 11. Kauppa ja kansainväliset työnormit 12. Kilpailu 13. Investoinnit 14. Henkinen omaisuus 1. Yhteiskunnalliset organisaatiot riitojensovittelumenette- 15. Maksut. lyssä Bryssel 20. lokakuuta 1999. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till rådets direktiv om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för carcinogener i arbetet (sjätte särdirektivet enligt artikel 16.1 i direktiv 89/391/EEG)"

eurovoc_concepts:
carcinogenic substance
health risk
occupational health
occupational safety
safety standard

text: C 368/18 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 20. 12. 1999 Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Förslag till rådets direktiv om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för carcinogener i arbetet (sjätte särdirektivet enligt artikel 16. 1 i direktiv 89/391/EEG)” (1999/C 368/07) Den 17 maj 1999 beslutade rådet att i enlighet med artikel 198 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag. Sektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som svarat för det förberedande arbetet i ärendet, antog sitt yttrande den 30 september 1999. Föredragande var Thomas Etty. Vid sin 367:e plenarsession den 20–21 oktober 1999 (sammanträdet den 20 oktober 1999) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 97 röster för, 1 emot och 2 nedlagda röster. Kommittén delar generellt kommissionens åsikt att det 1. är viktigt att förenkla och förtydliga gemenskapens lagstiftning utan att förändra skyddsnivån. Detta är särskilt önskvärt på området för säkerhet och hälsa på arbetsplatsen, där de befintliga instrumentens struktur i vissa fall har blivit mycket komplex. Kommittén ger sitt fulla stöd till det föreliggande för- 4. slaget. Kommittén noterar att syftet med kodifieringen inte 2. kommer att innebära förändringar av innehållet i den nu- varande lagstiftningen. 5. Eftersom detta är det första förslag av denna kategori och på detta politikområde som remitterats till kommittén, vill vi kommentera de mer allmänna aspekterna av kodifierings- processen när det gäller lagstiftningen om säkerhet och hälsa i arbetet: 3. Kommittén noterar också att kommissionens beslut av den 1 april 1987 stadgar att all lagstiftning skall konsolideras senast efter tio ändringar (som ett minimikrav). Carcinogen- direktivet från 1990 (1) hade bara ändrats en gång när kommis- sionen presenterade sitt förslag den 8 april 1999. Sedan dess har rådets direktiv ändrats en andra gång den 29 april 1999. Kommittén anser att kodifieringsprocessen bör inledas där behovet av att skapa överskådlighet är som mest trängande. Kommissionen bör försöka att undvika en situation där ett förslag till kodifiering nästan omedelbart kommer att följas av ett nytt ändringsförslag. Att kommissionen lade sitt förslag så tidigt berodde i förelig- gande fall på tillämpningsrelaterade frågor. Direktivet begrän- sade inledningsvis arbetarskyddet till substanser som var klassificerade på gemenskapsnivå. Efter den första ändringen utvidgades tillämpningsområdet till att omfatta substanser som bedömts vara carcinogena av andra myndigheter. Kommittén är medveten om att förberedelserna med att inkludera en andra ändring i kodifieringsprocessen är långt framskridna. Kommittén förväntar sig därför att det nya förslaget antas inom kort. (1) Direktiv 90/394/EEG, EGT L 196, 26. 7. 1990. — Om det finns olika nyanser i skyddet bland de instrument som valts ut för kodifiering måste, med hänsyn till punkt 2 ovan, de bestämmelser som bäst gagnar säkerhet och hälsa på arbetsplatsen gälla. — Om sådana instrument innehåller undantag, exempelvis undantagna sektorer, bör kodifieringen omedelbart utlösa en diskussion inom relevanta EU-organ och deras avdel- ningar om undantag fortfarande är motiverade och i så fall vilka, och man bör nå fram till lämpliga slutsatser som sedan omsätts i praktiken. — Kodifiering är inte bara viktig för att göra lagstiftningen tydligare och mer tillgänglig för EU:s medborgare, utan också för regeringarna, parlamenten och de socio- ekonomiska intressegrupperna i de länder som kandiderar som EU-medlemmar, särskilt länderna i Central- och O¨ steuropa. I samband med detta vill kommittén än en gång plädera för ett närmare samarbete med de berörda parterna i dessa länder på området för säkerhet och hälsa på arbetsplatsen. — Kommittén förstår att kodifiering inte bara är en angelägen- het för GD V, utan i hög grad för kommissionens juridiska avdelningar. Kommittén vill ändå upprepa sina tidigare förslag till kommissionen om att säkerställa att alla GD V:s relevanta resurser hålls på en nivå som gör det möjligt för dem att uppfylla sina uppgifter på ett tillfredsställande sätt. 20. 12. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 368/19 — Om kodifieringsprocessen som förväntat gör gemenska- pens lagstiftning tydligare och mer lättillgänglig, skulle GD V kunna undersöka möjligheterna att genom komplet- terande instrument och åtgärder främja att den befintliga lagstiftningen genomförs bättre. Bryssel den 20 oktober 1999. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Förslag till rådets beslut om ett handlingsprogram för gemenskapen för att främja integreringen av flyktingar” (1999/C 368/08) Den 5 juli 1999 beslutade rådet att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag. Sektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som svarat för det förberedande arbetet i ärendet, antog sitt yttrande den 30 september 1999. Föredragande var Soscha zu Eulenburg. Vid sin 367:e plenarsession den 20–21 oktober 1999 (sammanträdet den 20 oktober 1999) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 107 röster för, 1 emot och 2 nedlagda röster. 1. Allmänna kommentarer Mot bakgrund av denna totalt sett positiva inställning föreslår ESK endast smärre ändringar av det aktuella dokumentet, vilka läggs fram och motiveras nedan. I detta yttrande granskas gemenskapens handlingsprogram för främjande av integration av personer ”som har erkänts som flyktingar eller enligt medlemsstatens egna bestämmelser fått någon annan form av skydd som gör att de kan stanna i landet, alltså personer som har goda förutsättningar att helt assimileras socialt i medlemsstaten” (sid. 3 i förslaget). På Europaparla- mentets uppmaning lade Europeiska kommissionen i decem- ber 1998 fram det aktuella förslaget för beslut i rådet. ESK hälsar med tillfredsställelse att Europeiska kommissionen efter Europaparlamentets uppmaning har lagt fram ett förslag till handlingsprogram för främjande av integrationen av flyk- tingar. ESK stöder såväl motiveringen som förslaget i sig och ser det som ett nödvändigt instrument för att för framtiden ta till vara de goda erfarenheter som kommit fram i pilotprojekten och vidareutveckla dessa och på så sätt göra det möjligt att reagera på ett samlat sätt inför de krav som ställs på Europeiska unionen och dess medlemsstater vad gäller integrationen av flyktingar. ESK vill mot denna bakgrund betona vikten av att handlingsprogrammet även i framtiden utformas i anslutning till pilotprojekten och att man strävar efter att implementera det snarast. Att programmet varar arton månader är enligt ESK absolut nödvändigt. 1. 1. Handlingsprogrammets stödpolitiska bakgrund 1. 1. 1. Integrationen av flyktingar som funnit en fristad och beskydd i medlemsstaterna har under de senaste åren ökat i omfattning inom Europeiska unionen. På Europaparlamentets anmodan finansierades ett antal pilotprojekt för att främja integrationen av flyktingar under 1997 och 1998 under budgetpost B3-4113. Det handlingsprogram som diskuteras här antogs av kommissionen i december 1998 på grundval av erfarenheterna från dessa pilotprojekt. 1. 1. 2. Den 13 januari 1999 lade kommissionen även fram ett kompletterande förslag till en gemensam åtgärd bestående av insatser för att praktiskt stödja mottagande och frivillig repatriering av flyktingar, fördrivna personer och asylsökande (KOM(1998) 733 slutlig), som stöder sig på de arbeten som samtidigt genomförts under budgetposterna B5-803 och B7-6008


title: Advies van het Economisch en Sociaal Comité over het "Voorstel voor een richtlijn van het Europees Parlement en de Raad inzake de energierendementseisen voor voorschakelapparaten voor fluorescentielampen"

eurovoc_concepts:
EC conformity marking
approximation of laws
electrical energy
lighting
lighting equipment

