title: 1999/687/EY: Komission päätös, tehty 8 päivänä syyskuuta 1999, EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan mukaisesta menettelystä (Asia IV/34.010 Alankomaiden pankkiyhdistys (vuoden 1991 GSA-sopimus) asia IV/33.793 Nederlandse Postorderbond (Alankomaiden postimyyntiyritysten kattojärjestö), asia IV/34.234 Verenigde Nederlandse Uitgeversbedrijven (VNU, aikakaus- ja ammattilehtikustantamo) ja asia IV/34.888 Nederlandse Organisatie van Tijdschriften Uitgevers/Nederlandse Christelijke Radio Vereniging (Alankomaiden aikakauslehtikustantajien etujärjestö/yleisradiopalvelua harjoittava Alankomaiden kristillinen radioyhdistys, NCRV)) (tiedoksiannettu numerolla K(1999) 2056) (Ainoastaan hollanninkielinen teksti on todistusvoimainen)

eurovoc_concepts:
Netherlands
application of EU law
credit transfer
payment
type of business

text: L 271/28 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 21. 10. 1999 KOMISSION PÄÄTÖS, tehty 8 päivänä syyskuuta 1999, EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan mukaisesta menettelystä (Asia IV/34. 010 Alankomaiden pankkiyhdistys (vuoden 1991 GSA-sopimus) asia IV/33. 793 Neder- landse Postorderbond (Alankomaiden postimyyntiyritysten kattojärjestö), asia IV/34. 234 Verenigde Nederlandse Uitgeversbedrĳven (VNU, aikakaus- ja asia IV/34. 888 Nederlandse Organisatie van Tĳdschriften Uitgevers/Nederlandse Christelĳke Radio Vereniging (Alankomaiden aikakauslehtikustantajien etujärjestö/yleisradiopalvelua harjoittava Alankomaiden kristillinen radioyhdistys, NCRV)) ja ammattilehtikustantamo) (tiedoksiannettu numerolla K(1999) 2056) (Ainoastaan hollanninkielinen teksti on todistusvoimainen) (1999/687/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon 6 päivänä helmikuuta 1962 annetun neuvoston asetuksen N:o 17 (1), joka on perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus, sellai- sena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1216/1999 (2), ja erityisesti sen 2 artiklan, ottaa huomioon neuvoston asetuksen N:o 17 2 ja 4 artiklan mukaisesti 10 päivänä heinäkuuta 1991 tehdyn puuttumatto- muustodistusta koskevan hakemuksen sekä esitetyn ilmoi- tuksen poikkeuksen saamiseksi, 2) ottaa huomioon neuvoston asetuksen N:o 17 3 artiklan mukai- sesti 21 päivänä tammikuuta 1991, 7 päivänä kesäkuuta 1991, 13 päivänä syyskuuta 1991, 10 päivänä helmikuuta 1992 ja 31 päivänä lokakuuta 1993 tehdyt valitukset, ottaa huomioon 11 päivänä kesäkuuta 1993 tehdyn komission päätöksen menettelyn aloittamisesta, on antanut niille, joiden etua asia koskee, mahdollisuuden asetuksen N:o 17 19 artiklan 1 kohdan sekä neuvoston asetuksen N:o 17 19 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetyistä kuulemisista 25 päivänä heinäkuuta 1963 annetun komission asetuksen N:o 99/63/ETY (3) mukaisesti tulla kuulluiksi niistä asioista, joita komissio on vastustanut, on neuvoston asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohdan mukai- sesti kehottanut (4) kolmansia, joiden etua asia koskee, esittä- mään huomautuksensa komission aikomuksesta hyväksyä ilmoitetun sopimuksen, ja 3) on kuullut kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asemaa käsittelevää neuvoa-antavaa komiteaa, sekä katsoo seuraavaa: I TOSISEIKAT Ilmoitus 1) Alankomaiden pankkiyhdistys, jäljempänä ’NVB’, ilmoitti 10 päivänä heinäkuuta 1991 jäsentensä puolesta sopi- joka koskee yhteisen tilisiirtomääräysjärjes- muksesta, jäljempänä ’vuoden 1991 GSA-sopimus’, käyt- telmän, töönottoa. Ilmoituksella haettiin komission puuttumat- (1) EYVL 13, 21. 2. 1962, s. 204/62. (2) EYVL L 148, 15. 6. 