title: Kommissionens direktiv 1999/84/EF af 20. oktober 1999 om ændring af direktiv 92/76/EØF om anerkendelse af beskyttede zoner, som er udsat for særlige plantesundhedsrisici i Fællesskabet

eurovoc_concepts:
parasitology
plant disease
plant health control
plant health legislation
protected area
protection of plant life

text: 23. 10. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 273/11 KOMMISSIONENS DIREKTIV 1999/84/EF af 20. oktober 1999 om ændring af direktiv 92/76/EØF om anerkendelse af beskyttede zoner, som er udsat for særlige plantesundhedsrisici i Fællesskabet KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets direktiv 77/93/EØF af 21. december 1976 om foranstaltninger mod indslæbning i Fælles- skabet af skadegørere på planter eller planteprodukter og mod deres spredning inden for Fællesskabet (1), senest ændret ved Kommissionens direktiv 1999/53/EF (2), særlig artikel 2, stk. 1, litra h), første afsnit, under henvisning til Kommissionens direktiv 92/76/EØF af 6. oktober 1992 om anerkendelse af beskyttede zoner, som er udsat for særlige plantesundhedsrisici i Fællesskabet (3), senest ændret ved Kommissionens direktiv 98/100/EF (4), og ud fra følgende betragtninger: (1) (2) Ved direktiv 92/76/EØF som ændret blev Det Forenede Kongerige foreløbigt anerkendt som »beskyttet zone« med hensyn til Beet necrotic yellow vein virus for en periode, der udløber den 1. november 1999; af oplysninger fra Det Forenede Kongerige og af de oplysninger, som Levnedsmiddel- og Veterinærkontoret indsamlede under et besøg i 1999, fremgår det, at den foreløbige anerkendelse af den beskyttede zone for Det Forenede Kongerige med hensyn til Beet necrotic yellow vein virus bør forlænges i endnu en begrænset periode, således at de officielle ansvarlige organer i Det Forenede Kongerige kan afslutte indsamlingen af oplysninger om udbredelsen af Beet necrotic yellow vein virus og videre- føre og afslutte deres bestræbelser på at udrydde denne skadegører i East Anglia i Det Forenede Kongerige; (3) de i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overens- stemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Plantesundhed — Artikel 1 Datoen »1. november 1999« i artikel 1, stk. 1, i direktiv 92/ 76/EØF ændres til »1. november 2001«. Artikel 2 1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og admini- strative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv med virkning fra 1. november 1999. De underretter straks Kommissionen herom. Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvis- ningen fastsættes af medlemsstaterne. 2. Medlemsstaterne meddeler straks Kommissionen de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv. Kommissionen under- retter de øvrige medlemsstater herom. Artikel 3 Dette direktiv træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Dette direktiv er rettet til medlemssstaterne. Artikel 4 Udfærdiget i Bruxelles, den 20. oktober 1999. På Kommissionens vegne David BYRNE Medlem af Kommissionen (1) EFT L 26 af 31. 1. 1977, s. 20. (2) EFT L 142 af 5. 6. 1999, s. 29. (3) EFT L 305 af 21. 10. 1992, s. 12. (4) EFT L 351 af 29. 12. 1998, s. 35


title: Verordnung (EG) Nr. 2228/1999 der Kommission vom 20. Oktober 1999 über die Festsetzung des Umfangs für die im Oktober 1999 gestellten Anträge auf Einfuhrlizenzen für bestimmte Erzeugnisse im Sektor Schweinefleisch für den Zeitraum vom 1. Oktober 1999 bis zum 31. Dezember 1999

eurovoc_concepts:
boned meat
import licence
pigmeat
tariff quota

formats: pdf print

text: L 271/16 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 21. 10. 1999 VERORDNUNG (EG) Nr. 2228/1999 DER KOMMISSION vom 20. Oktober 1999 über die Festsetzung des Umfangs für die im Oktober 1999 gestellten Anträge auf Einfuhrlizenzen für bestimmte Erzeugnisse im Sektor Schweinefleisch für den Zeitraum vom 1. Oktober 1999 bis zum 31. Dezember 1999 DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN — HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1486/95 der Kommission Juni 1995 zur Eröffnung und Verwaltung von vom 28. Einfuhrzollkontingenten im Sektor Schweinefleisch (1), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 1409/1999 (2), insbe- sondere auf Artikel 5 Absatz 5, in Erwägung nachstehender Gründe: (1) (2) Die Mengen, die auf die für das vierte Vierteljahr 1999 gestellten Einfuhrlizenzanträge entfallen, sind kleiner als die verfügbaren Mengen. Es kann ihnen deshalb voll- ständig stattgegeben werden. Es sollte die Überschußmenge bestimmt werden, die der für den folgenden Zeitraum verfügbaren Menge hinzuzu- fügen ist — Artikel 1 Den Anträgen auf Einfuhrlizenzen, die gemäß der (1) Verordnung (EG) Nr. 1486/95 für den Zeitraum vom 1. Oktober bis 31. Dezember 1999 gestellt wurden, wird entspre- chend Anhang I stattgegeben. In den ersten zehn Tagen des Zeitraums vom 1. Januar (2) bis 31. März 2000 dürfen Anträge auf Einfuhrlizenzen gemäß der Verordnung (EG) Nr. 1486/95 für insgesamt die Mengen gestellt werden, die im Anhang II ausgewiesen sind. Artikel 2 Diese Verordnung tritt am 21. Oktober 1999 in Kraft. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitglied- staat. Brüssel, den 20. Oktober 1999 Für die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission (1) ABl. L 145 vom 29. 6. 1995, S. 58. (2) ABl. L 164 vom 30. 6. 1999, S. 51. 21. 10. 1999 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 271/17 Nummer der Gruppe G2 G3 G4 G5 G6 G7 ANHANG I Prozentsatz der Genehmigung der gestellten Lizenzanträge für den Zeitraum vom 1. Oktober bis zum 31. Dezember 1999 100 100 100 100 100 100 ANHANG II Nummer der Gruppe Für den Zeitraum vom 1. Januar bis zum 31. März 2000 insgesamt verfügbare Menge (in t) G2 G3 G4 G5 G6 G7 17 712,1 2 358 1 715,3 3 659 9 000 3 153


title: Reglamento (CE) n° 2224/1999 de la Comisión, de 20 de octubre de 1999, por el que se determina la proporción en que se satisfarán las solicitudes de certificados de importación de algunos productos del sector de la carne de porcino presentadas en el mes de octubre de 1999 al amparo del régimen previsto en los Acuerdos celebrados entre la Comunidad y la República de Polonia, la República de Hungría, la República Checa, Eslovaquia, Bulgaria y Rumanía

eurovoc_concepts:
Central and Eastern Europe
agreement (EU)
import licence
pigmeat
veterinary legislation

text: L 271/8 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 21. 10. 1999 REGLAMENTO (CE) No 2224/1999 DE LA COMISIÓN de 20 de octubre de 1999 por el que se determina la proporción en que se satisfarán las solicitudes de certificados de importación de algunos productos del sector de la carne de porcino presentadas en el mes de octubre de 1999 al amparo del régimen previsto en los Acuerdos celebrados entre la Comunidad y la República Checa, Eslovaquia, Bulgaria y la República de Polonia, la República de Hungría, Rumanía LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO: Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Visto el Reglamento (CE) no 1898/97 de la Comisión, de 29 de septiembre de 1997, por el que se establecen las normas de aplicación en el sector de la carne de porcino del régimen previsto en el Reglamento (CE) no 3066/95 del Consejo y se derogan los Reglamentos (CEE) no 2698/93 y (CE) no 1590/ 94 (1), modificado por el Reglamento (CE) no 618/98 (2), y, en particular, el apartado 5 de su artículo 4, (1) (2) (3) Considerando que las solicitudes de certificados de importación presentadas para el cuarto trimestre de 1999 son inferiores a las cantidades disponibles, por lo que pueden ser atendidas en su totalidad; Considerando que conviene determinar el excedente que se añade a la cantidad disponible en el período siguiente; Considerando que es oportuno hacer saber a los opera- dores que los certificados sólo pueden utilizarse para los productos que cumplan todas las disposiciones veterina- rias actualmente vigentes en la Comunidad, Artículo 1 1. Las solicitudes de certificados de importación para el período comprendido entre el 1 de octubre y el 31 de diciembre de 1999 presentadas al amparo del Reglamento (CE) no 1898/97 se satisfarán como se indica en el anexo I. Durante los diez primeros días del período comprendido 2. entre el 1 de enero y el 31 de marzo de 2000 se podrán presentar, al amparo del Reglamento (CE) no 1898/97, solici- tudes de certificados de importación por la cantidad total que figura en el anexo II. 3. Los certificados sólo podrán utilizarse para los productos que cumplan todas las disposiciones veterinarias actualmente vigentes en la Comunidad. Artículo 2 El presente Reglamento entrará en vigor el 21 de octubre de 1999. El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro. Hecho en Bruselas, el 20 de octubre de 1999. Por la Comisión Franz FISCHLER Miembro de la Comisión (1) DO L 267 de 30. 9. 1997, p. 58. (2) DO L 82 de 19. 3. 1998, p. 35. 21. 10. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 271/9 ANEXO I Porcentaje en que se satisfarán las solicitudes de certificados de importación presentadas en el período comprendido entre el 1 de octubre y el 31 de diciembre de 1999 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 Número de grupo 1 2 3 4 H1 H2 5 6 7 8 9 10/11 12/13 14 15 16 17 ANEXO II Grupo Cantidad total disponible para el período comprendido entre el 1 de enero y el 31 de marzo de 2000 (en t) 1 2 3 4 H1 H2 5 6 7 8 9 10/11 12/13 14 15 16 17 3 831 488,9 1 406 11 653,4 1 800 375 2 700 1 787,5 7 694,8 1 260 9 180 4 715 2 070 270 810 1 483,9 11 250


title: Οδηγία 1999/84/ΕΚ της Επιτροπής, της 20ής Οκτωβρίου 1999, για τροποποίηση της οδηγίας 92/76/ΕΟΚ περί αναγνωρίσεως προστατευομένων περιοχών που είναι εκτεθειμένες σε ιδιαίτερους φυτοϋγειονομικούς κινδύνους στην Κοινότητα

formats: html pdf print

text: 23. 10. 1999 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων L 273/11 Ο∆ΗΓΙΑ 1999/84/ΕΚ ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 20ής Οκτωβρίου 1999 για τροποποίηση της οδηγίας 92/76/ΕΟΚ περί αναγνωρίσεως προστατευοµένων περιοχών που είναι εκτεθειµένες σε ιδιαίτερους φυτοϋγειονοµικούς κινδύνους στην Κοινότητα Η ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΤΩΝ ΕΥΡΩΠΑΪΚΩΝ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ, ΕΞΕ∆ΩΣΕ ΤΗΝ ΠΑΡΟΥΣΑ Ο∆ΗΓΙΑ: Έχοντας υπόψη: τη συνθήκη για την ίδρυση της Ευρωπαϊκής Κοινότητας, την οδηγία 77/93/ΕΟΚ του Συµβουλίου, της 21ης ∆εκεµβρίου 1976, περί των µέτρων προστασίας κατά της εισαγωγής στα κράτη µέλη οργανισµών επιβλαβών για τα φυτά ή τα φυτικά προϊόντα και κατά της εξάπλωσή τους στην Κοινότητα (1), όπως τροποποιήθηκε τελευταία από την οδηγία 1999/53/ΕΚ της Επιτροπής (2), και ιδίως το άρθρο 2 παράγραφος 1 στοιχείο η) πρώτο εδάφιο, την οδηγία 92/76/ΕΟΚ της Επιτροπής, της 6ης Οκτωβρίου 1992, περί αναγνωρίσεως προστατευοµένων περιοχών που είναι εκτεθειµέ- νες σε ιδιαίτερους φυτοϋγειονοµικούς κινδύνους στην Κοι- νότητα (3), όπως τροποποιήθηκε τελευταία από την οδηγία 98/ 100/ΕΚ (4), Εκτιµώντας: (1) (2) ότι, σύµφνα µε την οδηγία 92/76/ΕΟΚ, όπως έχει τροποποι- ηθεί, το Ηνωµένο Βασίλειο είχε προσωρινά αναγνωρισθεί ως «προστατευόµενη περιοχή» όσον αφορά τον ιό της νεκρω- τικής κίτρινης κηλίδωσης των τεύτλων (Beet necrotic yel- low vein virus) για χρονικό διάστηµα το οποίο λήγει την 1η Νοεµβρίου 1999· ότι, από πληροφορίες που έχουν παρασχεθεί εκ µέρους του Ηνωµένου Βασιλείου, καθώς επίσης και από πληροφορίες που είχε συγκεντρώσει το Γραφείο Τροφίµων και Κτηνια- τρικών Θεµάτων κατά τη διάρκεια µιας αποστολής που διενεργήθηκε φέτος, φαίνεται ότι η προσωρινή αναγνώριση της προστατευόµενης περιοχής για το Ηνωµένο Βασίλειο, όσον αφορά τον ιό της νεκρωτικής κίτρινης κηλίδωσης των τεύτλων, θα πρέπει να επεκταθεί για µία περαιτέρω περιορι- σµένη χρονική περίοδο, έτσι ώστε οι αρµόδιες υπηρεσίες του Ηνωµένου Βασιλείου να µπορέσουν να ολοκληρώσουν την πληροφόρησή τους σχετικά µε την διάδοση του ιού της νεκρωτικής κίτρινης κηλίδωσης των τεύτλων, καθώς επίσης και τις προσπάθειες που καταβάλλουν για την εξάλειψη αυτού του επιβλαβούς οργανισµού στην περιοχή East Anglian του Ηνωµένου Βασιλείου· (3) ότι τα µέτρα που προβλέπονται στην παρούσα οδηγία είναι σύµφωνα µε τη γνώµη της µόνιµης φυτοϋγειονοµικής επι- τροπής, Άρθρο 1 Η ηµεροµηνία «1η Νοεµβρίου 1999» που αναφέρεται στο πρώτο εδάφιο του άρθρου 1 της οδηγίας 92/76/ΕΟΚ αντικαθίσταται από την ηµεροµηνία «1η Νοεµβρίου 2001». Άρθρο 2 1. Τα κράτη µέλη θέτουν σε ισχύ τις αναγκαίες νοµοθετικές, κανονιστικές και διοικητικές διατάξεις για να συµµορφωθούν µε την παρούσα οδηγία πριν από την ηµεροµηνία 1η Νοεµβρίου 1999. Ενηµερώνουν αµέσως την Επιτροπή σχετικά. Όταν τα κράτη µέλη θεσπίζουν τα εν λόγω µέτρα, πρέπει να περιλαµβάνεται σε αυτά παραποµπή στην παρούσα οδηγία ή να συνοδεύονται από την εν λόγω παραποµπή κατά την επίσηµη δηµοσίευσή τους. Η διαδικασία για την εν λόγω παραποµπή θεσπί- ζεται από τα κράτη µέλη. Τα κράτη µέλη ανακοινώνουν αµέσως στην Επιτροπή το κεί- 2. µενο των ουσιωδών διατάξεων εσωτερικού δικαίου που θεσπίζουν στον τοµέα που διέπεται από την παρούσα οδηγία. Η Επιτροπή ενηµερώνει σχετικά τα λοιπά κράτη µέλη. Άρθρο 3 Η παρούσα οδηγία αρχίζει να ισχύει την επόµενη ηµέρα από τη δηµοσίευσή της στην Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοι- νοτήτων. Άρθρο 4 Η παρούσα οδηγία απευθύνεται στα κράτη µέλη. Βρυξέλλες, 20 Οκτωβρίου 1999. Για την Επιτροπή David BYRNE Μέλος της Επιτροπής (1) ΕΕ L 26 της 31. 1. 1977, σ. 20. (2) ΕΕ L 142 της 5. 6. 1999, σ. 29. (3) ΕΕ L 305 της 21. 10. 1992, σ. 12. (4) ΕΕ L 351 της 29. 12. 1998, σ. 35