text: 20. 12. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 368/11 Advies van het Economisch en Sociaal Comité over het „Voorstel voor een richtlijn van het Europees Parlement en de Raad inzake de energierendementseisen voor voorschakelapparaten voor fluorescentielampen” (1999/C 368/04) De Raad heeft op 8 oktober 1999 besloten, overeenkomstig de bepalingen van de artt. 175 en 262 van het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap om het Economisch en Sociaal Comité te raadplegen over het voornoemde voorstel. De Afdeling „Vervoer, energie, infrastructuur, informatiemaatschappij”, die met de voorbereiding van de desbetreffende werkzaamheden was belast, heeft haar advies op 5 oktober 1999 goedgekeurd. Rapporteur was de heer Bernabei. Het Economisch en Sociaal Comité heeft tijdens zijn 367e Zitting (vergadering van 20 oktober 1999) het volgende advies uitgebracht, dat met 103 stemmen vo´ o´ r, bij 1 onthouding is goedgekeurd. 1. Inleiding Het onderhavige Commissievoorstel is onderdeel van 1. 1. de strategie ter verbetering van het rendement van voor de eindverbruiker bestemde elektrische apparatuur. De bedoeling ervan is te voldoen aan de doelstellingen van het energiebeleid, nl. die van bevoorradingscontinuïteit, instandhouding van het concurrentievermogen en milieubescherming. 1. 2. De Commissie houdt hiermee vast aan de aanpak die erin bestaat dat bij wege van richtlijnen (bv. de Richtlijn van 1992 inzake huishoudelijke cv-ketels en die van 1996 inzake koelkasten voor huishoudelijk gebruik), dan wel door middel van door onderhandelingen tot stand gekomen vrijwillige overeenkomsten (zoals die voor televisietoestellen, videorecor- ders, en wasmachines) minimale rendementseisen worden vastgelegd. Het Comité heeft hierover al advies uitgebracht (1). 1. 3. De Commissie acht minimumeisen onontbeerlijk ter vergroting van de efficiëntie van voorschakelapparatuur voor fluorescentielampen en heeft iedere mogelijkheid onderzocht om met het bedrijfsleven tot een convenant te komen voor een geleidelijke afschaffing van voorschakelapparatuur met een laag rendement. De Europese fabrikanten vrezen echter dat het door hen opgegeven marktaandeel dan onmiddellijk zou worden ingenomen door invoerproducten. Daarom moet de voorkeur worden gegeven aan harmonisatie van algemeen op de Europese markt toegepaste minimumeisen, temeer daar op die manier handelsbelemmeringen worden voorkomen. 1. 4. Er bestaat algemene overeenstemming over de nood- zaak om de doelstellingen van de milieuconferentie van Kyoto na te komen. Die doelstellingen met het oog op de terugdringing van het gebruik van broeikasgassen betekenen voor de EU dat de emissies tussen 1990 tot 2010 met 8 % moeten worden verminderd: de Commissie voert aan dat ook in dat opzicht de toepassing van de voorgestelde minimumren- dementseisen voor voorschakelapparaten van fluorescentie- lampen een significante stap in de goede richting is, ook al zal het effect ervan op het elektriciteitsverbruik „zich betrekkelijk langzaam manifesteren” (minder dan 5 % van het voor 2010 verwachte totale electriciteitsverbruik van circa 111 TWh/j). (1) PB C 155 van 21. 6. 1995, blz. 18; PB C 102 van 18. 4. 1991, blz. 46. 1. 5. Volgens de Commissie moet daarom het gebruik worden bevorderd van voorschakelapparatuur met lage verlie- zen, oftewel die van de typen A en B in het 47 klassen en 4 hoofdtypen tellende classificatiestelsel van de Europese vereniging van fabrikanten van verlichtingsapparatuur (CELMA). Type D van dat stelsel zou in een eerste fase van minder dan een jaar geleidelijk uit de Europese markt moeten worden gehaald, waarna in een tweede fase ook type C zou moeten verdwijnen. Voor die tweede fase wordt gedacht aan een overgangsperiode van vier jaar. 2. Algemene opmerkingen 2. 1. Het Comité heeft reeds bij herhaling, en voor het laatst in zijn advies over de Mededeling van de Commissie „Energie-efficiëntie in de Europese Gemeenschap — op weg naar een strategie voor het rationeel gebruik van energie” (2), gewezen op het belang van door onderhandelingen tot stand gekomen vrijwillige overeenkomsten („convenanten”) en bena- drukt dat „in het algemeen een positieve benadering (het beste werkt), waarbij fabrikanten van zuinige, uit opnieuw te gebruiken elementen bestaande (elektrische huishoudelijke) apparaten worden beloond. ” Daarnaast heeft het er al in zijn advies over de Richtlijn betreffende koelkasten op aangedron- gen dat de Commissie zich inzet voor een actieve rol van bedrijfsleven en consument bij de beoordeling van de resul- taten en de eventuele uitwerking van een tweede reeks energierendementseisen. Het Comité stemt in met de doelstellingen en algemene 2. 2. strekking van het richtlijnvoorstel, ook al had het, gezien de complexiteit van deze materie, er de voorkeur aan gegeven als een en ander in de vorm van vrijwillige overeenkomsten met het bedrijfsleven zou worden geregeld. 2. 