title: 1999/715/EF: Kommissionens beslutning af 20. oktober 1999 om ydelse af produktionsstøtte for spiseoliven i Frankrig (meddelt under nummer K(1999) 3368) (Kun den franske udgave er autentisk)

eurovoc_concepts:
France
olive
production aid

text: L 283/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6. 11. 1999 II (Retsakter hvis offentliggørelse ikke er obligatorisk) KOMMISSIONEN KOMMISSIONENS BESLUTNING af 20. oktober 1999 om ydelse af produktionsstøtte for spiseoliven i Frankrig (meddelt under nummer K(1999) 3368) (Kun den franske udgave er autentisk) (1999/715/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — (5) under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning nr. 136/66/EØF af 22. september 1966 om oprettelse af en fælles markedsordning for fedtstoffer (1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1638/ 98 (2), særlig artikel 5, stk. 4, og ud fra følgende betragtninger: (1) (2) (3) (4) i Artikel 5, stk. 4, forordning nr. 136/66/EØF giver medlemsstaterne mulighed for at tildele spiseoliven en del af deres nationale garantimængder og en del af deres olivenolieproduktionsstøtte på betingelser, som Kom- missionen skal godkende efter proceduren i artikel 38; Frankrig har indgivet en ansøgning for produktionsåret 1999/2000, og betingelserne for ydelse af støtten bør fastsættes; det bør fastsættes, at støtten ydes til producenter af forarbejdede spiseoliven fra en olivenplantage i Frankrig, og det bør anføres, på hvilke betingelser støtten kan ydes; fastsættes forarbejdningsperioden bør den 1. september 1999 til den 31. august 2000; oliven bør anses for forarbejdede, når de har undergået en første behandling i saltlage i mindst femten dage og er endeligt fjernet fra saltlagen, eller som et alternativ hertil en passende behandling, der gør dem egnet til konsum; fra (1) EFT 172 af 30. 9. 1966, s. 3025/66. (2) EFT L 210 af 28. 7. 1998, s. 32. (6) (7) (8) (9) vægten af de forarbejdede spiseoliven, til hvilke der kan ydes støtte, samt ækvivalensen mellem forarbejdede spiseoliven og olivenolie bør bestemmes med henblik på beregning af enhedsstøtten for spiseoliven og forvaltning af de nationale garantimængder; de virksomheder, spiseoliven, bør som forarbejder godkendes på betingelser, der bør nærmere fastsættes; der bør tages hensyn til, at forarbejdningsvirksomhe- derne i områder med kontrolleret oprindelsesbetegnelse (AOC) skal føre et lagerregnskab uanset kvaliteten af de spiseoliven, der forarbejdes; der bør fastsættes bestemmelser for kontrol af støtten til spiseoliven; i disse bestemmelser skal der bl. a. stilles krav om, at producenten afgiver dyrkningserklæring om spiseoliven, og at forarbejdningsvirksomhederne med- deler de olivenmængder, der er leveret af producenterne, og som har forladt forarbejdningskæden, samt fastsættes forpligtelser for de udbetalende organers kontrol; der bør fastsættes bøder for producenterne af spiseoliven, hvis erklæringerne afviger fra de forhold, der er konsta- teret ved kontrol; de data, som indgår i beregningen af støtten til produ- center af forarbejdede spiseoliven bør fastlægges; der kan ydes forskud på støtten på visse betingelser; Frankrig bør meddele Kommissionen de nationale foran- staltninger, der træffes til at anvende denne beslutning, samt de data, der indgår i beregningen af forskuddet og den endelige støtte; 6. 11. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 283/17 (10) de i denne beslutning fastsatte foranstaltninger er i over- ensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Fedtstoffer — VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: Artikel 1 For olivenolieproduktionsåret 1999/2000 bemyndiges Frankrig til at yde produktionsstøtte for spiseoliven på de i denne beslutning fastsatte betingelser. Artikel 2 Produktionsstøtten for spiseoliven ydes til producenter af 1. i Frankrig, hvorfra disse oliven oliven fra olivenplantager sendes til forarbejdning til spiseoliven i en virksomhed, der er godkendt til dette formål. 2. For olivenolieproduktionsåret 1999/2000 ydes støtte for forarbejdede spiseoliven fra den 1. september 1999 til den 31. august 2000. 3. I denne beslutning forstås ved forarbejdede spiseoliven oliven, der i mindst 15 dage har undergået en første behandling i saltlage, og som er endeligt fjernet fra saltlagen, eller som alternativ hertil en passende behandling, der gør dem egnet til konsum. Artikel 3 1. Ved beregningen af enhedsstøtten for spiseoliven og forvaltningen af de nationale garantimængder for olivenolie anses 100 kg forarbejdede spiseoliven for at svare til 13 kg olivenolie, til hvilken der kan ydes den produktionsstøtte, som er fastsat i artikel 5 i forordning nr. 136/66/EØF. 2. Den vægt af forarbejdede spiseoliven, der skal tages i betragtning, er den drænede nettovægt af hele oliven efter forarbejdning, eventuelt knuste, men ikke udstenede oliven. tilberedningsmåde af gennemsnitsvægten for de enkelt forarbejdede spiseoliven pr. kg tilberedt produkt — en detaljeret lageroversigt pr. 1. september 1999 for spise- oliven i de forskellige tilberedningsfaser og for hver enkelt tilberedningsmåde. 3. For at opnå godkendelse forpligter virksomheden sig til: — særskilt at modtage, behandle og oplagre dels spiseoliven, til hvilke der kan ydes støtte, og dels spiseoliven med oprindelse i tredjelande og spiseoliven, til hvilke der ikke kan ydes støtte — at føre et lagerregnskab over spiseoliven i tilknytning til finansregnskabet med angivelse for hver dag af: a) de modtagne mængder oliven for de enkelte partier med angivelse af producenten af hvert parti b) de mængder oliven, der er under forarbejdning, og de jf. artikel 2, stk. 3 forarbejdede mængder spiseoliven, c) de mængder spiseoliven, hvis tilberedning er afsluttet d) de mængder spiseoliven, der har forladt virksomheden tilberedningsmåde med angivelse af for hver enkelt modtagerne — at levere de dokumenter og oplysninger, som er omhandlet i artikel 6, på de nævnte betingelser til den producent, som er omhandlet i artikel 2, stk. 1, samt til det ansvarlige organ — at underkaste sig enhver kontrol, der er fastsat i forbindelse med ordningen i denne beslutning. Godkendelsen afvises eller trækkes straks tilbage for den 4. virksomhed, der: — ikke opfylder eller ikke længere opfylder betingelserne for godkendelse, eller — forfølges af myndighederne for uregelmæssigheder med forordning nr. hensyn til den ordning, der er fastsat 136/66/EØF, eller i — er straffet for en overtrædelse af nævnte forordning i løbet af de sidste 24 måneder. Artikel 4 5. Med henblik på endelig godkendelse kontrolleres en bestemt virksomheds erklæringer ved et besøg på stedet. Der tildeles et godkendelsesnummer til de virksomheder, 1. som: — senest den 31. oktober 1999 indgiver en ansøgning om godkendelse, ledsaget af de oplysninger, som er omhandlet i stk. 2, og af en accept af de forpligtelser, som er omhandlet i stk. 3 — afsætter forarbejdede spiseoliven, der eventuelt har under- gået andre tilberedninger — råder over anlæg, der mindst kan forarbejde 5 tons oliven om året for regionen Korsika og for oliven, som er høstet i et område med kontrolleret oprindelsesbetegnelse (AOC), samt 10 tons oliven for de øvrige områder. Ansøgningen om godkendelse skal mindst indeholde: 2. — en beskrivelse af de tekniske forarbejdningsanlæg og lager- faciliteter med angivelse af kapaciteten — en beskrivelse af de forskellige tilberedningsmåder for forar- bejdede spiseoliven til afsætning, med angivelse for hver Artikel 5 Med henblik på ydelse af produktionsstøtte for spiseoliven indgiver producenten senest den 31. december 1999 en dyrk- ningsattest til bekræftelse af, at erklæringen for produktions- støtten for olivenolie også vedrører spiseoliven, eller eventuelt en ny erklæring, der indeholder alle de oplysninger for spise- oliven, der i nævnte dyrkningserklæring er fastsat for olivenolie. Hvis de pågældende oplysninger allerede er fremlagt og stadig er uændrede, begrænses den supplerende erklæring til henvis- ninger til den pågældende dyrkningserklæring og de pågæl- dende marker. Erklæringerne om spiseoliven indlæses i den alfanumeriske database, der er fastsat for ordningen for produktionsstøtte til olivenolie. L 283/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6. 11. 1999 Artikel 6 — de forarbejdede mængder spiseoliven og deres fordeling pr. 1. Den godkendte virksomhed udsteder til den producent, som er omhandlet i artikel 2, stk. 1, senest en måned efter leveringen af det sidste parti, dog senest den 30. juni 2000, en leveringsattest med angivelse af nettovægten for de oliven, som er modtaget af virksomheden. Attesten er baseret på alle dokumenter om vægten af de leve- rede partier oliven. producent. Kontrollen omfatter: — flere fysiske inspektioner af de oplagrede varer samt en revision af de godkendte virksomheders regnskab — en øget kontrol af støtteansøgningerne med hensyn til de olivendyrkere, der ansøger om støtte både for spiseoliven og olivenolie. Den godkendte virksomhed meddeler det ansvarlige 2. organ og kontrolkontoret: Frankrig træffer alle de nødvendige foranstaltninger for at 2. kontrollere, om: a) inden den 10. i hvert kvartal: — de mængder oliven, som i det foregående kvartal blev modtaget, var under forarbejdning og blev endeligt forarbejdet, jf. artikel 2, stk. 3 — de mængder oliven, som i det foregående kvartal blev tilberedt og forlod virksomheden for hver enkelt tilbe- redningsmåde — de samlede mængder, som er nævnt i de to første led, samt lageroversigten ved udgangen af det foregående kvartal b) inden den 1. juli 2000 navnelisten over de producenter, som er omhandlet i artikel 2, stk. 1, for forarbejdningspe- rioden i artikel 2, stk. 2, og de mængder, som attesten i stk. 1 blev udstedt til dem for c) inden den 1. juni 2001 de samlede mængder, der blev leveret i forarbejdningsperioden i artikel 2, stk. 2, og de tilsvarende samlede forarbejdede mængder. Artikel 7 1. Producenten af spiseoliven indgiver direkte eller indirekte til det ansvarlige organ inden den 1. juli 2000 en støtteansøg- ning med angivelse af mindst: — sit navn og sin adresse — en henvisning til den pågældende dyrkningserklæring — den godkendte virksomhed, hvortil oliven er leveret. Ansøgningen ledsages af den leveringsattest, som er omhandlet i artikel 6, stk. 1. Ansøgningen ledsages eventuelt af en ansøgning om forskud på støtten. 2. For sen indgivelse af en støtteansøgning medfører en nedsættelse på 1 % pr. forsinket arbejdsdag af den støtte, som producenten ville have haft ret til, hvis ansøgningen var blevet indgivet rettidigt. Ved en forsinkelse på over 25 dage afvises ansøgningen. Artikel 8 Inden den endelige udbetaling af støtten foretager det 1. ansvarlige organ den nødvendige kontrol af: — de mængder spiseoliven, som der blev udstedt leveringsatte- ster for — retten til produktionsstøtte for spiseoliven er overholdt — oliven, der er leveret til en virksomhed, som er godkendt under denne beslutning, er udelukket fra retten til produkti- onsstøtte for olivenolie — der er indgivet flere støtteansøgninger for de samme oliven. 3. Uden at dette berører de sanktioner, som Frankrig har fastsat, ydes der ingen støtte til den i artikel 2, stk. 1, omhand- lede producent, hvis erklæring som omhandlet i artikel 5 eller støtteansøgning som omhandlet i artikel 7 viser sig at være i modstrid med de forhold, der er konstateret ved kontrol. Artikel 15 i Kommissionens forordning (EF) nr. 2366/98 (1) anvendes dog mutatis mutandis. Artikel 9 Hver producent som omhandlet i artikel 2, stk. 1, kan 1. modtage et forskud på den støtte, der er ansøgt om. Forskuddet på støtten svarer til det enhedsbeløb, der er omhandlet i artikel 17a, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 2261/84 (2), multipli- ceret med den mængde olivenolie, der efter artikel 3, stk. 1, svarer til mængden af forarbejdede spiseoliven. forbindelse med forskuddet I til producenten fastlægges mængden af forarbejdede spiseoliven ved at multiplicere den mængde, der er anført i leveringsattesten, og som er bekræftet af andre oplysninger, som det ansvarlige organ har modtaget, med en foreløbig forarbejdningskoefficient. Det ansvarlige organ fastsætter nævnte koefficient ud fra de disponible data for den pågældende godkendte virksomhed. Den mængde spiseoliven, der tages i betragtning, må dog ikke overstige 90 % af mængden af leverede spiseoliven. 2. Der betales et forskud på støtten fra den 16. oktober 2000 til den producent, der har ansøgt herom efter artikel 7, stk. 1. Artikel 10 1. Uden at dette berører de nedsættelser, der er fastsat i artikel 20d i forordning nr. 136/66/EØF, svarer støtten til det enhedsbeløb, som er omhandlet i artikel 17a, stk. 2, i forord- ning (EØF) nr. 2261/84, multipliceret med den mængde oliven- olie, der i henhold til artikel 3, stk. 1, svarer til mængden af forarbejdede spiseoliven. (1) EFT L 293 af 31. 10. 1998, s. 50. (2) EFT L 208 af 3. 8. 1984, s. 3. 6. 11. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 283/19 I forbindelse med støtten til producenter som omhandlet i artikel 2, stk. 1, fastlægges mængden af forarbejdede spise- oliven ved at multiplicere den mængde, der er anført i leve- ringsattesten, og som er bekræftet af andre oplysninger, som det ansvarlige organ har modtaget, med en forarbejdningskoef- ficient for den pågældende virksomhed. Denne koefficient er lig med forholdet mellem de samlede mængder forarbejdede spise- oliven og de samlede mængder spiseoliven, for hvilke der er udstedt leveringsattest for olivenolie i det pågældende produkti- onsår. Hvis den mængde forarbejdede oliven, der svarer til støtten i leveringsattesten, ikke kan fastslås, beregnes mængderne af forarbejdede spiseoliven for de pågældende producenter med gennemsnitskoefficienten for de andre virksomheder. Uden at dette berører de rettigheder, som de pågældende olivendyrkere kan gøre gældende over for virksomheden, kan nævnte mængde forarbejdede oliven ikke overstige 75 % af mængden i leveringsattesten. 2. Støtten eller eventuelt det resterende støttebeløb betales i sin helhed til producenten efter den kontrol, som er omhandlet i artikel 8 inden 90 dage efter Kommissionens fastsættelse af enhedsstøttebeløbet. Artikel 11 Frankrig giver: — straks Kommissionen meddelelse om de nationale foran- staltninger, der er truffet ved anvendelse af denne beslut- ning — inden den 1. august 2000 Kommissionen meddelelse om de mængder olivenolie, der svarer til den forventede produk- tion af forarbejdede spiseoliven, samt de foreløbige forar- bejdningskoefficienter for dette skøn — inden den 16. juni 2001 Kommissionen meddelelse om de mængder olivenolie, der svarer til den faktiske produktion af forarbejdede spiseoliven, samt de endelige forarbejd- ningskoefficienter. Denne beslutning er rettet til Den Franske Republik. Artikel 12 Udfærdiget i Bruxelles, den 20. oktober 1999. På Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen


title: Opinion of the Economic and Social Committee on the 'Ninth annual report of the Structural Funds (1997)'

eurovoc_concepts:
Structural Funds
activity report
job creation
small and medium-sized enterprises
use of aid

formats: html pdf print

text: C 368/26 EN Official Journal of the European Communities 20. 12. 1999 Opinion of the Economic and Social Committee on the ‘Ninth annual report of the Structural Funds (1997)’ (1999/C 368/10) On 29 April 1999 the Economic and Social Committee, acting under Rule 23(3) of its Rules of Procedure, decided to draw up an opinion on the ‘Ninth annual report of the Structural Funds (1997)’. The Section for Economic and Monetary Union and Economic and Social Cohesion, which was responsible for preparing the Committee’s work on the subject, adopted its opinion on 29 September 1999. The rapporteur was Mr Vasco Cal. At its 367th plenary session of 20 and 21 October 1999 (meeting of 20 October), the Economic and Social Committee adopted the following opinion by 80 votes to one, with one abstention. 1. Introduction is issued pursuant The annual report 1. 1. to Council Regulation (EEC) No 2052/88 as amended by Council Regu- lation (EEC) No 2081/93 concerning the reform of the Structural Funds. Article 16 of the regulation requires the Commission, before 1 November of each year, to submit a detailed report indicating the progress made in achieving the objectives of the Funds and the use made of the aid granted during the preceding year. Article 31 of the coordinating Regulation (EEC) 2082/93 lists the items to be included in the annual report and adds that ‘each year, the Commission shall consult the social partners organised at European level on the structural policy of the Community’. 1. 2. Under the abovementioned Article 16, the report has to be submitted to the Council, the European Parliament and the Economic and Social Committee. On receiving the report each year, the Committee draws up an opinion setting out the comments which it deems appropriate. Although the Committee cannot influence the measures described in the report as these refer to the past, its opinions have nevertheless led to a dynamic exchange of views with the Commission on specific aspects of the use of the Structural Funds. The final part of the report contains a chapter on relations with the other institutions, in which the Commission mentions and comments on the opinions of the ESC, the European Parlia- ment and, more recently, the Committee of the Regions. A significant example of the influence of this dynamic 1. 3. consultation process is the involvement of the socio-economic partners in the Structural Funds, enshrined in Article 4 of the Framework Regulation as revised in 1993. During the first years of the application of the 1988 Structural Fund reform, the Committee — notably in its opinions on the annual reports — repeatedly stressed the need to provide for involvement of the socio-economic partners at all levels and in all stages of the process. Although Article 4 does not fully embrace this position, it has meant that since 1994 the social partners can be involved both in the Member States and at Community level, albeit in differing forms. For all these reasons, the Committee cannot understand 1. 4. why this year, for the first time since 1989, it appears from the ESC secretariat that the Commission is not to consult it on the annual report, obliging it to draw up its opinion using the own-initiative procedure. This has seriously delayed the start of the work, owing to the procedural, budgetary and operational problems which the launch of own-initiative work entails (1). The situation is all the more surprising in view of the 1. 5. fact that the ninth report focuses on assistance to small and medium-sized firms. This sector is widely represented within the Committee, and the Committee has undertaken extremely useful steps to ensure that the various Commission depart- ments take greater account of specific SME interests. 2. The annual report of the Structural Funds (1997) (2) 1997 marked the start of the second stage of the 2. 1. programming period and the third year since the 1993 revision of the regulations. Virtually all the programmes had been approved by then, including the Community initiatives. At the end of 1997 a total of 1 026 programmes were under way (580 for the various objectives and 446 for the Community initiatives). 2. 2. As programmes reached ‘cruising speed’, it was pos- sible to make up some of the financial backlog of the previous years. Implementation is thus in keeping with the financial perspectives laid down in Edinburgh. Only in the case of the Community initiatives did commitments and payments remain insufficient. (1) In order to prevent the recurrence of such problems of interpre- it is necessary to make it clear that when a Council tation, Regulation requires that the Committee be sent annual reports on Community policies on which it is consulted by right, the Committee can begin work on an opinion without this being considered an ‘own-initiative’ opinion, as the European Parliament and the Committee of the Regions do. (2) Drawn up on the basis of the general summary which precedes the report. 20. 12. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 368/27 2. 3. The new Objective 2 programmes were designed to give priority to employment, and 89 territorial employment pacts were also launched. On the management side, 22 datasheets were drawn the categories of expenditure eligible for 2. 4. up setting out Community part-financing from the Funds. The thematic priorities 2. 5. included the information society, urban development, and interaction between regional policy and competition policy. 2. 6. 1997 was also the first year of preparations for the new regional policy, as part of the package which came to form Agenda 2000. 2. 7. Each annual report focuses on a particular horizontal topic. The previous two annual reports focused on the environmental aspect of assistance (1995) and the technologi- cal development of the regions (1996). The topic for 1997 is assistance to small firms. 2. 8. The report states that SMEs employ around two thirds of the private labour force and account for 60 % of total turnover in the EU. According to reports cited by the Commission, SMEs have the greatest potential for job-creating growth. 2. 9. In the 1994-1999 programming period as a whole, between 15 % and 20 % of total Fund resources will be specifically earmarked for measures to stimulate small firms and improve their productive facilities and economic environ- ment. The percentage will vary between Member States, reaching 40 % in some of them. 2. 10. This funding covers a wide range of measures: aid for investment through direct grants or financial engineering measures, funding for business start-up areas, training (includ- ing management training), advisory and information services, measures to promote R&D, measures relating to the infor- mation society, and aid for internationalisation. 2. 11. The Commission’s guidelines for the mid-term adjust- ment of the programmes for Objective 1 regions, presented on 30 May 1997, stated that the available resources should be used to support SMEs and local development and employment initiatives. initiatives, innovative measures and pilot projects, and techni- cal assistance measures. The second part of the chapter summarises the main achievements in each Member State, discussing the objectives and the Community initiatives sepa- rately and highlighting measures to assist SMEs. The picture is completed by the financial tables annexed to the report. The Commission should have explained the definitions of SME used in the various chapters, particularly as discussions on this subject at Community level have led to changes in the concepts and parameters used for defining SMEs. Several ESC opinions (1) have discussed the problems arising from the existence of differing definitions at both EU and national level, and the consequences for the allocation of financial support to the sector. 3. 2. The third chapter assesses the impact of the Funds, setting out the results of the interim evaluations for each objective, the thematic and horizontal evaluations, and the employment impact. In the case of Objective 2, for instance, the Commission states that ex post estimates for 1989-1993 suggest that of the 850000 gross jobs created, some 450 000 were net additional jobs. The average cost per net job created or maintained was almost ECU 42 000 (22 000 per gross job). The ex ante evaluation estimates that 650 000 jobs were created or maintained in the period 1994-1996 and 880 000 in 1997-1999. This would give a cost of around ECU 11 000 per job. These figures are not comparable with those of the previous programming period. The fourth chapter looks at budget implementation, 3. 3. financial checks and the verification of additionality. 3. 4. The fifth chapter discusses coordination with the other financial instruments, namely the Cohesion Fund, European Investment Bank, European Investment Fund, ECSC, financial mechanism of the European Economic Area, education and training programmes, and Community funding of trans- European networks. 2. 12. In response to some comments by the Court of Auditors, the Commission launched a series of actions to assess the Structural Funds’ impact on SMEs. However, its findings were not expected to be available until the end of 1998. 3. 5. The sixth chapter considers compatibility and com- plementarity with other Community policies: employment and social policy, environment, promotion of equal opportunities for men and women, R&D, trans-European networks, tourism, culture, competition policy, transparency of public procure- ment, the common agricultural policy, and fisheries policy. 3. General comments 3. 1. The second chapter of the report presents the results for each objective. It details the support for SMEs, Community (1) See for example the Opinion on the third annual report of the European observatory for SMEs (OJ C 82, 19. 3. 1996, p. 5). C 368/28 EN Official Journal of the European Communities 20. 12. 1999 3. 6. Article 31 of the coordinating Regulation states that the reports are to include ‘the list of major productive investment projects which benefited from assistance granted under Article 16(2)’ and that ‘these projects should be the subject of a concise evaluation’. The present report contains an annex listing the commitments and payments for these ‘major projects’, but provides no further information. This problem can be resolved in future by the new wording of Article 26 of the general regulation. This article, which refers to major projects, requires the Member States to ‘inform the Commission in advance’. This is not a requirement of the current regulation. the report discusses The final chapter of 3. 7. inter- institutional dialogue with the socio-economic partners at European level. The section concerning the ESC appears to overlook some key aspects of the Committee’s work in this area during the reference period, such as its active involvement in the Cohesion Forum and its opinions on the first cohesion report and on Agenda 2000 (adopted in October 1997). This oversight is surprising for several reasons. The Committee was the only institution to have issued an opinion on the first cohesion report, and its opinion was widely circulated at the Cohesion Forum. The Committee was also the first body to adopt an opinion on Agenda 2000. 