title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 2224/1999 της Επιτροπής, της 20ής Οκτωβρίου 1999, για καθορισμό ορίων εντός των οποίων δύνανται να γίνουν αποδεκτές οι αιτήσεις που υποβλήθηκαν τον Οκτώβριο του 1999 για πιστοποιητικά εισαγωγής χοιρείου κρέατος βάσει του καθεστώτος που προβλέπεται από τις συμφωνίες, τις οποίες συνήψε η Κοινότητα με τη Δημοκρατία της Πολωνίας, τη Δημοκρατία της Ουγγαρίας, την Τσεχική Δημοκρατία, τη Σλοβακία, τη Βουλγαρία και τη Ρουμανία

text: L 271/8 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων 21. 10. 1999 ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 2224/1999 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 20ής Οκτωβρίου 1999 για καθορισµό ορίων εντός των οποίων δύνανται να γίνουν αποδεκτές οι αιτήσεις που υποβλήθηκαν τον Οκτώβριο του 1999 για πιστοποιητικά εισαγωγής χοιρείου κρέατος βάσει του καθεστώτος που προβλέ- πεται από τις συµφωνίες, τις οποίες συνήψε η Κοινότητα µε τη ∆ηµοκρατία της Πολωνίας, τη ∆ηµοκρα- τία της Ουγγαρίας, την Τσεχική ∆ηµοκρατία, τη Σλοβακία, τη Βουλγαρία και τη Ρουµανία Η ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΤΩΝ ΕΥΡΩΠΑΪΚΩΝ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ, Έχοντας υπόψη: τη συνθήκη για την ίδρυση της Ευρωπαϊκής Κοινότητας, τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 1898/97 της Επιτροπής, της 29ης Σεπτεµβρίου 1997, περί λεπτοµερών κανόνων για την εφαρµογή, στον τοµέα του χοιρείου κρέατος, του καθεστώτος που προβλέπε- ται στον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 3066/95 του Συµβουλίου και για την κατάργηση των κανονισµών (ΕΟΚ) αριθ. 2698/93 και (ΕΚ) αριθ. 1590/94 (1), όπως τροποποιήθηκε τελευταία από τον κανονι- σµό (ΕΚ) αριθ. 618/98 (2), και ιδίως το άρθρο 4 παράγραφος 5, Εκτιµώντας: (1) (2) (3) ότι οι αιτήσεις χορήγησης πιστοποιητικών εισαγωγής που υποβλήθηκαν για το τέταρτο τρίµηνο του 1999 αφορούν ποσότητες χαµηλότερες από τις διαθέσιµες ποσότητες και, συνεπώς, δύνανται να ικανοποιηθούν πλήρως· ότι πρέπει να καθορισθεί το πλεόνασµα που προστίθεται στη διαθέσιµη ποσότητα για την επόµενη περίοδο· ότι είναι σκόπιµο να επιστήσουµε την προσοχή των οικονο- µικών φορέων στο γεγονός ότι τα πιστοποιητικά µπορούν να χρησιµοποιηθούν µόνο για τα προϊόντα που πληρούν όλους τους όρους που αναφέρονται στις κτηνιατρικές διατάξεις που ισχύουν αυτήν τη στιγµή στην Κοινότητα, ΕΞΕ∆ΩΣΕ ΤΟΝ ΠΑΡΟΝΤΑ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟ: Άρθρο 1 1. Οι αιτήσεις πιστοποιητικών εισαγωγής που υποβάλλονται για την περίοδο από την 1η Οκτωβρίου έως τις 31 ∆εκεµβρίου 1999 βάσει του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 1898/97, θα γίνουν αποδεκτές σύµφωνα µε όσα προβλέπονται στο παράρτηµα Ι. 2. Κατά τη διάρκεια των δέκα πρώτων ηµερών της περιόδου από 1ης Ιανουαρίου έως τις 31 Μαρτίου 2000, οι αιτήσεις αδειών εισαγωγής για τις συνολικές ποσότητες που αναφέρονται στο παράρτηµα ΙΙ πρέπει να υποβάλλονται σύµφωνα µε τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 1898/97. 3. Τα πιστοποιητικά µπορούν να χρησιµοποιηθούν για τα προϊό- ντα που πληρούν όλους τους όρους των κτηνιατρικών διατάξεων που ισχύουν αυτήν τη στιγµή στην Κοινότητα. Ο παρών κανονισµός αρχίζει να ισχύει στις 21 Οκτωβρίου 1999. Άρθρο 2 Ο παρών κανονισµός είναι δεσµευτικός ως προς όλα τα µέρη του και ισχύει άµεσα σε κάθε κράτος µέλος. Βρυξέλλες, 20 Οκτωβρίου 1999. Για την Επιτροπή Franz FISCHLER Μέλος της Επιτροπής (1) ΕΕ L 267 της 30. 9. 1997, σ. 58. (2) ΕΕ L 82 της 19. 3. 1998, σ. 35. 21. 10. 1999 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων L 271/9 ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ I Ποσοστό έγκρισης υποβληθεισών πιστοποιητικών εισαγωγής για την περίοδο από 1ης Οκτωβρίου έως τις 31 ∆εκεµβρίου 1999 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 Οµάδα 1 2 3 4 H1 H2 5 6 7 8 9 10/11 12/13 14 15 16 17 ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ II Οµάδα Συνολική διαθέσιµη ποσότητα για την περίοδο από 1ης Ιανουαρίου έως 31 Μαρτίου 2000 (σε t) 1 2 3 4 H1 H2 5 6 7 8 9 10/11 12/13 14 15 16 17 3 831 488,9 1 406 11 653,4 1 800 375 2 700 1 787,5 7 694,8 1 260 9 180 4 715 2 070 270 810 1 483,9 11 250


title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston päätökseksi yhteisön suu- ja sorkkatautirokotevaraston perustamisesta tehdyn päätöksen 91/666/ETY muuttamisesta"

eurovoc_concepts:
EU stock
animal health
foot-and-mouth disease
livestock
vaccine
veterinary inspection

text: 20. 12. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 368/15 Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Ehdotus neuvoston päätökseksi yhteisön suu- ja sorkkatautirokotevaraston perustamisesta tehdyn päätöksen 91/666/ETY muuttamisesta” (1999/C 368/05) Neuvosto päätti 8. syyskuuta 1999 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 37 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut ”maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö” -jaosto antoi lausuntonsa 28. syyskuuta 1999. Esittelijä oli John Donnelly. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 20. ja 21. lokakuuta 1999 pitämässään 367. täysistunnossa (lokakuun 20. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 105 puolesta, yksi vastaan kahden pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto 1. 1. Yhteisön toimenpiteet suu- ja sorkkataudin valvomi- seksi tarjoavat mahdollisuuden rokottamiseen hätätilanteissa, kun tauti leviää laajalle. Päätöksellä 91/666/ETY (1) neuvosto perusti yhteisön 1. 2. suu- ja sorkkatautirokotevarastot ja nimesi neljä antigeeni- pankkia eri jäsenvaltioihin. Sittemmin kaksi pankeista on sanoutunut irti sitoumuksestaan tarjota näitä palveluja yhtei- sölle. (2). Saattaa osoittautua tarpeelliseksi siirtää antigeenivaras- 1. 3. lyhyellä varoitusajalla ja joka tapauksessa tot mahdollisesti turhia viivyttelemättä asianmukaisiin laitoksiin yhteisössä. Jotta voidaan vastata tarpeeseen jakaa yhteisön suu- ja sorkka- tautiantigeenejä eri paikkoihin tai siirtää niiden varastoja, (1) EYVL L 368, 31. 12. 1991, s. 21–25. (2) The Institute for Animal Health (Pirbright, Yhdistynyt kuningas- kunta) ja Bayer AG (Köln, Saksa). Bryssel 20. lokakuuta 1999. ehdotetaan muutosta mainittuun päätökseen. Ennen kaikkea peruutetaan kahden laitoksen nimeäminen, ja vastaisuudessa komissio nimeää muut varastot yhteistyössä pysyvän eläin- lääkintäkomitean kanssa (päätöksen 10 artiklassa säädetyin menettelyin). 2. Arvio ehdotuksesta EU:n karjan terveyden suojeleminen on ensisijaisen 2. 1. tärkeää. Tarve laatia uusi oikeusperusta komission ehdotta- massa muodossa on vakuuttava. Uusi perusta mahdollistaa nykyistä tehokkaamman ja nopeamman toiminnan suu- ja sorkkataudin voittamiseksi. Suu- ja sorkkatauti on laajalti 2. 2. levinnyttä unionin naapurialueilla esim. Turkissa ja Pohjois-Afrikassa. Sen vaka- vuus saattaa vaatia nopeaa reagointia ja valmiutta jakaa suu- ja sorkkatautiantigeenirokotteita tai sijoittaa uudelleen yhteisön varastoja. Näin ollen komitea kannattaa komission ehdotusta, jossa säädetään pysyvän eläinlääkärikomitean menettelyjen noudattamisesta yhteisön antigeenivarastoja nimettäessä. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: 1999/715/ΕΚ: Απόφαση της Επιτροπής της 20ής Οκτωβρίου 1999, σχετικά με τη χορήγηση ενίσχυσης στην παραγωγή επιτραπέζιων ελιών στη Γαλλία [κοινοποιηθείσα υπό τον αριθμό Ε(1999) 3368] (Το κείμενο στη γαλλική γλώσσα είναι το μόνο αυθεντικό)

