title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission valmisteluasiakirja Uusiutuvista energialähteistä tuotettu sähkö ja sähkön sisämarkkinat"

eurovoc_concepts:
electrical energy
electricity supply
energy industry
renewable energy
single market
technical standard

text: C 368/6 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 20. 12. 1999 Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Komission valmisteluasiakirja Uusiutuvista ener- gialähteistä tuotettu sähkö ja sähkön sisämarkkinat” (1999/C 368/03) Komissio päätti 16. huhtikuuta 1999 EY:n perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta valmisteluasiakirjasta. Asian valmistelusta vastannut ”liikenne, energia, perusrakenteet, tietoyhteiskunta” -jaosto antoi lausun- tonsa 5. lokakuuta 1999. Esittelijä oli Peter Morgan. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 20. ja 21. lokakuuta 1999 pitämässään 367. täysistunnossa (lokakuun 20. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. A¨ änestyksessä annettiin 107 ääntä puolesta ja 1 vastaan 4:n pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto 1. 1. Talous- ja sosiaalikomitea arvostaa komission valmiste- luasiakirjaa. Se on ensimmäinen merkittävä seuranta-aloite, joka liittyy komission aiheesta ”Tulevaisuuden energia: uusiutu- vat energialähteet – Yhteisön strategiaa ja toimintasuunnitel- maa koskeva valkoinen kirja” (1) antamaan tiedonantoon. (Ko- miteasta on myös myönteistä, että aiheesta ”Energy for the Future: Renewable Sources of Energy [Community Strategy and Action Plan] – Campaign for Take-Off” on julkaistu komission sisäinen työasiakirja, SEC(1999) 504). 1. 2. Valmisteluasiakirjan tavoitteena on sähkön sisämarkki- noiden yhdenmukaistaminen (2). Asiakirjassa komissio ilmaisee huolensa siitä, että ”erilaisten järjestelmien rinnakkainen käyttö aiheuttaa todennäköisesti kaupan ja kilpailun vääristymiä. Uusiutuvat energialähteet nouseva EU:ssa tulevina vuosina entistä merkittävämpään asemaan varsinkin kun otetaan huo- mioon Kiotossa tehdyt sitoumukset. Samalla myös mahdolli- nen markkinoiden vääristyminen voimistuu vastaavasti. Vaikka uusiutuvin energialähteisiin sovellettavien erilaisten tukijärjes- telmien kauppaa ja kilpailua vääristävä vaikutus onkin tällä hetkellä melko rajallinen, koska uusiutuvilla energialähteillä tuotetun sähkön markkinaosuus on EU:ssa varsin pieni, kieltei- nen vaikutus tulee todennäköisesti voimistumaan huomatta- vasti tulevina vuosina. ” 1. 3. Komitean mielestä yhdenmukaistamiseen liittyvä huoli on vapaita energiamarkkinoita ajatellen aiheellinen. Paras keino ohjata kehitystä kohti unionin asettamia tavoitteita on edistää kutakin uusiutuvan energialähteen hyödyntämistekno- logiaa omasta tukijärjestelmästään käsin. 2. Komission lähestymistapa – perusvaihtoehdot Asiakirjassa mainitaan seuraavat yhteisön ja jäsenval- 2. 1. tioiden tavoitteet: (1) TSK:n lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto tulevaisuuden energia: uusiutuvat energialähteet – Yhteisön strategiaa ja toimin- tasuunnitelmaa koskeva valkoinen kirja”, KOM(97) 599 lopull. , EYVL C 214, 10. 7. 1998. (2) Direktiivi 96/92/EY sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä, EYVL L 27, 30. 1. 1997; ks. TSK:n lausunto, EYVL C 73, 15. 3. 1993. – Sääntely-ympäristö, joka on (i) järkevä ja parantaa tehok- kuutta (ja vähentää siten kustannuksia ja edistää innovaa- tiota), (ii) on pitkäaikainen (määräykset eivät muutu jatku- vasti) ja (iii) lisää tehokkaasti uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön määrää. – Vähittäinen siirtyminen sellaiseen sääntelyyn, jolla varmis- tetaan, että uusiutuvien energialähteiden käytön tähänasti- nen lisääntyminen ei vaarannu ja että saavutetaan tärkeim- mät ympäristötavoitteet. – Kaikkien jäsenvaltioiden jatkuva pyrkimys siihen, että uusiutuvat energialähteet pääsevät markkinoille kaikkialla EU:ssa, jolloin saavutetaan suurtuotannon etuja tuotanto- kustannuksissa ja vähennetään siten kustannuksia. – Toimenpiteet, joilla helpotetaan uusiutuvista energialäh- teistä tuotetun energian pääsyä markkinoille. Näitä toimen- piteitä olisi toteutettava kaikissa jäsenvaltioissa. Niillä olisi esimerkiksi pyrittävä varmistamaan, että suunnitteluun, hallintoon ja verkkoliitäntöihin liittyvissä säännöissä mini- moidaan esteet uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön kasvulle EU:ssa. 2. 2. TSK on näistä tavoitteista pääpiirteissään samaa mieltä. Vakaa sääntely-ympäristö on välttämätön. Asiakirjassa esi- tellään kaksi vaihtoehtoa sääntelyn kehittämiseksi: 2. 2. 1. V a i h t o e h t o 1 : S i s ä m a r k k i n o i d e n s y n - t y m i n e n v ä h i t e l l e n E u r o o p a n y h t e i s ö n p e r u s t a m i s s o p i m u k s e n m ä ä r ä y s t e n m u k a i s e s t i Noudatettaessa tätä lähestymistapaa kukin jäsenvaltio valitsisi edelleen vapaasti tukijärjestelmän, jota se pitää olosuhteisiinsa parhaiten sopivana. Tällöin olisi kuitenkin edelleen sovellettava 20. 12. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 368/7 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen määräyksiä, erityi- sesti niitä, jotka koskevat valtiontukia. Tätä vaihtoehtoa tukevat seuraavat perusteet: – Uusiutuviin energialähteisiin perustuvaan sähköntuotan- toon liittyvät luonnonolot vaihtelevat merkittävästi eri puolilla EU:ta. Voi olla perusteltua rajoittaa sisämarkkinoi- den aktiivista kehittämistä tällä alalla sen varmistamiseksi, että kukin jäsenvaltio toteuttaa toimenpiteitä, jotka parhai- ten sopivat sen erityisolosuhteisiin. – Kuten edellä on mainittu, kiinteisiin syöttötariffeihin perus- tuvan järjestelmän puolesta puhuu se, että sen avulla on mahdollista nopeasti lisätä uusiutuviin energialähteisiin perustuvaa tuotantoa niiltä hyvin alhaisilta tasoilta, jotka nykyisin vallitsevat useimmissa EU:n jäsenvaltioissa. 2. 2. 2. V a i h t o e h t o 2 : S i s ä m a r k k i n o i d e n a k - t i i v i n e n l u o m i n e n y h t e i s ö n t o i m i e n a v u l l a Tässä lähestymistavassa luotaisiin yhteisön perussäännöt, to- dennäköisesti direktiivillä. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että asianmukaisen siirtymäkauden jälkeen niiden uusiutuvia energialähteitä koskevat suorat tukijärjestelmät noudattaisivat joitakin perusvaatimuksia ja eri järjestelmät olisivat riittävän yhteensopivia toistensa kautta sekä mahdollistaisivat tehok- kaan kaupan ja siten kilpailun. kuitenkaan sisällytä piiriinsä sitä valtavaa oikeudellista, kulttuu- rista ja teknistä muutosta, jota ohjelman toteuttaminen edel- lyttää. Uusiutuvien energialähteiden kehittyminen riippuu pohjimmiltaan yhteiskunnan, eli yhteisöjen ja suunnittelijoiden hyväksynnästä. Tähän liittyen jäsenvaltioilla ja EU:n toimieli- millä on tärkeä valistustyön koordinoijan rooli. Näin ne voivat auttaa kansalaisia tekemään perusteltuja ratkaisuja heidän punnitessaan paikallisia ja laajempia ympäristövaikutuksia, kuten ilmaston lämpenemisen uhkaa. 3. 4. Vaikka komitea onkin yhtä mieltä tavoitteesta tehostaa kauppaa ja kilpailua yhteisön sähkömarkkinoiden osana, tulisi sen mielestä yhdenmukaistamisehdotuksia tarkastella teknolo- giakohtaisesti. 3. 5. Kestävyystavoitteen saavuttamiseksi on ensinnäkin tärkeää tehostaa uusiutuviin energialähteisiin perustuvan sähköntuotantokapasiteetin kehittämistä. Sen rinnalla tulisi kutakin teknologiaa koskeva sääntely yhdenmukaistaa sisä- markkinoiden tarjoaman mittakaavaedun hyödyntämiseksi. 3. 6. Toinen jokaisen teknologian kannalta ratkaiseva tekijä on tutkimus- ja kehitystoiminta. Tukea on mahdollista saada viidennen puiteohjelman (1) nojalla, mutta se pitää kohdentaa, ohjata, johtaa ja jakaa tehokkaasti kunkin teknologian erityis- piirteet huomioon ottaen. 3. 7. Vaikutuksen maksimoimiseksi on teknologioita kehi- tettävä yhdessä niihin liittyvien energiansäästöohjelmien kanssa. Tämä tulee ottaa huomioon myös sääntelyssä. TSK pitää parempana jälkimmäistä vaihtoehtoa. Tätä 2. 3. näkemystä perustellaan kohdassa 5. 3. 8. Tärkeimmät uusiutuvan energian muodot 3. TSK:n lähestymistapa: keskipisteessä teknologia Komitean lähestymistapaan vaikuttivat uusiutuvien 3. 1. energialähteiden hyödyntämisteknologioiden väliset erot hyvin voimakkaasti. TSK:n mielestä kuhunkin teknologiaan on perus- teltua soveltaa omaa sääntelymenettelyään. 3. 2. Uusiutuvan energian hyödyntämismahdollisuuksien laajuudessa on jäsenvaltioiden välillä peruseroja. Komiteasta onkin ensisijaisen tärkeää, että jäsenvaltiot selvittävät ja määrit- televät omat mahdollisuutensa kunkin energialähteen osalta erikseen. Tärkeimpien uusiutuvien energiamuotojen tarkastelu paljastaa niille kullekin tyypilliset erityispiirteet ja -haasteet sekä osoittaa, että tietty yhdenmukaistaminen on tarpeen siinä, miten näihin haasteisiin vastataan. 3. 8. 1. T u u l i v o i m a Useista tuulivoimaloista muodostuvien "tuulipuistojen" raken- taminen edellyttää paikallista suunnittelulupaa. Valtion-, alue- ja paikallishallinnon tulee tehostaa lupamenettelyjä tuu- lisähkön tuottamisen helpottamiseksi. Lisäksi on tarpeen var- mistaa, että hankkeella on ympäristönsuojelijoiden tuki. Verk- koyhteyksiä koskevat sopimukset ja sähkönjakelun keskeyty- miseen liittyvät säännökset tulee yhdenmukaistaa. Valmisteluasiakirjassa keskitytään eri sääntelyjärjestel- 3. 3. miin, joilla jäsenvaltiot voivat tulevaisuudessa edistää uusiutu- vaa energiaa hyödyntävää sähköntuotantoa. Järjestelmät eivät (1) TSK:n lausunto aiheesta ”Tutkimusta, teknologista kehittämistä ja esittelyä koskeva Euroopan yhteisön viides puiteohjelma (1998–2002) – Erityisohjelmat”, EYVL C 407, 28. 12. 1998, s. 123. C 368/8 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 20. 12. 1999 3. 8. 2. B i o m a s s a 3. 9. 2. H i n n o i t t e l u Tarvetta sopeuttaa jäsenvaltioiden ja unionin yhteinen maata- louspolitiikka sähköntuotannon mahdollistamiseksi biomas- sasta on käsitelty perusteellisesti. Koska tiettyjen kasvien tuotanto vaatii määrätyn ajan, on viljelijöiden, sähköntuotta- jien ja verkon ylläpitäjien välille tarpeen luoda johdonmukaiset sopimussuhteet. Metsätalouden tuotteiden osalta on pohditta- va prosessien hallintaa ja organisaatiota. Kaiken kaikkiaan on tärkeää säilyttää maaperä terveenä ja hedelmällisenä. Teollisuus-, kaupunki- ja esikaupunkialueiden ke- 3. 8. 2. 1. hittämistä koskevien suunnittelulupien hyväksymismenettelyn helpottamista tulee harkita, jotta edistetään yhdistettyä läm- mön ja sähkön tuotantoa tai yhteistuotantoa (1) uusiutuvia energialähteitä käyttävissä lämpö- ja sähkövoimalaitoksissa. 3. 8. 3. A u r i n k o e n e r g i a Sähkön ja lämmön tai niiden yhteistuotannon tuotantokustan- nukset vaihtelevat teknologiakohtaisesti. Tukien osalta on kunkin teknologian kohdalla otettava huomioon eri tekijöitä. Tämä pitää paikkansa etenkin, koska uusiutuvista energialäh- teistä tuotetun sähkön hinta laskee kulloinkin sovelletusta teknologiasta riippuen eri tahtiin. 3. 9. 3. V a l t i o n t u k i Tähän asti kutakin uusiutuvan energian hyödyntämisteknolo- giaa ja sen kehittämistä edelleen on tuettu tuntuvasti. Ennen kuin uusiutuvista energialähteistä tuotettu sähkö on täysin kilpailukykyistä, tarvitaan kuitenkin vielä paljon lisää julkisia investointeja ja ohjausta. Sähkön sisämarkkinoiden kehittymi- sen rohkaisemiseksi lienee tarpeen luoda kullekin teknologialle oma koordinoitu valtionapujärjestelmänsä. Aurinkoenergiatekniikka kehittyy jatkuvasti. Sen hyödyntämi- nen riippuu suunnittelusta, rakennusmääräyksistä ja yhteyk- sistä energiansäästöohjelmiin. 3. 9. 4. V e r k k o y h t e y d e t 3. 8. 