title: Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om «EU's nordlige dimension herunder også forbindelserne med Rusland»

eurovoc_concepts:
EU relations
Northern Europe
Russia
international cooperation

text: 20. 12. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 368/39 Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »EU’s nordlige dimension herunder også forbindelserne med Rusland« (1999/C 368/14) Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 25. februar 1999 under henvisning til forretningsorde- nens artikel 23, stk. 3, at afgive udtalelse om »EU’s nordlige dimension herunder også forbindelserne med Rusland«. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Eksterne Forbindelser, som udpegede Filip Hamro-Drotz til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelsen den 6. oktober 1999. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 367. plenarforsamling af 20. -21. oktober 1999, mødet den 20. oktober 1999, med 104 stemmer for, 2 imod og 3 hverken for eller imod, følgende udtalelse. Indledning Nordeuropa har med udvidelsen i 1995 fået større betydning i Den Europæiske Union. Samtidig er det inden for de seneste år blevet vigtigere at udvikle relationerne til Den Russiske Føderation. Et velfungerende forhold mellem EU og dets medlemsstater på den ene side og de øvrige lande i Nordeuropa og Rusland på den anden er en grundlæggende forudsætning for sikkerhed og stabilitet. En forbedring af økonomien og velfærden i Nordeuropa gavner såvel EU som dens naboer i Europa. Et målrettet samarbejde på alle niveauer på grundlag af fælles interesser — herunder et samspil mellem civilsamfundets forskellige aktører (såsom arbejdsmarkedets parter, økonomi- ske interesseorganisationer og ngo’er) — er i denne forbindelse af stor betydning. Når ØSU nu afgiver en udtalelse, skyldes det, at såvel den nordlige dimension som EU’s forhold til Rusland spiller en central rolle i EU-samarbejdet og fremmes aktivt. For begge dele gælder, at der for øjeblikket gøres en indsats for at intensivere og konkretisere arbejdet. Den manglende politiske, økonomiske og sociale stabilitet i navnlig Rusland frembyder sammen med omfanget af den organiserede kriminalitet og korruptionen store udfordringer. Der må også sættes ind over for velstandskløften mellem landene i Nordeuropa. I Baltikum, Polen og ikke mindst Rusland er aftalesystemet på arbejdsmar- kedet såvel som den sociale dialog og det organiserede civilsamfunds stilling endnu ret uudviklet i sammenligning med EU’s medlemsstater. Udtalelsens bilag 1 giver et situationsbillede af EU’s nordlige dimension, udviklingen i EU’s relationer til Rusland samt andre relevante spørgsmål, herunder navnlig Østersøsamarbejdet og de associerede nordeuropæiske landes forberedelse til optagelse i EU. Med de målsætninger, henstillinger og forslag til foranstalt- ninger, der fremlægges i denne udtalelse, ønsker ØSU at yde sit bidrag til det arbejde, EU har indledt. I tilknytning til udarbejdelsen af udtalelsen har ØSU afholdt et møde i Moskva med repræsentanter for de økonomiske og sociale aktører i Rusland. ØSU har også skriftligt forhørt sig hos disse aktører i Rusland og regionens ansøgerlande om deres synspunkter. Bilag 2 indeholder et resumé af synspunkter og svar, og der er også taget hensyn til disse i udtalelsen. ØSU har allerede afgivet en række udtalelser m. v. om emnet. De vigtigste dokumenter er opført sidst i Bilag 1. I det følgende anvendes disse dokumenter uden direkte henvisninger, og synspunkter, der tidligere har været fremført, gentages ikke. ØSU agter at følge nøje med i de foranstaltninger, der træffes for at udvikle EU’s nordlige dimension og styrke EU’s relationer til Rusland. ØSU vil (i form af udtalelser) give udtryk for sine synspunkter om nødvendige yderligere foranstaltninger for at støtte EU’s målrettede udviklingsindsats på området. Målsætninger Den nordlige dimension er et nødvendigt initiativ. Den 1. Europæiske Union bør udvikle en overordnet politik for Nordeuropa. 2. Forholdet mellem Rusland og de øvrige lande har i århundreder haft en afgørende indvirkning på udviklingen i hele Europa. Disse relationer spiller også en vigtig rolle for Europas fremtidige udvikling. Når Rusland er anerkendt som strategisk partner, må der også kunne skabes tilstrækkelig effektive instrumenter for partnerskabet. Hermed understreges betydningen af EU’s Ruslandsstrategi, der udgør grundlaget for samordning af EU’s og medlemsstaternes relationer til Rusland. Begivenhederne på Balkan viser behovet og mulighederne for samarbejde mellem Rusland og EU. Stabiliserings- og genopbygningsarbejdet på Balkan bør samtidig styrke EU’s samarbejdsbestræbelser i Øst- og Nordeuropa. Vil man fore- bygge kriser, er nøgleordet stabilisering. C 368/40 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 12. 1999 3. Udgangspunktet for EU’s nordlige dimension er efter ØSU’s opfattelse rigtigt: Inden for rammerne af den nordlige dimension skal der lægges vægt på en positiv indbyrdes afhængighed mellem Rusland, Østersøregionen og EU. En udvikling af samarbejdet i Østersøregionen er nødvendig, ikke mindst fordi EU og Rusland netop i denne region grænser op til hinanden. Den nordlige dimension åbner mulighed for en styrkelse af samarbejdet mellem EU, medlemsstaterne, de associerede lande, de EØS-lande i Østersøområdet, der ikke er EU-medlemmer, og Rusland (især den nordvestlige del af Rusland). Hensigten med den nordlige dimension er at udjævne de politiske, økonomiske og sociale kløfter. Samtidig skal den bruges til at fremme de associerede landes forberedelse til optagelse i EU og til at intensivere partnerskabsforholdet mellem EU og Rusland. Den nordlige dimension skal fungere som »bindemiddel« mellem disse bestræbelser. Skal den nordlige dimension give positive resultater, er det også en grundlæggende forudsætning, at Rusland og de øvrige lande i regionen, der ikke er EU-medlemmer, påtager sig et ansvar og går helhjertet ind i processen. 4. Behovet for at udvikle gode relationer mellem landene i Nordeuropa accentueres med EU’s kommende udvidelse i Centraleuropa og det forhold, at Østersøen i praksis er på vej til at blive et indhav i EU med Kaliningrad som en russisk enklave i en Union under udvidelse. Et økonomisk velstillet og politisk og socialt stabilt Rusland med gode relationer til dets naboer er for EU det ideelle partnerskabsland mod øst. Den nordlige dimension bør blive et vigtigt instrument til fremme af godt naboskab mellem de berørte lande. 5. Fremme af økonomisk vækst og velfærd forudsætter også en velfungerende retsstat og et velfungerende civilsam- fund. Dette synspunkt er centralt i alle faser af arbejdet med den nordlige dimension og udviklingen af relationerne til Rusland. 6. Kommissionens meddelelse fra november 1998 om en nordlig dimension i Unionens politikker, Rådets henstilling fra maj 1999 samt den strategi over for Rusland, der blev vedtaget på topmødet i Köln og det hertil knyttede første arbejdsprogram giver under ét nogle hensigtsmæssige retnings- linjer for en udvikling af samarbejdet. Henstillinger 1. Under EU’s udvikling af den nordlige dimension bør større økonomisk vækst og en stabilisering af markedet samt den heraf følgende øgede velfærd og beskæftigelse have en central placering. Dette kan opnås via en mærkbar forøgelse af såvel de indenlandske som de udenlandske investeringer i Rusland og de associerede lande. Den største hindring for investeringer er, at det er vanskeligt at forudsige, hvordan aktivitetsvilkårene vil udvikle sig. For øjeblikket lader situatio- nen i de associerede lande en del tilbage at ønske, og i Rusland er vilkårene dårlige. For at sætte skub i økonomien er det navnlig for Ruslands vedkommende vigtigt at genskabe tilliden blandt investorerne. Omfanget af indenlandske investeringer i Rusland er her helt centralt. Investeringerne kan navnlig øges gennem en ændring af lovgivningen om virksomhedsbeskatning, en ændring af be- stemmelserne vedrørende virksomhedernes bogholderi og re- vision, så de svarer til bestemmelserne i EU, samt ved at forbedre lovgivningen vedrørende investeringer. Bedre finan- sierings- og stabiliseringsmekanismer, der kan skabe tillid hos finansieringsinstitutterne, samt en åbning af banksektoren for udenlandske banker vil styrke investeringsviljen i de berørte lande. Parter i investeringsprojekter bør umiddelbart styrke deres finansieringskilder (Verdensbanken [Den Internationale Bank for Genopbygning og Udvikling, Den Internationale Finansieringsinstitution], Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling, Den Europæiske Investeringsbank, Nordisk Investeringsbank osv. ). Samtidig bør finansieringskilderne for at forhindre misbrug stramme op på deres kontrol med, hvordan investeringerne anvendes. internationale forbindelser til Det er også vigtigt at få skabt nogle troværdige regler til beskyttelse af de investeringer, der foretages i et land. Ifølge EU’s partnerskabs- og samarbejdsaftale med Rusland skal standarder og tekniske krav i Rusland, herunder krav om produktsikkerhed, bringes i overensstemmelse med de tilsva- rende EU-bestemmelser. Også arbejdsrelaterede faktorer, såsom faglig uddannelse, arbejdsforhold, sikkerhed på arbejds- pladsen og arbejdsmarkedets stabilitet, påvirker investerings- beslutninger. 2. Fremme af økonomisk vækst og velfærd kræver, at man identificerer de vigtigste fælles økonomiske interesser og vigtigste samarbejdsområder. Disse omfatter: — Fremme af handels- og produktionssamarbejde, bl. a. i forbindelse med underleverancer. — Forbedring af små og mellemstore virksomheders vilkår. — En retfærdig privatisering af de statslige virksomheder, der berøres af strukturændringen, samt en tilpasning af dem til markedsøkonomi. — Udvikling af produktion og transport med henblik på udnyttelse af energikilder (naturgas, olie og elektricitet) og betydelige skov- og mineralressourcer. — En alsidig udvikling af færdselsårer og transportnet med udgangspunkt i de regionale forhold og under hensyntagen til behovet for kombineret transport og transittrafik. — Sikring af en bedre fungerende fødevareforsyning, herun- der råstofproduktion og forædling, transport, logistik og engros- og detailhandel. — Udvikling af integreret tele- og IT-kommunikation i hele regionen. — Udvikling af miljøbeskyttelsen, herunder bevarelse af Østersøen, reduktion af farlige emissioner i luften, forbed- ring af den nukleare sikkerhed, sikring af folkesundheden, f. eks. med en god drikkevandskvalitet og forbedret spilde- vandsrensning. 20. 12. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 368/41 — Sikring af et højt kompetenceniveau hos de myndigheder, der står for kontrol med overholdelse af reglerne (konkur- rencemyndigheder, skattemyndigheder, certificeringsorga- ner, toldvæsen osv. ). — Styrkede foranstaltninger til bekæmpelse af organiseret kriminalitet og korruption. i hele regionen. Samarbejdet bør ud over handel med varer og service og andet økonomisk samarbejde omfatte bl. a. samarbejde mellem borgerne, kulturudveksling, bekæmpelse af kriminalitet og fremme af lokale erhvervsaktiviteter. Navnlig Murmansk, Republikken Karelen, Leningrad Oblast, Sankt Petersburg, Pskov og Kaliningrad, der ligger op til EU’s, de associerede landes og Ruslands fælles grænser, kræver særlig opmærksomhed fra EU’s side. — Udvikling af erhvervsuddannelsen for unge. Under fastlæggelsen af samarbejdsområder bør man også tage hensyn til de servicebehov, der er forbundet hermed, samt til samfundsmæssige udviklingsbehov — navnlig dem, der skyl- des en strukturændring inden for erhvervslivet (f. eks. beskæfti- gelse, uddannelse, levevilkår). Når man fastlægger samarbejdsområder, skal man tage hensyn til EU-parternes synspunkter og forslag. Samarbejde er hen- sigtsmæssigt, da indsatsområderne kræver fælles planlægning, finansiering og gennemførelse. EU bør tage initiativ til kortlæg- ning og iværksættelse af projekter. Ud over aktuelle EU-dokumenter foreligger der andre undersø- gelser af de udviklingsmæssige behov (1), som man kan drage nytte af i det fremtidige arbejde. 3. Alle lande i regionen med undtagelse af Rusland er medlemmer eller på vej til at blive medlemmer af Verdenshan- delsorganisationen (WTO). De er enten EU-medlemmer eller forbereder sig aktivt på et EU-medlemskab. Det er vigtigt, at også Rusland harmoniserer sine love og bestemmelser, så de er i overensstemmelse med WTO-aftalerne. Dette er det bedste middel til at sikre, at erhvervslivet i alle landene får stabile arbejdsvilkår, der tager sigte på samarbejde mellem virksom- hederne. Dette vil også forbedre russiske virksomheders mulig- heder for at etablere sig med et godt resultat på markeder uden for Rusland. EU og medlemsstaterne bør fortsat støtte Ruslands forberedel- ser til et WTO-medlemskab, omend forholdene i Rusland ikke giver store forhåbninger om et snarligt medlemskab. En tilpasning til WTO-reglerne vil skabe grundlag for indledning af forhandlinger mellem Rusland og EU om frihandel. 