4. Specific comments 4. 1. Shortly after the ninth annual report on the Structural Funds was published, the Commission issued its mid-term review of structural interventions for Objectives 1 and 6. As this review gives further details regarding important aspects of the annual report, its findings will also be considered in the present opinion. The Commission recognises that ‘the main aim of 4. 1. 1. CSFs and SPDs is to reduce disparities between Member States in terms of their respective per capita income’. At the same time, ‘the acknowledgement of employment as an overriding EU priority has also led to a number of programme adjust- ments such as the formal introduction of territorial employ- ment pacts, [and to] the refocusing of some training actions’. This confusion about the objectives against which the effective- ness of the use of the Funds is to be measured has unfortunately increased in the last few years, and is not conducive to a proper evaluation. Effectiveness is measured in terms of the objectives set and to what extent they have been achieved (while efficiency is measured in terms of the resources used), and it is not possible to evaluate correctly the results for objectives which did not exist. partners ‘were also associated with this process to the extent of their participation in Monitoring Committees’. Since in many cases such participation still does not occur, they were not involved in the evaluation either. This is particularly regrettable because the social partners’ practical knowledge of projects on the ground would have been extremely useful for the mid-term review. 4. 1. 3. Human resource development was one of the topics which was subject to particular changes in the context of the mid-term review, as can also be seen from the ninth annual report. The situation is changing rapidly, so adjustments are necessary. Also, many programmes are designed on a horizontal basis and take a ‘top-down’ approach; they cover differing economic and geographical situations, and thus are not really tailored to local priorities. The territorial employ- ment pacts were a positive step which sought to use a ‘bottom-up’ approach, but their practical effects seem to have been very limited, partly because insufficient additional resources were allocated to them. 4. 1. 4. The report on the mid-term review does not devote sufficient attention to the fisheries sector. This is one of the sectors facing particular delays, inadequacies and difficulties, but the report is unable to offer a response. 4. 1. 5. Project selection criteria are a problem for many operational programmes and Community initiatives. The report addresses this question but simply notes that relatively sophisticated scoring systems are not a sufficient condition for ensuring that the best projects are selected; there is still the question of the credibility of the information and forecasts provided by the applicants. The Committee points out that in many cases, projects submitted by the social partners do not receive sufficient support, and are passed over for others which fizzle out when Community support ceases. 4. 2. Turning to the annual report, the Committee stresses the importance of the topic chosen for this year, namely Structural Fund assistance for SMEs. The report highlights the many initiatives in this field. The role of SMEs in providing employment is widely recognised. However, the same cannot be said of the aid systems, which often grant aid on the pretext of safeguarding jobs. Indeed, some evaluations in the Member States conclude that the aid systems are intrinsically ineffective in creating jobs, and that the results are not on a par with the financial outlay. 4. 1. 2. The evaluation also made the managers and monitor- ing committees more familiar with the operational pro- grammes, facilitating the mid-term review of them and improv- the social ing their management. The review states that 4. 3. The Committee proposes that the next annual report (1999) should take as its general topic the participation of the socio-economic partners. Article 4 of the current framework regulation mentions the importance of this participation, and 20. 12. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 368/29 the new regulations adopted on 21 June 1999 reinforce it. During the preparatory stage for the next programming period, information should be gathered and examples of involvement of the socio-economic partners should be noted; mention should also be made of projects run by the social partners at local, regional, national, cross-border and Community level. As regards the lessons which the annual report pro- 4. 4. vides for the next programming period, the Committee stresses the importance of the current Objective 4 (anticipation of industrial change), and the need to retain this perspective. The annual report says little about Objectives 3 and 4, and the experience gained by the social partners and the public authorities should be better publicised so that it can be used in the next programming period. In particular, measures to cushion the impact of the changes brought about by the information society and by the knowledge-based society in general are important not only for young people, but also for existing workers. 4. 5. The next programming period should not mark a step backwards as regards coordination of Structural Funds activities with the other financial instruments. Efforts to pool the operation of the various funds and the other financial instruments should be stepped up. It may be easier for fund managers to draw up a small number of national programmes, to which the various projects should be adapted. However, simplification remains the most important goal for activities on the ground. There should be more of a ‘bottom-up’ approach, and the funds should be coordinated when coordi- nation is most necessary (i. e. in the field) rather than when it is easiest (i. e. in the documents). 4. 6. All too often in the past, projects financed by another fund have not been accompanied by appropriate vocational training measures for men and women in the region concerned. This must not continue. Coordination of the European Social Fund with the other funds is particularly important because, at the end of the twentieth century, human skills are the key to the challenges of tomorrow’s society. It is regrettable that the timid steps made towards coordination in the past in Objective 1 regions are not to be followed in the new Objective 2 regions, or by the EAGGF (guarantee section) or the ESF, in the next programming period. Brussels, 20 October 1999. The President of the Economic and Social Committee Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 2232/1999 της Επιτροπής, της 20ής Οκτωβρίου 1999, για τροποποίηση του διορθωτικού στοιχείου που εφαρμόζεται στην επιστροφή για τα σιτηρά

eurovoc_concepts:
cereals
export refund

formats: pdf print

text: 21. 10. 1999 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων L 271/23 ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 2232/1999 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 20ής Οκτωβρίου 1999 για τροποποίηση του διορθωτικού στοιχείου που εφαρµόζεται στην επιστροφή για τα σιτηρά Η ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΤΩΝ ΕΥΡΩΠΑΪΚΩΝ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ, (3) Έχοντας υπόψη: τη συνθήκη για την ίδρυση της Ευρωπαϊκής Κοινότητας, τον κανονισµό (ΕΟΚ) αριθ. 1766/92 του Συµβουλίου, της 30ής Ιουνίου 1992, περί κοινής οργανώσεως αγοράς στον τοµέα των σιτηρών (1), όπως τροποποιήθηκε τελευταία από τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 1253/1999 (2), και ιδίως το άρθρο 13 παράγραφος 8, Εκτιµώντας: (1) (2) ότι το διορθωτικό στοιχείο που εφαρµόζεται στην επι- στροφή για τα σιτηρά καθορίσθηκε τελευταία από τον κανο- νισµό (ΕΚ) αριθ. 2195/1999 της Επιτροπής (3)· ότι, συναρτήσει των τιµών cif και των τιµών cif αγοράς υπό προθεσµία της ηµέρας αυτής και αφού ληφθεί υπόψη η προβλεπόµενη εξέλιξη της αγοράς, είναι αναγκαίο να τροπο- ποιηθεί το διορθωτικό στοιχείο που εφαρµόζεται στην επι- στροφή για τα σιτηρά, που ισχύει επί του παρόντος· ότι το διορθωτικό στοιχείο καθορίζεται µε την επιστροφή σύµφωνα µε την ίδια διαδικασία· ότι δύναται να τροποποι- ηθεί κατά το διάστηµα που µεσολαβεί µεταξύ δύο καθο- ρισµών, ΕΞΕ∆ΩΣΕ ΤΟΝ ΠΑΡΟΝΤΑ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟ: Άρθρο 1 Το διορθωτικό στοιχείο που εφαρµόζεται στις επιστροφές που καθορίζονται εκ των προτέρων για τις εξαγωγές προϊόντων, τα οποία αναφέρονται στο άρθρο 1 παράγραφος 1 στοιχεία α), β) και γ), (µε εξαίρεση τη βύνη), του κανονισµού (ΕΟΚ) αριθ. 1766/92, τροποποιείται σύµφωνα µε το παράρτηµα. Άρθρο 2 Ο παρών κανονισµός αρχίζει να ισχύει στις 21 Οκτωβρίου 1999. Ο παρών κανονισµός είναι δεσµευτικός ως προς όλα τα µέρη του και ισχύει άµεσα σε κάθε κράτος µέλος. Βρυξέλλες, 20 Οκτωβρίου 1999. Για την Επιτροπή Franz FISCHLER Μέλος της Επιτροπής (1) ΕΕ L 181 της 1. 7. 1992, σ. 21. (2) ΕΕ L 160 της 26. 6. 1999, σ. 18. (3) ΕΕ L 267 της 15. 10. 1999, σ. 49. L 271/24 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων 21. 10. 1999 του κανονισµού της Επιτροπής, της 20ής Οκτωβρίου 1999, για τροποποίηση του διορθωτικού στοιχείου που εφαρµό- ζεται κατά την επιστροφή για τα σιτηρά ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ Κωδικός προϊόντος Προορισµός (1) Τρέχων 1001 10 00 9200 1001 10 00 9400 1001 90 91 9000 1001 90 99 9000 1002 00 00 9000 1003 00 10 9000 1003 00 90 9000 1004 00 00 9200 1004 00 00 9400 1005 10 90 9000 1005 90 00 9000 1007 00 90 9000 1008 20 00 9000 1101 00 11 9000 1101 00 15 9100 1101 00 15 9130 1101 00 15 9150 1101 00 15 9170 1101 00 15 9180 1101 00 15 9190 1101 00 90 9000 1102 10 00 9500 1102 10 00 9700 1102 10 00 9900 1103 11 10 9200 1103 11 10 9400 1103 11 10 9900 1103 11 90 9200 1103 11 90 9800 10 — 0 — 0 0 0 — 0 0 — 0 — 0 — — — 0 0 0 0 0 — — 0 — — 0 0 — 0 — — 01 — 04 02 01 — 03 02 — 01 — 01 — — — 01 01 01 01 01 — — 01 — — 01 01 — 01 — 1η προθεσµία 11 2η προθεσµία 12 3η προθεσµία 1 4η προθεσµία 2 5η προθεσµία 3 6η προθεσµία 4 (EUR/t) — –1,00 — 0 0 0 — –25,00 0 — 0 — 0 — — — 0 0 0 0 0 — — 0 — — 0 0 — 0 — — –2,00 — 0 0 0 — –25,00 0 — 0 — 0 — — — 0 0 0 0 0 — — 0 — — 0 0 — 0 — — –3,00 — –3,00 –3,00 0 — –25,00 0 — 0 — 0 — — — –4,11 –3,84 –3,54 –3,27 –3,06 — — 0 — — 0 0 — 0 — — –4,00 — –4,00 –4,00 0 — –25,00 0 — 0 — 0 — — — –5,48 –5,12 –4,72 –4,36 –4,08 — — 0 — — 0 0 — 0 — — — — –4,00 — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — –4,00 — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — (1) Προορισµοί: 01 όλες οι τρίτες χώρες, 02 άλλες τρίτες χώρες, 03 ΗΠΑ, Καναδάς και Μεξικό, 04 Μαυριτανία, Μαλί, Νίγηρας, Σενεγάλη, Μπουρκίνα Φάσο, Γκάµπια, Γουινέα-Μπισάου, Γουινέα, Πράσινο Ακρωτήριο, Σιέρα Λεόνε, Λιβερία, Ακτή Ελεφαντοστού, Γκάνα, Τόγκο, Τσάντ, Κεντροαφρικανική ∆ηµοκρατία, Μπένιν, Καµερούν, Ισηµερινή Γουινέα, Σάο Τοµέ και Πρίνσιπε, Γκαµπόν, Κονγκό, ∆ηµοκρατία του Κονγκό, Ρουάντα, Μπουρούντι, Ανγκόλα, Ζάµπια, Μαλάουι, Μοζαµβίκη, Ναµίµπια, Μποτσουάνα, Ζιµπάµπουε, Λεσόθο, Σουαζιλάνδη, Σεϋχέλλες, Κοµόρες, Μαδαγασκάρη, Τζιµπουτί, Αιθιοπία, Ερυθραία και Μαυρίκιος. NB: Οι ζώνες είναι εκείνες που ορίζονται στον κανονισµό (ΕΟΚ) αριθ. 2145/92 της Επιτροπής (ΕΕ L 214 της 30. 7. 1992, σ. 20), όπως τροποποιήθηκε