4. P i e n v e s i v o i m a Komission päätös jättää yli 10 MW:n vesivoimalahankkeet uusiutuvien energialähteiden määritelmän ulkopuolelle voi haitallisesti vähentää uusia yli 10 MW:n vesivoimahankkeita. Päätös vaikuttaa sattumanvaraiselta ja todennäköisesti vääris- tää markkinoita. Se voi rohkaista rakennuttajia tuen saamiseksi esimerkiksi jakamaan suuria hankkeita alle 10 MW:n osiin. Uudet vesivoimalahankkeet voivat kuitenkin olla tarpeen, mikäli unionin tavoite kasvattaa uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön osuus 12 prosenttiin halutaan saavuttaa. Suurehkot hankkeet synnyttävät varmasti suunnitteluun ja ympäristönsuojeluun liittyviä kysymyksiä. Rahoituksen tulee kuitenkin kattaa vain sen osuuden kuluista, joka ylittää tavan- omaisten hankkeiden kustannukset. Verkkoyhteyteen liittyvät kysymykset vaihtelevat kulloisenkin energialähteen mukaan. Niistä tärkeimmät liittyvät kuitenkin yhteyden pituuteen (tuulivoimalat sijaitsevat usein syrjäisillä alueilla) ja sähkön syötön mahdollisiin keskeytyksiin (esim. tuulivoimalla tuotettu sähkö). Esim. vesivoimalan ja rakentee- seen sijoitetun pienehkön aurinkokennoston syöttömäärät voivat olla hyvin erilaiset. TSK kannattaa verkkoyhteyden avoimuutta ja uusiutuvia energialähteitä koskevia standardoi- tuja liittymissääntöjä. 3. 9. 5. A i k a t a u l u t Ennen kuin yksittäisestä hankkeesta tulee totta ja taloudellisesti tuottava, voi kunkin teknologian kohdalla nousta esiin sille tyypillisiä sopimuksiin liittyviä kysymyksiä. 3. 9. Kunkin teknologian kohdalla on tarkasteltava tiettyjä erityis- 4. Tulevat kysymykset vaatimuksia 3. 9. 1. S u u n n i t t e l u l u p a Kuhunkin teknologiaan liittyvät sille tyypilliset ongelmat ja kysymykset. EU:n tulisi rohkaista jäsenvaltioita hyväksymään selkeät viralliset ohjauskehykset, jotka koskisivat niin raken- nuttajia, suunnitteluviranomaisia kuin tarkastajiakin. Yhtenä vaihtoehtona voisi olla jäsenvaltiokohtainen uusiutuvaa ener- giaa suosiva suunnittelujärjestelmä, jossa määriteltäisiin erik- seen alueet, joille uusiutuvia energialähteitä hyödyntävän tek- nologian katsotaan sopivan ja joilla verkkoyhteys olisi muita alueita edullisempi. (1) Ks. myös ”Yhteisön strategia yhdistetyn lämmön ja sähkön tuotannon edistämiseksi ja sen kehittämisen esteiden poistamisek- si”, KOM(97) 514 lopull. ; TSK:n lausunto, EYVL C 157, 25. 5. 1998. 4. 1. Hinnoitteluvaihtoehdot 4. 1. 1. M ä ä r i t e l m ä t Komission asiakirjassa tavoitteena on määritellä uusiutuvista energialähteistä tuotettu sähkö siten, että tukea saavat ainoas- taan ne uusiutuvista energialähteistä sähköä tuottavat, jotka tukea tarvitsevat. TSK pyrkii edistämään uusiutuvia energialäh- teitä osana yleistä pyrkimystä kestävään kehitykseen. Niinpä uusiutuvan energian määritelmän tulisikin kattaa kaikki lämpö- ja sähköenergian uusiutuvat lähteet. Koska rahoitustuki koskee kuitenkin ainoastaan uusituvista energialähteistä tuotet- tua sähköä, tulisi tuen olla rakenteeltaan sellainen, että tukea saavat ainoastaan sitä tarvitsevat. Tämä on mahdollista, mikäli kutakin teknologiaa varten on oma järjestelmänsä. 20. 12. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 368/9 4. 1. 2. T u e t / k i i n t e ä t h i n n a t 4. 2. Soveltamisperusteet Eräissä maissa sovellettu takuuhintatuki ja kiinteään hintaan perustuvat ostovelvoitteet ovat mahdollistaneet useiden uusiu- tuviin energialähteisiin perustuvien hankkeiden toteuttamisen ja tukeneet samalla laitevalmistajia, joskin kustannukset ovat olleet melko korkeat. Hintatuki ei aina ole paras keino edistää hintojen alenemistavoitetta. Komissio on osoittanut, ettei tämä lähestymistapa sinällään edistä tehokkuutta ja kestävyyttä pitkällä aikavälillä. Tukien poistaminen näyttää vähentävän toimeenpantavien hankkeiden määrää. 4. 1. 3. V i h r e ä t h i n n a t Vihreiden hintojen tarjoaminen sopii kilpailluille markkinoille, sillä se torjuu tukiaisten aiheuttamia vääristymiä ja parantaa kuluttajien tietoisuutta hintojen epäsuorasta ympäristövaiku- tuksesta. Hintakilpailu takaa tehokkuuden kasvun. Voi kuiten- kin osoittautua vaikeaksi saada kuluttajat hyväksymään vihreät hinnat. 4. 1. 4. U u s i u t u v a n d i s t u s e n e r g i a n a l k u p e r ä t o - Tukien tai energiaverovapauden myöntäminen edellyttää val- vontajärjestelmää ja sen osana alkuperätodistusta. Sen avulla sekä jäsenvaltiot että EU:n voivat samalla seurata nykyistä tarkemmin, mikä osa sähköstä on peräisin uusiutuvista ener- joka voi tulevaisuudessa gialähteistä, johtaa uusiutuvan energian kauppaan. ja luoda mekanismin, 4. 1. 4. 1. Uusiutuvan energian kiintiöihin liittyvä alkuperäto- distusten myöntämisjärjestelmä edistäisi kyseisellä energialla käytävää kansainvälistä kauppaa ja loisi tasavertaiset kilpailu- mahdollisuudet. Se kannustaisi toteuttamaan hankkeita kaik- kein suotuisimpiin sijoituspaikkoihin ja mahdollistaisi tavoit- teisiin pyrittäessä nykyistä suuremman joustavuuden. Järjes- telmä edellyttäisi jonkin verran sääntelyä ja keskitettyä rekiste- röintiä. Lisäksi hankkeiden rakennuttajiin kohdistuvat riskit voivat olla nykyistä suuremmat. 4. 1. 5. T a r j o u s k i l p a i l u j ä r j e s t e l m ä t e s i m. Y h - d i s t y n e e n k u n i n g a s k u n n a n N F F O - j ä r - j e s t e l m ä ( e i - f o s s i i l i s e n p o l t t o a i n e e n k ä y t t ö ö n l i i t t y v ä v e l v o i t e ) Tarjouskilpailujärjestelmät edistävät tehokkuutta, painavat alas hintoja ja johtavat markkinoiden lähentymiseen. Ryhmätar- joukset mahdollistavat useiden teknologioiden tukemisen (ks. Kohta 3. 9. 2). Pitkien (mutta määräaikaisten) sopimusten an- siosta rakennuttajat voivat neuvotella lainoista rahoituslaitos- ten kanssa, joille tämänkaltainen uusi (ja usein taloudellisena riskinä pidetty) teknologia on toistaiseksi vierasta. Tarjouskil- pailussa onnistuminen ei kuitenkaan takaa hankkeelle suunnit- telulupaa (ks. Kohta 3. 9. 1). Tämä epävarmuustekijä vaikeuttaa verkkoliitäntöjä koskevia päätöksiä (ks. Kohta 3. 9. 3). Edellä esitetyn pohdinnan perusteella TSK ehdottaa, että olipa lopullinen EU-menettely millainen tahansa, se tulisi porrastaa ajallisesti seuraavista syistä: 4. 2. 1. S i s ä i n e n k i l p a i l u Kustannustehokkuuden saavuttamiseksi uusiutuvista energia- lähteitä hyödyntävien tuottajien välillä pitäisi olla jonkinlaista sisäistä kilpailua. 4. 2. 2. H i n t a k i l p a i l u k y k y Hintakilpailukyvyn saavuttamiseksi tulee teknologiakohtaisen tuen vähitellen laskea. Tarjousjärjestelmää soveltamalla tähän päästäisiin itsestään tai muihin järjestelmiin voitaisiin soveltaa sopivia sääntöjä. Uusiutuvan energian hyödyntämiseen myönnet- 4. 2. 2. 1. tävän tuen kustannuksia tulisi verrata muihin hiilidioksi- dipäästöjen vähentämiseen tähtääviin hankkeisiin myön- nettävän tuen kustannuksiin. Uusiutuvan energian osalta tukea ei luonnollisestikaan pidä päästää kasvamaan huomattavasti suuremmaksi. 4. 2. 3. H a n k k e i d e n r a h o i t u k s e n a i k a r a j a t Aikarajojen asettaminen edistää osaltaan tekniikan kehitystä ja voimavarojen keskittämistä kaikkein lupaavimpiin teknolo- gioihin. Myös yksittäisten hankkeiden kohdalla tuen tulisi kattaa korkeintaan perinteisen voimalan kustannukset ylittävä osuus. 4. 2. 4. K a i k k e i n l u p a a v i m p a a n t e k n o l o g i a a n k e s k i t t y m i n e n Suunnitelmassa tulisi keskittyä niihin uusiutuvan energian jotka kaikkein todennäköisimmin pystyvät teknologioihin, lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä kilpailemaan perinteisten energialähteiden kanssa. Pitkän aikavälin hankeisiin tulisi so- veltaa viidettä TTK-ohjelmaa. 4. 2. 5. A v o i n p ä ä s y Ainoatakaan mahdollista sijoittajaa tai toimijaa ei pidä sulkea tukijärjestelmän ulkopuolelle. Näin kyseisiä sovelluksia yleis- tetään parhaiten. Energiaa kaupallisiin ja teollisiin tarkoituksiin käyttäviä ja erityisesti energiaa paljon tarvitsevia tulisi rohkaista sijoittamaan uusiutuvaa energiaa hyödyntäviin järjestelmiin omien sähkövoima-, lämpö-, jäähdytys- ja ilmastointitarpei- densa täyttämiseksi. C 368/10 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 20. 12. 1999 4. 2. 6. B y r o k r a t i a n m i n i m o i n t i Käytettävissä olevien varojen säästämiseksi tukijärjestelmiin tulisi liittyä mahdollisimman vähän byrokratiaa ja niiden tulisi olla mahdollisimman avoimia. 4. 2. 7. V e r k k o l i i t ä n t ö j ä j a v e r k k o j e n v a h v i s - t a m i s t a k o s k e v a t k y s y m y k s e t Uusiutuvan energian kohdalla verkkoliittymämenettelyn tulee olla yhdenmukainen, vapaa, avoin ja sääntöjen osalta standar- doitu. Yleisperiaatteena on, että uusiutuvaan energiaan tulisi soveltaa verkkoliitännän suhteen samoja sääntöjä kuin muu- hunkin energiaan. Uusiutuvia energianlähteitä käyttävien ei pitäisi saada verkkopalveluja ilmaiseksi. Esimerkiksi muiden verkonkäyttäjien tai verkko-operaattoreiden ei pitäisi tukea verkkoon liittämistä. Tuetun hankkeen kokonaiskuluissa tulisi sen sijaan ottaa huomioon todelliset kulut. Verkko- operaattoreiden pitäisi voida kattaa esim. ylimääräiset hallinto-, tutkimus- ja verkonvahvistamiskulut. 5. Päätelmät Komission asiakirjan päätelmissä esitetään kaksi kysy- 5. 1. mystä: – Tarvitaanko yhteisön toimenpiteitä direktiivin tai muiden jotta saavutetaan EU:n tavoitteet aloitteiden muodossa, tällä alalla? – Mikäli yhteisön toimenpiteet katsotaan tarpeelliseksi, mikä on asianmukaisin lähestymistapa? TSK:n vastaus ensimmäiseen, tarvittaviin toimiin liit- 5. 2. tyvään yleiseen kysymykseen on hahmoteltu kohdassa 2, jossa käsitellään kahta vaihtoehtoa. – Ensimmäisen vaihtoehdon osalta komitea pitää parempana sisämarkkinoiden asteittaista saavuttamista. Tähän ei kui- tenkaan todennäköisesti päästä ilman teknologiakohtaisia markkinat kattavia menettelyjä. – Näin ollen tarvitaan versio vaihtoehdosta 2. Teknologia- Bryssel 20. lokakuuta 1999. kohtaisten tukijärjestelmien luominen ennakoiden on pe- rusteltua. Se edistäisi kunkin soveltamiskelpoiseksi osoit- tautuneen teknologian sisämarkkinoita (ks. Kohta 4. 2. 4). 5. 3. Valitsipa komissio vaihtoehto 2:n tavoitteiden saavutta- miseksi minkä tahansa keinon, se ei yksin riitä, mikäli EU:n tavoite, eli uusiutuvan energian 12 prosentin osuus vuoteen 2010 mennessä halutaan saavuttaa. Sen lisäksi edellytetään kohdissa 5. 4, 5. 5 ja 5. 6 yksityiskohtaisesti esiteltyjä toimia. 5. 4. On vielä arvioitava perusteellisesti, miten 12 prosentin tavoite saavutetaan vuoteen 2010 mennessä kunkin teknolo- gian kohdalla koko EU:ssa. EU:n, jäsenvaltioiden ja sähköntoimittajien on sitou- asetettuun tavoitteeseen ja mittasuhteisiin. Esi- 5. 5. duttava merkkejä: – – Jäsenvaltioiden ja komission on käsiteltävä yhteiseen maa- talouspolitiikkaan liittyviä kysymyksiä. Jäsenvaltioiden on laadittava suunnittelumääräyksiä ja -prosesseja, jotka tukevat tavoitteeksi asetetun teknologian yleistymisasteen saavuttamista. – Unionin ja sähköntoimittajien on suunnattava viidennen puiteohjelman puitteissa rahoitusta jäsenvaltioiden ja tek- nologisen sitoutumisen edellyttämiin ensisijaisiin kehitys- kohteisiin. – Jäsenvaltioiden ja komission tulee kehittää sopimus- ja hinnoittelukehystä teknologiakohtaisten sisämarkkinoiden edistämiseksi. – Unionin ja sähköntoimittajien tulee sisämarkkinoiden ke- hittämiseksi luoda kutakin teknologiaa koskevat tekniset standardit. – Uusiutuvista energialäheistä tuotetun lämmön ja sähkön jäsenvaltioiden kysyntä ja hyväksyntä riippuvat pitkälti julkisuus- ja tiedotustoiminnasta. Unionin ja jäsenvaltioiden tulee edellä mainittujen 5. 6. toimenpiteiden ohessa muuttaa rakennusmääräyksiä siten, että ne vastaavat energiatehokkuudelle asetettuja tavoitteita ja edistävät lämmön ja sähkön yhteistuotantoa sekä auringon lämpöenergian ja aurinkosähkön hyödyntämistä. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: Förslag till rådets beslut om beviljande av en gemenskapsgaranti till Europeiska investeringsbanken mot förluster vid lån till projekt för återuppbyggnaden av de jordbävningssdrabbade områdena i Turkiet