eurovoc_concepts:
France
olive
production aid

text: L 283/16 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων 6. 11. 1999 II (Πράξεις για την ισχύ των οποίων δεν απαιτείται δηµοσίευση) ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΑΠΟΦΑΣΗ ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 20ής Οκτωβρίου 1999 σχετικά µε τη χορήγηση ενίσχυσης στην παραγωγή επιτραπέζιων ελιών στη Γαλλία [κοινοποιηθείσα υπό τον αριθµό Ε(1999) 3368] (Το κείµενο στη γαλλική γλώσσα είναι το µόνο αυθεντικό) (1999/715/ΕΚ) Η ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΤΩΝ ΕΥΡΩΠΑΪΚΩΝ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ, Έχοντας υπόψη: τη συνθήκη για την ίδρυση της Ευρωπαϊκής Κοινότητας, τον κανονισµό 136/66/ΕΟΚ του Συµβουλίου, της 22ας Σεπτεµ- βρίου 1966, περί κοινής οργάνωσης της αγοράς στον τοµέα των λιπαρών ουσιών (1), όπως τροποποιήθηκε τελευταία από από τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 1638/98 (2), και ιδίως το άρθρο 5 παράγρα- φος 4, Εκτιµώντας τα ακόλουθα: (1) (2) (3) (4) το άρθρο 5 παράγραφος 4 του κανονισµού 136/66/ΕΟΚ προβλέπει τη δυνατότητα για τα κράτη µέλη να διαθέτουν µέρος των εθνικών εγγυηµένων ποσοτήτων τους και της ενίσχυσης στο παραγόµενο απ’ αυτά ελαιόλαδο για τη στήριξη των επιτραπέζιων ελιών υπό τους όρους που πρό- κειται να εγκριθούν από την Επιτροπή σύµφωνα µε τη διαδι- κασία που προβλέπεται στο άρθρο 38· η Γαλλία υπέβαλε αίτηση για την περίοδο 1999/2000, και θα πρέπει να καθοριστούν οι λεπτοµέρειες χορήγησης της ενίσχυσης· πρέπει να υπάρξει πρόβλεψη ώστε η ενίσχυση να χορηγείται στους παραγωγούς µεταποιηµένων επιτραπέζιων ελιών που προέρχονται από ελαιώνα της Γαλλίας και να καθοριστούν οι όροι υπό τους οποίους µπορεί να χορηγείται η ενίσχυση· πρέπει να οριστεί από την 1η Σεπτεµβρίου 1999 έως τις 31 Αυγούστου 2000 η περίοδος µεταποίησης· ενδείκνυται να θεωρηθούν ως µεταποιηµένες οι ελιές που έχουν υποστεί πρώτη επεξεργασία µε άλµη, διάρκειας τουλάχιστον 15 ηµερών, και οι οποίες εξήλθαν οριστικά από την εν λόγω άλµη, ή, ελλείψει της εν λόγω επεξεργασίας, µια επαρκή επεξεργασία που τις καθιστά κατάλληλες για κατανάλωση από τον άνθρωπο· (1) ΕΕ 172 της 30. 9. 1966, σ. 3025/66. (2) ΕΕ L 210 της 28. 7. 1998, σ. 32. (5) (6) (7) (8) (9) πρέπει να καθοριστεί το βάρος των µεταποιηµένων επιτραπέ- ζιων ελιών που δικαιούνται ενίσχυσης καθώς και η ισοδυνα- µία µεταξύ των µεταποιηµένων επιτραπέζιων ελιών και του ελαιολάδου προκειµένου να υπολογιστεί η κατά µονάδα ενίσχυση των επιτραπέζιων ελιών και να καταστεί δυνατή η διαχείριση των εθνικών εγγυηµένων ποσοτήτων· οι επιχειρήσεις µεταποίησης επιτραπέζιων ελιών πρέπει να είναι εγκεκριµένες σύµφωνα µε όρους που πρόκειται να καθοριστούν· είναι σκόπιµο να συνεκτιµηθεί ότι οι βιοτε- χνίες που ευρίσκονται εντός ζωνών ελεγχόµενης ονοµασίας προέλευσης να τηρούν βιβλία υλών οποιαδήποτε και να είναι η ποιότητα των παρασκευαζόµενων επιτραπέζιων ελιών· (ΕΟΠ) οφείλουν πρέπει να προβλεφθούν διατάξεις για τον έλεγχο της ενί- σχυσης των επιτραπέζιων ελιών· οι διατάξεις αυτές πρέπει να προβλέπουν ιδίως την δήλωση καλλιέργειας του παραγωγού για τις επιτραπέζιες ελιές, ανακοινώσεις των επιχειρήσεων µεταποίησης όσον αφορά τις ποσότητες ελιών που παραδί- δονται από τους παραγωγούς και εξέρχονται από την αλυ- σίδα µεταποίησης καθώς και τις υποχρεώσεις όσον αφορά τον έλεγχο των οργανισµών πληρωµής· πρέπει να προβλε- φθούν κυρώσεις για τους παραγωγούς επιτραπέζιων ελιών σε περίπτωση δήλωσης µη ανταποκρινόµενης στα στοιχεία που διαπιστώθηκαν κατά τη διάρκεια του ελέγχου· πρέπει να καθοριστούν τα στοιχεία για τον υπολογισµό της ενίσχυσης που χορηγείται στους παραγωγούς µεταποιη- µένων επιτραπέζιων ελιών· µπορεί να χορηγείται προκατα- βολή επί της ενίσχυσης υπό ορισµένους όρους· η Γαλλία οφείλει να ανακοινώσει στην Επιτροπή τα εθνικά µέτρα που λήφθηκαν για την εφαρµογή της παρούσας από- φασης καθώς και τα στοιχεία που χρησιµεύουν για τον υπολογισµό της προκαταβολής επί της ενίσχυσης και του οριστικού ποσού της ενίσχυσης· 6. 11. 1999 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων L 283/17 (10) τα µέτρα που προβλέπονται στην παρούσα απόφαση είναι σύµφωνα µε τη γνώµη της επιτροπής διαχείρισης λιπαρών ουσιών, ΕΞΕ∆ΩΣΕ ΤΗΝ ΠΑΡΟΥΣΑ ΑΠΟΦΑΣΗ: Άρθρο 1 Για την περίοδο εµπορίας ελαιολάδου 1999/2000 η Γαλλία εξου- σιοδοτείται να χορηγήσει ενίσχυση στην παραγωγή επιτραπέζιων ελιών υπό τους όρους που προβλέπονται στην παρούσα απόφαση. Άρθρο 2 1. Η ενίσχυση στην παραγωγή επιτραπέζιων ελιών χορηγείται στον παραγωγό ελιών που προέρχονται από ελαιώνα της Γαλλίας, οι οποίες έχουν εισαχθεί προκειµένου να µεταποιηθούν σε επιτραπέ- ζιες ελιές σε εγκεκριµένη για το σκοπό αυτό επιχείρηση. 2. Για την περίοδο εµπορίας ελαιολάδου 1999/2000, η ενί- σχυση χορηγείται για τις επιτραπέζιες ελιές που θα έχουν υποστεί µεταποίηση µεταξύ 1ης Σεπτεµβρίου 1999 και 31ης Αυγούστου 2000. 3. Κατά την έννοια της παρούσας απόφασης, µεταποιηµένες επιτραπέζιες ελιές θεωρούνται οι ελιές που έχουν υποστεί, επί δεκαπέντε τουλάχιστον ηµέρες, πρώτη επεξεργασία µε άλµη, ελά- χιστης διάρκειας 15 ηµερών, και οι οποίες έχουν εξαχθεί οριστικά από την εν λόγω άλµη, ή, ελλείψει της εν λόγω επεξεργασίας, µια επαρκή επεξεργασία που τις καθιστά κατάλληλες για κατανάλωση από τον άνθρωπο. Άρθρο 3 1. Για τον υπολογισµό της ποσότητας κατά µονάδα ενίσχυσης στις επιτραπέζιες ελιές και τη διαχείριση των εγγυηµένων εθνικών ποσοτήτων ελαιολάδου, 100 χιλιόγραµµα µεταποιηµένων επιτραπέ- ζιων ελιών θεωρούνται ως ισοδύναµες προς 13 χιλιόγραµµα ελαιο- λάδου που δικαιούται ενίσχυσης στην παραγωγή που προβλέπεται από το άρθρο 5 του κανονισµού 136/66/ΕΟΚ. 2. Το βάρος των µεταποιηµένων επιτραπέζιων ελιών που πρέπει να λαµβάνεται υπόψη είναι το καθαρό στραγγισµένο βάρος των ολόκληρων ελιών, µετά τη µεταποίηση, ενδεχοµένως θραυσµένων αλλά χωρίς να έχει αφαιρεθεί ο πυρήνας τους. Άρθρο 4 Ένας αριθµός έγκρισης χορηγείται στις επιχειρήσεις, οι 1. οποίες: — καταθέτουν αίτηση έγκρισης, το αργότερο στις 31 Οκτωβρίου 1999, συνοδευόµενη από τα στοιχεία που αναφέρονται στην παράγραφο 2 και τις δεσµεύσεις που αναφέρονται στην παρά- γραφο 3, — εµπορεύονται µεταποιηµένες επιτραπέζιες ελιές, οι οποίες έχουν, ενδεχοµένως, υποστεί άλλες επεξεργασίες, — διαθέτουν εγκαταστάσεις που επιτρέπουν τη µεταποίηση τουλά- χιστον πέντε τόνων ελιών ετησίως στην περιφέρεια της Κορ- σικής και στην περίπτωση ελαιών συγκοµιζόµενων εντός περιοχής ελεγχόµενης ονοµασίας προέλευσης (ΕΟΠ), και δέκα τόνων ελιών στις υπόλοιπες ζώνες. Η αίτηση έγκρισης περιλαµβάνει τουλάχιστον: 2. — περιγραφή των τεχνικών εγκαταστάσεων µεταποίησης και µέσου βάρους των επιτραπέζιων ελιών που υφίστανται µετα- ποίηση ανά χιλιόγραµµο επεξεργασµένου προϊόντος, — τη λεπτοµερή κατάσταση των αποθεµάτων επιτραπέζιων ελιών στα διάφορα στάδια επεξεργασίας και ανά τύπο επεξεργασίας, κατά την 1η Σεπτεµβρίου 1999. 3. Για τους σκοπούς έγκρισης, η επιχείρηση αναλαµβάνει: — να παραλαµβάνει, επεξεργάζεται και αποθηκεύει χωριστά, αφε- νός τις επιτραπέζιες ελιές που προορίζονται να λάβουν ενί- σχυση, και, αφετέρου, εκείνες που προέρχονται από τρίτες χώρες και εκείνες που δεν δικαιούνται ενίσχυσης, — να τηρεί λογιστικά βιβλία υλών για τις δραστηριότητες που αφορούν τις επιτραπέζιες ελιές, η οποία να έχει σχέση µε τη χρηµατοπιστωτικά λογιστικά στοιχεία, που να αναφέρει για κάθε µέρα: α) τις ποσότητες εισερχοµένων ελιών, ανά παρτίδα, µε ανα- φορά του παραγωγού κάθε παρτίδας· β) τις ποσότητες ελιών που τέθηκαν σε άλµη και τις ποσότητες µεταποιηµένων επιτραπέζιων ελιών κατά την έννοια του άρ- θρου 2 παράγραφος 3· γ) τις ποσότητες επιτραπέζιων ελιών, των οποίων περατώθηκε η επεξεργασία· δ) τις ποσότητες επιτραπέζιων ελιών που εξήλθαν από την επιχείρηση ανά τύπο επεξεργασίας και µε ένδειξη των παραληπτών, — να παράσχει στον παραγωγό του άρθρου 2 παράγραφος 1, και στον αρµόδιο οργανισµό, τα έγγραφα και τα στοιχεία του άρθρου 6 υπό τους όρους που αναφέρονται στο άρθρο αυτό, — να υποστεί οποιοδήποτε έλεγχο, ο οποίος προβλέπεται στο πλαίσιο του καθεστώτος που αναφέρεται στην παρούσα από- φαση. Η έγκριση απορρίπτεται ή ανακαλείται αµέσως από την επι- 4. χείρηση, η οποία: — δεν πληροί ή δεν πληροί πλέον τους όρους της έγκρισης, ή — αποτελεί αντικείµενο διώξεων εκ µέρους των αρµόδιων αρχών για παρατυπίες όσον αφορά το καθεστώς που προβλέπεται από τον κανονισµό αριθ. 136/66/ΕΟΚ, ή — έχει καταδικαστεί για παράβαση του εν λόγω κανονισµού κατά τη διάρκεια των 24 τελευταίων µηνών. 