1999, s. 5. (3) EYVL 127, 20. 8. 1963, s. 2268/63. (4) EYVL C 273, 9. 9. 1997, s. 12. tomuustodistusta tai vaihtoehtoisesti EY:n perustamisso- pimuksen 81 artiklan 3 kohdan mukaista poikkeusta (5). Tilisiirtomääräysjärjestelmä on maksuväline, jota käyt- tävät erityisesti yritykset (maksun saajat) asiakkaidensa säännöllisesti toistuvien maksujen yhteydessä. Esimerk- sekä energia- kejä tällaisista ovat vakuutus- ja tilausmaksut. ja puhelinlaskut Ilmoitus koskee itse asiassa aikaisemman, vuoden 1985 GSA-sopimuksen muutettua toisintoa. Muutos koskee erityisesti tilisiirtomääräyslomakkeiden käsittelyyn liit- tyvän pankkienvälisen kiinteän maksun käyttöönottoa. Maksu on 0,30 Alankomaiden guldenia (0,14 euroa) lomakkeelta. GSA-sopimuksen mukaan saajan pankki suorittaa tämän pankkienvälisen kiinteän maksun maksajan pankille. Kyseinen summa on tarkoitettu osit- taiseksi korvaukseksi niistä kuluista, joita maksajan pankille aiheutuu tilisiirtomääräyslomakkeiden käsitte- lystä. Valitukset Ajanjaksolla 1991—1993 komissio sai useita valituksia tilisiirtomääräysjärjestelmän suurkäyttäjiltä. Näitä olivat postimyyntiyritysten kattojärjestö (Nederlandse Postor- derbond) (6), tiellä liikkujien eduista huolehtiva ja jäsenil- leen palveluja tarjoavia järjestö (ANWB), etupäässä koti- maassa toimivien hyväntekeväisyysjärjestöjen yhteiselin (Centraal Bureau Fondsenwerving), aikakaus- ja ammatti- lehtikustantamo (Verenigde Nederlandse Uitgeversbed- rĳven, VNU) (7), Alankomaiden aikakauslehtikustantajien etujärjestö (Nederlandse Organisatie van Tĳdschriften sekä yleisradiopalvelua harjoittava Uitgevers, NOTU) järjestö (Nederlandse Christelĳke Radio Vereniging, NCVR) (8). (5) NVB ilmoitti vuoden 1991 GSA-sopimuksesta jäsentensä puolesta, mutta ei ole itse sen osapuoli. NVB on allekirjoittanut sopimuksen osoittaakseen olevansa tietoinen sen sisällöstä. (6) 21 päivänä tammikuuta 1991 päivätty valitus, asia IV/33. 793. (7) 7 päivänä kesäkuuta 1991, 13 päivänä syyskuuta 1991 ja 10 päivänä helmikuuta 1992 päivätyt valitukset, asia IV/34. 234. (8) 21 päivänä lokakuuta 1993 päivätty yhteinen valitus, asia IV/ 34. 888. 21. 10. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 271/29 4) 5) 6) 7) vaikutuksia, Valitukset koskevat erityisesti vuoden 1991 GSA-sopi- mukseen sisältyvän pankkienvälisen kiinteän maksun rajoittavia valituksen tekijöiden jotka mukaan voidaan katsoa perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi hinnoista sopimiseksi. Eräät valituksen tekijät katsovat, että pankkienvälisessä maksussa, jonka saajan pankki veloittaa järjestelmällisesti tilisiirtomääräysjärjestelmän on kysymys artiklan tarkoittamasta yhdenmukaistetusta menettelystä. Joidenkin valituksen tekijöiden mukaan on myös kysymys perustamissopimuksen 82 artiklan rikko- misesta, koska heidän mukaansa suuret pankit käyttävät väärin yksittäistä tai yhteistä määräävää asemaansa markkinoilla määräämällä kohtuuttomia hintoja tilisiir- tomääräysjärjestelmän yritysasiakkaille. yritysasiakkailta, Ilmoitetun sopimuksen osapuolet GSA-sopimuksen ovat allekirjoittaneet ABN AMRO Bank NV, Coöperatieve Centrale Raiffeisen-Boerenleen- bank BA (Rabobank), ING Bank NV (entinen NMB Post- bank Groep NV), Postbank NV (joka on vuodesta 1992 lähtien osa ING pankkia, mutta toimii omalla nimellään), Nederlandse Spaarbankbond ja Interpay/BankGiroCent- (entinen BankGiroCentrale). Lisäksi kymmenet rale pankit (58 vuoden 1997 lopussa) ovat allekirjoittaneet eräänlaisen liitännäissopimuksen, jossa ne sitoutuvat noudattamaan kaikkia niitä oikeuksia ja velvollisuuksia, joita GSA sopimuksen allekirjoittaneilla