3. Gezien de (door de Commissie zelf vermelde) massale invoer van voorschakelapparatuur, de uitsluiting uit het toepas- singsgebied van de voorgestelde richtlijn van voor de uitvoer bestemde (al dan niet in verlichtingsapparatuur gemonteerde) (2) cf. Advies van het Comité over de Mededeling van de Commissie „Energie-efficiëntie in de Europese Gemeenschap — op weg naar een strategie voor het rationeel gebruik van energie” (COM(1998) 246 def. ), PB C 407 van 28. 12. 1998; cf. initiatiefadvies van het Comité over „Beleidsmaatregelen op het gebied van rationeel energiegebruik van de Unie en de kandidaat-lidstaten”, PB C 407 van 28. 12. 1998. C 368/12 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 20. 12. 1999 voorschakelapparaten, en de mogelijke gelijktijdige aanwezig- heid van CE-markering krachtens andere Richtlijnen, wijst het Comité er met klem op dat in iedere lidstaat doeltreffende marktcontroles en adequate systemen voor toezicht en kwali- teitsgarantie moeten worden ingevoerd ten einde, met onmid- dellijke ingang en op gezette tijden, de Europese producenten tegen oneerlijke concurrentie en handel in niet-conforme voorschakelapparatuur te beschermen. 2. 4. Die overgangsperioden moeten volgens het Comité worden gezien als het absolute minimum voor aanpassing en omschakeling van de productielijnen en de noodzakelijke nieuwe taakverdeling op gebieden als nieuwe technologie, onderzoek en vorming van het personeel. Bij ontstentenis van adequate communautaire instrumenten voor financiële ondersteuning, opleiding en voorlichting ten behoeve van de sector verlichtingsapparatuur, maar ook van alle overige sectoren die belang hebben bij verbeterde minimum- energierendementseisen, moet voor negatieve gevolgen voor het concurrentievermogen worden gevreesd. 2. 5. Het Comité vindt ook dat de energierendementseisen nauwkeurig genoeg moeten zijn om in de nationale wetgeving te kunnen worden omgezet in handhaafbare verplichtingen volgens de regels van de „nieuwe aanpak” van het normali- seringsbeleid. Daarnaast hecht het zijn goedkeuring aan de conformiteitsbeoordelingsprocedure op basis van een „eigen beoordeling”, waardoor verplichte typeconformiteitskeuringen door externe instanties niet nodig zijn. 2. 6. De producenten moeten grote inspanningen leveren om aan hoge veiligheids- en kwaliteitsnormen te voldoen en om steeds geavanceerdere technologieën toe te passen, zonder overigens bepaalde soorten technologie af te stoten. Daar zouden ter compensatie concretere en zichtbaardere inspan- ningen tegenover moeten staan — naar het voorbeeld van het Amerikaanse „Green Lights Program” — in de vorm van sensibiliseringsprogramma’s, steun voor demonstratie van innoverende technologie (B. A. T. ), voorlichtings- en educatieve campagnes, meer zichtbaarheid van de communautaire inspan- ning in het kader van de kernactiviteiten van het Vijfde kaderprogramma voor OTO, de integratie van de doelstellin- gen van deze normaliseringsactiviteiten in het overige beleid aan de vraagzijde (bv. bouwproducten, overheidsopdrachten, voorschriften inzake milieu-effectrapportage), maar ook in de promotie-activiteiten m. b. t. de inspanningen van de EU op de wereldmarkt, en een slagkrachtig beleid ter stimulering van de wereldwijde toepassing van de EU-normen. 3. De problematiek t. a. v. derde landen en de kandidaat- lidstaten („externe dimensie”) 3. 1. In de VS vallen de minimale energierendementseisen voor fluorescentielampen onder de federale Wet op het energiebeleid („Energy Policy Act”) van 24 oktober 1992. Deze wet heeft er in drie jaar toe geleid dat drie soorten lampen (F40, F96, F96/HO), die niet langer aan de federale normen [d. w. z. de LPW- en CRI-waarden (1)] voldeden, uit de handel zijn verdwenen. (1) Resp. „Lumens per Watt” en „Color rendering Index”. 3. 1. 1. Amerikaanse fabrikanten mogen al sinds november 1995 geen fluorescentielampen meer produceren, invoeren of verkopen die niet aan de federale normen voldoen. Voorts worden zij aangemoedigd om zich in te zetten voor overname van die normen op buitenlandse markten, vooral in Azië en Latijns Amerika. het eind 1990 (EPA) „Green Daarnaast heeft het federale bureau voor milieu- 3. 1. 