5. Προκειµένου να δοθεί οριστική έγκριση, µια επιτόπια επί- σκεψη των εγκαταστάσεων θα επιτρέψει την επιβεβαίωση των δηλώσεων της οικείας επιχείρησης. Άρθρο 5 Για τους σκοπούς της χορήγησης ενίσχυσης στην παραγωγή επι- τραπέζιων ελιών, ο παραγωγός καταθέτει, το αργότερο στις 31 ∆εκεµβρίου 1999, βεβαίωση καλλιέργειας µε την οποία επιβεβαιώ- νεται ότι η δήλωση που προβλέπεται για την ενίσχυση στην παραγωγή ελαιολάδου αφορά επίσης τις επιτραπέζιες ελιές ή, ενδε- χοµένως, νέα δήλωση, παρέχοντας, όσον αφορά τις επιτραπέζιες ελιές, όλες τις πληροφορίες που προβλέπονται από την εν λόγω δήλωση καλλιέργειας για το ελαιόλαδο. Εφόσον τα σχετικά στοιχεία έχουν ήδη παρασχεθεί και δεν έχουν υποστεί αλλαγές, η συµπληρωµατική δήλωση περιορίζεται στην ένδειξη των στοιχείων αναφοράς της οικείας δήλωσης καλλιέργειας και των σχετικών αγροτεµαχίων. αποθήκευσης, µε ένδειξη της δυναµικότητάς τους, — περιγραφή των µορφών επεξεργασίας επιτραπέζιων ελιών που διατίθενται στο εµπόριο, µε ένδειξη για κάθε µία από αυτές του Οι δηλώσεις σχετικά µε τις επιτραπέζιες ελιές καταχωρούνται στην αλφαριθµητική βάση δεδοµένων που προβλέπεται για το καθεστώς ενισχύσεων στην παραγωγή ελαιολάδου. L 283/18 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων 6. 11. 1999 Άρθρο 6 1. Η εγκεκριµένη επιχείρηση παραδίδει στον παραγωγό που αφορά το άρθρο 2 παράγραφος 1, τον µήνα που έπεται της παράδοσης της τελευταίας παρτίδας από αυτόν και το αργότερο στις 30 Ιουνίου 2000, βεβαίωση παράδοσης η οποία αναφέρει το καθαρό βάρος των ελιών που εισάχθηκαν στην επιχείρηση. Η βεβαίωση αυτή συνοδεύεται από τα πάσης φύσεως δικαιολογη- τικά έγγραφα σχετικά µε το βάρος των παρτίδων ελιών που παρα- δόθηκαν. Η εγκεκριµένη επιχείρηση ανακοινώνει στον αρµόδιο οργανι- 2. σµό και στον οργανισµό ελέγχου: α) πριν από την 10η εκάστου τριµήνου: — τις ποσότητες ελιών που εισάχθηκαν, τέθηκαν σε άλµη και υπέστησαν µεταποίηση, κατά την έννοια του άρθρου 2 παράγραφος 3, στη διάρκεια του προηγούµενου τριµήνου, — τις ποσότητες ελιών που υπέστησαν επεξεργασία και εξή- λθαν, ανά µορφή επεξεργασίας, στη διάρκεια του προηγού- µενου τριµήνου, — τις σωρευτικές ποσότητες που αναφέρονται στις δύο πρώτες περιπτώσεις και το ύψος των αποθεµάτων στο τέλος του προηγούµενου τριµήνου· β) πριν από την 1η Ιουλίου 2000, την ονοµαστική κατάσταση των παραγωγών που αφορά το άρθρο 2 παράγραφος 1, για την προβλεπόµενη στο άρθρο 2 παράγραφος 2 περίοδο µετα- ποίησης, και τις ποσότητες για τις οποίες τους χορηγήθηκε η βεβαίωση που αναφέρεται στην παράγραφο 1· γ) πριν από την 1η Ιουνίου 2001, το σύνολο των ποσοτήτων που παραδόθηκαν για την προβλεπόµενη στο άρθρο 2 παράγραφος το σύνολο των αντίστοιχων 2 περίοδο µεταποίησης, και ποσοτήτων που υπέστησαν µεταποίηση. Άρθρο 7 1. Ο παραγωγός επιτραπέζιων ελιών καταθέτει απευθείας ή έµµεσα στον αρµόδιο οργανισµό, πριν από την 1η Ιουλίου 2000, αίτηση ενίσχυσης στην οποία αναφέρονται τουλάχιστον: — το όνοµα και η διεύθυνσή του, — τα στοιχεία αναφοράς της οικείας δήλωσης καλλιέργειας, — η εγκεκριµένη επιχείρηση στην οποία παραδόθηκαν οι ελιές. Η αίτηση συνοδεύεται από τη βεβαίωση παράδοσης που αναφέρε- ται στο άρθρο 6 παράγραφος 1. Η αίτηση συνοδεύεται, ενδεχοµένως, από αίτηση προκαταβολής επί της ενίσχυσης. 2. Οποιαδήποτε καθυστερηµένη κατάθεση αίτησης ενίσχυσης δίνει δικαίωµα µείωσης κατά 1 %, ανά εργάσιµη ηµέρα καθυ- στέρησης, του ποσού της ενίσχυσης του οποιου θα είχε δικαίωµα ο παραγωγός σε περίπτωση έγκαιρης κατάθεσης. Σε περίπτωση καθυ- στέρησης άνω των 25 εργάσιµων ηµερών, η αίτηση δεν γίνεται δεκτή. Άρθρο 8 1. Πριν από την οριστική πληρωµή της ενίσχυσης, ο αρµόδιος οργανισµός πραγµατοποιεί τους αναγκαίους ελέγχους, προκειµένου να επαληθεύσει: — τις ποσότητες επιτραπέζιων ελιών για τις οποίες χορηγήθηκαν βεβαιώσεις παράδοσης, — τις ποσότητες επιτραπέζιων ελιών που υπέστησαν µεταποίηση και την κατανοµή τους ανά παραγωγό. Ο έλεγχος περιλαµβάνει: — διάφορους φυσικούς ελέγχους των αποθηκευθέντων εµπορευ- µάτων καθώς επίσης και έλεγχο των λογιστικών βιβλίων των εγκεκριµένων επιχειρήσεων, — ένταση των ελέγχων των αιτήσεων ενίσχυσης, όσον αφορά τους ελαιοκαλλιεργητές που ζητούν ενίσχυση τόσο για επιτραπέζιες ελιές όσο και για ελαιόλαδο. Η Γαλλία λαµβάνει όλα τα αναγκαία µέτρα προκειµένου να 2. εξασφαλίσει τον έλεγχο: — της τήρησης του δικαιώµατος ενίσχυσης στην παραγωγή επι- τραπέζιων ελιών, — του αποκλεισµού από το δικαίωµα ενίσχυσης στην παραγωγή ελαιολάδου για τις ελιές που εισάγονται σε µία εγκεκριµένη επιχείρηση στο πλαίσιο της παρούσας απόφασης, — της απουσίας περισσοτέρων της µιας αιτήσεων ενίσχυσης για τις ίδιες ελιές. 3. Υπό την επιφύλαξη των κυρώσεων που προβλέπονται από την Γαλλία, δεν χορηγείται καµία ενίσχυση στον παραγωγό που αφορά το άρθρο 2 παράγραφος 1, του οποίου η δήλωση που αναφέρεται στο άρθρο 5, ή η αίτηση ενίσχυσης που αναφέρεται στο άρθρο 7, δεν είναι σύµφωνη µε τα στοιχεία που διαπιστώθηκαν κατά τη διάρκεια ελέγχου. Ωστόσο, οι διατάξεις του άρθρου 15 του κανονι- σµού (ΕΚ) αριθ. 2366/98 (1) της Επιτροπής, εφαρµόζονται τηρου- µένων των αναλογιών. Άρθρο 9 1. Έκαστος παραγωγός που αφορά το άρθρο 2 παράγραφος 1 δύναται να εισπράξει προκαταβολή επί της αιτούµενης ενίσχυσης. Η προκαταβολή της ενίσχυσης θα πρέπει να είναι ίση προς το ποσό της κατά µονάδα ενίσχυσης που αναφέρεται στο άρθρο 17α παρά- γραφος 1 του κανονισµού (ΕΟΚ) αριθ. 2261/84 (2) του Συµβου- λίου, επί την ποσότητα ελαιολάδου, που είναι ισοδύναµη δυνάµει του άρθρου 3 παράγραφος 1 προς την αντίστοιχη ποσότητα επι- τραπέζιων ελιών που έχουν υποστεί µεταποίηση. Για τους σκοπούς της χορήγησης προκαταβολής στον παραγωγό, η ποσότητα επιτραπέζιων ελιών που έχουν υποστεί µεταποίηση καθο- ρίζεται µε την εφαρµογή ενός προσωρινού συντελεστή µεταποίησης στην ποσότητα που εµφανίζεται στην βεβαίωση παράδοσης, η οποία επιβεβαιώνεται από περαιτέρω στοιχεία που λαµβάνονται από τον αρµόδιο οργανισµό. Ο εν λόγω συντελεστής καθορίζεται από τον αρµόδιο οργανισµό σύµφωνα µε τα στοιχεία που διατίθενται για την σχετική εγκεκριµένη επιχείρηση. Ωστόσο, η ποσότητα επι- τραπέζιων ελιών που λαµβάνεται υπόψη, δεν µπορεί να υπερβεί το 90 % της ποσότητας επιτραπέζιων ελιών που έχουν παραδοθεί. Η προκαταβολή της ενίσχυσης καταβάλλεται στον παραγωγό 2. που έχει υποβάλει σχετική αίτηση σύµφωνα µε το άρθρο 7 παρά- γραφος 1, από τις 16 Οκτωβρίου 2000 και µετά. Άρθρο 10 1. Υπό την επιφύλαξη των µειώσεων που προβλέπονται στο άρθρο 20δ του κανονισµού αριθ. 136/66/ΕΟΚ, η ενίσχυση είναι ίση προς το ποσό της κατά µονάδα ενίσχυσης που αναφέρεται στο άρθρο 17α παράγραφος 2 του κανονισµού (ΕΟΚ) αριθ. 2261/84, επί την ποσότητα ελαιολάδου που είναι ισοδύναµη, δυνάµει του άρθρου 3 παράγραφος 1, προς την ποσότητα επιτραπέζιων ελιών που έχουν υποστεί µεταποίηση. (1) ΕΕ L 293 της 31. 10. 1998, σ. 50. (2) ΕΕ L 208 της 3. 8. 1984, σ. 3. 6. 11. 1999 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων L 283/19 Για την χορήγηση ενίσχυσης στον παραγωγό που αφορά το άρθρο 2 παράγραφος 1, η ποσότητα επιτραπέζιων ελιών που έχουν υπο- στεί µεταποίηση καθορίζεται µε την εφαρµογή συντελεστή µετα- ποίησης για την σχετική επιχείρηση, στην ποσότητα που εµφαίνεται στη βεβαίωση παράδοσης, η οποία επιβεβαιώνεται από τα περαι- τέρω στοιχεία που ανακοινώνονται στον αρµόδιο οργανισµό. Ο συντελεστής αυτός είναι ίσος προς τη σχέση µεταξύ της συνολικής ποσότητας επιτραπέζιων ελιών που έχουν υποστεί µεταποίηση, αφε- νός, και της συνολικής ποσότητας επιτραπέζιων ελιών για τις οποίες έχει χορηγηθεί η βεβαίωση παράδοσης, αφετέρου, για την υπόψη περίοδο εµπορίας ελαιολάδου. Στην περίπτωση κατά την οποία η ποσότητα µεταποιηµένων ελιών, η οποία αντιστοιχεί στην ενίσχυση που εµφαίνεται στη βεβαίωση παράδοσης, δεν µπορεί να καθοριστεί, οι ποσότητες µεταποιηµένων ελιών για τους εν λόγω παραγωγούς υπολογίζονται µε τον µέσο συντελεστή για τις άλλες επιχειρήσεις. Εντούτοις, υπό την επιφύ- λαξη των δικαιωµάτων που θα µπορούσαν να προβάλουν οι εν λόγω ελαιοκαλλιεργητές έναντι της επιχείρησης, η εν λόγω ποσότητα µεταποιηµένων ελιών δεν µπορεί να υπερβεί το 75 % της ποσότητας που εµφαίνεται στην βεβαίωση παράδοσης. 2. Η ενίσχυση, ή, ενδεχοµένως, το υπόλοιπο της ενίσχυσης, καταβάλλεται πλήρως στον παραγωγό µετά τους ελέγχους που αναφέρονται στο άρθρο 8, εντός 90 ηµερών µετά τον καθορισµό από την Επιτροπή του ποσού της κατά µονάδα ενίσχυσης. Άρθρο 11 Η Γαλλία γνωστοποιεί στην Επιτροπή: — αµελλητί, τα εθνικά µέτρα που λαµβάνονται κατ’ εφαρµογήν της παρούσας απόφασης, — πριν από την 1 η Αυγούστου 2000, τις ποσότητες ελαιολάδου που είναι ισοδύναµες µε την εκτιµώµενη παραγωγή επιτραπέ- ζιων ελιών που έχουν υποστεί µεταποίηση καθώς και τους προσωρινούς συντελεστές µεταποίησης για την εκτίµηση αυτή, — πριν από τις 16 Ιουνίου 2001, τις ποσότητες ελαιολάδου που ισοδυναµούν προς την πραγµατική παραγωγή ελαιόλαδου που έχουν υποστεί µεταποίηση, καθώς και τους συντελεστές µετα- ποίησης που λήφθηκαν υπόψη. Άρθρο 12 Η παρούσα απόφαση απευθύνεται στη Γαλλική ∆ηµοκρατία. Βρυξέλλες, 20 Οκτωβρίου 1999. Για την Επιτροπή Franz FISCHLER Μέλος της Επιτροπής