4. Der bør lægges vægt på en styrkelse af det grænseover- skridende samarbejde og samarbejdet mellem grænseregioner (1) Nogle eksempler: Keskuskauppakamari (Centralhandelskamma- luoteis-venäläisten ja virolaisten ren, Finland): »Suomalaisten, yritysten näkemyksiä pohjoisesta (Finske, nordvestrussiske og estiske virksomheders syn på den nordlige dimension), juni 1999, ISBN 951-8967-48-2; Prof. Simon Clarke: »New Forms of Employment and Household Survival Strategies in Russia«, Moscow 1999, ISBN 0-9535519-0-3: Baltic Business Advisory Council: »Survey on Conditions for Growth and Develop- ment in the Baltic Sea Region«, maj 1999. ulottuvuudesta« 5. Man skal være opmærksom på den virksomhed, der udføres af regionale og lokale myndigheder i de associerede lande i regionen og i Rusland. De har ansvaret for lovenes gennemførelse og kontrollen med, at lovene overholdes. De lokale myndigheder spiller en central rolle i forbindelse med fremme af ansvarlig erhvervsvirksomhed og gunstige investeringsforhold samt i forbindelse med bekæmpelse af kriminalitet. EU bør effektivisere sin støtte til aktioner, der sikrer, at de lokale myndigheder får den viden, de færdigheder og de øvrige ressourcer, der er nødvendige for at varetage disse opgaver. 6. Til en velfungerende markedsøkonomi hører også et velfungerende arbejdsmarked og en velfungerende dialog mel- lem uafhængige og repræsentative samfundsaktører samt mellem disse og den statslige forvaltning. Den spørgeundersø- gelse, der er gennemført i tilknytning til udarbejdelsen af denne udtalelse, har sammen med de øvrige kontakter, der har fundet sted til aktører i landene uden for EU, vist, at den statslige forvaltning i de fleste lande har skabt forudsætninger for et aftalesystem på arbejdsmarkedet, et trepartssystem og en social dialog. De institutionelle strukturer og lovgivningen er dog i mange tilfælde klart mangelfulde, og ordningerne fungerer dårligt. Aktørerne giver udtryk for, at de i det mindste i et vist omfang har mulighed for at påvirke bl. a. forberedelsen af lovgivningen, men oplever dog i flere tilfælde, at de ikke har et tilstrækkeligt beredskab til at varetage særlige interesser på en troværdig måde og tage del i civilsamfundets dialog. Organisationerne er i mange tilfælde svage, og deres repræsen- tativitet og ressourcer udgør et problem. ØSU har også behandlet den aktuelle situation i informations- rapporten »Status over beskæftigelsen og den sociale situation i ansøgerlandene på baggrund af gennemførelsen af EU-retten om Det Indre Marked«. De associerede lande og Rusland bør styrke indsatsen vedrøren- de arbejdsmarkedet og den sociale dialog samt den hertil knyttede institutionelle struktur. Man bør arbejde for bedre organisering og et større beredskab blandt aktørerne, ligesom de vilkår, de fungerer under, skal forbedres. Desuden bør aktørerne høres regelmæssigt i forbindelse med f. eks. udarbej- delse af lovforslag. EU bør støtte dette udviklingsarbejde mere målrettet, end det sker i dag, og ØSU har gode forudsætninger for at bidrage hertil. ØSU konstaterer med tilfredshed, at det i bilag II, del II (»Indsatsområder«) i Den Europæiske Unions fælles strategi over for Rusland bl. a. foreslås, at EU skal C 368/42 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 12. 1999 arbejde for at integrere Rusland i et økonomisk og socialt samarbejdsområde i Europa. Dette skal ske ved at fremme en arbejdsmarkedsdialog, støtte etableringen af moderne fagfor- eninger og arbejdsgiverorganisationer samt ved at tilskynde til en bredere tilslutning til de vigtigste ILO-konventioner (punkt 2 c). kontrol, således at støtteprogrammernes gennemslagskraft forbedres, og tiltroen til programmerne ikke undergraves. Strenge betingelser for tildeling af støtte er af central betydning, hvis man vil opnå de ønskede resultater. Det bør også forhindres, at støtten ender andre steder, end det var hensigten. Forslag til foranstaltninger 1. EU bør på grundlag af beslutningerne fra topmødet i Køln udarbejde en EU-aktionsplan for Nordeuropa inden for rammerne af den nordlige dimension. I denne aktionsplan skal der tages hensyn til henstillingerne i denne udtalelse. Man bør fastlægge aktioner på kort og på lang sigt og nå til enighed om spørgsmålet hurtigst muligt, helst allerede i december 1999 på Det Europæiske Råd i Helsingfors, så det kan nævnes i konklusionerne. Aktionsplanen skal omfatte en effektiv kontrolmekanisme med klare regler for gennemførelse og ansvar. Der er i denne forbindelse behov for administrative systemer: Aktiviteterne i EU’s forskellige administrative enheder bør koordineres og koncentreres om tyngdepunkterne i aktionsplanen. I aktionsplanen bør man koncentrere sig om de tyngde- 2. punkter, der foreslås i ØSU’s henstillinger. Man bør iværksætte forundersøgelser og sikre, at investeringerne faktisk finder vej til de prioriterede indsatsområder. EU’s og andre vestlige landes fødevarehjælp kan f. eks. have en negativ indvirkning på landbrugsproduktionen i Rusland og dets nabolande. Ruslands landbrug og en modernisering af fødevareforsyningen, så den kommer til at opfylde befolkningens basale behov, bør således være det vigtigste mål for de vestlige landes støtte. Ressourcerne under EU’s støtteprogrammer 3. (TACIS, PHARE, INTERREG osv. ) bør koncentreres om gennemførelsen af denne aktionsplan. Der bør skabes en fordomsfri og målrettet koordinering mellem programmerne, således at man får optimal gavn af de begrænsede ressourcer. Ifølge de indhentede oplysninger er der fortsat alvorlige mangler i gennemførelsen og forvaltningen af programmerne: Projekter- ne tager ikke sigte på at opfylde væsentlige behov, programmer og projekter er utilstrækkelige og slår for langsomt igennem etc. EU bør således målrettet effektivisere støtteprogrammerne og forvaltningen af dem. Det nye TACIS-program skal træde i kraft fra begyndelsen af år 2000. Der skal tages bedre hensyn til deltagerlandenes behov, samtidig med at landenes eget aktivitets- og finansieringsansvar skal betones. De nødvendige mekanismer til hindring af bl. a. korruption, hvidvaskning af penge og oprettelse af skuffeselskaber bør målrettet tages i anvendelse. 4. EU bør videreudvikle sin aktionsplan for Nordeuropa gennem bilaterale kontakter med de associerede lande og EØS-landene i regionen samt Rusland. Herudover bør EU tage initiativ til etableringen af en multilate- ral dialog på regelmæssig basis mellem EU og de øvrige stater i regionen for at finde frem til fælles interesser og tyngdepunkter. Der bør gøres en indsats for at knytte aktivite- terne i regionens samarbejdsorganer (Østersørådet, Det Euro- arktiske Barentsråd) sammen med denne dialog. EU bør støtte dette regionale samarbejde og på enhver mulig måde tage del i projekternes gennemførelse. 5. Der bør gøres en indsats for at koordinere EU’s og de øvrige parters aktiviteter og målsætninger i forbindelse med støtte til Nordeuropa og Rusland. EU bør i denne forbindelse tage initiativ til en multilateral dialog mellem alle parter, herunder modtagerlandene. På grundlag af sin aktionsplan for det nordlige Europa bør EU også fremme samarbejdet om disse spørgsmål inden for den transatlantiske dialog. 6. Aktionsprogrammet skal sikre, at civilsamfundets aktører får mulighed for at deltage i udviklingsarbejdet. Dette skal bl. a. ske på følgende måde: — Samfundets aktører inddrages i gennemførelsen af aktions- planen for det nordlige Europa via en passende konsulta- tionsmekanisme, f. eks. en høringsgruppe, der er nedsat specifikt med dette for øje. — Der bør som led i gennemførelsen af partnerskabs- og samarbejdsaftalen skabes et samarbejde på regelmæssig basis mellem de relevante aktører i EU og Rusland. I denne forbindelse kunne man også overveje at nedsætte en rådgivende gruppe med ØSU som deltagende part. Der bør også tages hensyn hertil i formandslandets arbejdspro- grammer for EU’s Ruslandsstrategi. — De artikler i Europa-aftalerne, der vedrører oprettelse af et rådgivende udvalg for de berørte aktører, bør umiddelbart omsættes i praksis i de associerede lande, hvor dette endnu ikke er sket. Navnlig for Ruslands vedkommende skal kontrollen med forvaltningen af bevillingerne skærpes. Man skal have løst det problem, at en del af støtten forsvinder på mellemniveauer, der har ringe betydning for udviklingen af økonomien. EU bør med hård hånd og uden tøven få skabt en velfungerende — Etablering af et multilateralt samarbejde mellem de relevan- te aktører i regionen samt en intensivering af kontakterne mellem på den ene side aktørerne i Rusland og de associerede lande og på den anden side relevante europæi- ske samarbejdsorganisationer bør støttes. 20. 12. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 368/43 For at forbedre forholdene på arbejdsmarkedet og treparts- systemet bør man for Ruslands vedkommende bl. a. styrke programmet »Support to Social Reform Implementation and Labour Relations (social partnership and labour disputes)« under TACIS. Hvad angår de associerede lande, bør Kommis- sionen bl. a. opfylde sit løfte i meddelelsen vedrørende tilpas- ning og fremme af den sociale dialog på fællesskabsplan om også at støtte disse lande. Endvidere bør Kommissionens Bruxelles, den 20. oktober 1999. aktiviteter inden for direkte teknisk bistand og information styrkes (under teknisk Bistand, TAIEX). Informationskontoret for Det Økonomiske og Sociale Udvalg bør høres i forbindelse med forberedelse af ovennævnte praktiske foranstaltninger. ØSU har også gode forudsætninger for at deltage i deres gennemførelse og etableringen af de nødvendige kontakter. Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Gennemsigtighed og det organiserede civil- samfunds deltagelse i Verdenshandelsorganisationens millenniumrunde« (1999/C 368/15) Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 27. maj 1999 under henvisning til forretningsordenens artikel 23, stk. 3, at afgive udtalelse om »Gennemsigtighed og det organiserede civilsamfunds deltagelse i Verdenshandelsorganisationens millenniumrunde«. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Eksterne Forbindelser, som udpegede Jan Jacob van Dijk til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 6. oktober 1999. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 367. plenarforsamling af 20. -21. oktober 1999, mødet den 20. oktober 1999, følgende udtalelse med 103 stemmer for, 1 imod og 5 hverken for eller imod. 1. Inddragelse af civilsamfundets organisationer 1. 1. I de seneste år er NGO’ernes og arbejdsmarkedsparter- nes interesse for den internationale handel steget kraftigt (1). Denne interesse kom allerede til udtryk under GATT’s Uru- guay-forhandlingsrunde. Størst var interessen ved forhandlin- gerne om den multilaterale aftale om investeringer (MAI). Der var navnlig mange NGO’er, der klagede over manglende åbenhed fra forhandlingsparternes side om de emner, der blev drøftet, og om følgerne af den kommende aftale for de forskellige lande og samfundsgrupper. Mistilliden voksede under forhandlingerne på grund af regeringsrepræsentanternes afvisende holdning. Endvidere vandt den opfattelse frem, at det kun var de industrialiserede lande, der drog fordel af disse aftaler. 1. 2. NGO’ernes interesse for den internationale handel er nu i vid udstrækning præget af mistænksomhed. Mange organisationer stiller sig skeptiske over for forhandlingerne og frygter, at de deltagende landes regeringer ikke tager (1) I denne udtalelse skelnes der mellem NGO’er på den ene side og erhvervs- og samfundsmæssige interessegrupper på den anden side. tilstrækkeligt hensyn til de interesser, som civilsamfundets organisationer og grupper repræsenterer og heller ikke til udviklingslandenes interesser. Dette kom tydeligst til udtryk ved OECD-forhandlingerne om MAI. NGO’ernes mistillid synes for en stor del at skyldes mangel på informationer og på muligheder for at øve indflydelse. For at undgå en sådan reaktion ved de kommende WTO-forhandlinger er det efter ØSU’s opfattelse nødvendigt med en optimal tilrettelæggelse af civilsamfundsorganisationernes deltagelse. Nærværende ud- talelse vil først og fremmest behandle inddragelsen af civilsam- fundets organisationer i udarbejdelsen af nye aftaler. ØSU kommer i udtalelsen ikke ind på mulighederne for også at inddrage civilsamfundets organisationer i gennemførelsen af de indgåede aftaler. 1. 3. ØSU har i lang tid interesseret sig for international handel og har afgivet en lang række udtalelser og initiativudta- lelser herom. I den forbindelse har ØSU altid forsøgt at fremhæve emnets betydning for erhvervs- og samfundslivets interesseorganisationer. ØSU’s seneste udtalelser inden for dette område er:


title: 1999/692/CE, CECA, Euratom: Decisión del Consejo, de 20 de octubre de 1999, por la que se determina la autoridad facultada para proceder a los nombramientos para la Secretaría General del Consejo

eurovoc_concepts:
Council of the European Union
Secretary General of an Institution
power to appoint
regulations for civil servants

formats: html pdf print

text: L 273/12 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 23. 10. 1999 II (Actos cuya publicación no es una condición para su aplicabilidad) CONSEJO DECISIÓN DEL CONSEJO de 20 de octubre de 1999 por la que se determina la autoridad facultada para proceder a los nombramientos para la Secretaría General del Consejo (1999/692/CE, CECA, Euratom) EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA, DECIDE: Visto el Estatuto de los funcionarios de las Comunidades Euro- peas y el régimen aplicable a los otros agentes de estas Comu- nidades, establecidos mediante el Reglamento (CEE, Euratom, CECA) no 259/68 del Consejo, de 29 de febrero de 1968 (1), cuya última modificación la constituye el Reglamento (CE, CECA, Euratom) no 1238/1999 (2), y, en particular, el artículo 2 del mencionado Estatuto y el artículo 6 del mencionado régimen, Considerando lo siguiente: (1) Con arreglo a lo dispuesto en el párrafo primero del apartado 2 del artículo 207 del Tratado CE, en el párrafo primero del apartado 2 del artículo 30 del Tratado CECA y en el párrafo primero del apartado 2 del artículo 121 del Tratado Euratom, modificados por el Tratado de Amsterdam, que entró en vigor el 1 de mayo de 1999, la Secretaría General del Consejo estará dirigida por un Secretario General, Alto Representante de la política exterior y de seguridad común (denominado en lo suce- sivo «el Secretario General»), al que asisitirá a su vez un Secretario General adjunto. Artículo 1 Las competencias que el Estatuto de los funcionarios atribuye a la autoridad facultada para proceder a los nombramientos y que el régimen aplicable a los otros agentes atribuye a la autoridad facultada para celebrar los contratos de personal serán ejercidas, por lo que respecta a la Secretaría General del Consejo: a) por el Consejo, por lo que se refiere al Secretario General y al Secretario General adjunto; b) por el Consejo, a propuesta del Secretario General, por lo que respecta a la aplicación a los funcionarios o agentes del grado 1 de la categoría A de los artículos 1 y 13, del apartado 2 del artículo 15 y de los artículos 16, 22, 29, 30, 31, 32, 38, 41, 49, 50, 51, 78, 87, 88, 89 y 90; el Secretario General estará autorizado para delegar su facultad de propuesta en el Secretario General adjunto; c) por el Secretario General en los demás casos; el Secretario General estará autorizado para delegar sus competencias en el Secretario General adjunto. (2) Es conveniente adoptar una nueva Decisión por la que se determina la autoridad facultada para proceder a los nombramientos para la Secretaría General del Consejo y derogar las Decisiones 63/2/Euratom y 63/9/CEE (3), (1) DO L 56 de 4. 3. 1968, p. 1. (2) DO L 150 de 17. 6. 1999, p. 1. (3) Decisiones del Consejo, de 14 de mayo de 1962, por las que se determina la autoridad facultada para proceder a los nombramientos por lo que respecta a la Secretaría General de los Consejos (DO 5 de 16. 1. 1963, pp. 33 y 34). El Secretario General adjunto estará autorizado para delegar en el Director General de la Administración todas o parte de las competencias que pueda haberle delegado el Secretario General por lo que respecta a la aplicación del régimen aplicable a los otros agentes, así como a la aplicación del Estatuto a los funcionarios de las categorías B, C y D. Esta delegación de competencias no podrá hacerse extensiva a las facultades que le puedan haber sido delegadas a efectos del nombramiento y cese definitivo de los funcionarios y de la contratación de los otros agentes. 23. 10. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 273/13 Artículo 2 Quedan derogadas las Decisiones 63/9/CEE y 63/2/Euratom. La presente Decisión surtirá efecto el día de su adopción. Artículo 3 La presente Decisión se publicará en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas. Artículo 4 Hecho en Bruselas, el 20 de octubre de 1999. Por el Consejo El Presidente T. HALONEN


title: Komission direktiivi 1999/84/EY, annettu 20 päivänä lokakuuta 1999, kasvien terveyteen liittyville erityisille vaaroille alttiina olevien yhteisön alueiden tunnustamisesta suojelluiksi annetun direktiivin 92/76/ETY muuttamisesta

eurovoc_concepts:
parasitology
plant disease
plant health control
plant health legislation
protected area
protection of plant life

text: 23. 10. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 273/11 KOMISSION DIREKTIIVI 1999/84/EY, annettu 20 päivänä lokakuuta 1999, kasvien terveyteen liittyville erityisille vaaroille alttiina olevien yhteisön alueiden tunnustamisesta suojelluiksi annetun direktiivin 92/76/ETY muuttamisesta EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon kasvien tai kasvituotteiden haitallisten organis- mien yhteisöön kulkeutumisen ja siellä leviämisen estämiseen liittyvistä suojatoimenpiteistä 21 päivänä joulukuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 77/93/ETY (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 1999/53/EY (2), ja erityisesti sen 2 artiklan 1 kohdan h alakohdan ensimmäisen alakohdan, ottaa huomioon kasvien terveyteen liittyville erityisille vaaroille alttiina olevien yhteisön alueiden tunnustamisesta suojelluiksi 6 päivänä lokakuuta 1992 annetun komission direktiivin 92/ 76/ETY (3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komis- sion direktiivillä 98/100/EY (4), sekä katsoo seuraavaa: 1) 2) Komission direktiivin 92/76/ETY, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna, mukaisesti Yhdistynyt kuningas- suojelluksi alueeksi kunta tunnustetaan väliaikaisesti juurikkaan nekroottisen keltasuoniviruksen osalta ajan- jaksoksi, joka päättyy 1 päivänä marraskuuta 1999. ja Yhdistyneen kuningaskunnan toimittamien tietojen sekä elintarvike- eläinlääkintätoimiston vuonna 1999 tehdyn tarkastuskäynnin aikana keräämien tietojen perusteella näyttää siltä, että Yhdistyneen kuningas- kunnan osalta juurikkaan nekroottisen keltasuonivi- ruksen suhteen suojelluksi tunnustetun alueen väliai- kaista tunnustamista olisi syytä jatkaa rajoitetuksi ajaksi, jotta Yhdistyneen kuningaskunnan vastuussa olevat viranomaiset voisivat täydentää juurikkaan nekroottisen keltasuoniviruksen levinneisyyttä koskevia tietoja ja saada päätökseen tämän haitallisen organismin hävittä- mistoimet East Anglian alueella Yhdistyneessä kuningas- kunnassa. 3) Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän kasvinsuojelukomitean lausunnon mukaiset, 1 artikla Korvataan direktiivin 92/76/ETY 1 artiklan ensimmäisessä alakohdassa päivämäärä ”1 marraskuuta 1999” päivämäärällä ”1 marraskuuta 2001”. 2 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudatta- misen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 1 päivästä marraskuuta 1999 alkaen. Niiden on ilmoi- tettava tästä komissiolle viipymättä. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on oltava viittaus tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus niitä Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, virallisesti miten viittaukset tehdään. julkaistaessa. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoite- 2. tuista kysymyksistä antamansa olennaiset kansalliset sään- nökset komissiolle viipymättä. Komissio ilmoittaa tästä muille jäsenvaltioille. 3 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. 4 artikla Tehty Brysselissä 20 päivänä lokakuuta 1999. Komission puolesta David BYRNE Komission jäsen (1) EYVL L 26, 31. 1. 1977, s. 20. (2) EYVL L 142, 5. 6. 1999, s. 29. (3) EYVL L 305, 21. 10. 1992, s. 12. (4) EYVL L 351, 29. 12. 1998, s. 35


title: Parecer do Comité Económico e Social sobre «As repercussões do estabelecimento da UEM na coesão económica e social»

eurovoc_concepts:
EU employment policy
Economic and Monetary Union
economic and social cohesion
investment policy