2. bescherming Lights”- steunprogramma gelanceerd. Grootverbruikers van elektrici- teit, energieproducenten, distributiebedrijven, producenten en distribuanten van lampen hebben zich vrijwillig bij dit pro- gramma aangesloten: de aangesloten partijen hebben toege- zegd zich aan een tijdschema ter verbetering van de energie- efficiëntie van verlichtingsapparatuur te zullen houden en ontvangen steun in de vorm van voorlichting met het oog op de bewustmaking van het publiek en de promotie van hun producten. Door de grote marktexpansie zijn de kosten van de diverse onderdelen sterk gedaald en is de prijs van elektronische voorschakelapparaten in vijf jaar meer dan gehalveerd. 3. 1. 3. Ten slotte heeft het EPA op 28 juni 1999 ook nog een actie gelanceerd voor een betere bescherming van volksgezondheid en milieu tegen kwikbesmetting. De bedoe- ling is de consumenten te stimuleren om op vrijwillige basis fluorescentielampen en andere gangbare producten die giftige stoffen bevatten en anders op stortplaatsen en in verbran- dingsovens terechtkomen, in te leveren met het oog op de recyclage ervan. 3. 1. 4. Het Comité vindt dat in Europa zo spoedig mogelijk een soortgelijk programma moet worden goedgekeurd als het Amerikaanse „Green Lights Program”. Hierop wordt momen- teel bij het GCO gestudeerd. Het is immers belangrijk dat een omvattend en samenhangend actiekader wordt gecreëerd ter bevordering van de milieuveiligheid van het recyclageproces van giftige stoffen, met name kwik in fluorescentielampen. Een dergelijk programma zou ten goede komen aan energie- efficiëntie en milieubescherming, maar ook aan het concurren- tievermogen van de Europese producenten. Even belangrijk is het voor het Comité dat de „externe 3. 2. in aanmerking wordt dimensie” van het richtlijnvoorstel genomen, vooral in het geval van de kandidaat-lidstaten, die momenteel de nodige voorbereidingen treffen om de technische normen van de interne markt te kunnen toepassen en zelf veel — zij het qua efficiëntie zeer ondermaatse — verlichtingsapparatuur produceren. De in die landen vereiste aanpassing zou moeten worden verwezenlijkt door overdracht van technologie, gebruikmaking van de pré-toetredings- fondsen en het Phare-programma en uitbreiding van het SAVE II-programma met het oog op het creëren van bestuurlijke capaciteit en het organiseren van bewustmakingsacties t. a. v. de voorgestelde maatregelen ter verbetering van de energie- efficiëntie. 3. 3. Soortgelijke promotie-activiteiten zouden moeten wor- den geïntegreerd in de programma’s voor samenwerking met en bijstand aan de Euro-mediterrane partnerlanden, Mercosur en Latijns Amerika, maar ook in de instrumenten voor samenwerking met de ACS-landen en in de initiatieven voor Azië. 20. 12. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 368/13 4. Bijzondere opmerkingen 4. 1. Toepassingsgebied 4. 1. 1. Een voorschakeling kan niet los van het verlichting- sapparaat in werking worden gesteld (en gaat dus pas ààn als de lamp wordt aangezet). Daarom dient volgens het Comité te worden verduidelijkt of en in hoeverre de voor voorschakelap- paraten en de producenten daarvan geldende limieten en verplichtingen ook gelden voor de verlichtingsapparaten waar- in deze voorschakelapparaten zijn gemonteerd. Die verduidelij- king is noodzakelijk om een behoorlijk markttoezicht te kunnen organiseren, o. a. ook met het oog op de verlichtingsap- paratuur die in de EU wordt ingevoerd. 4. 1. 2. De diverse taalversies van de voorgestelde tekst vertonen verschillen. Daarom moeten alle versies op het Engels worden geijkt. Zo komt de in de tweede alinea van de Engelse versie van art. 1 gebezigde uitdrukking „to be exported”, die in de Nederlandse versie door „die bestemd zijn voor uitvoer uit de Gemeenschap” is vertaald, naar behoren overeen met de realiteit in de productieketen van verlichtingsapparatuur. De dienovereenkomstige uitdrukking in art. 3 c) zou, omwille van homogeniteit en samenhang, op dezelfde manier moeten worden vertaald. 4. 1. 3. De uitsluiting van voorschakelapparaten uit het toepassingsgebied van de voorgestelde richtlijn moet volgens het Comité niet alleen gelden voor voorschakelapparaten die als zodanig worden uitgevoerd, maar ook voor voorschakelap- paraten die worden verkocht aan een producent van voor uitvoer bestemde verlichtingsapparaten. 4. 1. 4. De in de tweede alinea van art. 1 geformuleerde uitsluiting moet het bepaalde in art. 3 c) (de uitdrukking „die bestemd zijn voor uitvoer uit de Gemeenschap”) onverlet laten. 4. 2. CE-markering en conformiteitsbeoordeling 4. 2. 