title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Maatalouden tärkeimmät ympäristötavoitteet Agenda 2000:n piiriin kuuluvan monitoimisen maatalouden yhteydessä"

eurovoc_concepts:
EU environmental policy
agricultural product
common agricultural policy
environmental protection
pollution from agricultural sources
product quality

text: C 368/68 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 20. 12. 1999 on kilpailukykyinen ja johon voidaan yhdistää kaupunkien ja alueiden kehittäminen. Samalla on kuitenkin jatkuvasti otetta- va huomioon unionin kansalaisten elämänlaatu. Tässä ovatkin pähkinänkuoressa tulevaisuuden haasteet. Bryssel 21. lokakuuta 1999. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Maatalouden tärkeimmät ympäristötavoitteet Agenda 2000:n piiriin kuuluvan monitoimisen maatalouden yhteydessä” (1999/C 368/20) Talous- ja sosiaalikomitea päätti 28. tammikuuta 1999 työjärjestyksensa 23 artiklan 3 kohdan mukaisesti antaa lausunnon aiheesta ”Maatalouden tärkeimmät ympäristötavoitteet Agenda 2000:n piiriin kuuluvan monitoimisen maatalouden yhteydessä”. Asian valmistelusta vastannut ”Maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö” -jaosto antoi lausuntonsa 28. syyskuuta 1999. Esittelijänä oli Sergio Colombo. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 20. ja 21. lokakuuta 1999 pitämässään 367. täysistunnossa (lokakuun 20. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. A¨ änestyksessä annettiin 93 ääntä puolesta, 1 vastaan, ja 4 pidättyi äänestämästä. 1. Johdanto Eurooppa-neuvosto aloitti 24. –25. maaliskuuta 1999 1. 1. Berliinin huippukokouksessa maatalouspolitiikan ”oikeuden- mukaisen ja kannattavan” uudistuksen, jota se itse kuvaili seuraavasti: ”Tämän uudistuksen sisältö takaa sen, että maata- lous on monitoiminnallista, kestävää, kilpailukykyistä ja että sitä harjoitetaan kaikkialla Euroopassa, mukaan lukien alueilla, joilla on erityisiä ongelmia; tällaisella maataloudella voidaan lisäksi säilyttää maaseutu, suojella luontoa ja sillä voidaan edistää olennaisesti maaseudun elinkelpoisuutta; tällainen maa- talous vastaa kuluttajien huolenaiheisiin ja vaatimuksiin, jotka koskevat elintarvikkeiden laatua ja turvallisuutta, ympäristön- suojelua ja eläinten hyvinvoinnin vaalimista” (1). Uudistukseen sisältyy asetus (ETY) N:o 2078/92 (2), 1. 2. joka hyväksyttiin liitännäistoimeksi edistämään ympäristöä säästävien maatalouden tuotantomenetelmien yleistymistä sekä korvaamaan viljelijöille ympäristönsuojelutoimista aiheu- tuvat menetykset. Asetuksessa säädetään vapaaehtoisesta liitty- (1) Berliinin Eurooppa-neuvosto, 24. –25. maaliskuuta 1999, puheen- johtajan päätelmät, DN:DOC/99/1, 26. maaliskuuta 1999. (2) Siitä on tullut asetus N:o 1257/99, EYVL L 160, 26. 6. 1999. misestä tilakohtaisiin sopimuksiin, joiden tarkoituksena on edistää tiettyjen teknisten ja tuotannollisten velvoitteiden noudattamista ja tilalla vallitsevien ympäristötekijöiden hyö- tärkein dyntämistä. Tähän asti kyseinen asetus on ollut käytännön väline, jolla on varmistettu ympäristöulottuvuuden mahdollisimman laaja huomioon ottaminen maatalouspolitii- kassa. 1. 2. 1. Agenda 2000 -paketin ja hiljattain hyväksyttyjen uusien asetusten merkittävin uutuus liittyy yleisiin ehtoihin, jotka koskevat eräitä YMP:n tukijärjestelmistä viljelijöille suoraan maksettavia suorituksia. Jäsenvaltiot hyväksyvät tarpeellisina pitämänsä ympäristötoimet, kun huomioon otetaan kyseisten viljely- ja laidunmaiden sekä tuotannon erityispiirteet. Ympäristötoimet voivat sisältää tukea, jota myönnetään vastineeksi maataloutta ja ympäristönsuojelua jota maksetaan koskevista sitoumuksista, tai suoraa tukea, tiettyjen pakollisten – sekä yleisten että erityisten – ympäristövaatimusten noudattamisesta. Jäsenvaltioiden tulee myös päättää sopivista pakotteista, jotka vastaavat niiden viranomaisten määrittelemän yhdenmukaisen hyvän viljely- käytännön rikkomisesta aiheutuvia ekologisia seurauksia. Mikäli asetettuja vaatimuksia ei noudateta, kyseeseen voi tulla tuen alentaminen tai sen peruuttaminen. 20. 12. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 368/69 1. 2. 2. Tähän liittyen komitea viittaa 10. syyskuuta 1998 antamaansa lausuntoon (1) sekä ottaa huomioon aiheesta hyväksytyt päätökset ja komission tiedonannon ”Kohti kestävää maataloutta” (2). 1. 3. Komitea toteaa, että uudistus noudattelee tältä osin sen aiempia lausuntoja, erityisesti sen aiheesta ”Contract between agriculture and society” (3) antamaa oma-aloitteista lausuntoa, joka hyväksyttiin suurella äänten enemmistöllä 14. syyskuuta 1994. 1. 4. Marraskuussa 1992 julkaistun Granadan asiakir- jan (4)(Granada Document) innoittamana komitea korostaa lau- sunnossaan yhteisön maatalouden monitoimisuutta ja määrit- telee tärkeimmät tekijät, jotka tarvitaan maataloustuottajien, maaseudun ja muun yhteiskunnan välisen ”sopimuksen” ai- kaansaamiseksi EU:ssa. Kyseisessä lausunnossa komitea itse asiassa toistaa 1. 5. kantansa, jonka se esitti jo syyskuussa 1988 aiheita ”Future of Rural society” ja ”Environment and Agriculture” (5) käsittelevistä komission tiedonannoista antamissaan lausunnoissa. Komi- tean mielestä ikiaikaisen eurooppalaisen maaseudun muut- tuessa voimakkaasti sekä maataloustuotannon että yhteiskun- tarakenteen osalta tulee maanviljelyn säilyä maaseutuyhteis- kunnan keskeisenä perustekijänä. Tämä voidaan toteuttaa tyydyttämällä kansalaisten perustarpeet sekä määrällisesti että laadullisesti ja säilyttämällä perinteiset luonto- ja ympäris- töarvot. 1. 6. Jo tuolloin komitea totesi, että maatalouden ja ym- päristönäkökohtien yhteensovittaminen edellyttää samanaikai- sesti tuotannon asianmukaista suuntaamista ja maaseudun kehittämistä luottamuksen ilmapiirissä, joka on luotava viljeli- jöiden, muun yhteiskunnan ja erityisesti kuluttajien kesken. 1. 7. Perustuotantosektorin ja muun yhteiskunnan keskinäi- sen luottamuksen perusvälineeksi komitea määritteli maaseu- tua koskevan kattavan kehittämisaloitteen, jonka tuli pohjau- tua maatalouden monitoimisuuteen ja erityisesti sen kykyyn vastata tuotannollisten ja yhteiskunnallisten tarpeiden lisäksi myös ympäristönsuojelullisiin vaatimuksiin. (1) EYVL C 407, 28. 12. 1998, TSK:n lausunto aiheesta ”Ehdotus neuvoston asetus (EY) N:o – – annettu – – yhteisen maatalouspoli- tiikan mukaisia suoran tuen järjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä”. (2) KOM(1999) 22 lopull. (3) EYVL C 393, 31. 12. 1994, s. 86 (suomenkielistä toisintoa ei ole saatavissa). (4) Granadan asiakirja sisältää Granadassa 27. –28. 11. 1992 järjestetyn ”VITh Camerino Symposium on Community Rural Law” -symposiumin päätelmät. Symposiumin sisällöstä vastasivat yhteisön maatalous- lainsäädännön asiantuntijat ja se oli tarkoitettu eurooppalaisen tiedeyhteisön edustajille ja yhteisön toimielimille. Asiakirja ”Grana- da Document” on komitean aiheesta ”Contract between Agriculture and Society” antaman lausunnon liitteenä. (5) COM (88) 501 final, 28. 7. 1998 ja COM(88)338 final, 8. 6. 1988. TSK:n lausunnot aiheista ”Future of Rural Society” (esittelijä: Rudolph Schnieders) ja ”Environment and Agriculture” (esittelijä: Roger Bur- nel), EYVL C 298, 27. 11. 1989, s. 32 ja 40 (suomenkielistä toisintoa ei ole saatavissa). 1. 7. 1. Viljelijöiden edellytetään itse asiassa maan tuotta- vuustavoitteiden saavuttamisen lisäksi huolehtivan maaperän hyödyntämistapojen yhteensoinnuttamisesta ja yhtenäistämi- sestä sekä maisemallisten ja ympäristönsuojelullisten arvojen säilyttämisestä. Kilpailukykyisen, tuottavan ja samalla ym- päristöä säästävän, toisin sanoen tasapainoisen maatalouden avulla on luotava uusia ”palveluja”, jotka takaavat, että luon- nonvaroja hyödynnetään ja suojellaan siten, että samalla säilytetään luonnon uusiutumiskyky ja ekologinen vakaus. Tähän pohjautuu ”monitoimisen maatalouden” 1. 7. 1. 1. määritelmä. Kyseessä on toiminta, joka menee pelkkää elintar- viketuotantoa pidemmälle. ”Monitoimisen maatalouden” 1. 7. 1. 2. käsite perustuu 12. –13. joulukuuta 1997 Luxemburgissa kokoontuneen Eu- rooppa-neuvoston (6) päätelmiin, jonka mukaan: ”Unioni haluaa jatkaa nykyisen eurooppalaisen maatalous- mallin kehittämistä ja pyrkiä suurempaan sisäiseen ja ulkoiseen kilpailukykyyn. Euroopan maatalouden on yhtenä talouselämän aloista täytettävä sillä olevat moninai- set tehtävät ja oltava kestävä ja kilpailukykyinen, ja sitä on harjoitettava koko Euroopan alueella mukaan lukien alueet, joilla on erityisongelmia. Vuonna 1992 aloitettua uudistus- prosessia on syytä jatkaa, syventää, mukauttaa ja täydentää niin, että se ulotetaan Välimeren alueen tuotantoon. Uudis- tuksen on johdettava ratkaisuihin, jotka ovat taloudellisesti kannattavia ja elinkelpoisia sekä yhteiskunnallisesti hyväk- syttäviä ja jotka mahdollistavat oikeudenmukaisen tulota- son ja oikean tasapainon tuotantoalojen, tuottajien ja alueiden välillä ja joilla vältetään kilpailun vääristyminen. ” 1. 7. 1. 3. Joka tapauksessa on tehtävä ero monitoimisuuden ja monitoimialaisuuden välillä. Monitoimialaisuus on kyseessä silloin, kun viljelijä harjoittaa myös muita ammatteja (käsiteol- lisuus, kauppa, palkkatyö). Tässä tapauksessa viljely ja karjan- hoito ovat ainoastaan osa perinteistä ammatinkuvaa. Kyseisen näkemyksen mukaan maaseudun kehitys perustuu muuhun kuin maatalouteen liittyvän toiminnan ja palvelujen lisäämi- seen. Tämänkaltainen kehitys tarjoaa vaihtoehtoisia lisätulon lähteitä ja auttaa taloutta elvyttämällä ja lisäämällä maaseudun houkuttelevuutta asuinpaikkana sekä jarruttaa maaseudun autioitumiskehitystä. 1. 7. 1. 4. Monitoimisen viljelijän (7) sen sijaan odotetaan omaksuvan tilan yleisen kehitysstrategian osana sekä perintei- siä että innovatiivisia uusia tehtäviä täysin riippumatta jäsen- valtioiden moninaisten määräysten tarjoamista erityisehdoista verotuksen, sosiaaliturvan ja eläkkeiden alalla. (6) Luxemburgin Eurooppa-neuvosto, 12. –13. joulukuuta 1997, pu- heenjohtajan päätelmät, PRES 97/400, 15. 12. 1997, kohta 40. (7) Ks. monitoimisuuden yksityiskohtainen määritelmä komitean lausunnossa aiheesta ”Eurooppalainen maatalousmalli”, 3 kohta. C 368/70 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 20. 12. 1999 1. 8. Komitean mielestä maaseutuympäristöä koskevat aloit- teet edellyttävät tällaista kansalaisyhteiskunnan kaikkien taso- jen ja maatalouden yhteisvastuusopimusta. Kysymykseen tule- vat toimet poikkeavat mm. perinteisistä yksinomaan tuotanto- rakenteen parantamiseen tähtäävistä toimista, joita usein pi- detään ainoastaan yhtenä verotuloin rahoitettavana perus- tuotantosektorin avustusmuotona. 1. 9. Komiteasta onkin ollut myönteistä, että sen edellä kuvailtu näkemys on pääpiirteissään saanut tukea. Corkissa marraskuussa 1996 järjestetyn Euroopan maaseudun kehitys- konferenssin päätelmissä maaseudun kestävä kehitys ensinnä- kin otettiin yhdeksi Euroopan unionin ensisijaisista tavoitteista ja koko aluepolitiikan kulmakiveksi, erityisesti maaltamuuton hillitsemiseksi ja työllisyyden parantamiseksi. Lisäksi, Agen- da 2000:n (1) maatalousluvussa, jossa hahmotellaan eurooppa- laisen maatalouden mallia, komissio myöntää maatalouden huomattavan ympäristömerkityksen, koska maanviljely on aina ollut kaikkein laajimmalle levinnyt maan käytön muoto. 1. 9. 1. On paikallaan täsmentää, että vaikka komitea kannat- taa Agenda 2000:n lähestymistapaa, se ei millään muotoa halua mitätöidä niitä yleisiä ja alakohtaisia kriittisiä huomioita, joita monissa Agenda 2000:n maatalousosuutta ja siihen pe- rustuvia alakohtaisia yhteisiä markkinajärjestelyjä käsitelleissä komitean lausunnoissa on esitetty (2). 1. 10. Agenda 2000:n mukaan tulotuen on perustuttava entistä enemmän palveluihin, joita viljelijät voivat väestölle tarjota. Lisäksi alan kilpailukyvyn tulee tukeutua luonnonvaro- saastumista ja vähentävään sekä tuotteiden laadun takaavaan tuotantotekniik- kaan. säilyttävään, ympäristöä säästävään ja Näin viljelyalasta luopumisesta maksettava palkkio korvataan kannusteilla, joita maksetaan maaperän aktiivisesta suojelusta. Komitea korostaa, että maaperän hyödyntämistä 1. 10. 3. rajoittavista ympäristönsuojeluvelvoitteista ja tiukoista suojelu- suunnitelmista mahdollisesti aiheutuva kilpailusääntöjen pe- rusteeton vääristyminen on torjuttava. Lisäksi on tarpeen laatia joilla taataan sekä maataloutta koskevat menettelysäännöt, yleisten ja pakollisten ympäristönsuojeluvaatimusten että nii- den erityisvelvoitteiden noudattaminen, jotka YMP-uudistuk- sessa edellytetään viljelijöiden täyttävän suoran tulotuen vasti- neeksi. Tiivistetysti 1. 10. 