eurovoc_concepts:
EIB loan
Türkiye
credit guarantee
earthquake
economic reconstruction

formats: html pdf

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 20. 10. 1999 KOM (1999) 498 slutlig 99/0212 (CNS) Förslag till RÅDETS BESLUT om beviljande av en gemenskapsgaranti till Europeiska investeringsbanken mot förluster vid lån till projekt för återuppbyggnaden av de jordbävningssdrabbade områdena i Turkiet (Framlagt av kommissionen) MOTIVERING 1. INLEDNING Den 17 augusti 1999 drabbade en omfattande jordbävning av magnituden 7,4 till 7,8 på Richterskalan nordvästra Turkiet, i synnerhet provinserna Kocaeli, Sakarya, Bolu och Yalova. Förlusterna i människoliv var betydande. Enligt officiella källor uppgick antalet omkomna till över 15 000 personer. Uppskattningen av de materiella skadorna pågår fortfarande. På grundval av de ofullständiga uppgifter som för närvarande föreligger uppskattar Världsbanken enbart de materiella förlusterna till 3–6,5 miljarder dollar (1,5–3,3 procent av BNP). Omedelbart efter katastrofen beviljade Europeiska kommissionen via ECHO sammanlagt 4 miljoner euro i humanitärt katastrofbistånd. När detta skrivs håller ECHO på att utarbeta ett nytt förslag till beslut om ytterligare 11 miljoner euro i humanitärt bistånd som bygger på en bedömning av behovet som gjorts på fältet. Samtidigt undersöker alla berörda enheter inom kommissionen ytterligare möjligheter till fler stödåtgärder. Efter den förödelse som jordbävningen orsakade förelåg det politiskt samförstånd både vid rådets informella möte (allmänna frågor) i Saariselkä och det informella Ekofin-mötet i Åbo om en snabb och omfattande gemenskapsåtgärd till förmån för återuppbyggnaden i Turkiet. I slutsatserna från rådets möte (allmänna frågor) den 13 september 1999 uppges att “rådet ser fram mot snara överväganden om ett nytt och omfattande stöd till rehabilitering och återuppbyggnad genom lånen från EIB samt genom makrofinansiellt stöd och Meda II, som bör ge omfattande bidrag till Turkiet. ” Rådet underströk även vikten av att biståndet mobiliseras snarast möjligt. Efter rådets möte (allmänna frågor) den 13 september antog Ekofin-rådet den 8 oktober 1999 slutsatsen att ”rådet anmodar kommissionen att enligt följande riktlinjer lägga fram ett förslag till rådets beslut om en gemenskapsgaranti till Europeiska investeringsbanken mot förluster vid lån för återuppbyggnaden i de jordbävningsdrabbade områdena i Turkiet, i så god tid att beslutet eventuellt kan antas av rådet före slutet av november 1999: – – Ett totalt tak på 600 miljoner euro för krediter som skall öppnas för återuppbyggnad i Turkiet under tre år. tak Ovannämnda av vara investeringsprojekt för att ersätta, restaurera eller återuppbygga infrastruktur eller industrianläggningar som skadades vid jordbävningen i Turkiet i augusti 1999. ” finansieringen uteslutande tillgängligt skall för 2. FÖRSLAGET På uppmaning av rådet lägger kommissionen härmed fram ett förslag till beviljande av en gemenskapsgaranti till Europeiska investeringsbanken för att täcka eventuella förluster vid lån för återuppbyggnaden i de jordbävningsdrabbade områdena i Turkiet. Garantin skall täcka en tillfällig särskild treårig EIB-lånefacilitet på 600 miljoner euro som syftar till att främja investeringar i samband med att ersätta, rehabilitera eller återuppbygga infrastruktur och industrianläggningar som skadats vid jordbävningen. 2 EIB är en väl vald instans för beviljande av återuppbyggnadslån till Turkiet. Banken inledde sin utlåningsverksamhet i Turkiet 1965 och har sedan dess beviljat finansiering till ett belopp av 1 303 miljoner euro till turkiska projekt. Enbart mellan 1994 och 1999 undertecknade banken 14 projekt för 556,5 miljoner euro, av vilka 44% avsåg vattenförvaltning, 31% energi, 14% kommunikationer och 11% industri- och tjänstesektorn. Genom sin befintliga utlåningsverksamhet har banken upprättat regelbundna kontakter med behöriga organ i Turkiets offentliga and privata sektor samt med internationella finansiella institut med verksamhet i Turkiet. Banken har inlett diskussioner med myndigheterna i Ankara efter jordbävningen och är beredd att bistå med finansiering när de exakta återuppbyggnadsbehov som skall finansieras har fastställts och utvärderats. De turkiska myndigheternas uppskattning av skadorna är i det närmaste slutförd. De lån som beviljas enligt den särskilda lånefaciliteten för återuppbyggnaden i Turkiet kommer att avse återuppbyggnaden och restaureringen av skador på infrastruktur på och under markytan (vägar, broar, järnvägar, hamnar and installationer för elektricitet, gas, vatten och telekommunikationer), industrianläggningar, små och medelstora företag, samt bostäder och infrastruktur i städerna. Vid alla transaktioner enligt den särskilda faciliteten kommer bankens utlåning att ske enligt bankens sedvanliga kriterier och förfaranden. De enskilda projekten kommer att fastställas av EIB i nära samråd med de turkiska myndigheterna. EIB kommer även att samordna sina investeringsprioriteter och enskilda transaktioner med de övriga internationella finansiella instituten med verksamhet i de berörda områdena i Turkiet, och där så är lämpligt organisera samfinansiering. Faciliteten kommer att vara skild från och överordnad EIB:s generella utlåningsmandat, som kommissionen föreslog förnyandet av den 23 april 19991 och som för närvarande diskuteras av rådet och parlamentet. Det kommer inte att påverka Turkiets ställning som ett av de tolv medelhavsländer som erhåller lån av EIB enligt de generella externa utlåningsmandaten. Faciliteten kommer att omfattas av samma totalgaranti som EIB:s generella externa mandat enligt rådets beslut 97/256/EG av den 14 april 19972, ändrat genom rådets beslut 98/348/EG av den 19 maj 19983 och 98/729/EG av den 14 december 19984, som när det har löpt ut, kommer att förlängas genom ett nytt beslut men till samma räckvidd som den Ecofin-rådet av den 12 juli 1999 har enats om för förnyandet av mandaten. Med hänsyn till de finansierade projektens särskilda natur kommer emellertid Ecofin-rådet inte kräva att EIB söker icke- statliga garantier, d. v. s. att ingen riskdelning kommer att förekomma. 3. BUDGETKONSEKVENSER För 1999 planerar kommissionen ett tak för EIB:s utlåning till återuppbyggnaden i Turkiet på 180 miljoner euro. På grundval av en heltäckande garanti på 65%, kommer detta att kräva att en avsättning görs i garantifonden för extern verksamhet på 16,4 miljoner euro. 1 2 3 4 KOM(1999)142 slutlig av den 23 april 1999, EGT C 145 , 26. 5. 1999 s. 10. EGT L 102, 19. 4. 1997, s. 33. EGT L 155, 29. 5. 98, s. 53. EGT L 346, 22. 12. 98, s. 54. 3 De återstående marginalerna i reserven för garantifonden för 1999 kommer då att vara lämnar utrymme för andra möjliga externa åtgärder som 28,4 miljoner euro, vilket makrofinansiellt bistånd eller Euratom-lån. Från och med 2000 när den ändrade garantifondsförordningen5 träder i kraft kommer de avsättningar som krävs för ett utlåningstak på 200 miljoner euro avseende nya lån enligt den särskilda återuppbyggnadsfaciliteten att uppgå till 11,7 miljoner euro. Med hänsyn till den reserv som står till förfogande i garantifonden verkar beloppet vara överkomligt om allt övrigt förblir oförändrat. 5 Rådets förordning (EG, Euratom) nr 1149/1999 av den 25 maj 1999, EGT L 139, 2. 6. 1999, s. 1. 4 Förslag till RÅDETS BESLUT om beviljande av en gemenskapsgaranti till Europeiska investeringsbanken mot förluster vid lån till projekt för återuppbyggnaden av de jordbävningssdrabbade områdena i Turkiet EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE, med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 308 i detta, med beaktande av kommissionens förslag1, med beaktande av Europaparlamentets yttrande2, och av följande skäl: (1) (2) (3) (4) De turkiska områdena Kocaeli, Sakarya, Bolu och Yalova drabbades svårt av en jordbävning i augusti 1999. I slutsatserna från rådets möte (allmänna frågor) den 13 september 1999 anges att rådet ser fram emot snara överväganden om ett nytt och omfattande stöd till återställande och återuppbyggnad genom lånen från Europeiska investeringsbanken (nedan: "EIB") samt genom makrofinansiellt stöd och Meda II, som bör ge omfattande bidrag till Turkiet. Rådet underströk även vikten av att biståndet mobiliseras snarast möjligt. Efter rådets möte (allmänna frågor) den 13 september ges i slutsatserna från Ekofin- rådet den 8 oktober 1999 att ”rådet anmodar kommissionen att enligt följande riktlinjer lägga fram ett förslag till rådets beslut om en gemenskapsgaranti till Europeiska investeringsbanken mot förluster vid lån för återuppbyggnaden av de jordbävningsdrabbade områdena i Turkiet, i så god tid att beslutet eventuellt kan antas av rådet senast vid utgången av november 1999: ett totalt tak på 600 miljoner euro för krediter som skall öppnas för återuppbyggnad i Turkiet under tre år och detta tak skall uteslutande vara tillgängligt för finansieringen av investeringsprojekt som skall genomföras för att ersätta, återställa eller återuppbygga infrastruktur eller industrianläggningar som skadades vid jordbävningen i Turkiet i augusti 1999. ” De lån som beviljas enligt den särskilda lånefaciliteten för återuppbyggnad av Turkiet som garanteras genom detta beslut är därför uteslutande ämnade att ersätta, återställa eller återuppbygga skadad infrastruktur på och under markytan, industrianläggningar, små och medelstora företag, samt bostäder och infrastruktur i städerna som påverkats av jordbävningar. 1 2 EGT L. EGT L. 5 (5) (6) (7) (8) (9) (10) (11) (12) (13) 3 4 5 6 7 De åtgärder som avses i detta beslut faller inom tillämpningsområdet för rådets förordning (EG, Euratom) nr 2728/94 av den 31 oktober 1994 om upprättande av en garantifond genom förordning (EG, Euratom) nr 1149/19994. avseende åtgärder land3, ändrad tredje för EIB håller på att slutföra de pågående låneprogrammen för Central- och Östeuropa, Medelhavsområdet, Asien och Latinamerika och Sydafrika i enlighet med EIB:s nuvarande externa lånemandat enligt rådets beslut 97/256/EG5, senast ändrat genom beslut 98/729/EG6. Den 23 april 1999 lade kommissionen fram sitt förslag om att förnya EIB:s generella externa lånemandat för den period som följer efter att det nuvarande mandatet har löpt ut. Beträffande förnyelse av det generella mandatet samtyckte rådet, med förbehåll för Europaparlamentets yttrande, den 12 juli 1999 till en garantisats på 65%, ett garanterat årligt belopp på 2 630 miljoner euro och en varaktighet på 7 år för det nya mandatet, med en översyn vid den första anslutningen eller senast efter 4 1/2 år, beroende på vilken händelse som inträffar först. EIB har genomfört lånetransaktioner i Turkiet sedan 1965 och har genom sin nuvarande verksamhet regelbundna kontakter med turkiska myndigheter samt med internationella finansiella institut som har verksamhet i Turkiet. I juni 1996 lade kommissionen i samförstånd med EIB fram ett förslag för rådet om ett nytt garantisystem för EIB:s utlåning till tredje land7. Rådet godkände den 2 december 1996 slutsatser om nya garantiregler för EIB:s utlåning till tredje land enligt vilka en totalgaranti, utan åtskillnad mellan regioner och projekt, tillstyrks och en riskdelningsordning godtas. Ordningen med riskdelning innebär att EIB bör säkerställa lämpliga, för affärsmässiga risker, medan budgetgarantin endast täcker politiska risker. icke-statliga tredjepartsgarantier Den totalgaranti som EIB:s generella externa lånemandat omfattas av enligt beslut 97/256/EG bör även gälla den särskilda lånefacilitet för återuppbyggnaden av Turkiet som avses i detta beslut. Krediter som beviljats enligt detta beslut bör omfattas av den totalgaranti som är tillämplig enligt det senast gällande beslutet när krediterna beviljas. Med hänsyn till de finansierade projektens särskilda natur bör EIB enligt detta beslut inte behöva söka riskdelning genom icke-statliga garantier. EIB bör vid valet av projekt som skall finansieras samråda med de relevanta turkiska myndigheterna. EIB bör även samordna sina investeringsprioriteringar och enskilda lånetransaktioner med de övriga inernationella finansiella instituten som är verksamma i de berörda områdena i Turkiet. Vid behov bör EIB organisera samfinansiering med de övriga internationella finansiella instituten. EIB-finansieringen enligt detta beslut bör hanteras på ett sådant sätt att den främjar återuppbyggnad av de en snar och effektiv ersättning, infrastrukturer och industrianläggningar som skadats vid jordbävningen. EIB och återställande eller EGT L 293, 12. 