1. Het Comité acht het belangrijk dat de toepassings- bepalingen voor CE-markering in de artt. 3, 5 en 6 worden verduidelijkt t. a. v. : — de naleving van de „nieuwe aanpak”-richtlijnen die van toepassing zijn op voorschakelapparaten of op verlich- tingsapparaten waarin een voorschakeling is gemonteerd; — de aanpassing van de methoden voor de conformiteitsver- klaring aan die van de andere Richtlijnen betreffende voorschakelingen (Richtlijn elektromagnetische compatibi- liteit 89/336 en 93/68) en verlichtingsapparaten (Laag- spanningsrichtlijn 73/23 en 93/68 en Richtlijn elektromag- netische compatibliteit 89/336 en 93/68). 4. 3. Termijnen In het licht van de op de markten opgedane ervarin- 4. 3. 1. gen met de toepassing van de vorige Richtlijnen waarin de „nieuwe aanpak” is gevolgd en de lering die daaruit kan worden getrokken, is het volgens het Comité uiterst belangrijk dat wordt gezorgd voor een zo homogeen mogelijke en gefaseerde overgang op het gehele EU-grondgebied van het huidige op het nieuwe systeem. 4. 3. 2. als Zo zou het volgens het Comité met name goed zijn — de termijn voor het aannemen van de nodige bepalingen door de lidstaten (art. 8, lid 1) van één jaar tot achttien maanden wordt verlengd; — daaruit de logische consequentie wordt getrokken dat ook de termijn waarna bepaalde voorschakelapparaten niet meer in de handel mogen worden gebracht (art. 8, lid 1, tweede alinea), moet worden verlengd; — een extra termijn van twaalf maanden wordt ingelast voordat het verbod op ingebruikname van bepaalde voor- schakelapparaten van kracht wordt (art. 2, lid 1), om te voorkomen dat distributiebedrijven en producenten van verlichtingsapparatuur waarin de voorschakelapparaten waarover deze richtlijn gaat, zijn gemonteerd, met hun voorraden blijven zitten; — ook een extra termijn van twaalf maanden wordt ingelast om de gelegenheid te geven voor het opmaken van voorraden wanneer de tweede reeks van toegestane maxi- mumwaarden voor het opgenomen vermogen van kracht wordt (art. 9, lid 1). 4. 4. Toezicht 4. 4. 1. Het Comité vestigt de aandacht op het belang dat consumenten en producenten hechten aan effectieve garanties voor de snelle invoering van doeltreffend markttoezicht op het gehele EU-grondgebied na de omzetting van de voorgestelde richtlijn in nationale wetgeving. 4. 4. 2. Het uitblijven van het nodige toezicht zou volgens het Comité al betrekkelijk gauw (binnen een paar maanden) zeer schadelijk kunnen worden voor de sector, niet alleen vanuit het oogpunt van de productie, maar ook voor de werkgelegenheid. 4. 5. Steunmaatregelen 4. 5. 1. Volgens het Comité moet in het richtlijnvoorstel een aparte, twintigste „overweging” worden opgenomen waarin wordt gewezen op de wenselijkheid om, naast de structurele en EIB-maatregelen en de relevante OTO- en energieprogramma’s, steun- en promotiemaatregelen te treffen ten behoeve van alle actoren in de sector die belang hebben bij innovatie en technologische herstructureringen om zich aan de nieuwe EU-regels inzake energie-efficiëntie te kunnen aanpassen. 5. Conclusies Afsluitend legt het Comité de Commissie, het Europees 5. 1. parlement en de Raad de volgende aanbevelingen voor: — alhoewel het Comité instemt met doelstelling en algemene strekking van het onderhavige richtlijnvoorstel, gaat zijn voorkeur uit naar de formule van op vrijwillige basis gesloten overeenkomsten (convenanten) vanwege de com- plexe wisselwerkingen tussen de verschillende voorgestelde bepalingen en de „nieuwe aanpak”-richtlijnen die op de sector van toepassing zijn; C 368/14 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 20. 12. 1999 — gezien de omvangrijke uitvoer van losse en in verlich- tingsapparaten gemonteerde voorschakelingen, moet wor- den gezorgd voor een adequate verenigbaarheid tussen doelstellingen inzake energie-efficiëntie, werkgelegenheid, internationaal milieu- concurrentievermogen bescherming; en — vooral met het oog op een derde reeks eisen voor een nog hoger energierendement, is het volstrekt noodzakelijk dat een samenhangend kader wordt gecreëerd voor de ontwikkeling van een geïntegreerd productbeleid (IPP: energie-efficiëntie, levenscyclusbeheer, gebruik van poten- tieel gevaarlijke stoffen, consumentenbescherming); — het is beslist noodzakelijk dat het toepassingsgebied van het richtlijnvoorstel wordt verduidelijkt door voor te schrijven dat de verplichtingen die voor voorschakelap- paraten gelden, ook van toepassing zijn op verlichtingsap- paraten waarin die voorschakelapparaten zijn gemonteerd; bovendien moet worden gezorgd