4. ilmaistuna YMP:stä on kehittymässä koko EU:n maaseutua koskevaa hyvin jäsenneltyä politiikkaa. Maaseutua ei enää pidetä takapajuisena tai muita vähemmän tärkeänä kohteena, vaan sitä tarkastellaan niiden mahdolli- suuksien valossa, jotka liittyvät sen elämänlaadun parantami- seen ja luonnonvarojen nykyistä järkevämpään käyttöön. Samalla kun tähän asti vallalla ollut vaatimus 1. 10. 1. elintarviketuotannon lisäämisestä väistyy, avautuu maatiloille uusia toimintamahdollisuuksia, jotka tähtäävät yhteisen hyvin- voinnin lisäämiseen ekologisesti kestäviä toimintatapoja sovel- taen sekä tuotteiden laatua ja ominaispiirteitä hyödyntäen. 1. 10. 2. maataloussektorin ympäristönsuojelullisista Tärkeintä on, että tukea myönnetään vastineeksi sitoumuksista. (1) KOM(97) 2000 lopull. , 15. 7. 1997. (2) EYVL C 73, 9. 3. 1998, s. 71, Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Komission tiedonannon ‘Agenda 2000‘ maatalousnäkö- kohdat”. EYVL C 284, 14. 9. 1998, s. 55, Talous- ja sosiaalikomi- tean lausunto aiheesta: – ”Ehdotus neuvoston asetus (EY) annettu vilja-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (ETY) N:o 1766/92 muuttamisesta ja tavallisen vehnän, rukiin, ohran, maissin ja durumvehnän vakiolaadusta annetun asetuksen (ETY) N:o 2731/75 kumoamisesta”. EYVL C 407, 28. 12. 1998, s. 196, Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä”. EYVL C 407, 28. 12. 1998, s. 203, Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheista: – ”Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä”. EYVL C 407, 28. 12. 1998, s. 208, Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Ehdotus neuvoston asetus (EY) annettu yhteisen maatalouspolitii- kan mukaisia suoran tuen järjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä”. EYVL C 407, 28. 12. 1998, s. 210, Talous- ja sosiaali- komitean lausunto aiheesta ”Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) annettu Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen”. EYVL C 407, 28. 12. 1998, s. 221, Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) yhteisen maatalouspolitiikan rahoituk- sesta”. Komitea toteaa, että EU pyrkii 1. 11. tällä tavoin ke- hittämään maataloustyötä, maaston suojelua ja hoitoa sekä levittämään ympäristöä säästäviä tuotantotapoja entistä yhden- mukaisemmin ja päättäväisemmin. Komitean tavoitteena puo- lestaan on tämän lausunnon avulla määritellä: – Maaseudun suojelun, ympäristövahinkojen torjunnan ja luonnonvarojen säästämisen kiireellisimmät tavoitteet. Tu- loksena tulisi olla taloudellisen toiminnan ja työpaikkojen turvaaminen erityisesti vuoristoseuduilla ja muilla muita heikommassa asemassa olevilla alueilla ja tarjota siten mahdollisuus nykyisille ja tuleville sukupolville asua maa- seudulla. – Ensisijaiset toimet, joilla edistetään korkealaatuisten, perin- teisten elintarvikkeiden tuotantoa nykyistä tehokkaammin. Tavoitteena on täyttää yhteiskunnan maataloudelle asetta- mat tuotteiden laatua ja turvallisuutta ja ympäristönsuo- jelua koskevat vaatimukset. – Tarvittavat kannusteet maan suojelun ja unionin maatalou- den laatua parantavan toiminnan tukemiseksi siten, että samalla yhdistyvät ympäristönsuojelu ja tarve parantaa unionin tuotantojärjestelmän tehoa maailmanmarkkinoilla käytävän kiivaan kilpailun vuoksi. 20. 12. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 368/71 2. Maaseudun suojelun, ympäristövahinkojen torjunnan ja luonnonvarojen säästämisen kiireellisimmät tavoit- teet 2. 1. Viljelymaan suojelu 2. 1. 1. Maiseman ja paikkakuntien alueellisen identiteetin jatkuvan vahingoittamisen vuoksi maaseutu kärsii elintilan menetyksestä ja uhanalaisuudesta. Vaarana on perinteisten vesiensäätely- ja maaperänsuojelujärjestelmien heikentyminen. 2. 1. 2. Asutuskeskusten jatkuva laajentuminen sekä muiden rakenteiden ja infrastruktuurien sijoittaminen kukoistaville maatalousalueille on osaltaan pirstonut viljelymaiden omistus- rakennetta, edistänyt luonnon urbaania valloitusta ja muutta- nut merkittävästi maisemaa. 2. 1. 2. 1. Komitea kiinnittää huomiota siihen, ettei maaseu- tualueita voida enää pitää maapohjareserveinä, vaan yhtenäistä suunnittelua kaikilla tasoilla ohjaavan maankäyttöohjelman osana. Tämä merkitsee, että kaupunki- ja rakennussuunnittelu- lupia myönnettäessä tulee ottaa huomioon ja säilyttää kunkin alueen perinteinen käyttötarkoitus. 2. 1. 3. Lukuisien maatilojen toiminnan lakkauttamisesta johtuva maaperän köyhtyminen ja siitä seuraava kokonaisten alueiden hylkääminen on maaston rappioitumisen kannalta yhtä vakava ongelma kuin saastuminen. Komitean mielestä onkin paikallaan edistää ja tukea sopivalla tavalla siirtymistä ”ekologisesti kestäviin” perhetiloihin. Ne pystynevät turvaa- maan riittävän ja laadukkaan tuotannon ja samalla ekologisen tasapainon ja auttanevat samalla myös säilyttämään luonnon- varoja, jotka ovat ainutlaatuinen ja korvaamaton julkinen omaisuus. 2. 1. 3. 1. Myös nuoria yrittäjiä on tuettava. Huomiota on kiinnitettävä erityisesti tilojen perustamiseen ja laajentamiseen sekä määriteltävä luottojen ja verotuksen erityisehdot. Jäsenval- tioiden myöntäessä kannusteita tulee erityisesti keskittyä osuustoiminnallisiin yrityksiin, jotka pystyvät vastaamaan ym- päristöalan palvelujen kysyntään sekä parantamaan tuotteiden jalostusta ja markkinointia. 2. 2. Erityistoimet muita heikommassa asemassa olevilla ja vuoristo- alueilla lähes kannattamatonta (tyypillistä vuoristoalueilla). Maisemal- lisesti tai pinnanmuodostukseltaan merkittävillä mutta talou- dellisesti taantuneilla muita heikommassa asemassa olevilla alueilla tulee yhteiskuntarakenteen muuttamiseen ja tulonja- koon tähtäävä toiminta keskittää julkisten peruspalvelujen (koulut, sairaalat, liikenne) tarjoamiseen, vaikka se ei tiukasti tulkittuna olisikaan kannattavaa. Lisäksi valtion tulee keskittää jotka investoinnit säästävät ympäristöä ja auttavat siten torjumaan sen muuttami- sesta johtuvia tuhoisia maanvyörymiä, tulvia ja muita luonnon- mullistuksia. ja edistää sellaisia tuotantohankkeita, 2. 2. 2. Mikäli lähtökohdaksi myönnetään, että maataloudel- la on jo pelkästään sen itsensä ja luonnon vuorovaikutuksen ansiosta keskeinen rooli muita heikommassa asemassa olevien ja muuttotappiosta kärsivien alueiden kehittämisessä, komitea katsoo, että osana yleistä sosiaalista yhteisvastuuta julkisia toimia näiden alueiden kehittämiseksi tulisi nopeuttaa. Tavoit- teena tulee olla kannattavien tilojen perustaminen, samalla kun tuotantokapasiteetti hyödynnetään mahdollisimman täydelli- sesti ja tuetaan viljelijäperheitä tunnustamalla perinteiset arvot. Tämä palvelisi myös yleistä etua edistämällä aidosti inhimillistä ja ihmiskeskeistä ympäristöä. 2. 2. 3. Vuoristomaanviljelyn kohdalla tulee edistää maa- ja metsätaloustuotannon tyypillisten tuotteiden sertifiointia ja hyödyntämistä. 2. 3. Luonnonpuistojen ja suojelualueiden monikäyttö 2. 3. 1. Luontoon ja maisemaan liittyvien merkittävien kult- tuuriarvojen säilyttämiseksi ympäristönsuunnittelussa pyritään nykyisin suojelemaan laajoja alueita. 2. 3. 2. Luonnonvarojen herkän tasapainon osalta komitea täsmentää, ettei alueiden suojelu välttämättä merkitse niiden kaikenlaisen käytön kieltämistä vaan pikemminkin sellaisten olojen löytämistä, joita kestävä rinnakkainolo edellyttää. 2. 3. 2. 1. Tämän vuoksi komitea katsoo, että luonnonsuoje- lualueita ja luonnonpuistoja tulisi käyttää ”monipuolisesti”. Niiden ei pitäisi olla kehitysohjelmien kannalta kiellettyjä alueita vaan paikkoja, missä tutkitaan ja etsitään mahdollisuuk- sia yhdistää ihmisen ja luonnon tarpeet. 2. 2. 1. Tarkasteltaessa maatalousalueiden rakenteen ja luon- non erilaisuutta sekä tarvetta yhdistää ympäristönsuojelu ta- louden elvyttämiseen komitea on erityisen huolestunut muita heikommassa asemassa olevista ja harvaan asutuista muutto- joilla viljely luonnonolosuhteiden vuoksi on tappioalueista, 2. 3. 3. Komitea korostaa erityistä näkemystä, että kyseiset alueet voivat luonnonsuojelun lisäksi palvella myös muita tarkoituksia kuten paikallisyhteisöjen talouden kehittämistä tarjoamalla mahdollisuuden edistää sopivaa matkailua sekä perinteistä ja kestää viljelyä, metsänhoitoa ja laiduntamista. C 368/72 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 20. 12. 1999 2. 4. Biologisen monimuotoisuuden suojelu 2. 4. 1. Koska geenistö, lajit ja ekosysteemit vähitellen köyh- tyvät geenien jalostumiskyvyn luonnollisen vähenemisen ja ympäristön vahingoittumisen vuoksi, komitea katsoo, että ekosysteemien ja luonnollisten elinympäristöjen suojelu sekä lajien säilyttäminen niiden luonnollisessa ympäristössä on avainasemassa. – – – kehittämällä uusiutuvia energialähteitä ja investoimalla tuuli- ja aurinkoenergiaan sekä biomassaa hyödyntävään energiantuotantotekniikkaan sijoittamalla liikennepalveluihin ja eri yhdistelmäjärjestelmiin liikennemuotojen kannustamalla biologista monimuotoisuutta edistävää vil- jelyä ja kotieläintaloutta. On kuitenkin muistettava, että biologisen monimuo- 2. 4. 2. toisuuden ylläpito edellyttää ekosysteemin sekä eläin- ja kasvi- lajien suojelun lisäksi kestävän kehityksen perustavoitteen huomioon ottamista erityisesti luonnonvarojen uusiutumisai- kojen osalta. Komitean mielestä maaseudun kehityspolitiikassa tu- 2. 5. 2. lisi joka tapauksessa noudattaa läheisyysperiaatetta ja hyö- dyntää siten maaseutuyhteisöjen kulttuuriperintöä ja perinteitä sekä alueellista monimuotoisuutta. 2. 4. 3. Komitea korostaa, että maataloudella on tässä yhtey- dessä erityisen tärkeä asema ja että se voi antaa huomattavan panoksen kahdella tavalla. Se voi ensinnäkin osaltaan ohjata ympäristönsuunnittelua oikeaan suuntaan ja auttaa torjumaan ympäristön rappeutumista. Lisäksi se voi auttaa ylläpitämään elinympäristöjä ja ekosysteemien vuorovaikutusta edistämällä luonnonvarojen kestävää käyttöä ja eläin- ja kasvilajien kannal- ta turvallista kehitystä. 2. 5. 3. Maaseudun kehitys riippuu yhteiskunnallis-taloudel- lisista ja paikallisista luonnonoloista ja voi sen vuoksi edellyttää huomattavan erilaisia lähestymistapoja. Sovellettavan mallin tulee siksi sopia yhteen kyseisellä alueella harjoitettavan tava- nomaisen tuotannon kanssa ja korostaa paikallistuotteiden laatua ja erityispiirteitä, ja sen toteuttamisessa tulee soveltaa toimintatapoja, jotka eivät uhkaa ympäristön tai eläinten hyvinvointia. 2. 4. 4. Sellainen strategia, jolla tuetaan suunniteltuja hank- keita biologisen monimuotoisuuden vaatimalla tavalla, voi sitä paitsi houkutella maataloussektorille uusinvestointeja, sillä se on omiaan parantamaan taloudellisia mahdollisuuksia ja siten luomaan lisäarvoa ja monipuolistamaan tuotantoa ja palvelu- toimintaa luonnonympäristöstä nauttimisen yhteydessä, jol- loin yleisön vapaa-ajanviettomahdollisuudet lisääntyvät. 2. 5. Asutusrakenteen ja alueellisten palvelujen uudistaminen ja kehittäminen – komitean ehdotuksia 2. 5. 1. Komitean mielestä päätavoitteena on maaltapaon hillitseminen ja elämän laadun parantaminen edistämällä työl- lisyyttä etenkin työttömyydestä eniten kärsivillä alueilla (vuo- ristot ja muut muita heikommassa asemassa olevat alueet). Tähän päästään – luomalla riittävän tasokas hallintoverkko tai parantamalla hallinnon nykytasoa riittävästi, jotta voidaan tarjota tietoa maatalous-, matkailu- tai majoituselinkeinojen tukimah- dollisuuksista – maaperän suojelulla, kiinnittämällä erityistä huomiota met- siin ja toteuttamalla erityisiä metsäpalojen ehkäisy- ja torjuntatoimia sekä vesiensäätelyä – luomalla uusia luottojärjestelmiä ja yksinkertaistamalla hallintomenettelyjä, kun perustettavana on maatila, jonka on tarkoitus erikoistua perinteiseen, korkealaatuiseen tuo- tantoon, jossa hyödynnetään paikalliskulttuuriin kuuluvaa kasvilajistoa ja alueen luonnon monimuotoisuutta 3. Ensisijaiset toimet laadukkaiden ja erikoiselintarvik- keiden markkinoinnin tehostamiseksi Ympäristötekijöitä korostavan laadun lisääntyvä suo- 3. 1. sio, jonka ansiosta alhaisten tuotantokustannusten lisäksi kilpaillaan tuotteiden monipuolisuudella, luonee suotuisat olot paikallisten erikoistuotteiden menestymiselle markkinoilla. 3. 1. 1. Näiden tuotteiden ansiosta maataloudelle avautuu uusi mahdollisuus luoda nykyistä suorempi yhteys kuluttajaan, vastata hänen mieltymyksiinsä ja tarpeisiinsa sekä omaksua tuotteen alkuperän takaajan rooli. 3. 1. 2. Tiloille toimitettavan maatalousteknologian yhtenä tavoitteena tulee olla alan toimijoiden ja väestön terveyden ja turvallisuuden huomioon ottaminen. Väestön terveyttä tulee suojella terveysstandardein. 3. 1. 2. 1. Samalla tulee ottaa huomioon, ettei maatalouden tuotantota- pojen tarvitse täysin vastata teollisuudessa sovellettavia. Laadukkaan tuotannon ansiosta on mahdollista saavut- 3. 