11. 1994, s. 1. EGT L 139, 2. 6. 1999, s. 1. EGT L 102, 19. 4. 1997, s. 33. EGT L 346, 22. 12. 1998, s. 54. SEC(96)1131 av den 26 juni 1996. 6 kommissionen har regelbundna samråd för att säkerställa att prioriteringar och i denna del av Turkiet samordnas och för att bedöma hur arbetet verksamhet framskrider med att uppfylla målet enligt detta beslut. Det åligger EIB:s bankstyrelse att fastställa och genomföra regelbundna översyner av verksamhetens målsättningar samt att bedöma hur de uppfylls. EIB och kommissionen bör fastställa de förfaranden som skall gälla för att bevilja garantin. I fördraget föreskrivs inte några andra befogenheter för antagandet av detta beslut än de i artikel 308. (14) (15) HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Syfte Gemenskapen skall bevilja Europeiska investeringsbanken (nedan: "EIB") en totalgaranti med avseende på alla betalningar den inte fått in men som förfallit till betalning på krediter som beviljats i enlighet med dess sedvanliga kriterier för investeringsprojekt som genomförs för att ersätta, återställa eller återuppbygga de infrastrukturer och industrianläggningar som skadats vid jordbävningen i augusti 1999 i Turkiet. Artikel 2 Tak och villkor 1. 2. 3. Det totala taket för de beviljade krediterna skall vara 600 miljoner euro. Gemenskapsgarantin för de krediter som beviljats av EIB i enlighet med detta beslut skall utformas som en utvidgning av den totalgaranti som EIB beviljats enligt det generella externa utlåningsmandat som avses i rådets beslut 97/256/EG. Garantin skall vara begränsad till 65% av det sammanlagda beloppet av de krediter som beviljats enligt detta beslut, plus alla därmed förbundna summor. Vid utlåning enligt detta beslut skall det inte göras någon uppdelning göras mellan affärsmässiga och politiska risker. EIB skall inte vara skyldig att söka icke-statliga garantier för att täcka de affärsmässiga riskerna vid utlåning enligt detta beslut. Artikel 3 Rapportering Kommissionen skall årligen underrätta Europaparlamentet och rådet om låneverksamheten enligt detta beslut och skall samtidigt lägga fram en bedömning av hur genomförandet av detta beslut och samordningen mellan de internationella finansiella institut som är engagerade fungerat. Den information som kommissionen i återuppbyggnadsarbetet överlämnar till Europaparlamentet och rådet skall omfatta en bedömning av i vilken till att ersätta, återställa eller utsträckning utlåningen enligt detta beslut har bidragit i Turkiet har 7 återuppbygga infrastrukturer och industrianläggningar som skadats vid jordbävningen, varvid hänsyn skall tas till de operativa målsättningar och lämpliga sätt att utvärdera hur väl dessa uppfylls som EIB skall fastställa för utlåning enligt detta beslut. EIB skall för dessa ändamål överlämna lämplig information till kommissionen. Artikel 4 Varaktighet Garantin skall omfatta en period på tre år från den dag då detta beslut antas. Om vid denna periods utgång de lån banken har beviljat inte har nått det totala beloppstak som avses i artikel 2, skall denna period automatiskt förlängas med sex månader. Artikel 5 Tillämpning 1. 2. Närmare regler för tillämpningen av detta beslut skall anges i ett avtal som skall slutas mellan kommissionen och EIB. Lämpliga åtgärder skall anges i detta avtal för att göra det möjligt för Europeiska revisionsrätten och byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) att fullgöra sina uppgifter med avseende på detta beslut. Artikel 6 Offentliggörande och giltighet Detta beslut skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Det skall bli gällande samma dag som det antas. Utfärdat i Bryssel På rådets vägnar Ordförande 8 FINANSIERINGSÖVERSIKT 1. ÅTGÄRDENS BETECKNING Gemenskapsgaranti till Europeiska investeringsbankens särskilda lånefacilitet för projekt för återuppbyggnaden i de jordbävningssdrabbade områdena i Turkiet. 2. BERÖRDA BUDGETPOSTER B0-220. investeringsbankens lån till tredje land i Medelhavsområdet. gemenskapens ekonomiska Europeiska garanti för Europeiska 3. RÄTTSLIG GRUND Artikel 308 i fördraget. BESKRIVNING AV ÅTGÄRDEN Allmänt mål 4. 4. 1 I överensstämmelse med slutsatserna från rådets möte (allmänna frågor) och Ekofin- rådet den 13 september respektive den 8 oktober syftar åtgärden till att genom EIB- utlåning främja investeringsprojekt för återuppbyggnad och återställande av de regioner som drabbades av jordbävningen i Turkiet i augusti 1999. Anslagen är ämnade att täcka garantier för EIB-lån till att ersätta, återställa eller återuppbygga industrianläggningar, små och medelstora infrastruktur på och under markytan, företag, samt bostäder och infrastruktur i de städer i Turkiet som drabbades av jordbävningen. 4. 2 Beskrivning Budgetposten är tänkt som en budgetförstärkning för garantier som Europeiska gemenskapen beviljar Europeiska investeringsbanken för lån på upp till 600 miljoner euro som banken skall finansiera återuppbyggnad i Turkiet. 4. 3 Period som omfattas av åtgärden och bestämmelser om förnyelse eller förlängning Beslutet skall vara giltigt i tre år från den dag det antas. Om det efter denna treårsperiod visar sig att de lån som banken beviljat inte har nått upp till det totala tak som anges i artikel 2 skall perioden automatisk förlängas med sex månader. Ingen förnyelse eller förlängning planeras. 5. 6. KLASSIFICERING AV UTGIFTER OCH INKOMSTER Obligatoriska /Icke-differentierade anslag. TYP AV UTGIFTER ELLER INKOMSTER En garanti till Europeiska investeringsbanken. 9 7. BUDGETKONSEKVENSER Endast om garantin tas i anspråk. 7. 1 Metod för att beräkna åtgärdens totala kostnad (samband mellan de enskilda kostnaderna och den totala kostnaden) Ett symboliskt anslag föreslås eftersom belopp och tidpunkt för när denna budgetpost eventuellt tas i anspråk är högst osäkra och inte kan beräknas i förväg. 7. 2 Kostnadernas fördelning mellan åtgärdens olika delar Inte tillämpligt. 7. 3 Driftsutgifter för undersökningar, expertmöten m. m. Inte tillämpligt. 8. FINANSIERING AV UTGIFTER FÖR ÅTGÄRDER I fall av utebliven betalning görs betalningen direkt från fonden till fordringsägaren. Om fonden inte innehåller tillräckliga medel för att täcka den uteblivna betalningen tas budgeten i anspråk, varvid – – – eventuella återstående medel i reserven tillgrips i första hand, eventuella tillgängliga medel under taket för kategori 4 i budgetplanen, eller efter omfördelningar inom kategori 4, tillgrips i andra hand, en revidering av budgetplanen i överensstämmelse med bestämmelserna i inbegripa vilket överenskommelsen, den omfördelning inom andra kategorier, tillgrips i tredje hand, interinstitutionella kan För att uppfylla sina skyldigheter kan kommissionen provisoriskt sköta skuldtjänsten genom att använda sina egna likvida tillgångar. I detta fall är artikel 12 i rådets förordning (EEG, Euratom) nr 1552/89 av den 29 maj 1989 tillämplig. 9. ÅTGÄRDER FÖR ATT KONTROLLERA ATT GARANTIÅTGÄRDERNA HAR GENOMFÖRTS - - till infrastruktur- och industriprojekt Lämpliga kontrollåtgärder för att kontrollera att denna facilitet enbart samt bostäder och används infrastruktur i städerna som drabbades av jordbävningen i Turkiet i augusti 1999 skall ingå i det garantiavtal som kommissionen och EIB skall ingå i samband med detta beslut. för Lämpliga åtgärder kommer att vidtas för att göra det möjligt Europeiska gemenskapens revisionsrätt och Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) att fullgöra sina uppgifter beträffande detta beslut. 10 10. ANALYS AV KOSTNADSEFFEKTIVITET 10. 1 Särskilda och kvantifierbara mål, målgrupp - - Kvantifierbara mål: se punkt 4 ovan. Infrastruktur- Målgrupp: infrastruktur städerna som skadades vid jordbävningen i Turkiet augusti 1999. industriprojekt bostäder samt och och i 10. 2 Skäl för åtgärderna - - - Att främja ersättning, återställande eller återuppbyggnad av infrastruktur eller industrianläggningar som skadades vid jordbävningen i Turkiet. Val av sätt eller medel: Europeiska investeringsbanken inledde sina lånetransaktioner i Turkiet 1965 och har sedan dess beviljat finansiering till ett belopp av 1 303 miljoner euro. Genom dessa transaktioner har banken upprättat regelbundna kontakter med behöriga organ i Turkiets offentliga and privata sektor samt med internationella finansiella institut i Turkiet och kan börja sin verksamhet så snart de med verksamhet turkiska myndigheterna har avslutat bedömningen av skadorna. Viktiga osäkerhetsfaktorer som kan påverka åtgärdens specifika resultat: Verksamhetsstarten kommer att vara avhänging av hur snabbt de turkiska myndigheterna lämnar in sin skadebedömning. 10. 3 Uppföljning av åtgärden Utvalda resultatindikatorer att till Den information som kommissionen lämnar till Europaparlamentet och rådet skall innehålla en utvärdering av i vilken utsträckning utlåningen enligt detta beslut har bidragit och industrianläggningar som skadats vid jordbävningen i Turkiet i augusti 1999, varvid hänsyn skall tas till de målsättningar och lämpliga kriterier för bedömning av deras uppfyllande som Europeiska investeringsbanken har fastställt för utlåning enligt detta beslut. återuppbygga infrastruktur återställa ersätta, eller 11. ADMINISTRATIVA UTGIFTER (AVSNITT III, DEL A I BUDGETEN) Inte tillämpligt. Den föreslagna åtgärden kommer inte att innebära någon ökning av antalet kommissionsanställda eller av de administrativa utgifterna. 11 12. KONSEKVENSER FÖR GARANTIRESERVEN 12. 1. Preliminär plan över de lån som avses tecknas under den period detta beslut är i kraft. År Belopp (miljoner euro) 1999 180 2000 200 2001 200 2002 20 TOTALT 600 12. 2 Beräknad användning av garantireserven för inbetalningar till garantifonden. Inbetalningssatsen för Garantifonden för åtgärder i tredje land är 14% för 1999 och 9% från och med 1 januari 2000. Nivån för den heltäckande garantin är 65%. År Belopp (miljoner euro) 1999 16,4 2000 11,7 2001 11,7 2002 1,17 TOTALT 40,97 12. 3 Beräknad användning av garantireserven enligt föreliggande förslag. 1 för EIB 2000- År lånemandat Belopp i reserven (budgetplan) 1. EIB-utlåning EIB:s externa lånemandat 1997–2000 Föreslaget externt 20072 EIB:s Kroatienprotokoll (tillfälligt inställt) Användning av reserven enligt detta förslag 2. Makroekonomiskt stöd Albanien III Bosnien II Föreslaget: Bulgarien IV Föreslaget: Rumänien IV Föreslaget: Tadzjikistan Föreslaget: Makedonien Planerat: Moldova III Marginal inom reserven3 jugoslaviska f. d. republiken 1999 346 229,1 4,9 16,4 2,8 2,8 14,0 28,0 10,5 7,0 2,1 28,4 2000 203 17,2 129,3 2,7 11,7 2001 208 153,6 2,7 11,7 2002 212 174,9 2,7 1,17 42,1* 40* 33,33* 13. 2 Not: Från och med 2000 I denna siffra ingår inte det åtagande på 200 miljoner euro per år för Euratom-utlåning4 och på 400 miljoner för makroekonomiskt stöd5 som anges i punkt 21 i rådets beslut 97/256/EC. Den tillgängliga marginalen i reserven skulle bli negativ om dessa åtaganden räknades med. Åtagandena, liksom den flexibilitet som ligger i garantifondsmekanismen och som beror på förseningar i undertecknandet av lån, innebär dock att avsättningen till återuppbyggnadsfaciliteten för gemenskapens för Turkiet kan rymmas inom ramen för de begränsningar utlånings- och garantimöjligheter som uppställs genom garantifondsmekanismen, så länge som EIB:s särskilda handlingsprogram omfattande 750 miljoner euro som 1 2 3 4 5 Situationen den 1 oktober 1999. Baserat på en heltäckande garanti på 65% som Ekofin godkände den 12 juli 1999. Bortsett från EIB:s särskilda handlingsprogram för Turkiet (under en period på 5 år med början 1996) inom ramen för det finansiella samarbetet inom tullunionen eftersom det har blockerats. Åtagandena för Euratom bygger på rådets beslut av den 21 mars 1994 som ger kommissionen befogenhet att ta upp Euratom-lån på 1 100 miljoner euro (av vilka 460 miljoner redan har ). Inga Euratom-lån i tredje land har undertecknats ännu. Åtagandena för makrofinansiellt stöd bygger på slutsatserna från Ekofin-rådet av den 27 januari 1997. 12 godkänts för Turkiet inom ramen för tullunionen inte verkställs. Vad beträffar makrofinansiellt stöd är följande åtgärder redan planerade för 2000: Albanien IV (uppskattad inbetalning: 2,7 miljoner euro), Bosnien II (uppskattad inbetalning: 5,0 miljoner euro) och f. d. (uppskattad inbetalning: 4,5 miljoner euro). jugoslaviska republiken Makedonien III 13