voor coördinatie met de relevante richtlijnen t. a. v. het gebruik van EC-markering, en moeten de termijnen voor de omzetting en toepassing van de richtlijn zodanig worden aangepast dat een en ander op homogene wijze en gefaseerd plaatsvindt; — tegenover de grote inspanningen die van de betrokken sectoren worden gevraagd, moeten concrete en zichtbare maatregelen staan in de vorm van programma’s voor bewustmaking van het publiek, voorlichting en educatie, integratie van de relevante doelstellingen inzake energie- efficiëntie in de verschillende vormen van intern (over- heidsopdrachten, bouwmaterialen enz. ) en extern beleid (uitbreidingsonderhandelingen, samenwerking met en bij- stand aan de Euro-mediterrane partnerlanden, Mercosur, Latijns Amerika, ACS-landen en Azië). Brussel, 20 oktober 1999. De voorzitter van het Economisch en Sociaal Comité B. RANGONI MACHIAVELLI


title: Kommissionens förordning (EG) nr 2225/1999 av den 20 oktober 1999 om fastställande av i vilken utsträckning ansökningar som lämnats in i oktober 1999 om importlicenser för vissa grisköttsprodukter i enlighet med den ordning som fastställs i avtalet mellan gemenskapen och Slovenien, kan godkännas

eurovoc_concepts:
Slovenia
agreement (EU)
import licence
pigmeat
veterinary legislation

text: L 271/10 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 21. 10. 1999 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 2225/1999 av den 20 oktober 1999 om fastställande av i vilken utsträckning ansökningar som lämnats in i oktober 1999 om import- licenser för vissa grisköttsprodukter i enlighet med den ordning som fastställs i avtalet mellan gemenskapen och Slovenien, kan godkännas EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING uppfyller samtliga för närvarande gällande veterinärbe- stämmelser i gemenskapen. med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av kommissionens förordning (EG) nr 571/97 av den 26 mars 1997 om närmare bestämmelser för tillämp- ningen inom grisköttssektorn av det interimavtal som ingåtts mellan gemenskapen och Slovenien (1), särskilt artikel 4. 4 i denna, och av följande skäl: 1. 2. De ansökningar om importlicens som lämnats in för det fjärde kvartalet 1999 gäller kvantiteter som är mindre än de tillgängliga kvantiteterna och kan därför godkännas i sin helhet. Det är lämpligt att uppmärksamma aktörerna på att som licenserna endast kan användas för produkter HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 1. Ansökningar om importlicenser för perioden 1 okto- ber–31 december 1999 som har lämnats in i enlighet med förordning (EG) nr 571/97 skall godkännas i enlighet med bilagan. Licenser 2. får endast användas för de produkter som uppfyller samtliga för närvarande gällande veterinärbestäm- melser i gemenskapen. Denna förordning träder i kraft den 21 oktober 1999. Artikel 2 Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Utfärdad i Bryssel den 20 oktober 1999. På kommissionens vägnar Franz FISCHLER Ledamot av kommissionen (1) EGT L 85, 27. 3. 1997, s. 56. 21. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 271/11 BILAGA Andel beviljade ansökningar om importlicens som inlämnats för perioden 1 oktober—31 december 1999 (i procent) 100,00 100,00 Grupp nr 23 24


title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 2223/1999 της Επιτροπής, της 20ής Οκτωβρίου 1999, για καθορισμό των επιστροφών κατά την εξαγωγή της λευκής ζάχαρης και της ακατέργαστης ζάχαρης σε φυσική κατάσταση

text: L 271/6 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων 21. 10. 1999 ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 2223/1999 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 20ής Οκτωβρίου 1999 για καθορισµό των επιστροφών κατά την εξαγωγή της λευκής ζάχαρης και της ακατέργαστης ζάχαρης σε φυσική κατάσταση Η ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΤΩΝ ΕΥΡΩΠΑΪΚΩΝ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ, Έχοντας υπόψη: τη συνθήκη για την ίδρυση της Ευρωπαϊκής Κοινότητας, τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 2038/1999 του Συµβουλίου, της 13ης Σεπτεµβρίου 1999, περί κοινής οργανώσεως αγοράς στον τοµέα της ζάχαρης (1), και ιδίως το άρθρο 18 παράγραφος 5 δεύτερο εδάφιο, Εκτιµώντας τα εξής: (1) (2) (3) δυνάµει του άρθρου 18 του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 2038/ 1999, η διαφορά µεταξύ των τιµών της διεθνούς αγοράς των προϊόντων που αναφέρονται στο άρθρο 1 παράγραφος 