title: Komission asetus (EY) N:o 2222/1999, annettu 20 päivänä lokakuuta 1999, melassin edustavien hintojen ja sen tuonnissa sovellettavien lisätullien vahvistamisesta sokerialalla

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
molasses
representative price

text: L 271/4 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 21. 10. 1999 KOMISSION ASETUS (EY) N:o 2222/1999, annettu 20 päivänä lokakuuta 1999, melassin edustavien hintojen ja sen tuonnissa sovellettavien lisätullien vahvistamisesta sokerialalla EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 13 päivänä syyskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2038/1999 (1), ottaa huomioon melassin tuontia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä sokerialalle ja asetuksen (ETY) N:o 785/68 muutta- misesta 23 päivänä kesäkuuta 1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1422/95 (2) ja erityisesti sen 1 artiklan 2 kohdan ja 3 artiklan 1 kohdan, sekä katsoo, että 1) 2) 3) asetuksessa (EY) N:o 1422/95 säädetään, että melassin cif-tuontihinta, jäljempänä ”edustava hinta”, vahvistetaan komission asetuksen (ETY) N:o 785/68 (3) mukaisesti; kyseinen hinta on vahvistettu edellä mainitun asetuksen 1 artiklassa määritellylle vakiolaadulle, melassin edustava hinta lasketaan yhteisön rajanylitys- paikalla, joka on tässä tapauksessa Amsterdam; tämän hinnan laskennan on perustuttava maailmanmarkkin- oiden edullisimpiin ostomahdollisuuksiin, jotka määritel- lään vakiolaadun poikkeamiin mukautettujen pörssikurs- sien tai markkinahintojen perusteella; melassin vakio- laatu määritetään asetuksessa (ETY) N:o 785/68, edullisimpia ostomahdolli- maailmanmarkkinoiden suuksia määritettäessä on otettava huomioon kaikki tiedot, jotka koskevat maailmanmarkkinoilla tehtyjä tarjouksia, tärkeiden kolmansien maiden markkinoiden hintoja ja kansainvälisessä kaupassa tehtyjä myynti- toimia, joista komissio on saanut tiedon joko jäsenval- tion tai omien kanaviensa kautta; asetuksen (ETY) N:o 785/68 7 artiklan mukaisesti tämä määritys voi perustua usean hinnan keskiarvoon siinä tapauksessa, että tämän keskiarvon katsotaan edustavan markkinoiden todellista suuntausta, 4) tietoja ei oteta huomioon silloin, kun tavara ei ole virhe- etöntä, kunnollista ja myyntikelpoista tai silloin, kun tarjouksessa ilmoitettu hinta koskee ainoastaan pientä (1) EYVL L 252, 25. 9. 1999, s. 1. (2) EYVL L 141, 24. 6. 1995, s. 12. (3) EYVL L 145, 27. 6. 1968, s. 12. määrää, joka ei anna edustavaa käsitystä markkinoista; tarjoushinnat, joiden ei voida katsoa edustavan markki- noiden todellista suuntausta, on myös hylättävä, jotta melassin vakiolaatua koskevat tiedot olisivat verrat- tavissa, tarjotun melassin laadun huomioon ottaen hintoja on laskettava tai nostettava asetuksen (ETY) N:o 785/68 6 artiklan soveltamisesta saatujen tulosten mukaisesti, edustava hinta voidaan jättää rajoitetuksi ajaksi poik- keuksellisesti muuttamatta, jos edellisessä edustavan hinnan laskennassa perustana käytetty tarjoushinta ei ole tullut komission tietoon ja jos saatavissa olevat tarjous- hinnat, joiden ei voida katsoa edustavan markkinoiden todellista suuntausta, aiheuttaisivat edustaviin hintoihin äkillisiä ja huomattavia muutoksia, jos kyseessä olevan tuotteen käynnistyshinta ja edustava hinta eroavat toisistaan, tuonnille olisi vahvistettava lisä- tulli asetuksen (EY) N:o 1422/95 3 artiklassa tarkoitetuin edellytyksin; jos tuontitullien kantaminen keskeytetään asetuksen (EY) N:o 1422/95 5 artiklan mukaisesti, näille tulleille olisi vahvistettava tietyt määrät, näiden säännösten soveltamisesta seuraa, että kyseisten tuotteiden edustavat hinnat ja niiden tuonnissa sovellet- tavat lisätullit olisi vahvistettava tämän asetuksen liitteen mukaisesti, ja tässä asetuksessa säädetyt hallintokomitean lausunnon mukaiset, toimenpiteet ovat sokerin 5) 6) 7) 8) 9) ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Vahvistetaan asetuksen (EY) N:o 1422/95 1 artiklassa tarkoitet- tujen tuotteiden edustavat hinnat ja niiden tuonnissa sovellet- tavat lisätullit liitteen mukaisesti. 2 artikla Tämä asetus tulee voimaan 21 päivänä lokakuuta 1999. 21. 10. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 271/5 Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenval- tioissa. Tehty Brysselissä 20 päivänä lokakuuta 1999. Komission puolesta Franz FISCHLER Komission jäsen melassin edustavien hintojen ja sen tuonnissa sovellettavien lisätullien vahvistamisesta sokerialalla annettuun komission asetukseen LIITE CN-koodi Edustava hinta 100 nettokilogrammalta kyseistä tuotetta Lisätulli 100 nettokilogrammalta kyseistä tuotetta (EUR) Tuontitulli 100 nettokilogrammalta kyseistä tuotetta sillä perusteella että tullien kantaminen keskeytetään asetuksen (EY) N:o 1422/95 5 artiklan mukaisesti (2) 1703 10 00 (1) 1703 90 00 (1) 6,10 6,93 0,30 0,14 — — (1) Vahvistetaan asetuksen (ETY) N:o 785/68, sellaisena kuin se on muutettuna, 1 artiklassa määritellylle vakiolaadulle. (2) Tämä määrä korvaa, asetuksen (EY) N:o 1422/95 5 artiklan mukaisesti, näille tuotteille vahvistetun yhteisen tullitariffin tullin


title: Yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen sekä nuorisoon liittyviä asiakirjoja 1993-1997.

eurovoc_concepts:
EU act
education policy
higher education
information technology
language teaching
racism
research and development
vocational training
voluntary military service


title: Avis du Comité économique et social sur la «Proposition de directive du Conseil concernant la protection des travailleurs contre les risques liés à l'exposition à des agents cancérigènes au travail (sixième directive particulière au sens de l'article 16, paragraphe 1, de la directive 89/391/CEE)»

eurovoc_concepts:
carcinogenic substance
health risk
occupational health
occupational safety
safety standard