text: 20. 12. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 368/87 Parecer do Comité Econo´ mico e Social sobre «As repercusso˜ es do estabelecimento da UEM na coesa˜ o econo´ mica e social» (1999/C 368/22) Em 25 de Fevereiro de 1999, o Comité Econo´ mico e Social decidiu, em conformidade com o n. o 3 do artigo 23. o do Regimento, elaborar um parecer sobre «As repercusso˜ es do estabelecimento da UEM na coesa˜o econo´ mica e social». A Secça˜o da Unia˜o Econo´ mica e Moneta´ria e Coesa˜o Econo´ mica e Social, incumbida da preparaça˜o dos correspondentes trabalhos, emitiu parecer em 29 de Setembro de 1999. Foi relator Thierry Dock. Na 367. a reunia˜o plena´ria de 20 e 21 de Outubro de 1999 (sessa˜o de 21 de Outubro), o Comité Econo´ mico e Social adoptou por 101 votos a favor, 7 contra e 5 abstenço˜ es o seguinte parecer. 1. Introduça˜o 2. A coesa˜o na Unia˜o Europeia 1. 1. Onze Estados-Membros formam uma unia˜o moneta´ria desde 1 de Janeiro de 1999. Trata-se de um resultado muito positivo, fruto de um processo de convergência iniciado ha´ va´rios anos. Para estar preparada a tempo, a maioria dos Estados envidou esforços considera´veis, mormente ao nı´vel do saneamento das respectivas finanças pu´ blicas. O euro na˜o é um fim em si mesmo. E´ um instrumento 1. 2. precioso que permite aos Estados-Membros o aprofundar do mercado u´ nico e a conduça˜o de uma polı´tica moneta´ria coordenada. A moeda u´ nica deve agora ser utilizada para estimular uma dinâmica que torne a Europa mais forte e mais solida´ria. A moeda u´ nica na˜o diz respeito apenas aos especialis- 1. 3. tas. Devera´, cada vez mais, dizer respeito ao conjunto dos cidada˜os da Unia˜o Europeia. Os cidada˜os avaliara˜o o êxito do euro com base em critérios muito concretos. 1. 3. 1. O instrumento que é o euro sera´ tanto mais apreciado quanto maior for a capacidade da Unia˜o Europeia para o utilizar com vista a promover a criaça˜o de emprego e aumentar a prosperidade de todos os paı´ses e regio˜ es da Unia˜o. Nos termos do artigo 2. o do Tratado da Unia˜o Euro- 1. 4. peia, «a Unia˜o atribui-se os seguintes objectivos: a promoça˜o do progresso econo´ mico e social e de um elevado nı´vel de emprego e a realizaça˜o de um desenvolvimento equilibrado e sustenta´vel, nomeadamente mediante. o reforço da coesa˜o econo´ mica e social e o estabelecimento de uma unia˜o econo´ - mica e moneta´ria. ». E´ o conjunto das polı´ticas conduzidas na Unia˜o que 1. 4. 1. deve permitir a persecuça˜o do objectivo de reforço da coesa˜o econo´ mica e social. 1. 5. Decorridos apenas alguns meses sobre o inı´cio da terceira fase da Unia˜o Econo´ mica e Moneta´ria, é arriscado, em muitos aspectos, procurar analisar as repercusso˜ es da UEM na coesa˜o. Este curto perı´odo na˜o impede, porém, que se aduzam desde ja´ determinadas observaço˜ es, na medida em que, na maioria dos Estados-Membros, os efeitos da UEM na˜o espera- ram por 1 de Janeiro de 1999 para se fazerem sentir. No artigo 158. o do Tratado CE, o reforço da coesa˜o 2. 1. econo´ mica e social é definido como a reduça˜o da «disparidade entre os nı´veis de desenvolvimento das diversas regio˜ es e do atraso das regio˜ es e das ilhas menos favorecidas, incluindo as zonas rurais». Com o objectivo de analisar os progressos registados 2. 2. na realizaça˜o da coesa˜o econo´ mica e social, a Comissa˜o apresentou, em Novembro de 1996, o seu «Primeiro relato´ rio sobre a coesa˜o econo´ mica e social», sobre o qual o Comité emitiu parecer (1). Dados mais recentes, que permitem analisar os progressos alcançados na via da coesa˜o, constam do «Sexto relato´ rio perio´ dico sobre a situaça˜o e a evoluça˜o socioecono´ mica das regio˜ es da Unia˜o Europeia» (2). 2. 3. Abordar a questa˜o da coesa˜o a partir da evoluça˜o da situaça˜o das regio˜ es tem a vantagem de permitir ana´lises mais precisas. A evoluça˜o das médias nacionais pode, com efeito, esconder situaço˜ es muito contrastantes ao nı´vel de unidades territoriais mais restritas. 2. 4. Assiste-se a um reforço da coesa˜o? As estatı´sticas contidas nos relato´ rios da Comissa˜o na˜o permitem afirma´-lo claramente. 2. 4. 1. cular atença˜o: o do PIB por habitante e o do desemprego. Ha´ dois ângulos de abordagem que merecem parti- 2. 5. No que diz respeito ao PIB por habitante, a Comissa˜o verifica a existência de um processo de recuperaça˜o. Em dez anos (1986-1996), o PIB por habitante das vinte e cinco regio˜ es mais pobres passou de 52 para 59 % da média da Unia˜o. E´ um dado encorajante, mas ha´ que relativiza´-lo. A 2. 5. 1. recuperaça˜o é, por exemplo, muito mais clara em determinadas regio˜ es, como sejam as capitais dos paı´ses da coesa˜o. Os progressos sa˜o muito mais lentos nas zonas rurais desses mesmos paı´ses. (1) JO C 206 de 7. 7. 1997. (2) JO C 329 de 17. 11. 1999. C 368/88 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 20. 12. 1999 2. 5. 2. Inquietante é também o facto de as disparidades regionais, medidas com base no PIB por habitante, se acentua- rem dentro das fronteiras da grande maioria dos Estados- -Membros. 2. 6. O panorama em matéria de desemprego é sombrio. O elevado nı´vel da taxa média de desemprego na Unia˜o continua a ser uma triste realidade, situando-se em cerca de 10 % (de acordo com a definiça˜o da OIT). também aos parceiros sociais e ao Banco Central Europeu — assumir o firme compromisso de contribuir, em funça˜o das responsabilidades respectivas, para a concretizaça˜o frutuosa dos três processos-chave coordenados através do «Pacto Euro- peu para o Emprego». Trata-se das medidas de polı´tica de mercado do trabalho («processo do Luxemburgo»), das medidas de reforma dos mercados de bens, serviços e capitais («processo de Cardiff») e das medidas macroecono´ micas («processo de Colo´ nia»). A disparidade em torno desta média é enorme. Em 2. 6. 1. certas regio˜ es, os problemas de emprego sa˜o quase inexistentes. Nas vinte e cinco regio˜ es em que a taxa de desemprego é mais baixa na˜o houve praticamente aumento do subemprego nos u´ ltimos dez anos. A taxa de desemprego continua a ser de cerca de 4 %. O Comité insiste uma vez mais nas interdependências 3. 4. entre estas três estratégias. Os esforços tendentes à melhoria do funcionamento do mercado do trabalho sera˜o va˜os se o crescimento for demasiado brando para permitir a criaça˜o de emprego. O inverso é igualmente verdadeiro. O mesmo se pode afirmar em relaça˜o à reforma dos mercados de bens, serviços e capitais. 2. 6. 2. Noutras regio˜ es, porém, o desemprego atinge nı´veis insuporta´veis. Em 10 anos (1987-1997), a taxa de desemprego nas vinte e cinco regio˜ es mais afectadas sofreu mesmo um aumento sensı´vel, passando de 20,1 para 23,7 %. 2. 7. A relativa recuperaça˜o em termos de riqueza produzida tem escassa incidência no desemprego. Nestas condiço˜ es, dificilmente se podera´ falar de avanço significativo da coesa˜o entre as regio˜ es. O Comité gostaria igualmente de lembrar a necessi- 3. 5. dade, referida noutros pareceres, de os diversos paı´ses da Unia˜o desenvolverem esforços, nomeadamente face ao envelheci- mento da populaça˜o, no sentido da modernizaça˜o do funcio- namento dos mecanismos de protecça˜o social (penso˜ es, cuida- dos de sau´ de, etc. ) tanto ao nı´vel do financiamento como ao nı´vel das prestaço˜ es, com o objectivo de salvaguardar o seu importante papel no modelo social europeu. 3. E´ necessa´rio que o «Pacto Europeu para o Emprego» seja um êxito 4. Impacto potencial da UEM nos Estados-Membros 3. 1. A realizaça˜o de progressos rumo a uma maior coesa˜o econo´ mica e social esta´ estreitamente ligada ao dinamismo da economia. Do mesmo modo, os cidada˜os julgara˜o o êxito da UEM, em grande medida, em funça˜o da capacidade da Unia˜o para aplicar uma estratégia de crescimento e de emprego. Neste contexto, reveste-se de grande importância a adopça˜o do processo denominado «Pacto Europeu para o Emprego» na Cimeira de Colo´ nia. 3. 2. O objectivo do Pacto é o aprofundamento da coope- raça˜o entre os diversos actores da vida econo´ mica e social, a fim de coordenar mais eficazmente as polı´ticas econo´ micas, tanto ao nı´vel macroecono´ mico como ao nı´vel estrutural. Como sublinhado pelo Comité em recente parecer (1), «as medidas de polı´tica de mercado do trabalho preconizadas no Luxemburgo, completadas pelo programa estrutural lançado em Cardiff, deveriam acompanhar o policy-mix macroecono´ - mico apropriado — abarcando a polı´tica orçamental, a polı´tica moneta´ria e a polı´tica dos rendimentos — para criar um clima de confiança capaz de incentivar o consumo e o investimento e, portanto, de relançar o emprego de modo duradouro». 3. 3. O plano adoptado em Colo´ nia é ainda teo´ rico. Importa agora aplica´-lo na pra´tica. O Comité considera que compete a todos os actores em causa — aos governos, certamente, mas (1) JO C 209 de 22. 7. 1999. 4. 1. A terceira fase da UEM iniciou-se ha´ apenas alguns meses. Assim, muitos dos efeitos da unificaça˜o moneta´ria sa˜o ainda pouco visı´veis. Espera-se um conjunto de mudanças, algumas das quais se podem ja´ observar. 4. 2. A unificaça˜o moneta´ria é mais um passo no âmbito do projecto de criaça˜o de um vasto mercado u´ nico na Europa. O desaparecimento das diferentes moedas nacionais permite esbater um pouco mais as fronteiras entre os Estados- -Membros. Neste sentido, a unificaça˜o moneta´ria, nomeada- mente através de uma maior transparência dos preços, permite aumentar a concorrência em todo o territo´ rio da Unia˜o. Os movimentos de empresas (aproximaço˜ es transfronteiriças, fuso˜ es, etc. ), ja´ estimulados pelo mercado u´ nico, sa˜o ainda mais incentivados. 4. 2. 1. O aumento da concorrência é potencialmente bené- fico na medida em que pode promover a melhoria da qualidade e da produtividade. Convém, todavia, evitar que cada Estado-Membro se envolva numa concorrência selvagem, em prejuı´zo dos seus vizinhos, em a´reas como o ambiente, a fiscalidade ou as condiço˜ es de trabalho. Com o surgimento de uma unia˜o moneta´ria, torna-se ainda mais pertinente um conjunto de processos de harmonizaça˜o ou de coordenaça˜o. E´ particularmente o caso dos projectos em matéria de fiscalidade da poupança ou das sociedades actualmente em discussa˜o. 20. 12. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 368/89 4. 2. 2. Uma concorrência mais forte permitira´ certamente maior produtividade, o que constitui teoricamente um dos pilares do crescimento e da melhoria do bem-estar. Ao mesmo tempo, alguns podera˜o perguntar se este aumento de produtividade na˜o provocara´ perdas de empregos na Europa. Esse risco existe. Contudo, se os actores da Unia˜o Europeia lograrem coordenar as diferentes polı´ticas econo´ micas, podera´ haver uma procura suficientemente forte. Em tal caso, o efeito lı´quido sobre o emprego poderia ser positivo. Os ganhos de produtividade em determinados sectores sa˜o efectivamente susceptı´veis de induzir baixas de preços que permitam, indirec- tamente, estimular a procura de uma vasta gama de bens e serviços. Uma vez mais, a chave parece, pois, residir no êxito do processo «Pacto Europeu para o Emprego» a que se aludiu no capı´tulo anterior. 4. 3. Por definiça˜o, numa unia˜o moneta´ria na˜o podem continuar a existir perturbaço˜ es das taxas de câmbio, nomeada- mente através de ataques especulativos. Certos paı´ses da Unia˜o na˜o ficaram protegidos de ataques desta natureza nos primeiros anos da presente década. Todo o continente sofreu enta˜o perturbaço˜ es da concorrência, tendo-se registado resulta- dos menos positivos em termos de emprego e de crescimento. 4. 3. 1. O Comité congratula-se, pois, com o facto de, em 1998, os paı´ses da zona euro terem ficado ao abrigo das turbulências que afectaram o mercado cambial. E´ um progresso fundamental que constitui, desde ja´, um ponto positivo a favor do euro. Como sublinhado por Wim Duisenberg, governador 4. 3. 2. do BCE, na sua u´ ltima reunia˜o com representantes do CES, um dos objectivos fundamentais do euro é ser um factor de estabilidade interna. E´ arriscado fazer previso˜ es so´ lidas quanto à evoluça˜o 4. 4. das taxas de juro na zona euro. Importa, porém, realçar desde ja´ um dado adquirido: a supressa˜o dos riscos de câmbio na zona euro tem impacto positivo nas finanças pu´ blicas. Antes da entrada em vigor da moeda u´ nica, o receio de uma desvalorizaça˜o incentivava, com efeito, os mercados financei- ros a imporem a certos Estados um prémio de risco especı´fico nas suas operaço˜ es de empréstimos pu´ blicos. Com a elimi- naça˜o do risco de câmbio, tais Estados podem hoje obter financiamento a uma taxa mais favora´vel. Na hipo´ tese de tudo o mais permanecer inalterado, os juros pesam menos e, mantendo-se a polı´tica sem alteraça˜o, o saldo orçamental melhora automaticamente. E´ particularmente nos paı´ses forte- mente endividados que a supressa˜o dos prémios de risco associados ao receio de uma variaça˜o das taxas de câmbio tem impacto na˜o despiciendo. A` medida que nos aproximamos de 1 de Janeiro de 4. 5. 2002 (e, mais ainda, apo´ s essa data), a utilizaça˜o do euro tende a aumentar nas operaço˜ es comerciais. Na zona euro, recorrer-se-a´, portanto, cada vez menos a operaço˜ es de câmbio entre divisas. Esta evoluça˜o deve permitir aos agentes econo´ micos (empresas e consumidores) economizar parte significativa das despesas de transacça˜o. A Comissa˜o considera que as economias realizadas correspondera˜o a 0,5 % do PIB nos grandes paı´ses. O ganho podera´ mesmo elevar-se a 1 % nos pequenos paı´ses. 4. 5. 2. Outro motivo de interesse do euro é o facto de que, ao lado do yen e do do´ lar, a divisa europeia tende a ser cada vez mais uma divisa de referência ao nı´vel mundial. Um primeiro indı´cio nesse sentido é a proporça˜o de obrigaço˜ es emitidas em euros. Dispor de uma divisa que conta à escala mundial tem mu´ ltiplas vantagens. Uma delas é certamente uma melhor protecça˜o contra os efeitos associados às flutuaço˜ es das outras divisas. 