2. taa mm. seuraavat tavoitteet: – Kuluttajalle tarjottavan lisäarvon sekä tuotteiden laadun paranemisen ansiosta voidaan tinkiä tuotannon yksipuoli- sesta tehostamisvaatimuksesta. 20. 12. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 368/73 – Voidaan tukea paikallisia järjestelmiä, joiden avulla hyö- dynnetään alueen omia henkilöstöresursseja ja luonnonva- roja sekä syvälle juurtuneita paikallisia perinteitä ja tapoja. – Maatalous- ja elintarvikealaa on mahdollista tasapainottaa laatua keski- panostamalla paikallistoiminnan avulla määräistä enemmän arvostaviin kuluttajiin. – – Edistetään paikallisen osaamisen ja taito-tiedon säilymistä yhdistämällä käsiteollisuus monitoimiseen maatalouteen. Edistetään sellaisten elintarvikkeiden tuotantoa, joiden ma- kuominaisuuksia ei aina voida saavuttaa massatuotan- nossa. 3. 3. Maataloustuotteiden laadukkuus tuleekin asettaa etusi- jalle, koska se vaikuttaa myönteisesti – – kuluttajien terveyteen ja turvallisuuteen sekä ympäristön- suojelutavoitteiden huomioonottamiseen tuotteen ilmoitettujen ominaisuuksien paikkansapitävyy- teen – perusominaisuuksien vakauteen – – – tuotantotekniikkaan ympäristönsuojeluun lannoitteiden ja kasvinsuojeluainei- den käytön vähentämisen ja integroitujen viljelytapojen soveltamisen ansiosta sivuelinkeinojen (matkailu, käsiteollisuus, kauppa jne. ) kehittymiseen paikallistasolla – alueellisuusajatteluun. Veronmaksajille ja kuluttajille nämä ovat tärkeitä tekijöitä elämän ja elintarvikkeiden laadun ja terveellisyyden kannalta. 3. 3. 1. 2. Osoittamalla tuotteen alkuperä tai myöntämällä tuotteelle jäsenvaltiokohtainen laatutunniste pyritään ke- hittämään hyödykkeitä, joiden maantieteellinen tuotantoalue ulottuu yhteisön DOP- ja IGP-todistusten viiteyhteyksiä laajem- malle ja jotka ylittävät paikallisen erikoisuuden käsitteen. Tällaiset tuotteet on tarkoitettu merkittävimpien 3. 3. 1. 3. markkinointikanavien kautta massakulutukseen. Niiden tulee lisäksi tyydyttää kuluttajien odotukset, jotka liittyvät tuotteen erityisluonteeseen, maantieteelliseen identiteettiin ja paikallisen maatalouselintarviketuotannon tarjoamiin takeisiin. 3. 3. 1. 4 Sen lisäksi, että laadukkaiden maataloustuotteiden tiiviin paikallissidonnaisuuden ansiosta huomattava osa lisäar- vosta säilyy paikallisyhteisössä, komitea uskoo, että tämä sidonnaisuus edistää myös liitännäiselinkeinojen kehitystä (matkailu, käsiteollisuus) luonteeltaan innovatiivisten sijoitus- ten ansiosta (laatu, turvallisuus ja ympäristö). 3. 4. Luonnonvarojen suojelu- ja hoitomahdollisuuksien kehittämi- nen ja hyödyntäminen kyseisiä tavoitteita täydentävien tuotan- toaloitteiden yhteydessä – komitean suositukset 3. 4. 1. Tätä taustaa vasten myös tuottajajärjestöjä kehote- taan edistämään tuotteiden tunnettuutta, sopivien menetel- mien ja tekniikkojen soveltamista, laatua ja laadunvalvontaa sekä paikallistuotteiden erikoisluonteesta tiedottamista. Komitean mielestä paikallisviranomaiset voivat yh- 3. 5. dessä tuottajajärjestöjen kanssa kehittää tuotantoa luonnonva- rojen suojelun ja hyödyntämisen tavoitteita vastaavasti esimer- kiksi – paikallisten työllisyysmahdollisuuksien tähtäävien perus- lähtien) koskevien aloitteiden avulla ja ammattikoulutusta parantamiseen (ala-asteelta 3. 3. 1. Kuluttajavalistuksen osalta todettakoon, että suoja- tuin alkuperämerkinnöin on mahdollista markkinoida erikois- tuotteita, jotka poikkeavat muista myös tuotantosykliltään ja paikallisolosuhteiltaan. 3. 3. 1. 1. On kuitenkin paikallaan korostaa, että luonteeltaan selvästi paikallisen tuotteen pakkausmerkinnässä voidaan il- moittaa sen maantieteellinen alkuperä ja erityiset viljely- tai tuotantotavat, vaikka tuotteella ei olisikaan yhteisön myön- tämää DOP- tai IGP-todistusta (1). – – luomalla paikallisten yritysten tarpeisiin räätälöityjä tu- kijärjestelmiä ja tukemalla yrityksiä taloudellisesti elvyttämällä paikallista taloudellista toimintaa (perinteiset käsityöammatit ja tuotantotavat) – hyödyntämällä alueelle tyypillisten korkealaatuisten paikal- listuotteiden matkailulle tarjoamia mahdollisuuksia (1) DOP = suojattu alkuperänimitys; IGP = suojattu maantieteellinen merkintä. – luomalla laatutuotteille paikallisen tuotantoalueen ulko- puolisia markkinointiverkkoja (myös uutta teknologiaa hyödyntäen) C 368/74 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 20. 12. 1999 – työllisyyspolitiikalla, johon liittyy tuotantotoiminnan täy- dentäminen paikallisten viljelijöiden tarjoamilla yrityspal- veluilla esim. maaperän kunnostamisen ja maisemansuoje- lun alalla. – Mikäli tehomaataloudesta johtuvaa luonnonvarojen hyö- dyntämisen epätasapainoa ei korjata kunnolla voi sen aiheuttaman rappeutumisen korjaaminen tulla kalliiksi. 4. Maaseudun suojelutyön jatkamisen ja tuotantojärjes- telmän tehokkuuden edellyttämät kannusteet 4. 1. Maatilan teknisten tavoitteiden uudelleen arviointi ja suuntaaminen tuottavuuden määrällisestä maksimoinnista laa- dun parantamiseen edellyttää maanviljelystä, karjankasvatuk- sesta ja metsänhoidosta saatavien hyödykkeiden ja palveluiden koko kirjon tunnustamista erityisesti perinteisissä maaperän hyödyntämismuodoissa. – Marginaalimaatalouteen myönnettävät kannusteet eivät luonteeltaan ja määrältään ole riittäviä jarruttamaan maata- louselinkeinosta luopumista. 4. 5. 2. Tunnustaessaan viljelijöiden ratkaisevan roolin ym- päristönsuojelun ja maaseudun hoitamisessa asetuksen muo- dossa hyväksytyn Agenda 2000:n uusi järjestelmä täydentää huomattavasti yhteisön suoran tuen järjestelmää ja palvelee tilojen nykyaikaistamista ja kannattavuuden parantamista. Keskeisenä ongelmana säilyvät ulkoisten vaikutusten 4. 6. arviointi sekä toimet, joilla kielteisiä vaikutuksia voidaan torjua ja myönteisiä edistää. 4. 2. Maatilojen panos luonnonvarojen sekä paikallistalou- den tuotannollisen ja yhteiskunnallisen kudoksen suojelussa ja vahvistamisessa riippuu tilojen alueellisesta jakautumisesta. 4. 6. 1. Maaseudun integroidulla kehittämismallilla tulee pyrkiä mm. parantamaan tulotasoa ja työllisyyttä. Tämä edel- lyttää nykyistä väljempää ja vähemmän alakohtaista työllisyys- poliittista lähestymistapaa. 4. 3. Tähän maatalouden rooliin ei nykyisellään kiinnitetä riittävästi huomiota sen enempää käytännön toimien kuin rahoituksen saatavuudenkaan osalta. 4. 7. Suositeltavina aloitteina komitea ehdottaa a) palkkioita 4. 3. 1. Lisäksi olisi arvioitava, missä vaiheessa ympäristön- suojelu lakkaa olemasta vapaaehtoisuuteen perustuva velvolli- suus ja muuttuu maksulliseksi palveluksi. – luonnonvaraisten sukupuuttoon kuolevien eläinten suojelusta ja eläinkantojen edistämisestä – maaseudun ja ympäristön restauroinnista ja avaamises- ta yleisölle Tuotantoprosessien ja ympäristön välillä nykyisin val- 4. 4. litseva epäsuhde voidaan korjata lopullisesti ainoastaan hyväk- symällä monitoiminen maatalous. Luonnonvaroja tulee pitää sekä ympäristöön kuuluvina tuotantotekijöinä että julkisena omaisuutena, josta paikallinen hyvinvointi riippuu. – – uudelleen metsittämisestä ja maaston hoitamisesta tuli- palojen estämiseksi karjatalouden ympäristövaikutusten parantamisesta eläinten hyvinvointi huomioiden. 4. 4. 1. Luonnonvarojen tuotannollista käyttöä koskevat ra- joitukset voidaan tällöin helpommin hyväksyä ja niiden tuotan- tokapasiteettia laajentaa. Palkkiot jaetaan objektiivisten kriteerien ja mitattavissa olevien tulosten perusteella. Julkisviranomaisten osallistumisen tehokkuus riippuu 4. 5. liitännäistoimien jatkamisesta. Niiden soveltamista rajoittaneis- ta paikallisista tekijöistä on päästävä eroon ja vähennettävä kielteisiä vaikutuksia sekä edistettävä ympäristön kannalta kestävien käytäntöjen ja toimintamallien käyttöönottoa. Uu- sien työllisyysmahdollisuuksien luomiseksi maatalouspolitii- kan välineet on lisäksi ajantasaistettava kokonaisuudessaan ja kattavasti. b) maanviljelijöiden kanssa tehtäviä palvelusopimuksia – – ympäristön kunnostamiseksi biologisen monimuotoisuuden säilyttämiseksi – maaperän elvyttämiseksi ja huoltamiseksi – vesistöjen ja valuman säätelemiseksi 4. 5. 1. hoitusta lisäämälläkin, liittyy kaksinkertainen riski: Pelkkään nykyisten seurantatoimien jatkamiseen, ra- c) alueiden ja ympäristön suojelun tukeminen 20. 12. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 368/75 d) erityistukia viljelijöiden kannustamiseksi pysyttelemään maatalousalueilla, vuoristo- ja muilla muita heikommassa asemassa olevilla seuduilla. viranomaiset voisivat myös sopia kohtuullisten erityispalvelu- jen suorasta korvaamisesta, mikäli korvaus ei ylitä sovittua kynnystä. 4. 8. Sopimuskäytännön tukeminen voisi olla erityisen hyö- dyllistä etenkin biologisesti arvokkailla suojelualueilla, koska luonnonpuistojen ja -suojelualueiden hoito riippuu pitkälti alueen maankäyttöä ohjaavasta maatalouspolitiikasta. 4. 8. 1. Monitoimisen maatalouden menestyminen edellyttää talouspolitiikkaa, jossa otetaan huomioon ainakin a) maaseutuväestön sosiaalisen rakenteen ja elämänlaadun suojelu 5. 1. 3. Komitea kiinnittää lopuksi erityistä huomiota viljeli- jöiden tieto- ja taitotason nostamiseen ammattitaidon kehittä- misen avulla. Markkinoiden ja tarjolla olevan teknologian nopeat muutokset ja uusien tuoteryhmien kehittäminen edel- lyttävät aktiivista osallistumista koulutukseen, tutkimukseen ja muuhun kehittämiseen erityisesti niiltä viljelijöiltä, jotka investoivat tilojensa ekologiseen suunnanmuutokseen, ”ekote- hokkaiden” ratkaisujen löytämiseen ja tarkoituksenmukaiseen maastonhuoltoon. b) alueiden todellisten mahdollisuuksien mukaan hajautettu 6. Päätelmät hallinto c) uuden tasapainon löytäminen yhteisten ja yksityisten etu- jen välillä luonnonvarojen hallinnoinnissa d) ulkoistamisten arviointi yritysten taseissa. 5. Maatalouden ja julkishallinnon välinen ympäristön- suojelusopimus 5. 1. Komitean mielestä maatalousyrittäjien ammattitaitoa voitaisiin hyödyntää ja kohottaa ympäristönsuojeluun liitty- vien palvelujen avulla sekä kannustamalla heitä kantamaan enemmän vastuuta ympäristönhoito-ohjelman käytännön toteuttamisesta. 5. 1. 1. Tässä mielessä komitea toivoo, että viranomaiset tekevät vapaaehtoisuuteen perustuvia sopimuksia niin yksityis- ten viljelijöiden kuin viljelijäyhtymienkin kanssa työstä ja palveluista, jotka liittyvät maanviljelyyn, metsätalouteen sekä maaseutuympäristön vesien säännöstelyyn sekä ympäristön ja maaseudun suojeluun ja kehittämiseen. hallintoon, suojeluun ja 5. 1. 2. Näissä vapaaehtoisissa sopimuksissa määriteltäisiin yleisten alueellisten ympäristönsuojelu- ja hallintopalvelujen luonne ja tarkoitus, sopimuksen kesto ja viranomaisten maksa- ma korvaus. Prosessin yksinkertaistamiseksi ja nopeuttamiseksi Bryssel 20. lokakuuta 1999. Komitea uskoo, että sillä voi olla merkittävä rooli 6. 1. arvioitaessa YMP-uudistuksen kestävyyttä ympäristönsuojelun kannalta maatilojen ja tuotannon kilpailukyvyn optimoinnin yhteydessä. Alan tulevaisuus riippuu tosiasiallisesti markkina- politiikan muutoksien hallinnasta ja suuntautumisesta integ- roituun ja kestävään eurooppalaisen maatalouden malliin. Komitea toivoo, että maaseudun uusien kehitystoiminen toteuttamista tuetaan ja että julkisten varojen jakoperusteet määritetään uudestaan kyseisten alueiden työllisyys- ja rappeu- tumisongelmien huomioon ottamiseksi. Tällöin tulisi ensisijal- le asettaa maaseudun ja maatilojen infrastruktuuriin keskittyvä tukipolitiikka, paikallisten tuotteiden kilpailukyvyn parantami- nen niiden laatua ja erikoispiirteitä korostamalla sekä tukira- hoituksen lisääminen tilojen toiminnan monipuolistamiseksi. Kaikki tämä kuuluu monitoimisuuden tavoitteeseen. Komitea pitää tätä lausuntoa suuntaa-antavana panok- 6. 2. senaan, joita jota tulee tarkistaa niiden ohjelmien valossa, jäsenvaltiot esittävät maaseudun kehittämisen tueksi uuden asetuksen 1257/99 yhteydessä. Myös maatalouden ja ym- päristön indikaattorien laadinnan odotetaan tarjoavan mer- kittävän arviointivälineen, kun ympäristönäkökohdat pyritään sisällyttämään muihin toimintalinjoihin Cardiffin ja Wienin Eurooppa-neuvostojen vaatimusten mukaisesti. Ensimmäisenä ja on valmistunut Eurostatin sekä komission maatalous- ympäristöpääosastojen yhteistyönä laatima hyödyllinen tutki- mus aiheesta ”Maatalous ja ympäristö”. Komitea toivoo, että Helsingin Eurooppa-neuvoston kokous tuottaa näkyviä tulok- sia jo ennen kuluvan vuoden loppua. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses zu dem «Vorschlag für einen Beschluß des Rates über ein Aktionsprogramm der Gemeinschaft zur Förderung der Integration von Flüchtlingen»