text: C 368/18 FR Journal officiel des Communautés européennes 20. 12. 1999 Avis du Comité économique et social sur la «Proposition de directive du Conseil concernant la protection des travailleurs contre les risques liés à l’exposition à des agents cancérigènes au travail (sixième directive particulière au sens de l’article 16, paragraphe 1, de la directive 89/391/CEE)» (1999/C 368/07) Le 17 mai 1999, conformément à l’article 198 du Traité instituant la Communauté européenne, le Conseil a décidé de consulter le Comité économique et social sur la proposition susmentionnée. La section «Emploi, affaires sociales, citoyenneté», chargée de préparer les travaux du Comité en la matière, a adopté son avis le 30 septembre 1999 (rapporteur: M. Thomas Etty). Lors de sa 367e session plénière des 20 et 21 octobre 1999 (séance du 20 octobre 1999), le Comité économique et social a adopté par 97 voix pour, 1 voix contre et 2 abstentions le présent avis. 1. De manière générale, le Comité rejoint la position de la Commission sur l’importance de simplifier et de clarifier la législation communautaire sans porter atteinte au niveau de protection, en particulier dans le domaine de la sécurité et de la santé au travail, pour lesquelles l’architecture des instruments existants est devenue, dans certains cas, très complexe. 2. Le Comité note que l’objectif de la consolidation ne nécessitera pas de modifications substantielles de la législation actuelle. 3. Le Comité note également que la décision de la Commis- sion du 1er avril 1987 stipule que l’ensemble des mesures législatives devraient être consolidées après un maximum de (condition minimale). La directive de dix amendements 1990 (1) relative aux agents cancérigènes n’a été amendée qu’une seule fois lorsque la Commission a présenté sa proposi- tion le 8 avril 1999. Entre-temps, la directive du Conseil a été amendée une seconde fois le 29 avril 1999. Le Comité est d’avis que les efforts de codification devraient débuter lorsque le besoin de transparence s’avère le plus pressant. La Commission devrait tenter d’éviter une situation dans laquelle une proposition de codification soit presque immédiatement suivie d’une proposition d’amendement. le motif de la proposition précoce de la Dans ce cas, Commission se rapportait aux questions liées au champ d’application: initialement, la directive limitait la protection des travailleurs aux substances répertoriées au niveau commu- nautaire; suite à la première modification, le champ d’applica- tion a été élargi à des substances reconnues comme cancérigè- nes par d’autres organismes qualifiés. Le Comité constate que les préparatifs en vue de l’insertion d’une seconde modification dans le processus de codification sont bien avancés. Il espère dès lors que la nouvelle proposition sera adoptée dans les meilleurs délais. (1) Directive 90/394/CEE, JO L 196 du 26. 7. 1990. 4. Le Comité approuve sans réserve la présente proposition. E´ tant donné qu’il s’agit de la première proposition de la 5. sorte dans le domaine d’action concerné qui soit présentée au Comité, celui-ci souhaite s’exprimer sur les aspects plus généraux du processus de codification en ce qui concerne la législation en matière de sécurité et de santé au travail: — si, compte tenu du paragraphe 2 ci-dessus, les instruments choisis pour la codification comportent de légères diffé- rences en termes de protection, il convient d’appliquer les dispositions les plus favorables à la sécurité et à la santé au travail; — si de tels instruments comportent des dérogations, par exemple des secteurs exclus, la codification devrait immé- diatement susciter un débat au sein des services et organes communautaires concernés sur la question de savoir si l’octroi de dérogations est toujours justifié, lesquelles se justifient encore, et déboucher sur des conclusions à mettre en œuvre de façon appropriée; — la codification est importante non seulement pour clarifier et faciliter l’accès de la législation au citoyen de l’UE, mais également à l’intention des gouvernements, des parlements et des groupes d’intérêts socioéconomiques dans les pays candidats à l’adhésion, en particulier ceux d’Europe centrale et orientale. A` cet égard, le Comité plaide une nouvelle fois en faveur d’une coopération plus étroite entre les parties concernées de ces pays dans le domaine de la sécurité et de la santé au travail; — le Comité est conscient du fait que la DG V n’est pas la seule à se soucier de la codification, qui préoccupe également, dans une large mesure, les services juridiques de la Commission. Il souhaite néanmoins réitérer ses propositions antérieures présentées à la Commission visant à garantir le maintien de l’ensemble des ressources nécessai- res à la DG V à un niveau lui permettant de remplir ses fonctions de manière adéquate; 20. 12. 1999 FR Journal officiel des Communautés européennes C 368/19 — si, comme il est souhaité, le processus de codification clarifie la législation européenne et la rend plus accessible, la DG V pourrait étudier la possibilité de mettre en place de nouveaux instruments et mesures visant à promouvoir une meilleure mise en œuvre de la législation existante. Bruxelles, le 20 octobre 1999. La Présidente du Comité économique et social Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Avis du comité économique et social sur la «Proposition de décision du conseil établissant un programme d’action communautaire pour promouvoir l’intégration des réfugiés» (1999/C 368/08) Le 5 juillet 1999, le Conseil a décidé, conformément à l’article 262 du Traité UE, de consulter le Comité économique et social sur la proposition susmentionnée. La section «Emploi, affaires sociales, citoyenneté», chargée de préparer les travaux en la matière, a émis son avis le 30 septembre 1999 (rapporteur: Mme zu Eulenburg). Lors de sa 367e session plénière des 20 et 21 octobre 1999 (séance du 20 octobre 1999), le Comité a adopté par 107 voix pour, 1 voix contre et 2 abstentions le présent avis. 1. Observations générales à promouvoir Le présent avis porte sur un programme d’action communau- taire visant l’intégration des personnes reconnues comme réfugiées «ou, selon l’E´ tat membre concerné, qui ont obtenu quelqu’autre forme de protection leur permet- tant de rester sur place et qui sont par conséquent des candidats aptes à une assimilation complète dans la société des E´ tats membres» l’invitation du Parlement européen, la Commission européenne a présenté à ce sujet en décembre 1998 une proposition de décision du Conseil traitant de cette question. (cf. p. 3 de la proposition). A` Le CES se félicite tout particulièrement que la Commission des Communautés européennes, à l’invitation du Parlement européen, ait présenté sa proposition de décision du Conseil établissant un programme d’action communautaire pour pro- mouvoir l’intégration des réfugiés. Le CES soutient tant la proposition elle-même que l’exposé de ses motifs et reconnaît que l’établissement d’un programme d’action est un instrument nécessaire pour garantir et reproduire à l’avenir les bons résultats des actions pilotes, et pouvoir ainsi réagir de façon cohérente aux défis qui se posent à l’Union européenne et ses E´ tats membres en ce qui concerne l’intégration des réfugiés. Dans ce contexte, le CES souligne qu’il est important de veiller à une étroite coordination dans le temps du programme d’action avec les actions pilotes et à la mise en œuvre de celui-ci le plus rapidement possible. La durée de programmation de 18 mois est également, de l’avis du CES, absolument indispensable. E´ tant donné son avis globalement favorable sur la proposition, le CES se contente de faire quelques propositions de modifica- tion du document actuel, telles que décrites et motivées ci-après. 1. 1. Contexte en matière de politique d’aide du programme d’action proposé L’intégration des réfugiés ayant 1. 1. 1. trouvé refuge et protection dans les E´ tats membres a pris une importance croissante au cours des dernières années dans l’Union euro- péenne. A` la demande du Parlement européen, un certain nombre d’actions pilotes destinées à promouvoir l’intégration des réfugiés ont été financées en 1997 et 1998 au titre de la ligne budgétaire B3-4113. Le programme d’action à l’examen a été adopté par la Commission en 1998 sur la base de l’expérience tirée de ces actions pilotes. 1. 1. 2. Le 13 janvier 1999, la Commission a présenté en outre une proposition complémentaire d’action commune établissant des mesures destinées à soutenir concrètement l’accueil et le rapatriement volontaire de réfugiés, de personnes déplacées et de demandeurs d’asile (COM (1998) 733 final), qui s’appuie sur les travaux réalisés pendant cette période au titre des lignes budgétaires B5-803 et B7-6008


title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik år 2000"

eurovoc_concepts:
EU employment policy
business activity
competitiveness
fight against unemployment
gender equality
innovation