ja toisaalta liitännäissopimuksen allekirjoittaneilla pankeilla on tois- tensa suhteen GSA-sopimuksen nojalla. Kaikkien GSA- sopimuksen osapuolten nimet on ilmoitettu liitteessä I. ABN AMRO Bank NV (jäljempänä ’ABN AMRO’) on ABN AMRO Holding NV:n kokonaan omistama tytär- yhtiö, joka perustettiin Algemene Bank Nederland NV:n ja Amsterdam-Rotterdam Bank NV:n (ABN-pankki) (AMRO-pankki) yhteensulautumisen tuloksena. Tilin- omistajien määrä vuonna 1998 oli noin 3,85 miljoonaa, joista noin 270 000 oli yrityksiä. Vuonna 1997 ABN AMROn taseen loppusumma oli 836,4 miljardia Alan- komaiden guldenia (380,2 miljardia euroa). Taseen perusteella ABN AMRO on Alankomaiden suurin pankki (9). Coöperatieve Centrale Raiffeisen-Boerenleenbank BA (jäljempänä ’Rabobank’) on osuuskunta, jonka pääoma muodostuu 445 pankin osuuksista. Nämä pankit ovat osuuskuntia, ja luottoa saavat yritykset ovat automaatti- sesti niiden jäseniä. Myös yksityishenkilöt voivat liittyä 8) 9) 10) jäseniksi. Rabobankin tilinomistajien määrä vuonna 1998 oli noin 6,1 miljoonaa, joista yrityksiä oli 0,6 miljoonaa. Vuoden 1998 taseen loppusumma oli 423 miljardia guldenia (192,3 miljardia euroa). Sen perus- teella Rabobank on Alankomaiden toiseksi suurin pankki (10). ING Bank perustettiin 1 päivänä tammikuuta 1992 vakuutusyhtiö Nationale Nederlanden NV:n ja NMB- Postbank Groepin sulauduttua yhteen. Niistä jälkim- mäinen perustettiin puolestaan kolme vuotta aikai- semmin Nederlandsche Middenstandsbank NV:n (jäljem- pänä ’NMB’) ja entisen valtionyrityksen Postbank NV:n (jäljempänä ’Postipankki’) yhteensulautumisen myötä. ING-pankin yksityisten tilinomistajien määrä vuonna 1998 oli noin 1,2 miljoonaa, joista yrityksiä oli noin 205 000. Postipankki on osa ING-pankkia. Se toimii kuitenkin omalla nimellään ja sillä on oma tilisiirtomää- räysjärjestelmä. Postipankilla oli vuonna 1998 7,1 miljoonaa yksityistä tilinomistajaa. Yritysten nimissä oli 560 000 tiliä. ING-pankin konsolidoitu tase vuonna 1998 (BBL mukaan luettuna) oli noin 630 miljardia guldenia (286,5 miljardia euroa) (11). Nederlandse Spaarbankbond on säästöpankkien yhteen- liittymä. Sen viisi jäsenpankkia (Fortis bank, SNS bank Nederland, Bonds- Samenwerkende Stichting Stichting Nutsspaarbank spaarbanken, Bondsspaarbank) ovat itsenäisiä. Nederlandse Spaarbank- bond on allekirjoittanut vuoden 1991 GSA-sopimuksen jäsenpankkiensa nimissä. Tilinomistajia on yhteensä noin 2,5 miljoonaa. Vuonna 1998 sen jäsenpankkien yhteenlaskettu tase oli noin 115 miljardia guldenia (52,3 miljardia euroa) (12). Groninger ja Interpay Nederland (jäljempänä ’Interpay’) ei ole varsi- nainen pankki, vaan pankkien ja tilisiirtoja käsittelevien laitosten välistä maksuliikennettä helpottamaan perus- tettu yritys, joka vastaa muun muassa maksumääräysten keskitetystä käsittelystä. Interpay on lähes kaikkien täyden palvelun pankkien, Rabobankin ja Nederlandse Spaarbankbondin jäsenpankkien yhteisyritys. Se perus- tettiin 1 päivänä tammikuuta 1994 Bank Giro Centralen (BGC) joka oli (tilisiirtojen käsittelystä vastaava yritys, GSA-sopimuksen alkuperäinen allekirjoittaja), BeaNetin Eurocard (maksuautomaattisuoritusten Nederlandin (luottokorttisuoritusten käsittely) sulau- duttua yhteen. Interpay hoitaa pankkien maksuliikenteen Postipankkia lukuun ottamatta. Kuten edellä todettiin Postipankilla on oma tilisiirtomääräysjärjestelmä. Maksu- liikenteessä pyritään kuitenkin yhden kansallisen järjes- telmän luomiseen, missä yhteydessä Interpayn ja Posti- pankin järjestelmien välisiä yhteyksiä on huomattavasti parannettu. Vuonna 1998 Interpay BGC suoritti lähes 