4. 6. Para além das realizaço˜ es ou das promessas resultantes da criaça˜o do euro, a moeda u´ nica impo˜ e igualmente aos paı´ses participantes um conjunto de alteraço˜ es de comportamento. Agora que a Unia˜o dispo˜ e de uma meda u´ nica, é essencial que evolua também para uma unia˜o econo´ mica e polı´tica. Analisar esta evoluça˜o coloca mu´ ltiplas questo˜ es abordadas noutros pareceres do Comité (1): coordenaça˜o das polı´ticas econo´ micas, fiscalidade, etc. 4. 6. 1. No presente parecer, o Comité gostaria de insistir particularmente em dois aspectos: a polı´tica orçamental e a polı´tica dos rendimentos. 4. 7. Em matéria orçamental, é fundamental que os paı´ses participantes respeitem as disposiço˜ es do «Pacto Europeu de Estabilidade e de Crescimento». Em diversos Estados-Membros, ha´ que levar por diante o saneamento das finanças pu´ blicas. O objectivo é que todos os paı´ses da Unia˜o possam dispor de margens orçamentais suficientes que lhes permitam fazer face a uma eventual deterioraça˜o da conjuntura. 4. 8. A polı´tica dos rendimentos adquire, também ela, outra dimensa˜o na Unia˜o Moneta´ria. Com efeito, ja´ na˜o é possı´vel corrigir uma diferença competitiva através de uma desvalori- zaça˜o. Cabem, pois, grandes responsabilidades aos parceiros sociais incumbidos de negociar as evoluço˜ es salariais. Em anterior parecer (2), o Comité considerou impor- 4. 8. 1. tante que as organizaço˜ es socioprofissionais lograssem acen- tuar a coordenaça˜o entre os diversos nı´veis e sedes em que se realizam as negociaço˜ es salariais. O desafio que se coloca aos parceiros sociais é o de poderem contribuir para uma dinâmica de crescimento e de emprego, evitando simultaneamente alimentar tenso˜ es inflacionistas. 5. Localizaça˜o dos investimentos na UEM A localizaça˜o dos investimentos no territo´ rio europeu 5. 1. sera´ certamente afectada pela unificaça˜o moneta´ria. Ha´ um elemento que se pode desde ja´ realçar: os investimentos directos estrangeiros na zona euro esta˜o doravante inteira- mente protegidos da instabilidade das taxas de câmbio dos paı´ses participantes. Ganham, pois, em segurança. Esta economia em despesas de transacça˜o pode 4. 5. 1. contribuir, de forma na˜o negligencia´vel, para a melhoria da competitividade das empresas europeias. (1) Ver, nomeadamente, o parecer sobre o «Relato´ rio Econo´ mico Anual de 1999» — JO C 209 de 22. 7. 1999 e o parecer sobre «A Polı´tica Fiscal» em elaboraça˜o. (2) JO C 40 de 15. 2. 1999. C 368/90 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 20. 12. 1999 5. 2. Muitos sa˜o os estudos cientı´ficos que procuram pôr em evidência os factores que explicam a localizaça˜o dos investimentos. O presente parecer na˜o pretende, é certo, desempatar os resultados desses diferentes trabalhos. O Comité deseja simplesmente recordar que na˜o é do interesse da Europa procurar competir com os paı´ses de baixos sala´rios no plano das vantagens comparativas. Os estudos cientı´ficos mostram que ha´ outros factores determinantes para atrair os investimen- tos geradores de elevado valor acrescentado. O dinamismo da investigaça˜o, o saber-fazer, a qualidade da ma˜o-de-obra e o clima social sa˜o elementos igualmente importantes. 5. 2. 1. Para manter a prosperidade em todo o territo´ rio da Unia˜o, é antes de mais em estratégias baseadas na qualidade dos produtos e na elevada produtividade da ma˜o-de-obra que a Europa deve apoiar-se. 5. 3. Para além dos investimentos privados, os investimentos pu´ blicos sa˜o um factor importante para assegurar o desenvolvi- mento harmonioso de todas as regio˜ es da Unia˜o Europeia. Um relato´ rio recente da Comissa˜o(1) refere que o 5. 3. 1. investimento pu´ blico decresceu de 3 % do PIB no inı´cio dos anos 90 para pouco mais de 2 % na actualidade. O cumprimento do critério do défice pu´ blico é uma das principais razo˜ es deste decréscimo. A segunda causa é a privatizaça˜o de um conjunto de serviços e a transferência dos investimentos correspondentes para o sector privado. 5. 3. 2. Esta situaça˜o poderia ter consequências negativas para o desenvolvimento regional, nomeadamente no que concerne aos investimentos em novas tecnologias, cuja impor- tância é vital. Torna-se ainda necessa´rio velar por que as privatizaço˜ es na˜o conduzam ao desinvestimento nas regio˜ es menos desenvolvidas em nome da necessa´ria rendibilidade econo´ mica. Este aspecto merece atenta ana´lise no futuro. 5. 3. 3. As perspectivas financeiras acordadas na Cimeira Europeia de Berlim, realizada em Março de 1999, implicara˜o uma menor intervença˜o da Unia˜o em termos regionais. Os investimentos que os poderes pu´ blicos podera˜o realizar nas suas regio˜ es menos desenvolvidas assumem, pois, importância acrescida. O Comité insiste em que a avaliaça˜o da satisfaça˜o das exigências do «Pacto de Estabilidade e de Crescimento» seja suficientemente precisa. E´ absolutamente necessa´rio evitar que a experiência 5. 3. 4. do passado se repita. Seria, com efeito, nefasto para a coesa˜o econo´ mica e social que, em caso de crise ou choque, os investimentos pu´ blicos fossem a primeira a´rea a sofrer cortes, como aconteceu aquando da passagem à terceira fase da unia˜o econo´ mica e moneta´ria e como é geralmente o caso quando se procede a um ajustamento orçamental significativo. 6. Os choques assimétricos como ameaça à coesa˜o Problema cla´ssico numa unia˜o moneta´ria é a capaci- 6. 1. dade de reacça˜o a um choque assimétrico, isto é, a um acontecimento imprevisto com impacto directo ou indirecto nos parâmetros emprego, produça˜o, inflaça˜o. socioecono´ micos: 6. 1. 1. todo o territo´ rio da unia˜o moneta´ria de maneira uniforme. Choque assimétrico seria aquele que na˜o afectaria O risco de choque assimétrico pode ser avaliado a 6. 2. partir de uma multiplicidade de parâmetros. Um deles é o grau de abertura comercial. As trocas 6. 3. fora da zona euro representam apenas cerca de 13 % do PIB dos paı´ses da zona euro. Trata-se, evidentemente, de uma média. Certos Estados situam-se muito acima deste nı´vel. Isto revela, contudo, que o vigor da conjuntura na zona euro depende, antes de mais e em larga medida, de factores internos. Um segundo ângulo de abordagem consiste em obser- 6. 4. var a evoluça˜o dos ciclos conjunturais. Quadro 1 Correlaça˜ o de crescimento do PIB com a zona euro (1) Alemanha (*) França Ita´lia A´ ustria Bélgica Finlândia Irlanda Paı´ses Baixos Portugal 1977-1986 1987-1992 1992 (S2)-1996 0,89 0,72 0,93 0,65 0,51 0,17 0,30 0,76 0,48 0,28 0,85 0,65 0,71 0,92 0,68 0,65 0,60 0,43 0,93 0,99 0,92 0,85 0,97 0,88 0,76 0,89 0,41 Espanha 0,21 - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - 0,48 Reino Unido 0,57 0,62 0,53 0,94 Dinamarca Grécia Suécia 0,33 0,65 0,27 − 0,07 0,36 0,61 0,54 0,83 0,90 (1) Trata-se do coeficiente de correlaça˜o do crescimento do PIB de cada paı´s com o dos 11 paı´ses que participam na UEM em 1999. As correlaço˜ es baseiam-se em dados semestrais. (*) Os nu´ meros para o perı´odo 1987-1992 sa˜o afectados pela reunificaça˜o (1) «O investimento pu´ blico no quadro da estratégia econo´ mica» — COM (1998) 682 final de 2. 12. 1998. alema˜. Fonte: OCDE. 20. 12. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 368/91 6. 4. 1. Os nu´ meros constantes do quadro supra apontam para uma aproximaça˜o dos ciclos econo´ micos nos paı´ses da zona euro. Por outras palavras, os perı´odos de crescimento e de abrandamento conjuntural tendem a ser mais coincidentes. Os ciclos econo´ micos na zona euro de 11 paı´ses evoluem para uma maior simetria. Resta esperar que esta aproximaça˜o dos ciclos econo´ micos se confirme, o que devera´ acontecer desde que se realizem progressos na coordenaça˜o das polı´ticas econo´ micas. 6. 4. 2. Tais resultados devem, bem entendido, ser interpreta- dos com prudência. Na˜o permitem certamente concluir que a ameaça de choque assimétrico na˜o existe, mas relativizam os seus riscos. 6. 5. Estudos econo´ micos recentes revelam que os choques assimétricos podem, muitas vezes, ser de natureza regional ou pluri-regional, mais do que de cara´cter nacional. Uma breve ana´lise das estruturas produtivas de diversos Estados-Membros revela as diferenças regionais no tecido produtivo e/ou nos serviços. 6. 6. Ha´ quem considere que a migraça˜o inter-regional poderia ser uma soluça˜o em caso de choque especı´fico ou desemprego persistente. Os estudos revelam que ha´ diversos factores que contribuem para a limitaça˜o desta mobilidade, nomeadamente as possibilidades de encontrar alojamento. Saliente-se que, em caso de choque tempora´rio, a emigraça˜o de parte do potencial qualificado de uma determinada regia˜o contribuiria mais, a médio prazo, para fragilizar a retoma econo´ mica do que para a promover. 6. 7. O Comité gostaria de lembrar a necessidade de os Estados-Membros respeitarem as disposiço˜ es do «Pacto de Estabilidade e de Crescimento». E´ , com efeito, essencial que os Estados-Membros disponham de finanças pu´ blicas sa˜s para poderem reagir em caso de choque inesperado. Em tais circunstâncias, um paı´s deve, com efeito, poder contar com os seus recursos pro´ prios. A tı´tulo complementar, deve também poder apelar-se 6. 8. à solidariedade europeia, expressamente prevista no n. o 2 dos Tratados Consolidados, em que se afirma: «Sempre que um Estado-Membro se encontre em dificuldades ou sob grave ameaça de dificuldades devidas a ocorrências excepcionais que na˜o possa controlar, o Conselho, deliberando por unanimi- dade, sob proposta da Comissa˜o, pode, sob certas condiço˜ es, conceder ajuda financeira comunita´ria ao Estado-Membro em questa˜o. » O Comité considera que a Unia˜o Europeia deve 6. 8. 1. reflectir desde ja´ sobre a instauraça˜o de um mecanismo de reacça˜o em caso de choque assimétrico. Diversas personalida- des europeias de relevo, como o Presidente da Comissa˜o, Romano Prodi, lançaram o debate sobre esta questa˜o. O Parlamento Europeu, por seu lado, adoptou um relato´ rio neste sentido (1). O Comité lamenta que até ao presente, a questa˜o na˜o haja sido debatida no Conselho Ecofin. O objectivo é preparar antecipadamente respostas a um acontecimento que se na˜o pode excluir. 6. 8. 2. Como referido pelo Parlamento Europeu, é necessa´- rio dispor desde ja´ de um quadro jurı´dico, para que se na˜o (1) «Relato´ rio sobre o mecanismo de ajustamento em caso de choques assimétricos», de 11 de Novembro de 1998, e resoluça˜o adoptada em 16 de Dezembro de 1998 — JO C 98 de 9. 4. 1999. perca tempo a elabora´-lo se o acontecimento em questa˜o se verificar. O Comité concorda igualmente com a proposta de instituiça˜o de um sistema de alerta que permita efectuar uma avaliaça˜o bianual dos riscos de choque assimétrico. 6. 8. 3. As transferências financeiras tempora´rias poderiam ajudar uma regia˜o a recuperar o seu potencial de crescimento. Tal mecanismo na˜o teria como objectivo proceder a uma redistribuiça˜o, mas sim ajudar o Estado-Membro em questa˜o a ultrapassar o choque que o afecta (ao nı´vel nacional ou regional). Funcionaria como uma espécie de seguro. 6. 8. 4. Quanto aos meios que permitiriam alimentar um fundo destinado a reagir em caso de choque assimétrico, alguns observadores sugerem que se equacione a possibilidade de utilizar os excessos de reservas existentes nos bancos centrais nacionais. E´ uma ideia ainda por explorar. 7. Concluso˜ es 7. 1. O nascimento do Euro é um acto fundamental na construça˜o europeia, dispondo, agora, a Europa de um instru- mento precioso. Deve ser prosseguida a dinâmica suscitada pelo projecto da moeda u´ nica, até porque o Euro na˜o é um fim em si mesmo. Deve antes suscitar progresso para uma Europa mais forte, apta a responder às aspiraço˜ es fundamentais dos cidada˜os. 7. 2. Alguns meses apo´ s o arranque da terceira fase da UEM, a coesa˜o econo´ mica e social entre as regio˜ es da Unia˜o Europeia continua assaz imperfeita. Ainda que se possam observar progressos de recuperaça˜o em termos de riqueza produzida entre regio˜ es ricas e pobres, os seus reflexos no desemprego sa˜o ainda demasiado escassos. O Comité deposita grandes esperanças no processo 7. 3. «Pacto Europeu para o Emprego», iniciado pela presidência alema˜. E´ através de uma estreita coordenaça˜o entre as estraté- gias do Luxemburgo (medidas de polı´tica do mercado do trabalho), de Cardiff (medidas de reforma dos mercados de bens, serviços e capitais) e de Colo´ nia (medidas macroecono´ mi- cas) que a UEM podera´ ser posta ao serviço do crescimento e do emprego. A plena participaça˜o dos diversos actores, e sobretudo dos parceiros sociais, é indispensa´vel para o êxito do processo. 7. 4. O estabelecimento de uma unia˜o econo´ mica e moneta´- ria implica uma série de convulso˜ es, algumas das quais na˜o sa˜o ainda visı´veis. A unificaça˜o moneta´ria oferece novas potencialidades: aumento da concorrência; segurança dos investimentos estrangeiros; reduça˜o das despesas de transacça˜o; melhoria da estabilidade interna. 7. 5. Impo˜ e também mais disciplina aos paı´ses participantes, particularmente ao nı´vel da polı´tica orçamental. Aos parceiros sociais, por seu turno, cabe a enorme responsabilidade de coordenar adequadamente as negociaço˜ es salariais, a fim de apoiar a procura, mas evitando, simultaneamente, suscitar o sobreaquecimento da economia e alimentar tenso˜ es inflacio- nistas. C 368/92 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 20. 12. 1999 7. 6. O Comité entende que uma das ameaças que se erguem contra a coesa˜o na UEM é o surgimento de um choque assimétrico que afecte uma parte das regio˜ es da Unia˜o. Tanto os Estados-Membros a tı´tulo individual como as instituiço˜ es europeias devem preparar-se para enfrentar esse risco. Existem pistas para tal. O Comité insiste em que se criem sem demora instrumentos que permitam à Unia˜o Europeia reagir prontamente em caso de um choque desta natureza. Bruxelas, 21 de Outubro de 1999. A Presidente do Comité Econo´mico e Social Beatrice RANGONI MACHIAVELI