text: 20. 12. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 368/31 Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Förslag till riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik år 2000” (1999/C 368/12) Den 6 oktober 1999 beslutade rådet att i enlighet med artikel 128 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag. Sektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som ansvarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 30 september 1999 (Föredragande var Colin Lustenhouwer). Vid sin 367: e plenarsession den 20–21 oktober 1999 (sammanträdet den 20 oktober 1999) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 78 röster för, 1 emot och 1 nedlagd röst. 1. Inledning 1. 1. Ekonomiska och sociala kommittén har med stort intresse tagit del av kommissionens förslag om riktlinjer för sysselsättningen under 2000. Kommittén välkomnar att man nu på basis av en formell rådfrågning från rådet har möjlighet att yttra sig i ärendet, såsom krävs efter Amsterdamfördragets ikraftträdande. Kommittén ser detta som ett viktigt erkännande av sin roll i utformningen av en europeisk sysselsättnings- politik. Med dessa förslag uppfyller kommissionen de krav som framfördes vid Europeiska rådets sammanträde i Köln den 3–4 juni 1999. Dessutom avspeglar förslagen att kommissio- nen planerar att fortsätta med den strategi som utformats inom ramen för Luxemburgprocessen. 1. 2. Kommittén är medveten om att föreliggande förslag till riktlinjer är de första som skall betraktas inom ramen för den europeiska sysselsättningspakt som slöts vid Europeiska infogas rådets sammanträde i Köln. Genom denna pakt sysselsättningspolitiken (Luxemburg) i samordningen av den ekonomiska politiken (Kölnprocessen) och den politik som syftar till att främja nyskapande och göra varu-, tjänste- och kapitalmarknaden mer effektiv (Cardiffprocessen). 1. 3. Med denna övergripande politik, som har som främsta målsättning att få till stånd en hållbar sänkning av arbetslöshe- ten inom EU, uppfyller rådet i hög grad kommitténs önskemål på området. I sitt yttrande om genomförandet av sysselsättningsriktlinjerna för 1999 (1) betonade kommittén behovet av en sådan övergri- pande strategi. Kommittén ansåg då, och anser fortfarande, att i en sådan övergripande strategi bör den makroekonomiska politiken stämmas av med andra politikområden som har effekter på sysselsättningen. Kommittén konstaterar till exem- pel att det skulle vara önskvärt att ställa sysselsättningspolitiken i relation till politiken för arbetarskydd. En förbättrad politik för arbetarskydd bidrar alltid till förbättrad anställbarhet och förbättrad arbetskvalitet. ESK gläder sig åt att detta integrerade synsätt ingick i rådets rekommendation av den 12 juli 1999 om övergripande riktlin- jer för medlemsstaternas och gemenskapens ekonomiska poli- tik (f. d. artikel 99 andra stycket i EG-fördraget (2)). I rekommen- dationen domineras den ekonomiska politiken nämligen av den kombinerade huvudmålsättningen: Stark och hållbar till- växt och sysselsättning! 1. 4. När rådet nu har godtagit denna ståndpunkt i form av en europeisk pakt kommer även kommittén att betrakta föreliggande förslag till riktlinjer som en del i ett större sammanhang. Kommittén kommer således att följa utveckling- en inom ramen för Köln- och Cardiffprocesserna och framföra sin ståndpunkt vid Europeiska rådets särskilda sammanträde i Portugal våren 2000 där framstegen inom ramen för de tre nämnda processerna står på dagordningen. Detta hindrar inte att man under tiden, på grundval av medlemsstaternas uppgifter, kan göra en första bedömning av åtgärdernas ändamålsenlighet och kvalitet. Kommittén inser att det med hänsyn till den kommande utvidgningen av Europeiska unionen kommer att bli mycket svårt, och just därför nödvändigt, att snarast möjligt engagera kandidatländer- na i (diskussionen om) denna sysselsättningsstrategi och få till stånd ett erfarenhetsutbyte på de områden där en enhetlig tillämpning av de mest välfungerande metoderna kan vara lämplig. 2. Allmän bedömning 2. 1. Kommittén konstaterar att kommissionens förslag lig- ger i linje med de nuvarande riktlinjerna för sysselsättningen. Kommittén samtycker till kommissionens strävan efter konti- nuitet. För att sysselsättningsstrategin skall kunna genomföras krävs emellertid vissa justeringar från medlemsstaternas sida. (1) EGT C 209 av den 22. 7. 99. (2) EGT L 217, 17. 8. 1999. C 368/32 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 20. 12. 1999 Sådana justeringar tar tid och det finns knappast utrymme för några mer omfattande justeringar under året. Enligt kommittén bör man dock fastställa ytterligare tidsmässigt och/eller kvanti- tativt definierade mål i sysselsättningsriktlinjerna. Dessutom är kommittén medveten om att erfarenheterna från tidigare endast ger begränsad kunskap om de mätbara effekterna av den nuvarande metoden. För att kunna anpassa metoden krävs att effekterna av målsättningarna i större utsträckning blir mätbara. Eventuellt skulle man vid Europeiska rådets samman- träde kunna utarbeta en första ”midterm review”. Som framgår av kommissionens rekommendation om rådets rekommenda- tioner angående genomförandet av sysselsättningspolitiken i de enskilda medlemsstaterna bör en förbättring av de statistiska uppgifterna genomföras på kort sikt, och då i synnerhet på nationell nivå. 2. 2. Kommittén anser dessutom att det är viktigt att man behåller och på ett sammanhängande och balanserat sätt fortsätter att tillämpa de fyra pelarna inom riktlinjerna, i synnerhet med hänsyn till de medlemsstater som enligt förslaget till den gemensamma rapporten om sysselsättningen, som publicerades samtidigt med förslaget till riktlinjer, släpar efter i genomförandet av dessa riktlinjer. I den bemärkelsen tjänar föreliggande förslag också som en ständig påminnelse. 3. De fyra riktlinjerna 3. 1. Förbättring av anställbarheten 3. 1. 1. Det kommer att framstå som uppenbart att kom- mittén förespråkar en fortsatt verksamhet inom denna pelare. Alla medlemsstater bör vidta förebyggande och aktiva åtgärder för att förhindra arbetslöshet. Trots att de ekonomiska utsikter- na verkar mer lovande än för ett år sedan finns det inget utrymme för självbelåtenhet när det gäller sysselsättningssitua- tionen för ungdomar och långtidsarbetslösa, i synnerhet som det av olika rapporter framgår att de mätbara målsättningarna enbart i begränsad utsträckning har uppnåtts. Just anställbarhet är ett område där förändringar sker långsamt och stegvis. Detta förutsätter en utveckling av arbetsförmedlingen och arbetsmarknads — och utbildningstjänsterna i allmänhet, samt att tillräckliga resurser avsätts till att nå målsättningarna. En aktiv sysselsättningspolitik förutsätter ofta ett anpassat skatte — och socialförsäkringssystem. Eftersom medlemsstaterna inte i tillräcklig utsträckning samordnar dessa viktiga områden är det tyvärr fortfarande svårt att uppnå en optimalt effektiv europeisk sysselsättningspolitik. Sådana förändringar tar tid och bör genomföras under flera år för att resultat skall uppnås. Trots att man på EU-nivå och i vissa medlemsstater har gjort stora framsteg på vissa områden, till exempel när det gäller livslångt lärande, där medlemsstaterna själva har kunnat styra den egna utvecklingen, bör åtgärderna på andra områden intensifieras. Kommittén vill i detta sammanhang återigen påpeka vikten av yrkesutbildning, till exempel inom ramen för lärlingsplatser (kombinationer av arbete och utbildning). För vissa grupper ungdomar kan ”learning by doing” vara ett attraktiv sätt att utbilda sig och öka sin anställningsbarhet. För att kunna mäta resultaten av dessa åtgärder måste medlemsstaterna, i enlighet med kommissionens förslag, anstränga sig mer för att få en uppfattning om i vilken utsträckning arbetslösa ungdomar verkligen har integrerats på arbetsmarknaden. Med hjälp av entydiga indikatorer bör man kunna utläsa om utbildning, information om hur och var man kan söka arbete, och andra former av aktiv politik verkligen leder till ett arbete. Vid utformningen av framtida åtgärder är det inte medlemsstaternas löften som räknas, utan resultatet. Härvidlag får man för övrigt inte glömma bort att det jämte erbjudandena om utbildningsaktiviteter också måste finnas ett visst eget ansvar hos de berörda att aktivt medverka för att behålla och förbättra sin anställbarhet genom att i stor utsträckning vara villiga att verkligen ta del av erbjudandena om omskolning eller vidareutbildning. tvingas en alltför att finansiera 3. 1. 2. ingen Enligt kommitténs uppfattning finns det anledning att nöja sig med en långsamt sjunkande arbetslös- het. Arbetslösheten är i detta sammanhang inte det enda problemet. Andelen yrkesverksamma kommer på sikt att utgöra ett betydligt större problem, eftersom den demografis- ka utvecklingen kan göra liten grupp yrkesverksamma äldreomsorgen. Med hänsyn till riktlinjerna för den ekonomiska politiken hävdar rådet följande i sin rekommendation (EGT L 217, 17. 8. 1999, s. 31): ”Sysselsättningsgraden inom EU som helhet (ca 61 % 1998) är emellertid låg vid såväl en historisk som en internationell jämförelse. En betydligt högre sysselsättnings- grad och lägre skulle främja en avsevärd höjning av levnadsstandarden, underlätta hållbarheten i de offentliga finanserna och stärka samman- hållningen i samhället. ” arbetslöshet på medellång sikt som ligger förstöra den struktur 3. 1. 3. Oviljan att ur social och ekonomisk synpunkt acceptera arbetslöshet kan, om sysselsättningsgraden inte ökar, komma att till grund för hela vårt samhälle. Man kan ifrågasätta om kommissionens val att i riktlinjerna betona (i synnerhet riktlinje 4) vikten av att äldre arbetstagare så länge som möjligt deltar i arbetslivet på kort sikt inte motverkar strävan att få in arbetslösa ungdomar i arbetslivet. Man måste uppnå en balans i politiken som inte ger upphov till en artificiell motsättning mellan ungdomar och äldre. Därför är en grundlig diskussion nödvändig om alla aspekter av arbete och arbetstider ett yrkesliv (inklusive aspekter som frivillig ”degradering”, frivillig deltidspension, mentorskap eller fadderskap) i kombination med en modernisering av arbetsorganisationen. som kan komma fråga under i 20. 12. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 368/33 Kommittén konstaterar med glädje att kommissionen inom ramen för denna pelare erkänner den ständiga utvecklingen i informationssamhället. När det gäller övergången från skola till arbetsliv bör åtgärder utarbetas för att ungdomars kun- skapsnivå när det gäller datorer och annan utrustning som krävs i informationssamhället skall stämma överens med arbetslivets behov. Utbildning av hög kvalitet är ett steg i rätt riktning, under förutsättning att man i skolorna har tillgång till samma utrustning som används i arbetslivet (datorer, Internetanslutning, databaser). För att förhindra att ungdomar redan då de tar steget in på arbetsmarknaden befinner sig i ett underläge när det gäller kunskap om denna typ av informations — och kommunikationsteknik måste man anpassa utbild- ningssystemen i medlemsstaterna och investera i lämplig utrustning. 3. 1. 4. Kommittén betonar än en gång hur viktigt det är att motverka och förhindra social utslagning, vilket även framgår av riktlinje 9. Kommittén är av den uppfattningen att denna del i riktlinjerna endast i mycket begränsad utsträckning har omsatts i konkreta åtgärder i medlemsstaterna. Det är av största betydelse att eftersatta grupper (funktionshindrade, etniska minoritetsgrupper och andra grupper) i samhället ges lika möjligheter och att man uppmuntrar att lika möjligheter integreras på alla politikområden på samma sätt som lika möjligheter för kvinnor integreras genom mainstreaming (se punkt 3. 4). 3. 2. Utveckling av företagande I nästan alla medlemsstater, och även på EU-nivå (1), betraktas självständigt företagande av statsmakterna som en viktig drivkraft bakom ekonomin, en drivkraft som inte enbart bidrar till landets BNP, utan även bidrar till att skapa arbetstillfällen. Småföretag är ofta arbetsintensiva och skapar relativt sett fler arbetstillfällen än stora kapitalintensiva företag. A¨ ven i detta sammanhang ser man betydelsen av rekommendationen om att sänka skatten på faktorn arbete, vilket endast genomförts i ett fåtal medlemsstater. Som framgår av de nationella handlingsplanerna från de flesta medlemsstaterna består deras verksamhet i upplysning och information, främjande av före- tagarandan hos ungdomar och i skolor, och endast i begränsad utsträckning i konkret anpassning av lagar och förordningar. Just när det gäller villkor för att starta eller utöka företag kan man dock göra mycket för att främja företagandet, till exempel genom att avskaffa alla onödiga administrativa avgifter och formaliteter, något som framför allt skulle gynna mikroföretag. Men som framgår av resultaten från europeiska fackförenings- institutets (2) undersökning är en ökning av antalet småföretag få ett i EU ingen tillförlitlig indikator på att den politik som förs är lyckad. I stället måste man se till att antalet nyskapande småföretag ökar och att människor inte tvingas starta eget på grund av att det på arbetsmarknaden inte finns möjligheter eller utsikter att jobb som anställd. Därför måste företagandet främjas, och då inte enbart när det gäller vinstin- riktad verksamhet på den traditionella marknaden. I vad som kallas den sociala ekonomin ges inte tillräckligt utrymme för främjande av företagande. Vissa områden som ständigt hotas av nedskärningar inom den offentliga sektorn (barn, äldre och funktionshindrade) skulle kunna utvecklas enormt under nya former av företagande. Kommittén stöder därför kommissio- nens beslut att betona vikten av denna typ av företag för den lokala utvecklingen. I denna typ av företag är professionellt företagande (när det gäller företagsekonomisk styrning) ofta nog i mycket begränsad omfattning utvecklat och bör därför ges särskilt stöd. Kommittén anser att det i detta avseende är nödvändigt att säkerställa att samma villkor gäller som för mer konventionella företag för att förhindra att konkurrensen snedvrids (3). Om man sänker mervärdesskatten på denna typ av tjänst skulle man kunna få ner priserna på en nivå som är realistisk för målgruppen i fråga. Kommittén uppmanar medlemsstaterna att ta hänsyn till detta när listorna samman- ställs över de tjänster som medlemsstaterna önskar skall komma i fråga för sänkt mervärdesskatt (4). 