2 miljardia tilisiirtoa yhteensä 2 728 miljardin guldenin (1 240 miljardia euroa) arvosta. Käsiteltyjä tilisiirtomää- räyksiä oli vuonna 1998 217 miljoonaa, ja niiden arvo oli 84,9 miljardia guldenia (38,6 miljardia euroa). Inter- payn toimintaan osallistuu noin 70 pankkia (13). käsittely) ja (10) Rabobankin 17 päivänä helmikuuta 1999 päivätty kirje. (11) ING-pankin 17 päivänä helmikuuta 1999 päivätty kirje. (12) Nederlandse Spaarbankbondin päivänä 18 helmikuuta 1999 (9) NVB:n 25 päivänä maaliskuuta 1997 päivätty kirje (asiakirjakansio ja ABN AMROn 11 päivänä helmikuuta 1999 34. 010, s. 711) päivätty kirje. päivätty kirje. (13) NVB:n asianajajan 27 päivänä maaliskuuta 1997 päivätty kirje ja Interpayn 18 päivänä helmikuuta 1999 päivätty kirje. L 271/30 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 21. 10. 1999 11) 12) 13) Alankomaiden pankkiyhdistys (jäljempänä ’NVB’) perus- tettiin 8 päivänä toukokuuta 1989, ja sen toimialaksi on määritelty Alankomaissa toimivien luottolaitosten ja ylipäänsä Alankomaiden pankkisektorin kansallisista ja kansainvälisistä eduista huolehtiminen. Lähes kaikki pankit Alankomaissa mukaan luettuina, kuuluvat NVB:hen. NVB ilmoitti vuoden 1991 GSA-sopimuksesta jäsentensä puolesta, mutta ei ole itse sen osapuoli. ulkomaiset toimivat pankit, Tilisiirtomääräysjärjestelmä Yleistä llmoitus ja valitukset koskevat Alankomaiden tilisiirto- määräysjärjestelmää. Tämä järjestelmä on tarkoitettu säännöllisesti toistuviin ja sitoumukseen perustuviin kotimaan maksuihin eli maksuihin, joissa maksajalla ja maksunsaajalla (yrityksellä) on tili Alankomaissa, tilan- ja vaki- jossa yrityksellä on suhteellisen suuri teessa, tuinen asiakaspiiri ja jossa maksaja ja maksunsaaja eivät ole suoraan tekemisissä toistensa kanssa. Esimerkkejä tällaisista ovat tilausmaksut, energia- ja puhelinlaskut, osamaksut ja vakuutusmaksut jne. Tilisiirtomääräysjär- jestelmää eivät näin ollen käytä vähittäiskaupat ja ravit- semusliikkeet, ja maksunsaaja ovat suoraan yhteydessä toisiinsa. joissa maksaja Tilisiirtomääräysjärjestelmän toiminta Tilisiirtomääräysjärjestelmä, joka tuotiin markkinoille 1970-luvun lopulla Postipankin ja muiden pankkien yhteisenä maksuvälinetuotteena, toimii seuraavasti (ks. liitteen II kuvio). Yritys (saaja), joka päättää ryhtyä käyt- tekee pankkinsa tämään tilisiirtomääräysjärjestelmää (saajan pankki) kanssa sopimuksen tilisiirtomääräyslo- makkeiden käytöstä. Sopimuksessa määrätään ne ehdot, joiden mukaisesti yritys voi hyödyntää tilisiirtomääräys- järjestelmää. Tuotteen tai palvelun toimittamisen jälkeen tai sen yhteydessä yritys lähettää asiakkaalle (maksaja) tilisiirtomääräyslomakkeen. Yritys esitäyttää lomakkeet, joita se (maksunsaaja) voi tilata vakiomuotoisina pankis- taan tai suoraan lomakepainosta, koodaamalla ne, mahdollisimman valmiiksi. Täydellisimmillään esikooda- tussa tilisiirtomääräyslomakkeessa ovat valmiina yri- 14) 15) 16) 17) tyksen tilinumero, asiakkaan tilinumero, maksettava määrä ja laskun viitenumero. Nämä tiedot on merkitty tilisiirtomääräyslomakkeeseen numerokoodeina. Asiak- kaan tarvitsee tällöin vain allekirjoittaa lomake ja lähettää se omaan pankkiinsa. (maksajan pankki) muuntaa koodit Asiakkaan pankki sähköiseen muotoon optisten lukijoiden avulla ja veloittaa asiakkaan tiliä. Mitä enemmän tietoa lomakkee- sitä automaattisemmin käsittely seen on koodattu, joudutaan voidaan hoitaa. Koodaamattomat muuntamaan sähköiseen muotoon käsin (14). tiedot Seuraavaksi maksajan pankki toimittaa yrityksen tilin hyvittämisen kannalta tarpeelliset (sähköiset) tiedot edel- leen tilisiirtomääräyksen