1 στοιχείο α) του εν λόγω κανονισµού και των τιµών των προϊόντων αυτών εντός της Κοινότητας δύναται να καλυφθεί µε µια επιστροφή κατά την εξαγωγή· κατά τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 2038/1999, οι επιστροφές για τη λευκή ζάχαρη και την ακατέργαστη ζάχαρη, µη µετουσιωµένες, που εξάγονται σε φυσική κατάσταση, καθο- ρίζονται αφού ληφθεί υπόψη η κατάσταση της κοινοτικής και της διεθνούς αγοράς ζάχαρης, και ιδίως τα κοστολογικά στοιχεία που αναφέρονται στο άρθρο 19 του εν λόγω κανο- νισµού. Κατά το άρθρο αυτό πρέπει να λαµβάνεται υπόψη η οικονοµική πλευρά των σχεδιαζοµένων εξαγωγών· για την ακατέργαστη ζάχαρη, η επιστροφή καθορίζεται για τον αντιπροσωπευτικό ποιοτικό τύπο. Αυτή ορίζεται στο άρθρο 1 του κανονισµού (ΕΟΚ) αριθ. 431/68 του Συµβου- λίου, της 9ης Απριλίου 1968, που καθορίζει τον αντι- προσωπευτικό ποιοτικό τύπο για την ακατέργαστη ζάχαρη και τον τόπο διελεύσεως στα σύνορα της Κοινότητας για τον υπολογισµό των τιµών στον τοµέα της ζάχαρης (2), όπως τροποποιήθηκε από τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 3290/ 94 (3)· Η επιστροφή αυτή καθορίζεται, εξάλλου, σύµφωνα µε το άρθρο 17α παράγραφος 4 του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 2038/1999. Η ζάχαρη candy ορίσθηκε στον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 2135/95 της Επιτροπής, της 7ης Σεπτεµβρίου 1995, περί των λεπτοµερειών εφαρµογής της χορηγήσεως τοµέα της των επιστροφών κατά την εξαγωγή στον ζάχαρης (4)· το ποσό της επιστροφής που υπολογίζεται κατ’ αυτόν τον τρόπο, όσον αφορά την αρωµατισµένη ή µετά προσθήκης χρωστικών ουσιών ζάχαρη, πρέπει να εφαρµοσθεί στην περιεκτικότητά τους σε σακχαρόζη και να καθορισθεί ως εκ τούτου ανά 1 % της περιεκτικότητας αυτής· η κατάσταση της διεθνούς αγοράς ή οι ειδικές απαιτήσεις ορισµένων αγορών είναι δυνατόν να καταστήσουν αναγκαία τη διαφοροποίηση της επιστροφής για τη ζάχαρη ανάλογα µε τον προορισµό· σε ειδικές περιπτώσεις, το ποσό της επιστροφής δύναται να καθορίζεται από πράξεις διαφορετικής φύσεως· η επιστροφή πρέπει να καθορίζεται ανά δύο εβδοµάδες· είναι δυνατόν να τροποποιηθεί στην ενδιάµεση χρονική περίοδο· η εφαρµογή των λεπτοµερειών αυτών στην παρούσα κατά- σταση της αγοράς στον τοµέα της ζάχαρης, και ιδίως στις ποσοστώσεις ή στις τιµές ζάχαρης στην κοινοτική και στη διεθνή αγορά, οδηγεί στον καθορισµό της επιστροφής όπως αναφέρεται στο παράρτηµα του παρόντος κανονισµού· ότι τα µέτρα που προβλέπονται στον παρόντα κανονισµό είναι σύµφωνα µε τη γνώµη της επιτροπής διαχείρισης ζάχαρης, (4) (5) (6) (7) (8) ΕΞΕ∆ΩΣΕ ΤΟΝ ΠΑΡΟΝΤΑ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟ: Άρθρο 1 Οι επιστροφές κατά την εξαγωγή των προϊόντων που αναφέρονται στο άρθρο 1 παράγραφος 1 στοιχείο α) του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 2038/1999 σε φυσική κατάσταση και µη µετουσιωµένων καθορί- ζονται στο παράρτηµα. Άρθρο 2 Ο παρών κανονισµός αρχίζει να ισχύει στις 21 Οκτωβρίου 1999. Ο παρών κανονισµός είναι δεσµευτικός ως προς όλα τα µέρη του και ισχύει άµεσα σε κάθε κράτος µέλος. Βρυξέλλες, 20 Οκτωβρίου 1999. Για την Επιτροπή Franz FISCHLER Μέλος της Επιτροπής (1) ΕΕ L 252 της 25. 9. 1999, σ. 1. (2) ΕΕ L 89 της 10. 4. 1968, σ. 3. (3) ΕΕ L 349 της 31. 12. 1994, σ. 105. (4) ΕΕ L 214 της 8. 9. 1995, σ. 16. 21. 10. 1999 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων L 271/7 του κανονισµού της Επιτροπής, της 20ής Οκτωβρίου 1999, για καθορισµό των επιστροφών κατά την εξαγωγή της λευκής ζάχαρης και της ακατέργαστης ζάχαρης σε φυσική κατάσταση ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ Κωδικός προϊόντος 1701 11 90 9100 1701 11 90 9910 1701 11 90 9950 1701 12 90 9100 1701 12 90 9910 1701 12 90 9950 Επιστροφή — EUR/100 kg — 44,77 43,06 44,77 43,06 (1) (1) (2) (1) (1) (2) 1701 91 00 9000 0,4867 — EUR/1 % ζαχαρόζης × 100 kg — 1701 99 10 9100 1701 99 10 9910 1701 99 10 9950 — EUR/100 kg — 48,67 49,65 49,65 1701 99 90 9100 0,4867 — EUR/1 % ζαχαρόζης × 100 kg — (1) Το παρόν ποσό εφαρµόζεται στην ακατέργαστη ζάχαρη αποδόσεως 92 %. Αν η απόδοση της εξαγόµενης ακατέργαστης ζάχαρης απέχει κατά 92 %, το ποσό της εισφοράς που εφαρµόζεται υπολογίζεται σύµφωνα µε τις διατάξεις του άρθρου 19 παράγραφος 4 του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 2038/1999. (2) Καθορισµός που αναστέλλεται από τον κανονισµό (ΕΟΚ) αριθ. 2689/85 της Επιτροπής (ΕΕ L 255 της 26. 9. 1985, σ. 12), όπως τροποποιήθηκε από τον κανονισµό (ΕΟΚ) αριθ. 3251/85 (ΕΕ L 309 της 21. 11. 1985, σ. 14)