3. 3. Främjande av företagens och de anställdas anpassningsförmåga Främjande av företagens och de anställdas anpass- 3. 3. 1. ningsförmåga är tillsammans med nyskapande (punkt 4. 1) av avgörande betydelse för näringslivet i EU. Ur detta perspektiv gäller det att få skilda aspekter (attityder, kulturell öppenhet, det ramverk som lagar och förordningar utgör och arbetstagar- nas och företagens ställning) att närma sig varandra så att var och en stämmer överens med de andra. En avvägning mellan trygghet och dynamik kännetecknar de komplexa frågor som tas upp i kapitlet. Därför har arbetsmarknadens parter på de områden som faller inom ramen för denna pelare tilldelats en viktig roll (1). I företag och organisationer måste nödvändiga förändringar genomföras. Som kommittén framhöll 3. 3. 2. i sitt yttrande till EU- kommissionens grönbok ”Ett partnerskap för en ny arbetsorga- nisation” (5) (CES 1404/97) kommer Europas konkurrenskraft i en globaliserad ekonomi att stå och falla med ”huruvida man lyckas stärka den innovativa kapaciteten och hitta ‘intelligenta- re‘ lösningar vad gäller arbete och teknik. Det gäller att optimera förhållandet mellan teknik och arbetsorganisation (1) EGT C 219, 30. 7. 1999. (2) Entrepreneurship in the European employment strategy, Europeis- ka fackföreningsinstitutet, Bryssel, 1999. (3) EGT C 209, 22. 7. 1999. (4) Se även Ekofinrådets slutsatser, 12. 7. 1999. (5) EGT C 73, 9. 3. 1998. C 368/34 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 20. 12. 1999 och satsa på mänskliga resurser. Hierarkiska företagsorganisa- tionsformer och traditionella tayloristiska arbetsorganisations- former är inte alltid förenliga med kraven på en flexibel produktions — och tjänsteorganisation som snabbt kan reage- ra på ändrade marknadsvillkor. Man måste hitta nya former av produktions — och arbetsorganisation, där den mänskliga potential som utgör förutsättningen för innovation ges möjlig- het att utvecklas fullt ut. ” 3. 3. 3. Kooperativa, delägarinriktade arbetsstrukturer och omväxlingsrika arbetsuppgifter med höga kvalifikationskrav är karakteristiskt för sådana nya arbetsorganisationsformer. Enligt en undersökning som genomförts av Dublin-fonden för för- bättring av levnads — och arbetsvillkor inom företag i 10 europeiska länder har arbetstagarnas direkta deltagande lett till en produktionsökning i 72 % av de tillfrågade företagen och till en kvalitetsförbättring i 96 % av fallen. Samtidigt kunde dessutom direktinflytandet leda till att arbetstagarna trivdes bättre, eftersom sjukanmälningarna och frånvaron sjönk i cirka en tredjedel av de tillfrågade företagen (1). 3. 3. 4. Resultaten visar att nya former av arbetsorganisation som grundar sig på samarbete och arbetstagarinflytande kan leda till både ökad produktivitet och ökad konkurrenskraft och till en förbättring av arbetsförhållandena. ESK betonade därför även i sitt yttrande om kommissionens grönbok att kommissionen ”bör ta initiativ till att mer ingående diskussio- ner inleds med arbetsmarknadens parter”. Dessa diskussioner bör framför allt hållas på företagen i syfte att påbörja konkreta projekt för att modernisera arbetsorganisationen. Erfarenheter och resultat från sådana företagsprojekt kan tas med i diskus- sionerna om nya former av arbetsorganisation på sektorsnivå för att undersöka om det är möjligt — i linje med den roll som arbetsmarknadens parter ges i de sysselsättningspolitiska riktlinjerna — att även på sektorsnivå ingå överenskommelse i det avseendet. Detta förtydligande i kommissionens förslag syftar enligt kommittén till att skissera huvudlinjerna för olika diskussionsämnen och möjliga överenskommelser mellan ar- betsmarknadens parter. Särskilt betonas vikten av utbildning och fortbildning, som är nödvändigt till följd av de nya krav som den informationstekniska omvandlingen och de nya arbetsformerna ställer. 3. 3. 5. Kommissionen skulle kunna främja utvecklingen genom att t. ex. anordna konferenser för erfarenhetsutbyte med avseende på efterföljansvärda exempel på nya former av arbetsorganisation. 3. 4. Förstärkning av lika möjligheter för män och kvinnor 3. 4. 1. I ett flertal yttranden har kommittén uppmärksam- mat kvinnornas diskriminerade ställning i samhället. I ESK:s yttrande om kommissionens första förslag till riktlinjer för år 1998 välkomnade kommittén därför att kommissionen hade (1) Jfr. EPOC: Neue Formen der Arbeitsorganisation — Kann Europa sein Potential verwirklichen?, Dublin 1998. lagt tonvikten vid ”lika möjligheter” (2). Det gläder kommittén att kommissionen, i enlighet med Amsterdamfördragets mål- sättning, har agerat för att män och kvinnor skall behandlas lika och lika möjligheter skall främjas på alla områden i EU. 3. 4. 2. Av kommissionens årsrapport för 1998 om ”lika möjligheter” (3), som för övrigt är väl strukturerad, framgår att politiken för ”mainstreaming” (d. v. s. att lika möjligheter integreras i politiken på alla EU:s politikområden) tillsammans med ett antal särskilda åtgärder nu verkligen håller på att genomföras på EU-nivå. Kommittén anser att medlemsstaterna bör utforma mycket mer kraftfulla åtgärder för att nå framgång när det gäller lika möjligheter för kvinnor på arbetsmarknaden. Kommittén betonar att det är absolut nödvändigt att fortsätta med dessa åtgärder (4). Det löfte som kandidaten till kommis- sionär inom detta politikområde gav vid Europaparlamentets hearing den 31 augusti om att man kommer att utarbeta ett femte åtgärdsprogram ”Lika möjligheter” med tillhörande budget bör därför välkomnas. Bristen på konkreta resultat gör att medlemsstaternas trovärdighet ifrågasätts, i synnerhet som vissa medlemsstater inte ens efterlever de skyldigheter som föreskrivs i fördraget att tillämpa direktivet om föräldraledig- het (5) i den nationella lagstiftningen. Kommittén anser att även arbetsmarknadens parter bör göra en insats på områden som kvinnors inträde på arbetsmarknaden, tillgång till vidareutbild- ning och kombinerat ansvar för arbete och familj, där den bristande barnomsorgen tyvärr, trots märkbara ansträngningar från flera medlemsstater, fortfarande utgör ett problem. 4. Nya dimensioner som sträcker sig över flera riktlinjer 4. 1. Nyskapande 4. 1. 1. En dimension som är påfallande i de aktuella förslags- riktlinjerna är utrymmet för nyskapande. Kommittén betonar att nyskapande inte enbart får uppfattas i ren teknisk bemärkel- se. Nyskapande i bemärkelsen samhällelig process måste också göra sig gällande på de områden där arbetsmarknaden inte fungerar optimalt. Detta kan innebära en ny rollfördelning mellan ansvariga myndigheter och parter på arbetsmarknaden där arbetsmarknadens parter tilldelas en mer central roll i samband med de åtgärder som vidtas, till exempel i kampen mot arbetslösheten. I synnerhet på lokal nivå kan innovativ tillämpning av en modern aktiv arbetsmarknadspolitik på basis av de mest välfungerande metoderna leda till stora framgångar. (2) EGT C 19, 21. 1. 98. (3) Europeiska kommissionen ”Lika möjligheter för kvinnor och män i Europeiska unionen, årsrapport 1998”, Bryssel, mars 1999. (4) Ett exempel på detta är att sysselsättningsgraden för kvinnor på arbetsmarknaden i de femton medlemsstaterna endast uppgår till 50 %. I sex av medlemsstaterna ligger genomsnittet till och med lägre än genomsnittet i EU. (5) Lika möjligheter, årsrapport 1998, s. 24. 20. 12. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 368/35 4. 1. 2. Nyskapande i den tekniska bemärkelsen (både vad gäller produkter och produktionsprocesser) bör ligga till grund för EU:s och medlemsstaternas sysselsättningspolitik när det gäller att öka den europeiska produktions- och tjänste- industrins kunskapsintensitet. O¨ kad kunskapsintensitet är en förutsättning för att man skall uppnå ett ökat mervärde som i sin tur gör det möjligt för det europeiska näringslivet att klara av den internationella konkurrensen. Vid Europeiska rådets sammanträde i Portugal i mars 2000 måste man med hänsyn till temat ”Europa i innovationens och kunskapens tecken” ge en kraftig impuls till denna process. I detta sammanhang måste man främst uppmärksamma kvinnornas diskriminerade ställning, både när det gäller till- gång till utbildning och deras deltagande i vetenskaplig forskning. Kommittén välkomnar de beslut som fattades vid 4. 1. 3. toppmötet i Köln att genom Europeiska investeringsbanken avsätta mer pengar till den så kallade europeiska mekanismen för teknik och till riskkapitalfinansiering för högteknologi inom småföretag. Kommittén förväntar sig dessutom att EIB i större utsträckning tar egna risker genom att anslå medel till de företag som annars på grund av de höga riskerna inte skulle erhålla det stöd som är nödvändigt för dessa investeringar. I EIB:s nästa årsrapport bör detta diskuteras närmare. 4. 1. 4. Kommittén förväntar sig att medlemsstaterna vid sidan av aspekten ”Lika möjligheter” även ger stort utrymme åt aspekten ”nyskapande i vid bemärkelse” i de nationella sysselsättningsplanerna inom ramen för pelarna ”främjande av företagande” och ”främjande av anpassningsförmågan”. 4. 2. Framhålla betydelsen av tjänstesektorn Av en undersökning som nyligen genomförts på uppdrag av kommissionen framgår att Europa inte tar vara på den enorma sysselsättningspotential som finns inom tjänstesektorn. Ut- vecklingen i USA och Japan visar att en viktig del av de förlorade i den traditionella arbetstillfällen som har gått produktiva industrin har kompenserats genom en kraftig ökning av sysselsättningen inom tjänstesektorn. Kommittén anser att medlemsstaterna inom sysselsättningspolitikens alla pelare till varje pris måste utnyttja alla möjligheter att utveckla Bryssel den 20 oktober 1999. tjänstesektorn på en marknad med lovande utsikter och hög kunskapsnivå. Vidare kännetecknas tjänstesektorn av mycket varierande företag, däribland många arbetsintensiva verksam- heter. I synnerhet inom konsumenttjänstesektorn påträffar man sådana, ofta små, företag (bland annat i detaljhandeln och konsumenttjänster inom hantverk). Att bevara sådana företag och främja deras möjligheter till fortsatt verksamhet är därför nödvändigt ur sysselsättningssynpunkt. Detta kommer inte enbart att bli nödvändigt ur ekonomisk synpunkt, utan även när det gäller att förbättra kvinnornas ställning på arbetsmarknaden kan sådana åtgärder leda till stora framgång- ar, med tanke på att kvinnor traditionellt är väl representerade inom just denna sektor. 5. Avslutande kommentar Under alltför lång tid har de lokala aktörernas deltagan- 5. 1. de ägnats för lite uppmärksamhet. Logiken i riktlinjerna har en dragning mot toppstyrning. Som företrädare för det organiserade civila samhället 5. 2. framför kommittén åsikter från olika aktörer i samhället. Det är emellertid på lokal nivå som de politiska målsättningarna genomförs. De måste genomföras på lokal nivå, nära medbor- garna och i samarbete med medborgarna. Det är en förutsätt- ning för att den europeiska integrations — och samarbets- processen skall bli synlig och för att människor skall kunna dra nytta av varandras erfarenheter. Det är dessutom en förutsättning för att uppifrån-och-ned-förfarandet skall kunna kompletteras med en nedifrån-och-upp-insats så att behov, önskemål och framsteg kan leda till en bättre och effektivare politik. 5. 3. Kommittén uppmanar därför kommissionen, med- lemsstaterna, de lokala myndigheterna och arbetsmarknadens parter i vidaste bemärkelse att förverkliga riktlinjerna för sysselsättningen på lokal nivå. Kommittén är en möjlig platt- form för utbyte av sådana lokala erfarenheter. Det mervärde som har uppnåtts genom kommitténs 5. 4. bidrag i diskussionen kan och bör inte underskattas. Det är enbart genom en sådan växelverkan mellan de berörda aktörer- na (organisationer och institutioner) som man kan uppnå de önskade resultaten. Ordföranden i Ekonomiska och sociala kommittén Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: Kommissionens forordning (EF) nr. 2220/1999 af 20. oktober 1999 om faste importværdier med henblik på fastsættelsen af indgangsprisen for visse frugter og grøntsager