suorittavalle laitokselle eli Posti- pankin tai Interpayn (muut pankit) tilisiirtojen selvitys- keskukselle. Tässä yhteydessä ei tehdä eroa pankin sisäis- ten tilisiirtomääräysten (joissa maksunsaajalla ja maksa- jalla on sama pankki) ja pankkienvälisten tilisiirtomää- räysten välillä. Pankkien mukaan näin voidaan estää tietojen hajautuminen. Tilisiirtojen selvityskeskuksissa saapuneet maksumääräykset lajitellaan hyvitettävän tilin mukaan ja tiedot lähetetään eteenpäin saajan pankille, tarvittaessa toista maksuliikennejärjestelmää käyttäen. Tilisiirtomääräysjärjestelmän edut tilisiirtomääräysjärjestelmän huomattavimmista Eräs eduista muihin maksutapoihin, kuten tavanomaisiin tili- siirtoihin ja sekkeihin verrattuna on se, että lomakkeiden käsittely ja maksun siirto voidaan hoitaa pitkälti auto- maattisesti. Käsittely on siten suhteellisen edullista ja entistä nopeampaa. Tilisiirtomääräysjärjestelmällä on myös hallinnollisia etuja niille maksunsaajille/yrityksille, joiden kirjanpito tapahtuu atk:lla. Pankit voivat toimittaa tiedot käsiteltyjä tilisiirtomääräyslomakkeita koskevat levykkeellä), niille sähköisessä muodossa (nauhalla tai minkä avulla saajat voivat päivittää omaa järjestel- määnsä. Näin saadaan aikaan säästöjä, koska maksuja ei enää tarvitse kirjata yksitellen yrityksen kirjanpitoon. Lisäksi yritykset saavat rahansa entistä nopeammin. Tilisiirtomääräysjärjestelmän kehittäminen käytetään Alankomaissa Tilisiirtomääräystä yleisesti maksujen suorittamiseen. Vuonna 1998 Interpay BGC käsitteli noin 217 miljoonaa maksumääräystä yhteensä noin 84,9 miljardin guldenin arvosta (38,9 miljardia euroa) (15). Postipankin tilisiirtojen selvityskeskus käsitteli [. ] (*) tilisiirtomääräystä vuonna 1998 yhteensä [. ]* arvosta (16). Ajanjaksolla 1985—1998 niiden yritysten määrä, jotka tekivät sopimuksen tilisiirtomääräyslomak- keiden käytöstä, nousi 54 140:stä 97 676:een (17). kehittyneemmällä (14) Eräät pankit pyrkivät tällä hetkellä korvaamaan optiset lukijat tekni- jotka sesti haluavat tilisiirtomääräyslomakkeen käsittelyn jälkeen takaisin (liit- teellisen tilisiirtomääräyksen käyttäjät), ovat saaneet vuoden 1996 alusta imageprint) sähköiseen muotoon muunnetuista tilisiirtomääräyslomakkeista (Interpayn vuosikertomus 1996). lähtien painetun jäljennöksen (kuvajäljennös, kuvateknologialla. Maksunsaajat, (15) Interpayn 18 päivänä helmikuuta 1999 päivätty kirje. (*) Päätöksen julkaistua versiota on toimituksellisesti muutettu siten, että liikesalaisuuksia ei paljasteta. Nämä osat ovat hakasulkeissa ja ne on merkitty tähdellä. (16) ING-pankin 17 päivänä helmikuuta 1999 päivätty kirje. (17) Ks. alaviite 8, Interpayn 18 päivänä helmikuuta 1999 päivätty kirje ja ING-pankin 17 päivänä helmikuuta 1999 päivätty kirje. 21. 10. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 271/31 18) 19) Kolme suurinta tilisiirtomääräysjärjestelmään osallistuvaa pankkia ovat Postipankki, ABN-AMRO ja Rabobank. Vuonna 1998 näiden pankkien osuudeksi laskettiin (niiden ilmoittamien tietojen perusteella) noin 91 prosenttia tilisiirtomääräyssopimuksista, 86 prosenttia veloituksista, 70 prosenttia hyvityksistä, 87 prosenttia veloitusten hyvitysten 50 arvosta (18). prosenttia arvosta ja Pankkienvälisen korvauksen käyttöönotto rahamääräisten Alankomaiden pankkiyhdistyksen, joka siis ilmoitti GSA- sopimuksesta jäsentensä puolesta, mukaan kahden Alan- komaissa käytössä olevan, Interpayn (alun perin Bank Giro Centrale) ja Postipankin maksujärjestelmän yhdisty- minen pyrittäessä kansalliseen järjestelmään johti tilisiir- tomääräysten käytön lisääntymiseen (ja sen myötä kä- sittelykustannusten summien kasvuun) (19). NVB:n mielestä yhden maksujärjestelmän optimaalisen toiminnan kannalta oli oleellista, että maksajan pankki huolehtii saajan pankin puolesta tietyistä toiminnoista eli kirjallisten tilisiirtomääräysten muuntamisesta sähköiseen muotoon. NVB:n mukaan GSA-sopimus (ja erityisesti sen nojalla käyttöönotettu pankkienvälinen yhtenäinen korvaus) perustuu käsityk- selle, että saajan pankki hyötyy maksajan pankin suorit- tamista palveluista ja maksaa puolet niiden aiheuttamista kustannuksista (20). että käsittelystä vastaa maksajan pankki, on hyötyä sekä saajan että maksajan pankille. Tästä syystä pankkienvä- lisen maksun määrä on vahvistettu puoleen maksajan pankille aiheutuvista käsittelykustannuksista. GSA-sopimuksessa määrätään lisäksi, että sopimuspuolet ovat velvollisia käyttämään määrätynlaisia lomakkeita ja tunnistetietoja teknisen tiedonsiirron yhteydessä. Lisäksi siinä todetaan joukko aiheita, joiden osalta on päätettävä yksityiskohtaisista säännöistä. Nämä tiedot ja yksityis- kohtaiset säännöt eivät kuulu ilmoituksen alaan, ja niitä ei sen vuoksi käsitellä tämän menettelyn yhteydessä. josta ilmoitettiin komissiolle alun Sopimusversioon, perin, sisältyi lisäksi määräys, jonka mukaan sopimus- puolten oli pidättäydyttävä myöntämästä maksun saajille erityisiä etuja hyvitettävän tilin perusteella. Osapuolilta oli alun perin myös kielletty oman tilisiirtomääräysme- nettelyn käyttöönottaminen sopimuksen voimassaoloai- kana. 22) 23) 24) Aikaisemmasta, vuonna 1985 tehdystä GSA-sopimuk- sesta poiketen ilmoitetun GSA sopimuksen allekirjoitta- jina ovat NVB:n sijasta yksittäiset pankit. BGC toimii sopimuksen noudattamista valvovana sihteeristönä. Alun perin ilmoitettu sopimus Komission kanssa käytyjen neuvottelujen perus- teella tehdyt muutokset sopimukseen, josta ilmoitet- tiin komissiolle alun perin 20) GSA-sopimus tuli voimaan 1 päivänä heinäkuuta 1991 ja on voimassa toistaiseksi. Se on itse asiassa muutettu versio vuoden 1985 GSA-sopimuksesta (josta ei ilmoi- tettu komissiolle). Muutos koskee yhtenäisen 0,30 guldenin (0,14 euroa) korvauksen käyttöönottoa jokai- sesta maksajan pankin käsittelemästä tilisiirtomääräyslo- makkeesta, (pankkienvä- ja sen maksaa saajan pankki linen maksu). Tässä yhteydessä on nimenomaisesti sovittu, että osallistuvat pankit voivat täysin vapaasti laskuttaa muita kuin saajan pankkia tilisiirtomääräyslo- makkeiden käsittelystä. 21) Pankkienvälisen korvauksen taso määriteltiin vuonna jotka 1991 niiden todellisten kustannusten mukaan, aiheutuvat pankille, joka soveltaa NVB:n mukaan kaik- kein tehokkainta käsittelytapaa laskutustietojen muunta- misessa sähköiseen muotoon. Pankkien mukaan siitä, 25) 26) (18) Ks. alaviite 8. (19) Interpayn välityksellä toimivan pankkien maksujärjestelmän ja Posti- kansalliseksi saatettiin päätökseen vuonna 1997 (NVB:n yhdistäminen pankin maksujärjestelmän maksujärjestelmäksi vuosikertomus 1998). yhdeksi (20) 10 päivänä heinäkuuta 1991 päivättyyn ilmoitukseen liitetty selvitys sekä 17 päivänä syyskuuta 1991 päivätty täydentävä selvitys. olevien pankkien osapuolina Vuoden 1992 alussa komission yksiköt ilmoittivat GSA- sopimuksen kanssa käydyissä keskusteluissa, että niillä oli huomauttamista kolmesta kilpailua rajoittavasta ilmoitetun sopimuksen kohdasta, joiden vuoksi poikkeuksen myöntäminen ei olisi mahdollista. Nämä koskivat kieltoa, jonka mukaan maksun saajille ei saanut myöntää erityisiä etuja tietyn- laisen hyvitettävän tilin perusteella (4 artikla), oman tili- kieltävää käyttöönottamisen siirtomääräysmenettelyn