eurovoc_concepts:
EU aid
EU programme
action programme
aid to refugees
integration of migrants
refugee

text: 20. 12. 1999 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 368/19 — Wenn die Kodifizierung, wie zu hoffen steht, das Gemeinschaftsrecht klarer und besser verständlich macht, könnte die GD V die Frage prüfen, ob zusätzliche Instrumente und Maßnahmen denkbar wären, mit denen die Umsetzung der bestehenden Rechtsvorschriften verbessert wird. Brüssel, den 20. Oktober 1999. Die Präsidentin des Wirtschafts- und Sozialausschusses Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses zu dem „Vorschlag für einen Beschluß des Rates über ein Aktionsprogramm der Gemeinschaft zur Förderung der Integration von Flüchtlingen“ (1999/C 368/08) Der Rat beschloß am 5. Sozialausschuß um Stellungnahme zu dem vorgenannten Vorschlag zu ersuchen. Juli 1999 gemäß Artikel 262 des EU-Vertrags, den Wirtschafts- und Die mit der Vorbereitung der Arbeiten beauftragte Fachgruppe Beschäftigung, Sozialfragen, Unionsbürger- schaft nahm ihre Stellungnahme am 30. September 1999 an. Berichterstatterin war Gräfin zu Eulenburg. Der Ausschuß verabschiedete auf seiner 367. Plenartagung am 20. und 21. Oktober 1999 (Sitzung vom 20. Oktober) mit 107 gegen 1 Stimme bei 2 Stimmenthaltungen folgende Stellungnahme. 1. Allgemeine Bemerkungen Gegenstand dieser Stellungnahme ist ein Aktionsprogramm der Gemeinschaft zur Förderung der Integration von anerkann- ten Flüchtlingen „und — je nach Mitgliedstaat — Personen (…), die eine andere Form von Schutz genießen, so daß deren gesellschaftliche Integration in den Mitgliedstaaten angestrebt werden kann“ (s. S. 3 des Vorschlags). Auf Aufforderung des Europäischen Parlaments wurde im Dezember 1998 ein entsprechender Vorschlag für einen Beschluß des Rates von der Europäischen Kommission vorgelegt. Der WSA begrüßt außerordentlich, daß die Kommission der Europäischen Gemeinschaften, nach Aufforderung durch das Europäische Parlament, den Vorschlag für einen Beschluß des Rates über ein Aktionsprogramm der Gemeinschaft zur Förderung der Integration von Flüchtlingen vorgelegt hat. Der WSA unterstützt sowohl die Begründung wie den Vorschlag selbst und erkennt in der Einrichtung des Aktionsprogrammes ein notwendiges Instrument, die guten Ergebnisse der Pilotak- tionen für die Zukunft zu sichern und fortzuschreiben und damit in kohärenter Weise auf die Herausforderungen zu reagieren, die sich der Europäischen Union und ihren Mitglied- staaten mit Blick auf die Integration von Flüchtlingen stellen. Der WSA betont vor diesem Hintergrund die Wichtigkeit, das Aktionsprogramm auch zeitlich in engem Anschluß an die Pilotaktionen zu gestalten und für seine schnellstmögliche Implementierung Sorge zu tragen. Die 18-monatige Pro- grammdauer ist auch aus Sicht des WSA zwingend erforder- lich. Vor dem Hintergrund dieser insgesamt positiven Stellungnah- me macht der WSA nur wenige Vorschläge zur Veränderung des aktuellen Dokumentes, die im folgenden dargestellt und begründet werden. 1. 1. Förderungspolitischer Kontext des geplanten Aktionspro- gramms 1. 1. 1. Die Integration von Flüchtlingen, die in den Mitglied- staaten Zuflucht und Schutz gefunden haben, hat innerhalb der Europäischen Union in den vergangenen Jahren an Bedeutung zugenommen. Auf Ersuchen des Europäischen Parlaments wurden 1997 und 1998 unter Haushaltslinie B3-4113 eine Reihe von Pilotaktionen zur Förderung der Integration von Flüchtlingen finanziert. Das hier zur Diskussion stehende Aktionsprogramm wurde auf der Grundlage der Erfahrungen aus diesen Pilotaktionen von der Kommission im Dezember 1998 verabschiedet. Am 13. Januar 1999 präsentierte die Kommission 1. 1. 2. außerdem einen ergänzenden Vorschlag über eine Gemeinsa- me Maßnahme betreffend Maßnahmen zur konkreten Unter- stützung der freiwilligen Rückführung und der Aufnahme von Flüchtlingen, Vertriebenen und Asylbewerbern (KOM(1998) 733 endg. ), der sich auf die unter den Haushaltslinien B5-803 und B7-6008 während desselben Zeitraums durchgeführten Arbeiten stützt. C 368/20 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 20. 12. 1999 Für 1999 hat die Haushaltsbehörde der Europäischen 1. 1. 3. Union in die Haushaltslinie B3-4113 Mittel in Höhe von 5 Millionen Euro für vorbereitende Maßnahmen zur Integra- tion von Flüchtlingen eingestellt. Zweck der im Rahmen dieser Maßnahmen unterstützten Aktionen ist die Vorbereitung auf die in dem Aktionsprogramm enthaltenen Vorschläge sowie die Prüfung der Durchführbarkeit dieser Vorschläge. 1. 1. 4. Wenn der Vorschlag für das Aktionsprogramm vom Rat im Laufe des Jahres 1999 genehmigt wird, so ist davon auszugehen, daß das Programm im Jahr 2000 operationell sein wird. 1. 1. 5. Das Aktionsprogramm soll die Rechtsgrundlage für die Weiterführung der Arbeit schaffen und einen reibungslosen U¨ bergang in Gemeinschaftsaktionen zur Förderung der sozia- len Integration sicherstellen, denn mittelfristig ist eine U¨ berfüh- rung der Maßnahmen zugunsten von Flüchtlingen in den Rahmen der Gemeinschaftsaktionen zur Förderung der sozia- len Integration (gemäß Artikel 137 des EG-Vertrages in der im Vertrag von Amsterdam geänderten Fassung) vorgesehen. (s. S. 4 des Vorschlags) 1. 1. 6. Dem vorgeschlagenen Aktionsprogramm kommt demnach die Rolle zu, einen reibungslosen U¨ bergang zwischen den vorbereitenden Maßnahmen des Haushaltsjahres 1999 und den geplanten Gemeinschaftsaktionen zur Förderung der sozialen Integration zu schaffen und den durch die bereits bestehenden mehrjährigen Projekte geschaffenen Mehrwert zu erhalten. 1. 1. 7. Eine Verabschiedung des Beschlusses war bereits im ersten Halbjahr 1999 vorgesehen, konnte jedoch unter der deutschen Ratspräsidentschaft nicht realisiert werden. 1. 2. Einschätzung des förderungspolitischen Kontexts des geplanten Aktionsprogramms 1. 2. 1. In seinem förderungspolitischen Kontext betrachtet, ist die Verabschiedung des vorliegenden Beschlusses durch den Rat der Europäischen Union in mehrfacher Hinsicht zu begrüßen: — die im Rahmen der Haushaltslinie B3-4113 in den Jahren 1998 und 1999 durchgeführten bzw. noch in der Durch- führung befindlichen Pilotmaßnahmen haben in allen Mitgliedstaaten Strukturen zur Integration von Flüchtlin- gen entwickelt und verbessert — europaweite, öffentlichkeitswirksame Kampagnen wurden durchgeführt, Netzwerke zur Integration wurden aufge- baut, Nichtregierungsorganisationen hatten die Möglich- keit, ihre Kooperation zugunsten von Flüchtlingen syste- matisch und zielorientiert zu vertiefen (1) (1) Report on action taken and on the selection of projects in 1998, Budget line B3-4113 — Integration of refugees, The European Commission, DG V. Siehe hierzu auch die Informationsbroschü- ren zu den Projekten „Join Force for Integration“ der Plattform der Europäischen Rotkreuzkooperation für Flüchtlinge, Asylbewerber und Migranten (PERCO) und „Task Force on Integration“ des Europäischen Flüchtlingsrates (ECRE). — die Kontinuität der Förderung sollte im Hinblick auf die Nachhaltigkeit dieser Projektansätze und Projektergebnisse gewährleistet werden. Diskontinuität 1. 2. 2. in diesem wichtigen Arbeitsfeld könnte dazu führen, daß die positiven Ansätze der durch die Europäische Union geförderten Projekte verlorengehen und daß in vielen Mitgliedstaaten aufgrund mangelnder nationaler Förderprogramme keine Ressourcen für eine Fortführung dieser Aktivitäten existieren und auch nicht vorgesehen wer- den. Aus diesen Gründen ist unseres Erachtens eine 1. 2. 3. Fortführung der EU-Förderung notwendig. Das Aktionspro- gramm sollte daher so schnell wie möglich verabschiedet werden, damit ein nahtloser U¨ bergang von den vorbereitenden Maßnahmen zum Aktionsprogramm erfolgen kann. 1. 3. Integrationspolitischer Kontext des geplanten Aktionspro- gramms 1. 3. 1. Der Vorschlag für einen Beschluß des Rates über ein Aktionsprogramm der Gemeinschaft zur Förderung der Integration von Flüchtlingen spricht sich für „ein umfassendes Konzept für die Flüchtlings-, Vertriebenen- und Asylbewer- berproblematik“ (S. 2) aus. Das Europäische Parlament forderte die Kommission zur Erarbeitung eines solchen Konzeptes auf der Grundlage der bereits bestehenden Maßnahmen auf. Dies liegt jetzt in zwei sich ergänzenden Vorschlägen vor: — dem Vorschlag für eine Gemeinsame Maßnahme betreffend Maßnahmen zur konkreten Unterstützung der Aufnahme und der freiwilligen Rückkehr von Flüchtlingen, Vertriebe- nen und Asylbewerbern (auf der Grundlage von Artikel K. 3 EU-Vertrag) (KOM(1998) 733 endg. ) — und dem hier zur Diskussion stehenden Vorschlag für einen Beschluß des Rates über ein Aktionsprogramm der Gemeinschaft zur Förderung der Integration von Flüchtlingen (auf der Grundlage von Artikel 235 EG- Vertrag) (KOM(1998) 731 endg. ). 1. 3. 2. Zielgruppe der im Aktionsprogramm vorgeschlage- nen Maßnahmen sind in erster Linie „anerkannte Flüchtlinge und — je nach Mitgliedstaat — Personen (. ), die eine andere Form von Schutz genießen, so daß deren gesellschaftliche Integration in den Mitgliedstaaten angestrebt werden kann“. (S. 3) 1. 3. 3. Als Begründung für die Notwendigkeit des Aktions- programm zur Förderung der Integration von Flüchtlingen nennt der Kommissionsvorschlag die Notwendigkeit, „auf europäischer Ebene zu handeln, da die O¨ ffentlichkeit in zunehmendem Maße erkennt, daß Fremdenfeindlichkeit, man- gelnde Integration und soziale Ausgrenzung eine grundlegende Herausforderung an die demokratische Gesellschaftsordnung darstellen“. (S. 3) Herausgestellt wird des weiteren das Flüchtlingsphänomen, sein wachsendes Ausmaß und seine Auswirkungen auf die Mitgliedstaaten. (ebd. ) 1. 3. 4. Mit Bezug auf Flüchtlinge als besonders gefährdete Bevölkerungsgruppe spricht sich die Kommission in ihrem Vorschlag für spezifische Integrationsmaßnahmen aus, die der Exilsituation und insbesondere der ersten Phase der Integration in die Gesellschaft des Gastlandes Rechnung tragen. 20. 12. 1999 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 368/21 1. 3. 5. Als Grundsätze des Aktionsprogramms werden ne- ben U¨ bertragbarkeit und Innovation Partnerschaft und Beteili- gung hervorgehoben. Der Grundsatz der Partnerschaft soll durch einen multidimensionalen Ansatz verwirklicht werden, bei dem Kooperationen zwischen zwei und mehr Partnern vorgesehen sind. Zur Verwirklichung des Grundsatzes der Beteiligung sollen die Kooperationspartner die unmittelbare Beteiligung von Flüchtlingen sicherstellen. 1. 3. 6. Durch den europäischen Charakter des Programms sollen Synergieeffekte und Transfers von Erfahrungen und bewährten Verfahren geschaffen werden, die zum einen über das im nationalen Rahmen Leistbare hinausgehen, zum ande- ren durch bestehende EU-Programme nicht abgedeckt werden. „Solche Maßnahmen, die auch die Verbindung zu ‘Main- stream’-Aktionen zur Förderung der Integration herstellen können, fallen gegenwärtig weder unmittelbar unter andere Gemeinschaftsinterventionen — seien es Aktionen gegen Rassismus oder soziale Ausgrenzung — noch in den Bereich der Strukturfonds“. (S. 4) 1. 3. 7. Seit Vorlage des Vorschlags durch die Europäische Kommission am 16. Dezember 1998 ist er von verschiedenen europäischen und nationalen Gremien und Institutionen disku- tiert worden. Im Ausschuß für Grundfreiheiten und innere Angelegenheiten des Europäischen Parlaments fand am 18. März 1999 eine Diskussion zu den verschiedenen Maßnah- men der EU im Bereich Asyl und Migration statt. Im Hinblick auf die bevorstehende Ratifizierung des Amsterdamer Vertra- ges wurde von den Mitgliedern des Ausschusses hervorgeho- ben, daß es sich hierbei um einen „genuin europäischen Aktionsbereich“ handelt, da Einwanderungs- und Asylpolitik fortan in die Kompetenz der Gemeinschaft fallen. Auf der Basis eines Berichts von MEP Zimmermann wurde die Durchführung einer vergleichenden Analyse zur Situation der Flüchtlinge in EU-Mitgliedstaaten vorgeschlagen. Darüber hinaus plant das Europäische Parlament mittelfristig die Einrichtung eines „europäischen Flüchtlingsfonds“, der alle im EU-Haushalt ent- haltenen Budgetlinien in eine Budgetlinie zusammenführt. Dadurch sollen das Vorgehen und die Mittelvergabe im Bereich der EU-Flüchtlingsarbeit verbessert werden (1). Unter der deutschen Ratspräsidentschaft wurde in 1. 3. 8. den überarbeiteten „Leitlinien für eine Europäische Migra- tionsstrategie“ (in der jüngsten Fassung vom 23. Juni 1999) auf die Bedeutung von Integration bei Drittstaatlern, inklusive anerkannten Flüchtlingen, hingewiesen. „Integration of third- country nationals lawfully resident in the Member States on a long-term basis, including those with refugee status, is a matter of utmost importance. (. ) The European Council is aware of Europe’s position as a continent marked by migratory movements (. ). It points out that the integration of third- country nationals living in Europe on a long term basis will be a constant task for the European Union and its Member States“ (2). Ebenfalls hervorgehoben wird in diesem Papier die Notwendigkeit einer umfassenden, integrierten Strategie der europäischen Migrations- und Asylpolitik. 1. 4. Einschätzung des integrationspolitischen Kontexts des geplan- ten Aktionsprogramms 1. 4. 1. Das vorgeschlagene Aktionsprogramm bildet eine wichtige Säule der gemeinsamen europäischen Asyl- und Migrationspolitik. Gewiß nicht nur aus der Sicht von in der Flüchtlingshilfe tätigen Nichtregierungsorganisation ist zu begrüßen, daß Flüchtlinge als besonders verletzliche Bevölke- rungsgruppe mit spezifischem Integrationsbedarf gesehen wer- den und seitens der Europäischen Union der politische Wille zur Förderung ihrer Integration besteht. Dieses gilt um so mehr, als Wanderungs- bzw. Flüchtlingsbewegungen sicher keine temporären Erscheinungen darstellen, sondern vielmehr ein Phänomen sind, durch das die Mitgliedstaaten — neben anderen — dauerhaft herausgefordert werden. Vor diesem Hintergrund verdient der Vorschlag des Europäischen Parla- ments zur Einrichtung eines europäischen Flüchtlingsfonds, in dem alle flüchtlingsrelevanten Haushaltslinien zusammen- geführt werden, besondere Beachtung. 1. 4. 2. Intention des Kommissionsvorschlages ist es unter anderem, die Aufnahmebereitschaft der europäischen O¨ ffent- lichkeit zu fördern. Vor diesem Hintergrund sollte nicht von einer „Zunahme des Flüchtlingsproblems“ (s. S. 4) gesprochen werden. Die Herausforderungen, die sich daraus ergeben, daß 1. 4. 3. die EU und ihre Mitgliedstaaten in Gegenwart und Zukunft, möglicherweise in zunehmendem Maße, Flüchtlingen Asyl gewähren werden, rechtfertigen die Fortsetzung des Gemein- schaftsförderung. 2. Vorschläge für A¨ nderungen und Ergänzungen des Vorschlags für einen Beschluß des Rates 2. 1. Grundsätze Partnerschaft und Beteiligung 2. 1. 1. Wie in der Vorbemerkung erläutert, sollen laut Vorschlag der Kommission Flüchtlinge unmittelbar an der Umsetzung des Aktionsprogramms beteiligt werden. Dazu sollten unseres Erachtens Organisationen und Selbsthilfegrup- pen der Flüchtlinge aktiv in die Projektentwicklung und -umsetzung einbezogen werden und am Aktionsprogramm partizipieren. 2. 1. 2. Vorschlag: Unter 3. 2 sollte als Nachsatz ergänzt werden: Selbsthilfegruppen der Flüchtlinge, aber auch andere Organisationen von Migranten, die auf die Integration von Flüchtlingen hinwirken, sind als Akteure der Projektent- wicklung, -durchführung und -evaluation aktiv einzubeziehen. Die Zusammenarbeit aller Organisationen, die die Zivilgesell- schaft repräsentieren, ist in dieser Hinsicht zu fördern. 2. 2. Punkt 2 der Erwägungsgründe 2. 2. 1. Wie in der Vorbemerkung ausgeführt, hat die Zahl der Flüchtlinge in Europa insgesamt, nicht aber in allen Mitgliedstaaten, zugenommen, daher unser Vorschlag zur Differenzierung dieser Aussage. (1) vgl. News Report vom 18. 3. 1999, Europäisches Parlament. (2) Note from Presidency to Strategic Committee on Immigration, Frontiers and Asylum, Doc. No 8815/99 ASIM 23, Brussels, 23. 6. 1999. Vorschlag: „(. ) die Zahl der Flüchtlinge in Europa 2. 2. 2. hat in den letzten Jahren in einigen Mitgliedstaaten stark zugenommen. “ C 368/22 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 20. 12. 1999 2. 3. Artikel 1 2. 3. 1. Aufgrund der Verzögerung bei der Verabschiedung des Aktionsprogramms und der Einführung der vorbereitenden Maßnahmen für den Zeitraum vom 1. Juli 1999 bis 1. Juli 2000 ergibt sich eine A¨ nderung des zeitlichen Rahmens für das Aktionsprogramm: 1. Juli 2000 bis zum 31. Dezember 2001. 2. 5. 3. Vorschlag: „2. Die Kommission arbeitet mit Institu- tionen und Organisationen zusammen, die im Bereich der Flüchtlingsintegration tätig sind, insbesondere auch mit Nicht- stärkere Beteiligung von regierungsorganisationen. Eine Flüchtlingsselbstorganisationen ist anzustreben. “ 2. 6. Artikel 7 2. 3. 2. Der Aspekt der Beteiligung von Flüchtlingen in der Gesellschaft der Mitgliedstaaten ist zentrales Anliegen vieler Akteure im Bereich der Flüchtlingsintegration. Er sollte an dieser Stelle stärker hervorgehoben werden: „Ziel des Pro- gramms ist es, einen Beitrag zur wirksamen Integration von Flüchtlingen und ihrer stärkeren Beteiligung in der Gesellschaft, auch durch die Mitwirkung in Netzwerken zu leisten (. ). “ 2. 6. 1. Anknüpfend an Artikel 6 sollten dem hier vorge- schlagenen Ausschuß in seiner Zusammensetzung ein NRO- Vertreter und ein Vertreter der Sozialpartner — aus den Reihen des WSA — angehören. Der WSA ist sich dabei des Umstandes bewußt, daß der Komitologiebeschluß derzeit eine Erweiterung des vorgesehenen Ausschusses um Mitglieder des WSA aus- schließt. 2. 4. Artikel 3 und 4 und Punkt 4 der Begründung 2. 4. 1. Die unter Punkt 4 der Begründung vorgeschlagenen Aktionen beziehen sich alle auf die europäische Ebene. Von Antragstellern wird erwartet, daß sie europaweit kooperieren (Aktionen II und III) oder auf nationaler Ebene ein großes multidimensionales Projekt mit deutlichem europäischem Mehrwert durchführen (Aktion I). Dem ist grundsätzlich zu- zustimmen; möglichen Benachteiligungen für kleinere Organi- sationen und Träger in der Flüchtlingshilfe, insbesondere für Selbstorganisationen und deren nationale Organe, ist dadurch entgegenzuwirken, indem diese — wie schon zuvor erwähnt — ausdrücklich in der Planung, Entwicklung und Durchfüh- rung von Projekten des jeweiligen Antragstellers mit europa- weiten Bezügen oder als Träger multidimensionaler Projekte mit einzubeziehen sind. Vorschlag: Aktion I: In diesem Sinne ist die Chan- 2. 4. 2. cengleichheit bei der Antragstellung auch für kleinere Organi- sationen durch die Mitwirkung in Netzwerken zu fördern. 2. 5. Artikel 6 Da Flüchtlingsintegration 2. 5. 1. EU- Mitgliedstaaten durch entsprechende Programme und Initiati- ven von Nichtregierungsorganisationen geleistet wird, sollten diese hier nach Möglichkeit explizit erwähnt werden. zahlreichen in In U¨ bereinstimmung mit den von der Kommission 2. 5. 2. genannten Grundsätzen Partnerschaft und Beteiligung sollten an dieser Stelle auch Flüchtlingsselbstorganisationen als rele- vante Kooperationspartner benannt werden. Brüssel, den 20. Oktober 1999. 2. 6. 2. „Bei der Vorschlag: Am ersten Absatz anfügen: Zusammensetzung des Ausschusses sollte die Mitwirkung von Vertretern der Nichtregierungsorganisationen bzw. der Sozialpartner sichergestellt werden. “ 2. 7. Artikel 8 2. 7. 1. Integrationsmaßnahmen für Flüchtlinge ergänzt werden. Hier sollte zur Präzisierung die Unterstützung von 2. 7. 2. Vorschlag: Punkt a) wie folgt ergänzen: a) allgemeine Leitlinien für die Unterstützung von Integrationsmaßnahmen für Flüchtlinge durch die Gemeinschaft. 3. Abschließende Bemerkung 3. 1. Der Vorschlag für einen Beschluß des Rates über ein Aktionsprogramm der Gemeinschaft zur Förderung der Integration von Flüchtlingen verdient insgesamt Unter- stützung. Wichtig ist insbesondere ein Hinwirken auf eine zügige Verabschiedung des Beschlusses, damit keine Förder- lücke entsteht und die entsprechenden Projektvorhaben eine Fortsetzung erfahren können. Nur so ist auch sicherzustellen, daß die bereits entwickelten Strukturen und die gewonnenen Erkenntnisse auch für die Zukunft Nutzen Entfalten können. Der WSA wird dieses Programm angesichts der erheblichen Bedeutung, die die Thematik Zuwanderung und Integration für die Europäische Union und ihre Mitgliedstaaten auch in Zukunft haben wird, weiterhin aufmerksam verfolgen und auf eine sachgerechte Ausstattung europäischer Förderinstrumente hinwirken. Die Präsidentin des Wirtschafts- und Sozialausschusses Beatrice RANGONI MACHIAVELLI