title: Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om «Kommissionens forslag til Rådets afgørelse om ordningen for Den Europæiske Unions egne indtægter»

eurovoc_concepts:
Member States' contribution
VAT
administrative expenditure (EU)
financing method
general budget (EU)
own resources

text: C 368/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 12. 1999 Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Rådets afgørelse om ordningen for Den Europæiske Unions egne indtægter« (1999/C 368/06) Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 3. august 1999 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed, som udpegede Vasco Cal til ordfører uden studiegruppe. Sektionen vedtog sin udtalelse den 29. september 1999. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 367. plenarforsamling af 20. -21. oktober 1999, mødet den 20. oktober 1999, med 109 stemmer for, 1 imod og 2 hverken for eller imod, følgende udtalelse. Kommissionens forslag til Rådets afgørelse om ordnin- 1. gen for Den Europæiske Unions egne indtægter, der blev fremlagt i juli måned 1999, skal ses på baggrund af Det Europæiske Råds beslutninger på topmødet i Berlin den 24. og 25. marts vedrørende finansieringen af EU for tidsrummet 2000-2006. De vigtigste beslutninger, Det Europæiske Råd traf med 1. 1. hensyn til egne indtægter, var: — den nuværende maksimale indkrævningssats på 1 % for momsindtægterne skal reduceres til 0,75 % i 2002 og i 2003 og til 0,5 % fra 2004 og frem; — den procentandel af de såkaldte »traditionelle egne indtæg- ter«, som medlemsstaterne tilbageholder til dækning af opkrævningsomkostningerne, forhøjes fra de nuværende 10 % til 25 % med virkning fra 2001; — der foretages tekniske tilpasninger af korrektionen af budgetuligevægte til fordel for Det Forenede Kongerige (for at tage højde for beslutningerne på Det Europæiske Råd i Berlin og de fremtidige omkostninger ved EU’s udvidelse); — de andre medlemsstaters finansiering af Det Forenede Kongeriges budgetkompensation ændres ved, at Østrigs, Tysklands, Nederlandenes og Sveriges finansieringsandel nedsættes til 25 % af deres normale andel; — Kommissionen opfordres til at tage ordningen med egne indtægter og dens funktionsmåde op til fornyet vurdering inden 1. januar 2006, herunder undersøge virkningerne af EU’s udvidelse, bidragskorrektionen for Det Forenede Kongerige og den bidragsnedsættelse, som de fire førnævn- te medlemsstater indrømmes i forbindelse med finansierin- gen af den britiske rabat, samt spørgsmålet om skabelse af nye autonome egne indtægter for EU. 2. ØSU havde lejlighed til at behandle samme problemstil- linger i en initiativudtalelse med titlen »Finansiering af Den Europæiske Union« (1), som det afgav på plenarforsamlingen den 24. og 25. marts 1999 med adresse til Det Europæiske Råd, der holdt møde samtidig. I udtalelsen erkendte ØSU vanskelighederne ved at vedtage nogle af de forslag, der var til diskussion, såsom skabelse af nye egne indtægter. Det stillede sig positivt til nogle af de foranstaltninger, som skulle vedtages (1) EFT C 138 af 18. 5. 1999. af Det Europæiske Råd, og som nu indgår i det foreliggende forslag til Rådets afgørelse; det drejer sig navnlig om: mere udbredt anvendelse af BNI-indtægten, sænkning af den maksi- male indkrævningssats for momsindtægterne, forhøjelse af den procentdel af provenuet, som tilbageholdes til dækning af opkrævningsomkostninger, samt hensyntagen til omkostnin- gerne ved EU-udvidelsen i Det Forenede Kongeriges bidrags- korrektion. 2. 1. På baggrund af, at omkostningerne ved EU’s udvidelse og tidsplanen for tiltrædelsen endnu ikke kan forudses med rimelig sikkerhed, gjorde ØSU i sin udtalelse om »Finansiering af Den Europæiske Union« gældende, at det vil være nødvendigt at tage hele problemstillingen omkring de egne indtægter, herunder budgetuligevægtene for visse medlemsstater, op til fornyet vurdering inden 2006. ØSU glæder sig derfor over, at Kommissionen og Det Europæiske Råd er blevet anmodet om at underkaste ordningen for egne indtægter og dens funktionsmåde en revision. En gennemgang af de aktuelle budgetuligevægte og et 2. 2. skøn over de udgifter, EU-udvidelsen vil medføre på de forskellige budgetområder, peger klart på behovet for en sådan revision, eftersom udvidelsens budgetmæssige følgevirkninger »i alvorlig grad undervurderes«. 2. 3. Det grundlæggende spørgsmål, der rejses i nævnte udtalelse, rækker imidlertid langt videre. Positive ad hoc- foranstaltninger er ikke tilstrækkelige til at sikre en »rimelig, gennemsigtig, omkostningseffektiv og enkel« ordning for egne indtægter, som er Det Europæiske Råds ønske. Fra 2005/2006 — hvor de første tiltrædelser finder sted — vil den nye situation, som udvidelsen skaber, stille krav om »en overordnet reguleringsmekanisme, der fastsætter en ramme for den nye ordning for egne indtægter, hvorefter der skal være et direkte forhold mellem national velstand — målt som BNI pr. capita — og nettobudgetbalance i den enkelte medlemsstat. Man skal følgelig sikre et samlet niveau for egne indtægter, der tillader EU at udfylde og udbygge sin rolle«. Den kurve, som repræsenterer den grafiske afbildning 2. 3. 1. af denne mekanisme, må ikke overskride de grænser, der fastsættes, for at budgetbalancerne overholdes. 20. 12. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 368/17 i Det direkte forhold mellem de to variabler bør ikke udtrykkes som en linje, men som et skraveret område omkring denne linje, således at korrektionsmekanismen udløses, når nettositu- ationen i en medlemsstat ligger uden for det skraverede område og afviger betydeligt fra nettosituationen i andre medlemsstater med samme velstandsniveau. Forholdet mellem budgetulige- vægt målt forhold til BNI pr. capita og operationelle budgetmæssige ligevægte kræver en model, som tager højde for variationerne i budgetbidragene fra år til år. Idémæssigt bør den aftalte mekanisme omfatte en udsvingsmargen, som ville være acceptabel, når den ses som et gennemsnit over mere end et år. Udsvingsmarginen bør være så bred, at den sikrer en bedre balance mellem hensynet til stabiliteten og forudsigelig- heden i indtægtsniveauet og hensynet til de korrektioner, der skal foretages på budgetbalancerne, når de falder uden for den accepterede udsvingningsmargen. På den måde vil man undgå generelle korrektioner hvert år. 2. 4. ØSU finder, at der, inden Kommissionen senest den 1. januar 2006 aflægger rapport om, »hvordan ordningen med egne indtægter fungerer, og specielt om udvidelsens virkninger på finansieringen af budgettet« (se forslaget til Rådets afgørelse, artikel 9), bør være en bred debat i alle EU-institutionerne og i medlemsstaterne om Den Europæiske Unions finansielle selvbestemmelse, om det relative fald i de traditionelle egne indtægter og om spørgsmålet om et niveau for egne indtægter, der er tilstrækkeligt til, at Den Europæiske Union kan fastholde og udbygge sin rolle. En sådan forudgående debat vil kunne sikre en bred konsensus, som vil gøre det lettere for Europa- Kommissionen at fremlægge konkrete forslag. Bruxelles, den 20. oktober 1999. Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg


title: Parere del Comitato economico e sociale in merito alla «Proposta di decisione del Consiglio relativa al sistema delle risorse proprie dell'Unione europea"

text: C 368/16 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 20. 12. 1999 Parere del Comitato economico e sociale in merito alla «Proposta di decisione del Consiglio relativa al sistema delle risorse proprie dell’Unione europea» (1999/C 368/06) Il Consiglio, in data 3 agosto 1999, ha deciso, conformemente al disposto dell’articolo 262 del Trattato che istituisce la Comunità europea, di consultare il Comitato economico e sociale in merito alla proposta di cui sopra. La Sezione «Unione economica e monetaria, coesione economica e sociale», incaricata di preparare i lavori del Comitato in materia, ha formulato il parere sulla base del rapporto introduttivo del relatore unico Vasco Cal, in data 29 settembre 1999. Il Comitato economico e sociale ha adottato il 20 ottobre 1999, nel corso della 367a sessione plenaria, con 109 voti favorevoli, 1 voto contrario e 2 astensioni, il seguente parere. 1. La proposta di decisione del Consiglio relativa al sistema delle risorse proprie dell’Unione europea, presentata dalla Commissione nel luglio 1999, dà attuazione alle decisioni del Consiglio europeo di Berlino del 24 e 25 marzo sul finanziamento dell’Unione europea per il periodo 2000-2006. In merito alle risorse proprie, le decisioni fondamentali 1. 1. del Consiglio sono state: — ridurre l’aliquota massima di prelievo della risorsa IVA (dall’1% allo 0,75% nel biennio 2002/2003, e allo 0,50% dal 2004 in poi); — aumentare la percentuale delle «risorse proprie tradizionali» trattenute dagli Stati membri a titolo di spese di riscossione (dal 10% al 25%); — apportare taluni adeguamenti tecnici in ordine alla corre- zione degli squilibri di bilancio a favore del Regno Unito (per tenere conto degli effetti delle stesse decisioni del Consiglio europeo e dei costi futuri dell’ampliamento); — ridurre al 25% la quota di finanziamento di Austria, Germania, Paesi Bassi e Svezia, relativa alla correzione a favore del Regno Unito; — invitare la Commissione a esaminare il funzionamento del sistema delle risorse proprie entro il 1o gennaio 2006, tenendo conto degli effetti dell’ampliamento, della corre- zione a favore del Regno Unito e della riduzione accordata ai quattro Stati membri summenzionati nel finanziamento della compensazione per il Regno Unito, e prevedendo la possibilità di creare nuove risorse proprie autonome per l’Unione europea. 2. Il Comitato ha avuto modo di esaminare questi problemi nel parere d’iniziativa del 24 e 25 marzo 1999 sul tema «Il finanziamento dell’Unione europea» (1), in vista del Consiglio europeo svoltosi negli stessi giorni. In tale parere, il Comitato ha riconosciuto le difficoltà legate all’adozione di alcune delle proposte in esame, come quella della creazione di nuove risorse proprie, e si è pronunciato a favore di alcune misure le quali formano oggetto adottate dal Consiglio europeo, (1) GU C 138 del 18. 5. 1999. dell’odierna proposta di decisione del Consiglio. Tra esse figurano, in particolare, l’applicazione più generalizzata della risorsa PNL e la riduzione dell’aliquota massima di prelievo l’aumento dell’importo trattenuto dagli della risorsa IVA, Stati membri a copertura delle spese di riscossione e la considerazione dei costi dell’ampliamento nell’ambito della correzione accordata al Regno Unito. 2. 1. Tenendo conto che i costi e i tempi dell’ampliamento non possono ancora essere determinati in maniera realistica, il Comitato considerava nel parere sul finanziamento dell’Unione la necessità di riesaminare, entro il 2006, tutta la questione delle risorse proprie, tenendo conto altresı` degli squilibri di bilancio relativi ad alcuni Stati membri. Accoglie quindi con favore l’invito rivolto dal Consiglio europeo alla Commissione affinché essa riesamini il funzionamento del sistema delle risorse proprie. 2. 2. La necessità di una tale revisione è evidente quando si analizzano gli attuali squilibri di bilancio e quando si programmano, nelle varie linee di bilancio, le possibili spese legate all’ampliamento, il cui costo per il bilancio comunitario è «fortemente sottovalutato». 2. 3. Tuttavia, la questione di fondo sollevata dal parere del Comitato va ben al di là di tali considerazioni. Esso infatti reputa che le misure ad hoc e positive non siano sufficienti a garantire un sistema di risorse proprie «equo, trasparente, semplice ed efficiente rispetto ai costi», come il Consiglio europeo ha tenuto a sottolineare. La nuova situazione che si verrà a creare con l’ampliamento renderà necessario introdurre a partire dal 2005/2006, data prevista per le prime adesioni, un «meccanismo generale di regolamentazione che definisca un quadro basato sul nuovo sistema di risorse proprie. Tale meccanismo permetterebbe di collegare direttamente la ricchezza nazionale (misurata in termini di PNL pro capite) ai saldi netti di ciascuno Stato membro. Occorre di conseguenza garantire un livello globale di risorse proprie che permetta all’UE di svolgere pienamente il proprio ruolo e di potenziarlo». La curva che illustra graficamente questo meccani- 2. 3. 1. smo non dovrebbe superare i limiti che verranno fissati in materia di saldi netti. 20. 12. 1999 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 368/17 Il rapporto diretto tra le due variabili non dovrebbe essere espresso con una linea, bensı` con una zona ombreggiata lungo la linea, di modo che il meccanismo di correzione intervenga quando il saldo netto di uno Stato membro si situa al di fuori di questa zona e si allontana notevolmente dal saldo netto di altri Stati membri che hanno lo stesso livello di ricchezza. Il rapporto tra lo squilibrio di bilancio, misurato rispetto al PNL pro capite, e i saldi operativi richiede una formula che permetta variazioni annue dei contributi il meccanismo approvato dovrebbe prevedere un margine di variazione accettabile se ponderato su un periodo superiore a un anno. L’ampiezza di questo margine dovrebbe essere sufficiente per permettere trovare un migliore equilibrio tra la stabilità e la di prevedibilità del livello delle entrate e le correzioni da apportare ai saldi netti, quando questi ultimi si situano fuori finanziari. In teoria, Bruxelles, 20 ottobre 1999. del margine di variazione accettabile. In tal modo si evita di apportare correzioni generalizzate ogni anno. 2. 4. Il Comitato reputa che la relazione sul «funzionamento del sistema delle risorse proprie e, in particolare, sugli effetti dell’ampliamento sul finanziamento del bilancio dell’Unione» (art. 9 della proposta di decisione del Consiglio), che la Commis- sione deve presentare entro il 1o gennaio 2006, vada preceduta da un ampio dibattito nell’ambito di tutte le istituzioni e degli Stati membri sull’autonomia finanziaria dell’Unione europea, sull’attuale diminuzione del peso relativo delle risorse proprie tradizionali e sulla questione delle risorse proprie sufficienti a far sı` che l’Unione europea svolga appieno i propri compiti e potenzi il proprio ruolo. Tale ampio dibattito consentirà di creare un consenso allargato che a sua volta faciliterà la presenta- zione di proposte concrete da parte della Commissione europea. La Presidente del Comitato economico e sociale Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: Advies van het Economisch en Sociaal Comité over het "Voorstel voor een richtlijn van het Europees Parlement en de Raad tot vaststelling van een communautair wetboek betreffende geneesmiddelen voor menselijk gebruik (gecodificeerde versie)"

eurovoc_concepts:
approximation of laws
code of conduct
drug surveillance
medicinal product
pharmaceutical legislation