määräystä (14 artikla) sekä kiinteää pankkienvälistä maksua (5 artikla). Pankkien mukaan kaksi ensimmäistä määräystä sisälly- tettiin aikaisempaan GSA sopimukseen aikanaan sen vuoksi, että näin voitiin varmistaa kahden käytössä olevan, Postipankin ja BGC:n, maksujärjestelmän yhdis- tyminen integroituna maksujärjestelmänä toimivan tili- siirtomääräysjärjestelmän osalta. Myöhemmin sopi- muksen osapuolet eivät pitäneet kumpaakaan määräystä enää välttämättömänä ja ne poistettiin siten, että muutos tuli voimaan 26 päivänä maaliskuuta 1992. L 271/32 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 21. 10. 1999 27) Kolmatta, kiinteää pankkienvälistä maksua koskevaa määräystä muutettiin vastaavasti 26 päivästä maalis- kuuta 1992 lähtien. Yksittäiset pankit voivat jatkossa sopia kahdenvälisesti 0,30:tä guldenia (0,14:ää euroa) pienemmästä summasta korvauksena tilisiirtomääräyslo- makkeiden käsittelystä. Samalla pankkienväliseksi sovittu kiinteä maksu muuttui enimmäismääräksi. Samassa yhteydessä korostettiin jälleen kerran sitä, että sekä maksajan että saajan pankit voivat vapaasti laskuttaa muita asianomaisia osapuolia tilisiirtomääräyslomak- keiden käsittelystä. Mainitun 5 artiklan muutettu teksti kuuluu seuraavasti: joita maksajan ”Korvaukseksi niistä kustannuksista, laitokselle aiheutuu GSA järjestelmän yhteydessä tapahtuvasta, myös saajan laitosta hyödyttävästä tili- siirtomääräyslomakkeiden käsittelystä, maksajan laitos veloittaa saajan laitokselta 0,30 guldenin suuruisen summan kustakin käsitellystä lomakkeesta, elleivät kahdenvälisesti pankit pienemmästä summasta. yksittäiset sovi Mainittu summa määräytyy niiden kustannusten perusteella, joita kaikkein kustannustehokkaimmalle aiheutuu laitokselle tilisiirtomääräyslomakkeiden käsittelystä, ja sitä mukautetaan kyseisissä kustan- nuksissa tapahtuvien todettujen muutosten mukai- sesti. Päätös korvaussumman muuttamisesta voidaan tehdä minkä tahansa GSA järjestelmään osallistuvan laitoksen ehdotuksesta; ehdotukseen on liitettävä asiakirja todisteeksi kustannusten muutoksista. järjestelmään Tämän artiklan mukainen kustannuskorvaus antaa osallistuville GSA yksittäisille (maksajan ja laitoksille mahdollisuuden veloittaa vapaasti GSA järjestelmän tilisiirtomääräys- lomakkeiden käsittelystä aiheutuvat kulut muilta asianomaisilta. ” saajan) Menettely Väliaikaisten toimenpiteiden määräämistä koskevan hake- muksen hylkääminen 28) väliaikaisten kattojärjestön), Komissio on 7 päivänä helmikuuta 1992 päivätyllä päätöksellä hylännyt yhden valituksen tekijän, Neder- landse Postorderbondin (Alankomaiden postimyyntiyri- tysten toimenpiteiden määräämistä koskevan hakemuksen. Komissio katsoi jonka päätöksessään muun muassa, että näkökanta, mukaan GSA sopimuksen soveltamisesta aiheutuu vakavaa vahinkoa Alankomaiden postimyyntiyritysten kattojärjestön jäsenille, ei ole oikeutettu, koska pank- kienvälisen korvauksen veloittaminen muilta asianomai- silta riippuu sopimukseen osallistuvien pankkien yksit- 29) 30) 31) veloitettaisiin kaikissa täisistä päätöksistä. Komission mukaan ei myöskään näyttänyt todennäköiseltä, että Alankomaiden pankit olisivat tehneet sopimuksen tai soveltaneet tosiasiallisesti yhdenmukaista menettelyä, jonka perusteella pankkien- välinen korvaus tapauksissa maksunsaajilta. Komissio katsoo, ettei kysymyksessä ole myöskään vakava ja korjaamaton vahinko, koska Neder- landse Postorderbondin jäsenet voivat veloittaa pankkien laskuttaman maksun kokonaan tai osittain asiakkailtaan, ja ne lisäksi nostaa kanteen kansallisessa tuomioistuimessa perusteettomiksi todettujen maksujen