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
grape
import price
pip fruit

text: 21. 10. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 271/1 I (Retsakter hvis offentliggørelse er obligatorisk) KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 2220/1999 af 20. oktober 1999 om faste importværdier med henblik på fastsættelsen af indgangsprisen for visse frugter og grøntsager KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — (2) ved anvendelse af ovennævnte kriterier skal de faste importværdier fastsættes på de niveauer, der findes i bilaget til nærværende forordning — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Kommissionens forordning (EF) nr. 3223/ 94 af 21. december 1994 om gennemførelsesbestemmelser til importordningen for frugt og grøntsager (1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1498/98 (2), særlig artikel 4, stk. 1, og ud fra følgende betragtninger: (1) I forordning (EF) nr. 3223/94 fastsættes som følge af af de multilaterale resultaterne gennemførelsen af handelsforhandlinger under Uruguay-runden kriterierne for Kommissionens fastsættelse af de faste værdier ved import fra tredjelande for de produkter og perioder, der er anført i nævnte forordnings bilag; UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 De faste importværdier, der er omhandlet i artikel 4 i forord- ning (EF) nr. 3223/94, fastsættes som anført i tabellen i bilaget. Artikel 2 Denne forordning træder i kraft den 21. oktober 1999. Denne medlemsstat. forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver Udfærdiget i Bruxelles, den 20. oktober 1999. På Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen (1) EFT L 337 af 24. 12. 1994, s. 66. (2) EFT L 198 af 15. 7. 1998, s. 4. L 271/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 10. 1999 til Kommissionens forordning af 20. oktober 1999 om faste importværdier med henblik på fastsættelsen af indgangsprisen for visse frugter og grøntsager BILAG KN-kode Tredjelandskode (1) (EUR/100 kg) Fast importværdi 0702 00 00 0707 00 05 0709 90 70 0805 30 10 0806 10 10 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90 0808 20 50 052 204 999 052 628 999 052 999 052 388 524 528 999 052 064 400 999 060 388 400 804 999 052 064 999 113,2 59,6 86,4 68,2 130,8 99,5 58,8 58,8 62,1 65,4 53,9 65,2 61,7 105,4 102,0 230,7 146,0 46,2 57,5 59,9 31,1 48,7 96,2 57,8 77,0 (1) Den statistiske landefortegnelse, der er fastsat i Kommissionens forordning (EF) nr. 2645/98 (EFT L 335 af 10. 12. 1998, s. 22). Koden »999« repræsenterer »anden oprindelse«


title: Kommissionens förordning (EG) nr 2229/1999 av den 20 oktober 1999 om ändring av förordning (EG) nr 1667/98 och om höjning till 572 550 ton av den stående anbudsinfordran för export av korn som innehas av det svenska interventionsorganet

eurovoc_concepts:
Sweden
award of contract
barley
export
intervention agency
third country

text: L 271/18 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 21. 10. 1999 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 2229/1999 av den 20 oktober 1999 om ändring av förordning (EG) nr 1667/98 och om höjning till 572 550 ton av den stående anbudsinfordran för export av korn som innehas av det svenska interventionsorganet EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 1766/92 av den 30 juni 1992 om den gemensamma organisationen av mark- naden för spannmål (1), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1253/1999 (2), särskilt artikel 5 i denna, och av följande skäl: 1. 2. I kommissionens förordning (EEG) nr 2131/93 (3), senast ändrad genom förordning (EG) nr 39/1999 (4), fastställs förfarandet vid och villkoren för försäljning av spannmål som innehas av interventionsorgan. Genom kommissionens förordning (EG) nr 1667/98 (5), senast ändrad genom förordning (EG) nr 2050/1999 (6), inleddes en stående anbudsinfordran för export av 439 595 ton korn som innehas av det svenska interven- tionsorganet. Sverige underrättade kommissionen om dess interventionsorgans avsikt att öka den mängd som omfattas av en stående anbudsinfordran för export med 132 955 ton. Den totala mängden korn som innehas av det svenska interventionsorganet för vilken en stående anbudsinfordran för export har inletts bör därför ökas till 572 550 ton. 3. 4. Denna ökning av anbudsinfordran nödvändiggör en ändring av förteckningen över områden och mängder på lager. Bilaga I till förordning (EG) nr 1667/98 måste därför ändras. De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är fören- liga med yttrandet från Förvaltningskommittén för spannmål. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Förordning (EG) nr 1667/98 ändras på följande sätt: 1. Artikel 2 skall ersättas med följande: ”Artikel 2 1. Anbudsinfordran skall omfatta högst 572 550 ton korn som skall exporteras till tredje land med undantag av Amerikas förenta stater, Kanada och Mexiko. Lagringsorterna för 572 550 ton korn anges i bilaga I 2. till denna förordning. ” 2. Bilaga I skall ersättas med bilagan till denna förordning. Artikel 2 Denna förordning träder i kraft samma dag som den offentlig- görs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Utfärdad i Bryssel den 20 oktober 1999. På kommissionens vägnar Franz FISCHLER Ledamot av kommissionen (1) EGT L 181, 1. 7. 1992, s. 21. (2) EGT L 160, 26. 6. 1999, s. 18. (3) EGT L 191, 31. 7. 1993, s. 76. (4) EGT L 5, 9. 1. 1999, s. 64. (5) EGT L 211, 29. 7. 1998, s. 17. (6) EGT L 255, 30. 9. 1999, s. 13. 21. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 271/19 BILAGA ”BILAGA I Lagringsorter Ättersta Brännarp Broddbo 1 Broddbo 2 Djurön Ervalla Falun Fammarp Funbo-Lövsta Gamleby Gårdsjö Gävle Gimo Gistad Gullspång Halmstad (Engströms) Hästholmen Helsingborg Hova Kalmar Karlshamn Katrineholm Köping Laholm Mariestad Mjölby Moraby Motala Norrtälje Ormesta Österbybruk Otterbäcken Rimforsa Rök Signestorp Simonstorp Skivarp Söråker Stallarholmen Stavreviken Stockholm (Kvarnholmen) Tjustorp Värnamo Velanda Vimmerby (ton) Mängd 7 584 2 624 5 997 6 076 112 474 934 878 19 046 6 579 2 835 2 565 10 847 23 901 3 761 2 391 4 659 5 089 37 526 12 981 15 738 87 536 2 068 24 064 2 737 1 956 1 804 1 637 2 807 10 014 17 988 10 878 4 075 21 449 4 994 2 672 5 022 9 415 13 053 2 062 1 479 29 957 9 879 5 742 10 780 3 997”


title: Kommissionens forordning (EF) nr. 2224/1999 af 20. oktober 1999 om fastsættelse af, i hvilket omfang der kan accepteres ansøgninger, der blev indgivet i oktober 1999 om importlicenser for visse svinekødsprodukter i forbindelse med den ordning, der er fastsat i de aftaler, som Fællesskabet har indgået med Republikken Polen, Republikken Ungarn, Den Tjekkiske Republik, Den Slovakiske Republik, Republikken Bulgarien og Rumænien

eurovoc_concepts:
Central and Eastern Europe
agreement (EU)
import licence
pigmeat
veterinary legislation

text: L 271/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 10. 1999 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 2224/1999 af 20. oktober 1999 om fastsættelse af, i hvilket omfang der kan accepteres ansøgninger, der blev indgivet i oktober 1999 om importlicenser for visse svinekødsprodukter i forbindelse med den ordning, der er fastsat i de aftaler, som Fællesskabet har indgået med Republikken Polen, Republikken Ungarn, Den Tjekkiske Republik, Den Slovakiske Republik, Republikken Bulgarien og Rumænien KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — (3) under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Kommissionens forordning (EF) nr. 1898/ 97 af 29. september 1997 om gennemførelsesbestemmelser for anvendelse i svinekødssektoren af den ordning, der er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 3066/95, og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 2698/93 og (EF) nr. 1590/94 (1), som ændret ved forordning (EF) nr. 618/98 (2), særlig artikel 4, stk. 5, og ud fra følgende betragtninger: (1) (2) De ansøgninger om importlicenser, der er indgivet for fjerde kvartal af 1999, vedrører mængder, der er mindre end de disponible mængder, og de kan derfor imøde- kommes fuldt ud; den restmængde, der skal mængde i den følgende periode, bør bestemmes; lægges til den disponible de handlende bør gøres opmærksom på, at licenserne kun kan anvendes for produkter, der opfylder alle gældende EF-bestemmelser på veterinærområdet — UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 Ansøgninger om importlicenser for perioden 1. oktober 1. til 31. december 1999, der er indgivet i henhold til forordning (EF) nr. 1898/97, imødekommes som anført i bilag I. 2. I de første ti dage af perioden 1. januar til 31. marts 2000 kan der i henhold til forordning (EF) nr. 1898/97 indgives ansøgninger om importlicenser for en samlet mængde som fastsat i bilag II. Licenserne kan kun anvendes for produkter, der opfylder 3. alle gældende EF-bestemmelser på veterinærområdet. Denne forordning træder i kraft den 21. oktober 1999. Artikel 2 Denne medlemsstat. forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver Udfærdiget i Bruxelles, den 20. oktober 1999. På Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen (1) EFT L 267 af 30. 9. 1997, s. 58. (2) EFT L 82 af 19. 3. 1998, s. 35. 21. 10. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 271/9 BILAG I Gruppe nr. Procentsats for accept af forelagte importlicensansøgninger for perioden fra 1. oktober til 31. december 1999 1 2 3 4 H1 H2 5 6 7 8 9 10/11 12/13 14 15 16 17 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 100,0 BILAG II Gruppe nr. Samlet mængde, der er disponibel i perioden fra 1. januar til 31. marts 2000 (t) 1 2 3 4 H1 H2 5 6 7 8 9 10/11 12/13 14 15 16 17 3 831 488,9 1 406 11 653,4 1 800 375 2 700 1 787,5 7 694,8 1 260 9 180 4 715 2 070 270 810 1 483,9 11 250