title: Opinion of the Economic and Social Committee on the 'Proposal for a European Parliament and Council Directive on the Community code relating to medicinal products for human use (codified version)'

eurovoc_concepts:
approximation of laws
code of conduct
drug surveillance
medicinal product
pharmaceutical legislation

formats: html pdf print

text: 20. 12. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 368/3 Opinion of the Economic and Social Committee on the ‘Proposal for a European Parliament and Council Directive on the Community code relating to medicinal products for human use (codified version)’ (1999/C 368/02) On 4 October 1999 the Council decided to consult the Economic and Social Committee, under Article 262 of the Treaty establishing the European Community, on the above-mentioned proposal. The Section for the Single Market, Production and Consumption, which was responsible for preparing the Committee’s work on the subject, adopted its opinion on 7 October 1999. The rapporteur was Mr Braghin. At its 367th plenary session (meeting of 20 October 1999) the Economic and Social Committee adopted the following opinion by 105 votes to one with three abstentions. 1. Introduction adoption of the codified legislation, so that the Directive can enter into force on 1 January 2000 as laid down in Article 131. 1. 1. The proposed directive under consideration is designed to codify and thus to supersede the various directives on the approximation of provisions laid down by law, regulation or administrative action relating to medicinal products, from Council Directive 65/65/EEC of 26 January 1965 onwards. The purpose of codification is to simplify and clarify Com- munity law so as to ensure transparency and correct interpret- ation, in accordance with the Commission’s decision of 1 April 1987 and the Conclusions of the Presidency of the Edinburgh European Council (December 1992). 1. 2. The new directive, which is intended to codify the rules expressly mentioned in Annex II, Part A, containing the list of repealed directives, with their successive amendments, must be adopted in full compliance with the normal Community legislative procedure as laid down in Article 251 of the Treaty, and must respect the substance of the codified texts, confining itself to collating them with only such formal amendments as are required by codification itself. 1. 3. The Commission has also taken account of the fact that the European Agency for the Evaluation of Medicinal Products has been set up by Council Regulation (EEC) No 2309/93 (OJ L 214 of 24. 8. 1993) and that in parallel Directive 93/39/EEC (ibidem) has laid down the framework for European regulatory procedures. 1. 4. The codification proposal concerning medicinal prod- ucts for human use was drawn up in parallel with the codification proposal for directives relating to veterinary medicinal products, which are not covered by the text under consideration. 2. General comments 2. 2. The codification in question is complete insofar as it also covers the directives and specific provisions relating to immunological medicinal products, radiopharmaceuticals, medicinal products derived from human blood or human plasma, and homeopathic medicinal products, as well the directives on wholesale distribution, classification, labelling and package leaflets, and advertising. The final part of the text is Annex I entitled ‘Analytical, Pharmacotoxicological and Clinical Standards and Protocols in respect of the Testing of Medicinal Products’. 2. 3. The codified text mostly retains the terminology used in the original directives and does not reflect developments which have occurred in the meantime, particularly as a result of the work of the International Conference on Harmonisation (ICH), which seeks to define standards applicable in the EU and the rest of the world. The Committee suggests the addition of another annex in which the technical terms which should be replaced by those finally adopted by the ICH are indicated. international The development of terminology 2. 3. 1. should in particular be reflected in the updating of the definitions in Article 1 in those languages where traditional terms no longer current internationally have remained in use (e. g. in Italian: ‘effetto collaterale negativo’ rather than ‘reazione avversa’). The Committee feels that the incorporation of changes approved by the appropriate international organis- ations should be facilitated when transposing directives into national law. The Committee warmly welcomes this codification 2. 1. effort, which constitutes an essential reference point for the relevant authorities of the Member States. The proposed codification, reflecting a need felt for years, was finally included in the Commission’s 1998 work programme and has now reached the proposal stage. The Committee hopes that the accelerated procedure, endorsed by the interinstitutional agree- ment of 20 December 1994, will make possible the rapid 2. 3. 2. The Committee also hopes that, for those few terms which in certain languages can be expressed in slightly different forms without changing the meaning, a single term could always be used (e. g. in English: ‘marketing authorisation holder’ instead of ‘applicant’, ‘holder’ or ‘authorisation holder’), unless it is necessary in a specific context to bring out shades of meaning. C 368/4 EN Official Journal of the European Communities 20. 12. 1999 2. 3. 3. The text of Annex I includes a series of amendments as to the terms used, with some discrepancies between the different languages. It would be desirable to point out and justify these amendments in notes or in a specific annex, given the technical nature of the points and their importance for correct preparation of the registration dossier. 2. 4. The various language versions do not always match, probably because of imperfect translation from the original stages of the document. The Committee suggests that the the present codification Commission could make use of exercise to amend the articles and take appropriate steps where they are inaccurately translated from the reference language. 2. 5. Title IX tackles the subject of pharmacovigilance, a field in which debate is under way with a view to drawing up proposed amendments to Directive 75/319/EEC. The Committee hopes that these proposals will be put forward and discussed soon, in the interests of increasingly effective public health protection. the importance of The Committee, aware of 2. 6. this codification to harmonisation of the rules governing the pharmaceutical sector, and of early transposition of the directive into national legislation, recommends that the Com- mission set up a panel of experts, if possible representing all the official languages of the EU, in order to standardise the use of technical terms, verify that they reflect official ICH findings and, where compatible, current usage, and compare the language versions to ensure that changes are standard. 2. 6. 1. need for consistent and uniform use of concepts such as: The Committee would draw special attention to the — adverse reactions / negative collateral effects — medicine / medicinal product / medicinal speciality — holder of marketing authorisation / holder / authorisation holder / applicant 2. 7. As shown in the final part of the Commission com- munication on the Community marketing authorisation pro- cedures for medicinal products (OJ C 229 of 22 July 1998), there are still diverging interpretations by national adminis- trations, a certain reluctance to trust scientific assessments from other Member States, and lengthy national administrative procedures - all factors which have prevented full use of the advantages of the new authorisation procedures. The Committee hopes that the Commission will take advantage of the overall reassessment of the registration system due in 2001 to introduce the necessary adjustments to the present texts, assisted in this by the considerable and welcome effort of codification currently in progress. 3. Specific comments 3. 1. The Committee would draw the Commission’s atten- tion to a number of specific points in which it has identified discrepancies, so that the excellent work of codification presented can be further improved. The adaptation in whereas clause (14) would appear to 3. 2. alter the meaning of the second sentence slightly compared to the original version. 3. 3. In the Italian language version of whereas clause (45), the verb ‘puo` ’ is missing before ‘incidere’ (i. e. ‘could’ before ‘affect’). 3. 4. Article 1 is of particular importance, since it defines the terms used. The various versions differ at several points, those of particular relevance being 11 (effet indésirable; adverse reaction; effetto collaterale negativo), 12, 13, 14 (specifications of point 11), 17 (professionnel habilité à cet effet; professional person qualified to make such a prescription; professionista autorizzato a prescrivere medicinali) and 26 (tout risque; all risks; un rischio: the Italian version is closest to the original texts). — active substance / active ingredients / components — method of preparation / method of manufacture A discrepancy running throughout the text is that in 3. 4. 1. the English version the terms ‘side effects’ and ‘undesirable effects’ have been replaced with the now universally used ‘adverse reactions’, while this has not been done for the other language versions. — competent authorities / Member States — Agency (EMEA) / Committee (CPMP). 3. 5. Article 11(2) does not contain specific reference to the international common term recommended by the World Health Organisation, which provided technical clarification for the original text. 20. 12. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 368/5 3. 6. The English language version of Article 19(2) is the sole language version which does not contain the phrase ‘the basic ingredients and, if need be, its intermediate products or other constituent materials’. The English language version of Article 36(1) incor- 3. 7. rectly refers to ‘products’ instead of ‘procedures’. 3. 8. The term ‘agent’ used in a number of articles [42(1); 46(d); fifth line of 51(3)], and the expression ‘persons respon- sible for inspecting them’ [80(a)], should be replaced by the technically correct term ‘inspector’. 3. 9. The phrase ‘person authorised or entitled’ to supply medicinal products to the public (Article 82) is truncated in a number of language versions, which refer solely to a ‘person authorised’. 3. 10. The English term ‘guidelines’ is not translated by the usual ‘linee guida’, but in some languages the phrase ‘linee direttrici’ is employed, which may give the wrong impression that they can be imposed from above. 3. 11. The English version of Article 85 wrongly talks of distribution of medicinal products to the public ‘for pro- ‘for non- motional purposes’. The meaning must be promotional purposes’. 3. 12. The English version of Article 96(b) employs the term ‘prescribing agent’: it would be more appropriate to use the term ‘prescriber’, which reflects both the reference text and current usage. term employed is that currently used in the different Member States to describe this professional function. The English language version of Article 112 uses the 3. 14. term ‘person responsible for marketing a medicinal product’ instead of ‘marketing authorisation holder’ as employed in the reference text. 3. 15. There is a typing error in the English version of Annex I, Part 2. D. 1, third paragraph, giving ‘method or prep- aration’ instead of the correct ‘method of preparation’. The Italian version of Annex I, Part 4. B. 1. 2, second 3. 16. paragraph, still uses the term ‘procedure di attuazione’ (‘implementation procedures’) instead of ‘tecniche adottate’ (‘technical application’) as in the other updated language versions. 3. 17. Annex I (Part 4. F. 1) talks of ‘treatment of the control groups’. The Italian version wrongly uses the phrase ‘controllo delle prove’ (‘control of the samples’). It should be ensured that the correct phrase is used in all language versions. In some language versions, other articles contain 3. 18. incorrect references. For instance, the English version of Article 33 refers to 34 instead of 32, and the Italian version of Article 55 refers to 55 instead of 54. The entire directive should be formally checked. Some language versions only give ‘or’ 3. 19. instead of ‘and/or’, for instance Articles 41(a), 59(a), the third indent of 71(1), and 115 in the Italian version. This may change the meaning and the subsequent transposition to national law. The entire directive should be formally checked for this aspect. In Article 103(a), some language versions fail 3. 13. to provide an accurate description of the function of ‘medical representatives’. The Commission is asked to check that the 3. 20. missing. Lastly, reference to Article 12(3) of Directive 92/28 is Brussels, 20 October 1999. The President of the Economic and Social Committee Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses zum Thema «Die makroökonomische Dimension der Beschäftigungspolitik»