text: 20. 12. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 368/3 Advies van het Economisch en Sociaal Comité over het „Voorstel voor een richtlijn van het Europees Parlement en de Raad tot vaststelling van een communautair wetboek betreffende geneesmiddelen voor menselijk gebruik (gecodificeerde versie)” (1999/C 368/02) De Raad heeft op 4 oktober 1999 besloten, overeenkomstig artikel 262 van het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap het Economisch en Sociaal Comité te raadplegen over het voornoemde voorstel. De Afdeling „Interne markt, productie en consumptie”, die met de voorbereiding van de desbetreffende werkzaamheden was belast, heeft haar advies op 7 oktober 1999 goedgekeurd. Rapporteur was de heer Braghin. Het Economisch en Sociaal Comité heeft tijdens zijn 367e zitting (vergadering van 20 oktober 1999) het volgende advies uitgebracht, dat met 105 stemmen vo´ o´ r en een stem tegen, bij drie onthoudingen, is goedgekeurd. 1. Inleiding 1. 1. Het onderhavige voorstel voor een richtlijn is gericht op de codificatie en dus de vervanging van Richtlijn 65/65/EEG van de Raad van 26 januari 1965 en de daarop volgende richtlijnen betreffende de onderlinge aanpassing van de wette- lijke en bestuursrechtelijke bepalingen inzake farmaceutische specialiteiten. Deze codificatie is bedoeld om het communau- taire recht te vereenvoudigen en te verduidelijken, en om het doorzichtiger en begrijpelijker te maken, in overeenstemming met het besluit van de Commissie van 1 april 1987 en de conclusies van de Europese Raad van Edinburgh (december 1992). 1. 2. Deze nieuwe richtlijn, die gericht is op de codificatie van de expliciet genoemde normen in Bijlage II, deel A, waarin een opsomming wordt gegeven van de ingetrokken richtlijnen met inbegrip van de daarop volgende wijzigingen, dient volgens de normale communautaire wetgevingsprocedure (art. 251 van het Verdrag) te worden goedgekeurd; dienten- gevolge wordt de inhoud van de gecodificeerde teksten onverlet gelaten: de richtlijn voegt deze alleen samen en brengt daarin alleen die formele wijzigingen aan die nodig zijn voor de codificatie. 1. 3. De Commissie heeft tevens rekening gehouden met het feit dat een Europees Bureau voor de geneesmiddelenbeoorde- ling is ingesteld bij Verordening (EEG) nr. 2309/93 van de Raad (PB L 214 van 24. 8. 1993), en dat parallel daarmee in Richtlijn 93/39/EEG (ibidem) het Europese regelgevingskader is vastgelegd. 1. 4. Dit voorstel tot codificatie betreffende geneesmiddelen voor menselijk gebruik gaat gelijk op met een voorstel voor de codificatie van de richtlijnen betreffende geneesmiddelen voor diergeneeskundig gebruik. Die laatstgenoemde geneesmiddelen worden in deze ontwerprichtlijn dus buiten beschouwing gelaten. 2. Algemene opmerkingen 2. 1. Het Comité is bijzonder ingenomen met de tot dusver geleverde codificatie-inspanningen, die als basisreferentie zul- len fungeren voor de bevoegde autoriteiten in de lidstaten. Daarmee wordt tegemoetgekomen aan een behoefte die sinds jaar en dag wordt gevoeld, in 1998 in het werkprogramma van de Commissie is opgenomen en nu dan eindelijk de vorm van een voorstel heeft gekregen. Het Comité hoopt dat de versnelde werkmethode, waartoe is besloten in het interinstitu- tioneel akkoord van 20 december 1994, een goedkeuring op korte termijn van de gecodificeerde wetsteksten mogelijk maakt, zodat de nieuwe richtlijn, overeenkomstig artikel 131, op 1 januari 2000 in werking kan treden. 2. 2. De voorgestelde codificatie is volledig, daar zij tevens betrekking heeft op de richtlijnen en specifieke bepalingen betreffende immunologische geneesmiddelen, radiofarmaceu- tica, uit menselijk bloed of plasma bereide geneesmiddelen en homeopathische geneesmiddelen, alsmede de richtlijnen betreffende groothandel in, de indeling en etikettering van, en de bijsluiters en reclame voor geneesmiddelen voor menselijk gebruik. Bovendien wordt door deze codificatie de tekst van Bijlage I inzake „Analytische, toxicologisch-farmacologische en klinische normen en protocollen betreffende proeven op geneesmiddelen” volledig gemaakt. In de gecodificeerde tekst wordt grotendeels de ter- 2. 3. minologie van de oorspronkelijke richtlijnen aangehouden, zonder rekening te houden met de ontwikkelingen die zich in de tussentijd hebben voorgedaan, met name in het kader van de International Conference on Harmonisation (ICH), die gericht is op de vaststelling van normen die in de hele EU en de rest van de wereld kunnen worden toegepast. Het Comité stelt voor een extra bijlage aan de tekst toe te voegen, met een opsomming van de technische termen waarvoor de definitief door de ICH vastgestelde termen in de plaats zouden moeten komen. 2. 3. 1. De evolutie van de internationale terminologie moet haar beslag krijgen in de aanpassing van de in artikel 1 gegeven definities, en wel in de taalversies waarin nog termen worden gebruikt die op internationaal niveau inmiddels in onbruik zijn geraakt. Zo wordt in de Italiaanse versie nog de term „effetto collaterale negativo” (bijwerking) gebruikt i. p. v. „rea- zione avversa” (ongewenste reactie). Het Comité pleit er dan ook voor dat het gemakkelijker wordt gemaakt om de recente evolutie, die als dusdanig door de bevoegde internationale instanties is onderkend, bij de omzetting van de richtlijn in nationale wetgeving in aanmerking te nemen. 2. 3. 2. Bovendien dringt het Comité erop aan dat in talen waarin enigszins uiteenlopende termen worden gebruikt zon- der dat de betekenis daarom wezenlijk verschilt, voortaan één enkele term wordt gebruikt (bv. alléén „marketing authori- sation holder”, en niet ook „applicant”, „holder” en „authori- sation holder” in het Engels), tenzij in een specifieke context bepaalde nuanceverschillen moeten worden benadrukt. C 368/4 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 20. 12. 1999 2. 3. 3. In Bijlage I is een aantal wijzigingen opgenomen van de tot dusver gebruikelijke termen, die in de diverse taalversies verschillen vertonen. Deze wijzigingen zouden duidelijker voor het voetlicht moeten worden gebracht en in aparte voetnoten of een speciale bijlage moeten worden gemotiveerd. Die motivering is nodig vanwege het technische karakter van de verschillen en het belang daarvan voor een correcte opstelling van het registratiedossier. 2. 4. De verschillende taalversies stemmen niet altijd over- een, waarschijnlijk door een onjuiste vertaling van het origi- neel. Het Comité dringt er bij de Commissie op aan, de huidige codificatie aan te grijpen om de artikelen die niet geheel juist zijn vertaald, te corrigeren en aan te passen. 2. 5. Titel IX heeft betrekking op geneesmiddelenbewaking: een onderwerp waarover thans een discussie wordt gevoerd die moet leiden tot het formuleren van nieuwe voorstellen tot wijziging van Richtlijn 75/319/EEG. Het Comité hoopt dat deze voorstellen snel worden voorbereid en behandeld, zodat de gezondheid van de burgers steeds doeltreffender wordt beschermd. 2. 6. Het Comité is zich terdege bewust van het belang van deze codificatie met het oog op een harmonisering van de regelgeving voor de farmaceutische sector, alsmede van een correcte omzetting van de richtlijn in nationale wetgeving. Het stelt daarom voor dat de Commissie een groep van deskun- digen opricht waarin zo mogelijk alle officiële EU-talen zijn vertegenwoordigd, en die wordt belast met de gelijktrekking van de gebezigde technische termen. Daarvoor dienen die termen te worden getoetst aan de officiële ICH-normen en, in geval van compatibiliteit, te worden aangepast aan de gangbare terminologie. Bovendien moeten de diverse taalversies met elkaar worden vergeleken om er zeker van te kunnen zijn dat de diverse aanpassingen in alle taalversies overeenkomen. 2. 6. 1. homogeen gebruik van de volgende begrippen te komen: Het is met name zaak tot een samenhangend en — ongewenste reacties/bijwerkingen — geneesmiddel/farmaceutisch product/farmaceutische spe- cialiteit — houder van de vergunning voor het in de handel brengen/ houder/vergunninghouder/„applicant” — werkzame stof/werkzame ingrediënten/bestanddelen — bereidingswijze/fabricagewijze — bevoegde overheid/lidstaten — bureau (EMEA)/Comité (CPMP). 2. 7. Zoals de Commissie heeft benadrukt in de conclusie van haar Mededeling over de communautaire procedures voor vergunningen om geneesmiddelen in de handel te brengen (PB C 229 van 22. 7. 1998), is het door „uiteenlopende interpre- taties binnen nationale overheidsinstanties, een zekere onwil om af te gaan op de wetenschappelijke beoordeling van andere lidstaten en aanvullende omslachtige nationale administratieve procedures (. ), nog niet mogelijk geweest volledig te profiteren van de nieuwe procedures”. Het Comité hoopt dat de Commis- sie bij de algehele, voor het jaar 2001 geplande evaluatie van het registratiesysteem, de nodige aanpassingen van de huidige teksten zal doorvoeren. De belangrijke en prijzenswaardige codificatie die thans wordt voorgesteld, zal daarbij goed van pas komen. 3. Bijzondere opmerkingen 3. 1. Het Comité wil de Commissie attenderen op enkele specifieke punten waarin het verschillen heeft vastgesteld, teneinde deze uitstekende codificatie nog wat verder bij te schaven. 3. 2. In de aanpassing van de 14e overweging lijkt de betekenis van de tweede zin enigszins te zijn gewijzigd ten opzichte van de oorspronkelijke versie. 3. 3. In de 45e overweging ontbreekt in de Italiaanse versie het woord „puo` ” vo´ o´ r „incidere” (in het Nederlands: „van invloed kan zijn”). 3. 4. In artikel 1, dat van bijzonder belang is omdat daarin de gebezigde termen worden gedefinieerd, kunnen op meerdere punten verschillen tussen de taalversies worden waargenomen. Dit geldt met name voor de punten 11 (effet indésirable; adverse reaction; effeto collaterale negativo), 12, 13, 14 (specificatie van 11), 17 (professionel habilité à cet effet; person qualified to make such a prescription; professionista autorizzato a prescrivere medicinali) en 26 (tout risque; all risks; un rischio: de Italiaanse versie blijft het dichtst bij de oorspronkelijke tekst). Vastgesteld wordt dat de termen „side effects” en 3. 4. 1. „undesirable effects” in de Engelse versie door de thans algemeen gangbare term „adverse reactions” zijn vervangen, maar de andere versies niet consequent in dezelfde zin zijn aangepast. 3. 5. In artikel 11 (2) wordt niet expliciet verwezen naar de door de Wereldgezondheidsorganisatie aanbevolen algemene internationale benaming, waardoor de oorspronkelijke tekst in technisch opzicht preciezer was. 20. 12. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 368/5 3. 6. In artikel 19 (2) van de Engelse versie is de passage „. de grondstoffen en, indien nodig, de tussenproducten of andere bestanddelen daarvan. ” weggevallen. de gebruikte termen overeenkomen met de benamingen die thans in de verschillende lidstaten voor deze beroepsbeoefe- naar gangbaar zijn. In de Engelse versie van artikel 36 (1) is per abuis de 3. 7. term „products” i. p. v. „procedures” gebruikt. De in meerdere artikelen [42 (1), 46 (d), 51 (3), 80 (a)] 3. 8. gebruikte term „personeel” dient te worden vervangen door de technisch meer correcte term „inspecteur(s) (1)”. 3. 9. In sommige taalversies wordt de idee van een „gemach- tigde of bevoegde persoon” (2) niet gehanteerd en is alleen sprake van een persoon die gemachtigd is geneesmiddelen aan het publiek af te leveren (art. 82). De term „guidelines” wordt in sommige versies niet 3. 10. zoals gebruikelijk met „richtsnoeren” maar met „richtlijnen” vertaald, hetgeen ten onrechte de indruk kan wekken dat zij van hogerhand kunnen worden opgelegd. In de Engelse versie van artikel 85, dat gaat over 3. 11. rechtstreekse verstrekking aan het publiek van geneesmiddelen, is een fout gemaakt: dit kan uiteraard alleen worden toegestaan voor andere dan verkoopbevorderende doeleinden (dus „non promotional purposes”). 3. 12. In artikel 96 (b) van de Engelse versie wordt de term „prescribing agent” gebruikt in de plaats van „prescriber”, dat aan de basistekst en het courante gebruik beantwoordt. 3. 13. In sommige taalversies worden in artikel 103 (a) termen gebruikt die de functie van degene die verantwoordelijk is voor de medisch-wetenschappelijke informatie, niet correct omschrijven; de Commissie dient er dan ook op toe te zien dat (1) In de Nederlandse versie is er in de eerste drie vermelde artikelen sprake van „personeel”, in het laatst vermelde artikel van „met inspectie belaste ambtenaren”, nvdv. (2) In de Engelse versie: „a person authorized or entitled”. Brussel, 20 oktober 1999. 3. 14. In de Engelse versie van artikel 112 is er sprake van een „person responsible for marketing a medicinal product” i. p. v. een „marketing authorization holder” (dus de term die ook in de referentietekst is terug te vinden). 3. 15. In de Engelse versie van de bijlage I, deel 2 D 1, derde alinea, staat abusievelijk „method or preparation” i. p. v. „method of preparation”. 3. 16. In de Italiaanse versie van bijlage I, deel 4 B 1. 2, tweede alinea, wordt nog de term „procedure di attuazione” („procedure van inwerkingstelling”) gebruikt i. p. v. „tecniche adottate”, zoals in de bijgewerkte versies. 3. 17. In de Italiaanse versie van bijlage I, deel 4 F 1, wordt „de behandeling van de controlegroepen” onjuist vertaald met „il controllo delle prove”. Ook in de andere taalversies moet daarom worden nagegaan of de vertaling van deze uitdrukking overal klopt. 3. 18. Het Comité stelt vast dat in sommige taalversies de verwijzingen naar andere artikelen niet kloppen (b. v. in de Engelse versie van art. 33 wordt verwezen naar art. 34 i. p. v. naar 32 en in de Italiaanse versie van art. 55 naar art. 55 i. p. v. naar 54). De hele tekst moet dus ook formeel opnieuw worden gecontroleerd. 3. 19. In sommige versies staat in de plaats van „en/of” alleen maar „of” (b. v. in de artt. 41 (a), 59 (a), 71 (1, derde streepje) en 115 van de Italiaanse versie), hetgeen van invloed kan zijn op de betekenis en bijgevolg op de latere omzetting in nationale wetgeving. Ook om deze reden is een formele herziening van de hele tekst aan te bevelen. 3. 20. tikel 12, derde alinea, van Richtlijn 92/28. Ten slotte ontbreekt nog de verwijzing naar ar- De voorzitter van het Economisch en Sociaal Comité B. RANGONI MACHIAVELLI