eurovoc_concepts:
economic growth
economic stabilisation
employment policy
job creation
macroeconomics

text: C 368/36 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 20. 12. 1999 Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses zum Thema „Die makroökonomische Dimension der Beschäftigungspolitik“ (1999/C 368/13) Der Wirtschafts- und Sozialausschuß beschloß am 27. Mai 1999 gemäß Artikel 23 Absatz 2 der Geschäftsordnung, eine ergänzende Stellungnahme zu dem vorgenannten Thema auszuarbeiten. Die mit der Vorbereitung der Arbeiten beauftragte Fachgruppe Wirtschafts- und Währungsunion, wirtschaftlicher und sozialer Zusammenhalt nahm ihre Stellungnahme am 29. September 1999 an (Berichterstatter war Herr Vasco Cal). Der Ausschuß verabschiedete auf seiner 367. Plenartagung am 20. und 21. Oktober 1999 (Sitzung vom 20. Oktober) mit 76 gegen 2 Stimmen bei 4 Stimmenthaltungen folgende Stellungnahme. Der Wirtschafts- und Sozialausschuß stellt mit Genug- 1. tuung fest, daß der in seiner Stellungnahme zur Vorbereitung der Grundzüge der Wirtschaftspolitik der Mitgliedstaaten und der Gemeinschaft (1) geäußerte Wunsch, es solle auf Gemein- schaftsebene ein makroökonomischer Dialog zwischen Rat, Kommission, Europäischer Zentralbank und Sozialpartnern eingerichtet werden, der die Koordinierung zwischen der Lohnentwicklung, der Haushaltspolitik und der Geldpolitik verbessern soll, damit dem Wachstum und der Beschäftigung Impulse gegeben werden können, noch in diesem Herbst Wirklichkeit wird. Der Ausschuß ist bereit, gemäß der ihm in den Verträgen zugewiesenen institutionellen Funktion die Partner dieses makroökonomischen Dialogs zu unterstützen. 2. Der Ausschuß unterstreicht, daß dieser makroökonomi- sche Dialog einen integrierten Ansatz für sämtliche beschäfti- gungsrelevanten Politikbereiche ermöglicht. So würde z. B. das Phänomen der Arbeitslosigkeit nicht allein durch arbeitsmarkt- politische Maßnahmen, sondern durch ein koordiniertes Vor- gehen in sämtlichen makroökonomischen Politikbereichen bekämpft. Wirtschafts-, Forschungs-, Sozial- und Haushaltspo- litik müßten auf die Erfordernisse im Bereich der Beschäftigung ausgerichtet werden. 3. Der Ausschuß ist weiter besorgt angesichts der (nach wie vor schleppenden) wirtschaftlichen Entwicklung und der (im Durchschnitt nach wie vor zu hohen) Arbeitslosigkeit in der Gemeinschaft. Er hält die einschlägigen Bemerkungen seiner in Ziffer 1 erwähnten Stellung-nahme aufrecht und hebt deren Schwerpunkte in der jetzigen Stellungnahme hervor. 4. Der Ausschuß ist insbesondere zunehmend davon über- zeugt, daß die Stabilitäts- und Wachstumspolitik (Verringerung der Haushaltsdefizite, Preisstabilität und Anhebung des Real- lohnniveaus in dem Maße, wie die Produktivität steigt, sowie eine ausreichende Rentabilität der Investitionen zwecks Erzie- lung von mehr Wachstum) die einzig richtige Politik für die Gemeinschaft ist, die zu 90 % von ihrem Binnenmarkt ab- hängig ist. Die Stabilitäts- und Wachstumspolitik muß daher in (1) Stellungnahme des Ausschusses vom 27. Mai 1999 zum Jahres- wirtschaftsbericht 1999 — „Die Wirtschaft der EU bei der Einführung des Euro: Förderung von Wachstum, Beschäftigung und Stabilität“, ABl. C 209 vom 22. 7. 1999, Ziff. 3. 4. 2. den kommenden Jahren fortgeführt werden. Bei der derzeitigen Konjunkturlage und in Anbetracht der Erfordernisse des wirtschaftlichen und sozialen Zusammenhalts müssen der Haushaltsausgleich und die Senkung der Staatsverschuldung überall in der Europäischen Union die mittel- und langfristigen Ziele bleiben. Die Mitgliedstaaten müssen jedoch darauf achten, daß 5. die Sanierung der Haushalte nicht erkauft wird um den Preis geringerer produktiver Investitionen — wie das in den letzten Jahren in einigen Mitgliedstaaten der Fall war —, denn dadurch würde der Aufschwung gefährdet, der in der Europäischen Union dank ihrer grundsätzlich soliden Ausgangssituation deutlich zu verspüren ist. Diese solide Ausgangssituation verlangt überlegtes, aber auch entschlossenes Handeln. Sie läßt keinen Platz mehr für pessimistische Haltungen, sondern eröffnet eher positive und optimistische Aussichten, denn die Konjunktur ist nunmehr günstiger als noch in den Vorhersagen im Frühjahr. Nach Auffassung des Ausschusses verfügt die Europäi- 5. 1. sche Union über die wirtschaftlichen und technologischen Grundlagen und das Know-how, um aus eigener Kraft Bedro- hungen von außen begegnen zu können. Die wichtigsten Entscheidungen über die Einführung des Euro sind nunmehr gefallen, und die Gemeinschaft müßte daher mit einer Nachfra- gedynamik rechnen können, die hauptsächlich von innen kommt. „Die Wirtschaftseinheit Europa besitzt ein großes Wachstumspotential, und die Grundzüge der Wirtschaftspoli- tik müßten Vorschläge für Maßnahmen enthalten, die zur Ausschöpfung dieses Potentials ergriffen werden müssen. “ (1) 5. 2. Nach Ansicht des Ausschusses sollte die Europäische Union sich ein mittelfristiges Wachstumsziel von mindestens 3,5 % setzen, damit Arbeitsplätze in ausreichender Zahl ge- schaffen werden können, um die gegenwärtige Arbeitslosen- quote in ca. 10 Jahren auf 3 oder 4 % zu senken und den Beschäftigungsstand auf nahezu 70 % zu steigern, wie es die Kommission im Herbst 1997 im ersten Entwurf ihrer „Beschäftigungspolitischen Leitlinien“ vorgeschlagen hat. Es ist anzumerken, daß die Herausforderungen für die einzelnen Mitgliedstaaten unterschiedlich sind, da ein Teil der Ziele in einigen von ihnen bereits verwirklicht wurde; dies zeigt, daß auch auf einzelstaatlicher Ebene ein makroökonomischer Dialog geführt werden muß. 20. 12. 1999 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 368/37 5. 2. 1. Die mittelfristige Entwicklung muß von einer bestän- digen Zunahme der produktiven Investitionen getragen wer- den (ca. 7 % jährlich, um den gegenwärtigen BIP-Anteil von 19 % auf 22-23 % zu steigern), damit die benötigten Arbeitsplätze geschaffen und Inflationsschübe infolge man- gelnder Produktionskapazitäten vermieden werden können. Das Niveau der Langfristzinsen und die gute Ertragslage der Unternehmen bieten gegenwärtig günstige Rahmenbedingun- gen. Hinzu kommen muß jetzt noch eine makroökonomische Politik, die ein dauerhaftes Wachstum und eine entsprechende Nachfrageentwicklung ermöglicht. Unterstützt werden muß diese Politik durch Wirtschaftsreformen, die denen entspre- chen, die mit dem Luxemburg-Prozeß und dem Cardiff-Prozeß eingeleitet wurden und darauf abzielen, die Wettbewerbsfähig- keit und das Funktionieren sowohl des Arbeitsmarktes wie auch der Güter-, Dienstleistungs- und Kapitalmärkte zu verbes- sern. 8. Nach Ansicht des Ausschusses sollte die Binnennachfrage mit allen zu Gebote stehenden Mitteln gestärkt und der allgemeine Rahmen für produktive Investitionen und für Unternehmensgründungen verbessert werden. Vor diesem Hintergrund könnte eine Senkung der auf den Unternehmen und Haushalten lastenden Steuern angesichts der haushaltspo- litischen Zwänge und der Umverteilungsfunktion des Haus- halts sowohl die Investitionstätigkeit beleben als auch das Vertrauen von Unternehmern und Verbrauchern stärken. Der Ausschuß fordert seit mehreren Jahren, daß den Mitgliedstaa- ten auf deren Wunsch hin unter bestimmten Bedingungen eine Senkung der MwSt-Sätze für arbeitsintensive Waren und Dienstleistungen gestattet wird. Daher nimmt er mit Genug- tuung zur Kenntnis, daß die Kommission einen diesbezügli- chen Richtlinienvorschlag vorgelegt hat, zu dem er eine weitgehend befürwortende Stellungnahme abgegeben hat (1). 5. 2. 2. In mehreren Mitgliedstaaten gingen die Anstrengun- gen zur Erreichung der Konvergenzkriterien, die Vorausset- zung für den Eintritt in die dritte Stufe der WWU war, auf Kosten der öffentlichen Investitionen. Der Ausschuß empfiehlt daher dringend, diese Investitionen durch eine Umstrukturie- rung der öffentlichen Ausgaben stärker anzukurbeln. Insbeson- dere sollten die Regierungen eine Investitionspartnerschaft zwischen öffentlichem und privatem Sektor fördern. U¨ berdies sollten die entsprechenden Initiativen auf Gemeinschaftsebene — wie z. B. die Initiativen im Zusammenhang mit den transeuropäischen Netzen — umgesetzt werden. 9. Eine gemeinsame Geldpolitik im Eurowährungsgebiet macht auch für die vier übrigen EU-Mitgliedstaaten eine fast deckungsgleiche Politik erforderlich und stellt für die Haushaltspolitik (Steuern und Ausgaben) insofern eine enorme Belastung dar, als sie die Geldpolitik flankieren und gleichzeitig die verschiedenen Phasen des Konjunkturzyklus in den Mit- gliedstaaten berücksichtigen muß. Dies ist möglicherweise die größte neue Herausforderung seit der Einführung der gemeinsamen Geldpolitik. Dabei ist zu unterstreichen, daß die erforderliche Koordinierung der Haushaltspolitik nicht bedeutet, daß in allen Mitgliedstaaten dieselbe Politik durchzu- führen wäre. 6. Der noch zögerliche Aufschwung sollte durch Maßnah- men zur Förderung der Investitionen und des privaten Ver- brauchs gestützt werden, denn stärkere Investitionen verbes- sern die Beschäftigungsaussichten und diese wiederum sind geeignet, das Vertrauen von Bürgern, Anbietern und Verbrau- chern gleichermaßen zu stärken. Eine Investitionsspritze von 0,5 % des BIP könnte zur Konsolidierung des Aufschwungs einen zusätzlichen Beitrag leisten. Allerdings sind die Auswir- kungen der Investitionen auf die Produktion erst nach über einem Jahr spürbar. 10. Der Ausschuß unterstreicht, daß das Wachstum wich- tigster Motor für die Schaffung von Arbeitsplätzen ist. Die in Luxemburg befürworteten arbeitsmarktpolitischen Maßnah- men, die durch das in Cardiff eingeleitete strukturpolitische Programm für die Dienstleistungs- und Kapitalmärkte ver- vollständigt wurden, sollten den geeigneten, die Haushalts-, Geld- und Lohnpolitik umfassenden makroökonomischen Policy-Mix flankieren, damit ein konsum- und investitionsför- derndes Klima des Vertrauens geschaffen und mithin für eine nachhaltige Belebung des Arbeitsmarkts gesorgt werden kann. 7. Damit Europa den Herausforderungen durch die Infor- mations- und Wissensgesellschaft begegnen kann, sind bei den Investitionen, insbesondere in den Bereichen Technologie und Know-how, aktivere politische Fördermaßnahmen notwendig, die die Bemühungen der Unternehmen zur Behauptung ihrer Wettbewerbsposition auf den zunehmend globalisierten Märkten flankieren. In den nicht unmittelbar von einer Globali- sierung betroffenen Branchen können die Investitionen jedoch sinnvollerweise auf einen Ausbau der Kapazitäten ausgerichtet werden, die der Deckung der Binnennachfrage und im weiteren Sinne der Schaffung von Arbeitsplätzen dienen. Das neue Ziel 3 der Strukturfonds könnte — in Verbindung mit anderen aus den Strukturfonds finanzierten Fördermaßnahmen — den Politiken der Mitgliedstaaten zur Entwicklung der Fähigkeiten der Arbeitnehmer einen wichtigen Impuls verleihen. Hervorzu- heben ist auch die Bedeutung der beruflichen Erstausbildung und der ständigen Weiterbildung. Die Arbeitsvermittlungsstel- len müssen die Vermittelbarkeit fördern, indem sie Jugendliche und Arbeitslose dabei unterstützen und beraten, ihre Eignung für einen bestimmten Arbeitsplatz erfolgreich herauszustellen. Die Sozialpartner könnten hier mit der Erarbeitung einschlägi- ger Schemata einen Beitrag zu einer größeren Dynamik der Stellenvermittlung leisten. 11. Der Ausschuß setzt sich erneut für Lohnerhöhungen Inflation, ein, die nicht nur die (weiterhin sehr niedrige) sondern auch den Produktivitätsfortschritt und die Notwendig- keit widerspiegeln, sowohl die durchschnittlich in der Gemein- schaft sehr gute Rentabilität der Unternehmen zu gewährleisten und gleichzeitig die Kaufkraft zu erhöhen. Eine erhöhte Nachfrage beim privaten Verbrauch und bei den privaten und öffentlichen Investitionen soll der Wirtschaft mehr Dynamik verleihen. 12. Der Ausschuß ist der Auffassung, daß die Strukturpoliti- ken der Mitgliedstaaten und die Forschungs- und Entwicklungs- instrumente insgesamt die Bemühungen zur Schaffung von Arbeitsplätzen unterstützen und diesen Bemühungen einen dauerhaften und nachhaltigen Charakter verleihen sollten. (1) Stellungnahme des Ausschusses vom 26. Mai 1999 zu dem „Vorschlag für eine Richtlinie des Rates zur A¨ nderung der Richtlinie 77/388/EWG hinsichtlich der Möglichkeit, auf arbeit- sintensive Dienstleistungen versuchsweise einen ermäßigten Mehr- wertsteuersatz anzuwenden“, ABl. C 209 vom 22. 7. 1999. C 368/38 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 20. 12. 1999 13. Der Ausschuß stellt fest, daß die Banken in einigen Ländern auf die Gerüchte über eine höhere Inflation in den letzten Monaten mit einer unangemessenen Erhöhung der Hypothekenkosten (von 4,6 auf fast 6 %) übertrieben reagiert haben. Diese Erhöhungen der Hypothekenkosten werden im übrigen nicht durch Zinserhöhungen für Einlagen auf Sparbüchern ausgeglichen, die eine besonders wichtige Rolle für den Finanzausgleich der Familien in den Mitgliedstaaten spielen. meinsame Unternehmen sehr großer Unternehmen) können erforderlich sein, um die relativen Wettbewerbspositionen unseres Produktionsapparates zu verbessern. Jedoch dürfen die damit verbundenen Umstrukturierungen keinesfalls zu Lasten der Arbeitnehmer gehen. Massenentlassungen wirken sich auch auf das Vertrauen der Bürger, auf die Nachfrage und somit auf das Funktionieren und das Wachstum der Wirtschaft insgesamt aus, von denen die großen Zusammenschlüsse im Finanz- und verarbeitenden Gewerbe ebenfalls profitieren. 14. Der Ausschuß verweist erneut auf die Gefahr systembe- dingter Risiken, die sich u. a. aus der Funktion des Kreditgebers (Zinssatzrisiko), aus der Vermarktung immer komplizierterer Finanzprodukte und aus der Schnelligkeit ergeben, mit der Kauf- und Verkaufsorders und sonstige finanzielle Transaktio- nen ausgeführt werden. Er begrüßt die neuen Initiativen der Bank für internationalen Zahlungsausgleich, die darauf abzielen, strengere und vor allem wirkungsvollere aufsichts- rechtliche Regeln für die Finanzstruktur der Banken (Höhe des Eigenkapitals) sowie für die interne und externe Kontrolle des Kapitalflusses der Finanzinstitute und für die Marktdisziplin (Transparenz) zwischen den an den finanziellen Transaktionen Beteiligten einzuführen. Der Ausschuß vertritt die Auffassung, daß die abschließend vereinbarten Regeln auf sämtliche Finanz- dienstleister angewandt werden müßten. Da die Europäische Union mehr als 60 % der Kredite an Entwicklungsländer stellt; sollte die Kommission bis März 2000 die erforderlichen Initiativen erarbeiten, damit die spezifischen Interessen der Europäischen Union bei den Beschlüssen des Basler Ausschus- ses berücksichtigt werden. 15. Die neuen Konzentrationswellen in der Wirtschaft (Zusammenarbeit, Unternehmenszusammenschlüsse und ge- Schlußfolgerungen 16. Der Ausschuß besteht auf einer Fortführung der Stabi- litäts- und Wachstumspolitik im Interesse der Beschäftigung. Die Teilnehmer an dem für Oktober geplanten makroökono- mischen Dialog, d. h. die Regierungen und die Kommission (Haushaltspolitik, Strukturpolitik), die Europäische Zentral- bank (Geldpolitik) und die Sozialpartner (Lohnpolitik und Arbeitsmarkt) sollten weiterhin durch integrierte Konzepte an einer Stärkung des Vertrauens der Verbraucher und Investoren arbeiten, um so die Nachfrage zu stimulieren, die ja im Zusammenwirken mit Strukturreformen zur Verbesserung der Wettbewerbsfähigkeit der europäischen Unternehmen nach wie vor der wichtigste Motor für das Wachstum und die Schaffung von Arbeitsplätzen ist. 17. Der Ausschuß begrüßt die Stabilitätspolitik der Europäi- schen Zentralbank. Mit ihrer Entscheidung vom 8. April 1999, die Zinssätze zu senken, hat die Bank ohne Zweifel zu einer Politik der Stabilität im Sinne einer Förderung des Wachstums und der Schaffung von Arbeitsplätzen beigetragen. Die Bank ist damit ihrer Verantwortung gerecht geworden, die ihr im Vertrag zugewiesen wurde. Brüssel, den 20. Oktober 1999. Die Präsidentin des Wirtschafts- und Sozialausschusses Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: Parecer do Comité Económico e Social sobre a «Proposta de regulamento (CE) do Conselho relativo à competência, ao reconhecimento e à execução de decisões em matéria matrimonial e de regulação do poder paternal em relação a filhos comuns»

eurovoc_concepts:
custody
enforcement of ruling
family law
jurisdiction
matrimonial law
parental responsibility

text: 20. 12. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 368/23 Parecer do Comité Econo´ mico e Social sobre a «Proposta de regulamento (CE) do Conselho relativo à competência, ao reconhecimento e à execuça˜o de deciso˜ es em matéria matrimonial e de regulaça˜o do poder paternal em relaça˜o a filhos comuns» (1999/C 368/09) Em 12 de Julho de 1999, o Conselho decidiu, nos termos do artigo 262. o do Tratado que institui a Comunidade Europeia, consultar o Comité Econo´ mico e Social sobre a proposta supramencionada. Incumbida de preparar os correspondentes trabalhos, a Secça˜o de Emprego, Assuntos Sociais e Cidadania emitiu parecer em 30 de Setembro de 1999 (relator: P. Braghin). Na 367. a reunia˜o plena´ria de 20 e 21 de Outubro de 1999 (sessa˜o de 20 de Outubro), o Comité Econo´ mico e Social adoptou o seguinte parecer, por 53 votos a favor, 4 votos contra e 1 abstença˜o. 1. Conteu´ do e contexto da proposta de regulamento do Conselho 1. 1. A proposta de regulamento surge da necessidade de transpor a Convença˜o adoptada pelo Conselho em 28 de Maio de 1998, e assinada nesse mesmo dia por todos os Estados-Membros, para um instrumento comunita´rio, como previsto no Tratado de Amsterda˜o. 1. 2. A Comissa˜o reproduziu, em grande parte, o conteu´ do da Convença˜o e a exposiça˜o de motivos da mesma, corrigindo as disposiço˜ es incompatı´veis com a natureza do acto proposto e com as normas que regulam o sector da cooperaça˜o judicia´ria posteriores ao Tratado de Amsterda˜o. 1. 3. A forma escolhida, um regulamento, decorre da neces- sidade de aplicar regras rigorosamente definidas e harmoniza- das, tratando-se de um conjunto de disposiço˜ es precisas e incondicionais, de aplicaça˜o directa, uniforme e imperativa, a sectores ta˜o concretos como os da competência, reconheci- mento e execuça˜o das deciso˜ es sobre dissoluça˜o do vı´nculo matrimonial e guarda dos filhos. Decorre ainda, da necessidade de garantir que a aplicaça˜o tera´ lugar numa data conhecida, homogénea e dentro de um prazo breve, nos 12 paı´ses aos quais se aplica o novo Tı´tulo IV do Tratado CE. 1. 4. Esta matéria pertence ao domı´nio da cooperaça˜o judicia´ria civil (artigo 65. o) e ao novo Tı´tulo IV do Tratado CE. Assim, o acto deve ser adoptado em conformidade com o procedimento previsto pelo artigo 67. o, nos termos do qual, o Conselho delibera por unanimidade durante um perı´odo transito´ rio de cinco anos a contar da entrada em vigor do Tratado de Amsterda˜o. 1. 5. A presente proposta tem por objectivo uniformizar as regras de direito internacional privado dos Estados-Membros relativas à competência judicial em matéria de anulaça˜o do casamento, divo´ rcio e separaça˜o e de regulaça˜o do poder paternal em relaça˜o a filhos comuns, e ainda, facilitar o reconhecimento célere e automa´tico das deciso˜ es (1) e sua execuça˜o mediante um processo simplificado. (1) O termo «decisa˜o» é utilizado para abranger uma gama de termos mais técnicos e juridicamente correctos como sentença, aco´ rda˜o ou despacho, tal como se explica no artigo 13. o A diversidade de ordenamentos jurı´dicos nacionais sobre estas matérias torna difı´cil, de momento, a utilizaça˜o de uma terminologia mais especı´fica, como por exemplo «providência». A proposta vem colmatar uma lacuna no campo de 1. 6. aplicaça˜o da Convença˜o de Bruxelas de 1968 (cujo artigo 1. o exclui expressamente as questo˜ es relativas ao estado das pessoas), limitando-se apenas aos aspectos mencionados no ponto 1. 5. 1. 7. Com o objectivo de unificar as regras em matéria de conflitos de competências e de simplificar as formalidades com vista a um reconhecimento ra´pido e simples das deciso˜ es e da sua execuça˜o, o Capı´tulo II da proposta define os critérios objectivos de competência adoptados, os o´ rga˜os competentes para decidir em matéria de poder paternal relativo a filhos de ambos os cônjuges, em relaça˜o com a competência em matéria matrimonial, a verificaça˜o da competência e da admissibilidade, a litispendência e as medidas proviso´ rias e cautelares. 1. 8. Para acelerar o reconhecimento e a execuça˜o das deciso˜ es de divo´ rcio, separaça˜o de pessoas e bens ou anulaça˜o do casamento e deciso˜ es relativas ao poder paternal, reduzindo ao ma´ximo os fundamentos de na˜o reconhecimento, o Capı´tu- lo III estabelece o princı´pio do reconhecimento automa´tico, os fundamentos de na˜o reconhecimento admitidos, a proibiça˜o do controlo da competência do tribunal de origem e da revisa˜o quanto ao fundo, bem como o processo de execuça˜o, a notificaça˜o da decisa˜o de execuça˜o e o recurso contra a mesma (tribunais e vias de recurso). 1. 9. As disposiço˜ es comuns, transito´ rias e gerais têm por objectivo a tutela dos direitos dos requerentes, a garantia da aplicabilidade efectiva da data de entrada em vigor da legis- laça˜o, a regulamentaça˜o das relaço˜ es com as convenço˜ es internacionais e os acordos celebrados entre Estados-Membros, bem como o respeito dos Tratados internacionais (Concorda- tas) com a Santa Sé celebrados por Portugal, Ita´lia e Espanha. C 368/24 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 20. 12. 1999 1. 10. Por u´ ltimo, as disposiço˜ es finais estabelecem que compete à Comissa˜o controlar a aplicaça˜o do regulamento, e, eventualmente, apresentar propostas de alteraça˜o decorridos cinco anos. prejudicados ulteriormente em virtude da exclusa˜o explı´cita de que sa˜o objecto no regulamento em apreço. O Comité exprime o desejo de que o reforço da tutela da parte mais fraca venha a fazer parte integrante da evoluça˜o normativa tanto a nı´vel nacional como comunita´rio. 2. Observaço˜ es na generalidade 2. 1. O acto através do qual se estabeleceu a Convença˜o adoptada pelo Conselho em 28 de Maio de 1998 teve por base propostas e projectos elaborados em 1994. Os progressos alcançados desde enta˜o na realizaça˜o da Unia˜o Europeia permitiam esperar o surgimento de propostas mais ambiciosas, na˜o somente quanto ao âmbito de aplicaça˜o, como também de conteu´ do mais voltado para uma harmonizaça˜o efectiva do quadro jurı´dico, pelo menos no que respeita às questo˜ es processuais. Apesar de se reconhecer o valor da salvaguarda das diferenças sociais, culturais, religiosas e das tradiço˜ es dos Estados-Membros, cumpre registar a crescente exigência dos cidada˜os da UE de disporem, em todos os Estados-Membros, das mesmas garantias que possuem perante os o´ rga˜os jurisdi- cionais dos seus paı´ses. 2. 2. A escolha da forma do regulamento esta´ plenamente justificada pelo conteu´ do da proposta e a possibilidade de um procedimento de aprovaça˜o ra´pido acompanhado de garantias de aplicaça˜o no que se refere aos prazos e conteu´ dos. O Comité constata, por outro lado, que o âmbito de aplicaça˜o da proposta é particularmente restrito, pelo que desejaria ver realizado o plano de acça˜o aprovado em Viena em Novembro de 1998 (1). O âmbito de aplicaça˜o do regulamento limita-se aos 2. 3. aspectos processuais que dizem respeito à competência, ao reconhecimento e à execuça˜o das deciso˜ es em matéria de anulaça˜o do casamento, divo´ rcio e separaça˜o, e ao poder paternal exclusivamente sobre os filhos comuns. 2. 3. 1. Tratando-se de matérias ta˜o delicadas, caso se pre- tenda garantir um espaço de liberdade, segurança e justiça homogéneo aos cidada˜os europeus (artigo 2. o do Tratado CE), sera´ necessa´rio harmonizar o mais depressa possı´vel os procedimentos de aplicaça˜o, especialmente no tocante aos aspectos temporais (prazos imperativos para a apresentaça˜o do pedido, recurso das deciso˜ es, etc. ). 2. 3. 2. A necessidade de harmonizar a legislaça˜o, por forma a garantir a celeridade da circulaça˜o dos processos judiciais, deveria constituir um dos eixos de actuaça˜o da Unia˜o Europeia e ser alargada a qualquer outro aspecto processual, inte- grando-a num plano de acça˜o especı´fico da Comissa˜o. O princı´pio da tutela da parte mais fraca deve ser 2. 3. 3. solidamente reafirmado, pelo que seria conveniente ampliar o alcance deste regulamento, em matéria de poder paternal, aos filhos na˜o comuns e aos adoptados, que podera˜o vir a ser O Comité, no âmbito de aplicaça˜o do Regulamento, 2. 3. 4. defende a necessidade de definir medidas de protecça˜o que garantam a realizaça˜o do melhor interesse dos filhos menores e o respeito dos seus direitos fundamentais, reconhecidos pelo direito internacional, remetendo para os princı´pios ja´ expressos no parecer CES 976/98, de 2 de Julho de 1998. 2. 4. O termo «o´ rga˜o jurisdicional» refere-se às autoridades judiciais dos Estados-Membros competentes na matéria e às autoridades administrativas cuja competência nestas matérias é oficialmente reconhecida em alguns Estados-Membros. Esta situaça˜o, ainda que legı´tima nesses ordenamentos nacionais, mostra-se preocupante, pelo que o Comité defende a homoge- neidade dos o´ rga˜os jurisdicionais autorizados e competentes nestes domı´nios sensı´veis, de modo a garantir especializaça˜o e profissionalismo adequados. Os conceitos de poder paternal e de responsabilidade 2. 5. parental na˜o sa˜o uniformes nas legislaço˜ es dos Estados- -Membros. Atendendo a que o bem jurı´dico superior tutelado é o dos filhos, o Comité é de opinia˜ o que deveriam ser introduzidos parâmetros comuns a todos os Estados-Membros, no respeito pelas diferenças sociais, culturais, religiosas e das tradiço˜ es dos Estados-Membros, por forma a evitar regimes tutelares diversos entre os cidada˜os da UE nestas matérias de grande sensibilidade. Parece necessa´rio tratar este aspecto previamente para efeitos da aplicaça˜o do artigo 3. o do regula- mento. 2. 6. A necessidade de estabelecer prazos catego´ ricos e imperativos para todas as fases processuais no que se refere às disposiço˜ es que regulam a extinça˜o e a prescriça˜o dos actos, na˜o é mencionada em absoluto no regulamento em ana´lise, com prejuı´zo para a segurança jurı´dica e a duraça˜o dos processos. O Comité espera que o regulamento estabeleça esses prazos para todos os domı´nios em que estes sejam necessa´rios, e que cada o´ rga˜o competente assuma a responsabi- lidade pelo cumprimento dos mesmos, tendo em atença˜o a delicada matéria de que se trata. 2. 7. A necessidade de levar em consideraça˜o as medidas proviso´ rias e cautelares aplica´veis aos casos urgentes (arti- go 12. o) é compreensı´vel na o´ ptica da protecça˜o das pessoas, mas parece conceder uma margem excessiva à aplicaça˜o do incluindo de forma subreptı´cia matérias direito nacional, relacionadas na˜o contempladas no regulamento. O Comité considera que é conveniente proceder a uma formulaça˜o mais precisa e restritiva de modo a evitar abusos ou que se questione a aplicabilidade do pro´ prio regulamento, salvaguardando o direito dos menores a serem ouvidos aquando da adopça˜o de providências urgentes em matéria de poder paternal. (1) Este plano compromete a Comissa˜o a apresentar propostas para completar o quadro normativo relativo à instituiça˜o do casamento e à tutela dos filhos e, em geral, no que respeita ao direito privado civil dos regimes matrimoniais. A Comissa˜o na˜o ignora certamente que, nos Estados- 2. 8. -Membros, nem sempre as relaço˜ es estabelecidas sa˜o formaliza- das segundo o modelo do casamento. 20. 12. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 368/25 O Comité insta com a Comissa˜o para estudar as medidas necessa´rias para que, em caso de interrupça˜o destas relaço˜ es e quando haja que tomar deciso˜ es relativas à responsabilidade pelos filhos do casal, aquela interrupça˜o seja automaticamente reconhecida e as eventuais deciso˜ es levadas à pra´tica. No interesse das crianças, importa dar atença˜o à diferença de tratamento que passa a verificar-se pelo facto de a proposta se referir exclusivamente ao casamento. 3. Observaço˜ es na especialidade O Comité considera oportuno propor a introduça˜o de 3. 1. algumas modificaço˜ es ao articulado do regulamento com a finalidade de melhorar a compreensa˜o e a aplicaça˜o do mesmo, as quais sera˜o apresentadas também sob forma de alteraço˜ es dado o cara´cter técnico do texto. 3. 2. Artigo 10. o, n. o 1 Para tornar o texto mais preciso, utilizando termos juridica- mente bem definidos, o artigo devera´ ser alterado da forma seguinte: «Se o requerido na˜o comparecer, o tribunal competente deve suspender a instância caso se comprove que o mesmo na˜o foi notificado da petiça˜o inicial, ou acto equivalente, ou se o prazo fixado para a comparência for inferior ao legalmente previsto para apresentaça˜o da defesa. » 3. 3. Artigo 12. o A expressa˜o «presentes nesse Estado-Membro» é genérica e seria, portanto, conveniente introduzir uma expressa˜o mais clara, de modo a delimitar com precisa˜o os destinata´rios desta regra. Bruxelas, 20 de Outubro de 1999. 3. 4. Artigo 15. o, n. o 1 b) Substituir a expressa˜o «de forma inequı´voca» por «com base em factos concludentes». 3. 5. Artigo 23. o Afigura-se necessa´rio, no interesse da celeridade processual e da segurança jurı´dica, estabelecer com precisa˜o um prazo imperativo razoa´vel em substituiça˜o da expressa˜o «em curto prazo». 3. 6. Artigo 24. o Com a finalidade de fixar prazos concretos para a eventual impugnaça˜o da decisa˜o, o artigo devera´ ser alterado da forma seguinte: «A decisa˜o proferida sobre o requerimento sera´ levada ao conhecimento do requerente no prazo de (…), por inicia- tiva do funciona´rio do tribunal, na forma determinada pela lei do Estado-Membro requerido, e notificada ao requerido no prazo de (…). » 3. 7. Artigo 25. o, n. o 2 Para evitar que a u´ ltima frase inculque a existência de outras razo˜ es que permitam, teoricamente, prorrogar o prazo, convira´ suprimi-la ou alterar a frase anterior da forma seguinte: «Se essa pessoa tiver a sua residência habitual num Estado-Membro diferente daquele em que foi proferida a decisa˜o que autoriza a execuça˜o, o prazo sera´ de dois meses e, independentemente da distância, começara´ a correr desde o dia em que (…). » A Presidente do Comité Econo´mico e Social Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: Alueet : Tilastollisten alueyksiköiden nimikkeistö: NUTS 1999.,Regio's : Nomenclatuur van territoriale eenheden voor de statistiek: NUTS 1999.,Regionen : Systematik der Gebietseinheiten für die Statistik: NUTS 1999.,Regioner : Nomenklatur for statistiske territoriale enheder: NUTS 1999.,Regioner : Nomenklaturen för statistiska territoriella enheter: NUTS 1999.,Regiones : Nomenclatura de Unidades Territoriales Estadísticas: NUTS 1999.,Regioni : Nomenclatura delle unità territoriali per la statistica: NUTS 1999.,Regions : Nomenclature of territorial units for statistics: NUTS 1999.,Regiões : Nomenclatura das unidades territoriais estatísticas: NUTS 1999.,Régions : Nomenclature des unités territoriales statistiques: NUTS 1999.,Περιφέρειες : Ονοματολογία εδαφικών στατιστικών μονάδων: NUTS 1999.

eurovoc_concepts:
EU Member State
nomenclature
regional and local authorities


title: Kommissionens förordning (EG) nr 2231/1999 av den 20 oktober 1999 om fastställande av världsmarknadspriset på orensad bomull och förskottsbeloppet på stödet

eurovoc_concepts:
EU Member State
Greece
Spain
aid system
cotton
world market price

formats: pdf print

text: 21. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 271/21 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 2231/1999 av den 20 oktober 1999 om fastställande av världsmarknadspriset på orensad bomull och förskottsbeloppet på stödet EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av Anslutningsakten för Grekland, särskilt punkterna 3 och 10 i protokoll nr 4 om bomull i denna, senast ändrad genom rådets förordning (EG) nr 1553/95 (1), med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1554/95 av den 29 juni 1995 om fastställande av de allmänna reglerna för systemet med stöd till bomull och om upphävande av förord- ning (EEG) nr 2169/81 (2), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1419/98 (3), särskilt artiklarna 3, 4 och 5 i denna, och av följande skäl: 1. 2. Enligt artikel 3 i förordning (EG) nr 1554/95 skall ett världsmarknadspris på orensad bomull fastställas regel- bundet på grundval av det världsmarknadspris som konstaterats för rensad bomull med hänsyn till det förhållande som tidigare har konstaterats mellan priset för rensad bomull och det pris som beräknas för orensad bomull. Detta tidigare förhållande har fastställts i artikel 1. 2 i kommissionens förordning (EEG) nr 1201/89 av den 3 maj 1989 om tillämpningsföreskrifter för stöd- systemet för bomull (4), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1624/1999 (5). Om världsmarknadspriset inte kan fastställas på detta sätt, skall priset fastställas på grundval av det senast bestämda priset. Enligt artikel 4 i förordning (EG) nr 1554/95 skall världsmarknadspriset på rensad bomull bestämmas för en produkt med vissa egenskaper och med hänsyn till de mest fördelaktiga anbuden och prisnoteringarna på världsmarknaden mellan dem som anses vara representa- att för den verkliga marknadstendensen. För tiva bestämma detta pris har det fastställts ett medeltal av de anbud och de priser som noterats på en eller flera euro- peiska börser för en produkt som levererats cif till en nordeuropeisk hamn och som kommer från olika leve- rantörsländer vilka anses vara de mest representativa för (1) EGT L 148, 30. 6. 1995, s. 45. (2) EGT L 148, 30. 6. 1995, s. 48. (3) EGT L 190, 4. 7. 1998, s. 4. (4) EGT L 123, 4. 5. 1989, s. 23. (5) EGT L 192, 24. 7. 1999, s. 39. 3. 4. den internationella handeln. Det föreskrivs justeringar av kriterierna för att bestämma världsmarknadspriset för orensad bomull för att ta hänsyn till motiverade skill- nader när det gäller den levererade produktens kvalitet eller anbudens och prisnoteringarnas karaktär. Dessa justeringar fastställs i artikel 2 i förordning (EEG) nr 1201/89. Tillämpningen av ovanstående kriterier innebär att världsmarknadspriset på orensad bomull bör fastställas på nedan angiven nivå. I artikel 5. 3a andra stycket, i förordning (EG) nr 1554/ 95 föreskrivs att det förskottsbetalda stödbeloppet skall vara lika med orienteringspriset minskat med världs- marknadspriset samt med en minskning som beräknats enligt den formel som gäller då den maximala garanti- kvantiteten överskrids, men baserat på den beräknade produktionen av orensad bomull ökad med 15 %. I kommissionens förordning (EG) nr 1870/1999 (6) fast- ställs den beräknade produktionsnivån för regleringsåret 1999/2000. Tillämpningen av denna metod innebär att förskottsbeloppet per medlemsstat bör fastställas enligt nedan. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Världsmarknadspriset på orensad bomull som avses i till förordning (EG) nr 1554/95 fastställs 1. artikel 3 i 19,941 EUR/100 kg. Det förskottsbelopp på stödet som avses i artikel 5. 3a 2. andra stycket i förordning (EG) nr 1554/95 skall vara — 43,626 EUR/100 kg för Spanien, — 43,307 EUR/100 kg för Grekland, och — 86,359 EUR/100 kg för övriga medlemsstater. Artikel 2 Denna förordning träder i kraft den 21 oktober 1999. (6) EGT L 230, 31. 8. 1999, s. 3. L 271/22 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 21. 10. 1999 Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Utfärdad i Bryssel den 20 oktober 1999. På kommissionens vägnar Franz FISCHLER Ledamot av kommissionen