takaisinperimiseksi. Päätöksestä ei ole valitettu. voivat Asiat, joita komissio on 14 päivänä kesäkuuta 1993 ilmoit- tanut vastustavansa Komissio lähetti 14 päivänä kesäkuuta 1993 NVB:lle väitetiedoksiannon, jossa se totesi, että GSA-sopimuk- seen sisältyvä monenvälisesti vahvistettu pankkienvä- linen korvaus rikkoo Euroopan yhteisön perustamissopi- muksen 81 artiklan 1 kohtaa, ja että tapaus ei täytä 81 artiklan 3 kohdassa vapautuksen myöntämiselle asetet- tuja edellytyksiä. Komissio on peruuttanut väitetiedok- siannossa esittämänsä väitteet 20 päivänä kesäkuuta 1997. Niiden kolmansien huomautukset, joiden etua asia koskee ovat johdosta tiedonannon Neuvoston asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohdan mukaisen seuraavat osapuolet lähettäneet komissiolle (yhteiset) huomautuk- sensa: Nederlandse Postorderbond, ANWB, Centraal Bureau Fondsen Werving, Verenigde Nederlandse Uitge- versbedrĳven, Nederlandse Organisatie van Tĳdschriften Uitgevers sekä Nederlandse Christelĳke Radio Vereniging (jotka kaikki ovat tehneet kantelun (jäljempänä ’kantelun tekijät’) asiassa, ks. 3 kohta edellä) (21). Yleishyödyllisten palvelujen neuvotteluelin (OverlegOrgaan Nutsvoorzie- ningen) ja maksuliikenteen käyttäjien yhteiselin (Gebrui- kersplatform Betalingsverkeer) esitettyihin huomautuksiin. yhtyvät sisältyvä GSA-sopimukseen Kantelun tekijöiden huomautukset voidaan esittää yhteenvetona seuraavasti. Ensinnäkin kantelijat katsovat, että pankkienvälinen korvaus on perusteiltaan yhteensopimaton rajojen yli suoritettavista tilisiirroista 27 päivänä tammikuuta 1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/5/EY (22) kanssa. Direktiivissä käytetyn määrityksen mukaan tilisiirron toimeksiantaja vastaa tilisiirtoon liitty- vistä kustannuksista, ellei toimeksiantaja ole pankkinsa kanssa muuta sopinut. Kantelijat katsovat lisäksi, että ei ollut pankkienvälisen korvauksen käyttöönotolle perusteltua syytä eikä sitä etenkään voida perustella kahden Alankomaissa käytössä olevan maksujärjes- telmän yhdistämisellä. Kantelijat pitävät kiistanalaisena myös sitä, että saajan pankki hyötyisi maksajan pankin suorittamista palveluista. Kantelun tekijöiden mukaan maksumääräykseen liittyvät käsittelykustannukset, siihen saakka kunnes maksu voidaan suorittaa, kuuluvat maksajan pankille. Kantelun tekijät esittävät, että sopi- muksesta aiheutuu käänteisiä kustannuskannustimia, koska toimeksiantajalle kuuluvia kustannuksia siirretään sen perusteella maksun saajalle. (21) 14 päivänä lokakuuta 1997 päivätty kirje (asiakirjakansio 33. 793, s. 794). (22) EYVL L 43, 14. 2. 1997, s. 25. 21. 10. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 271/33 II OIKEUDELLINEN ARVIO tarjota suoraveloitusjärjestelmää vuoksi pankit voivat maksunsaajille edullisempaan hintaan kuin tilisiirtomää- räysjärjestelmää. Markkinat Tuotemarkkinat Alankomaissa 32) Muut maksujärjestelmät eivät juurikaan uhkaa tilisiirto- määräysjärjestelmää. Koska tilisiirtomääräysjärjestelmä on tarkoitettu tilanteisiin, joissa maksaja ja maksunsaaja eivät ole suoraan tekemisissä toistensa kanssa, eivät suoraan myyntitiskillä suoritettavat maksut, kuten käteis- raha- ja maksukorttimaksut (esimerkiksi ”PINpas”, joka on ja käytettävä ”chipknip”/”chipper” (jotka ovat Alankomaissa käytet- täviä elektronisia kukkaroita), ole sen todellisia vaihtoeh- toja. Maksutapoja, jotka perusteiltaan sopivat tilanteisiin, joissa maksaja ja maksunsaaja eivät ole suoraan yhtey- dessä toisiinsa, ovat tavanomainen tilisiirto (varsinaiset pankkisiirtotoimeksiannot), sekit, sähköiset pankkijärjes- telmät ja suoraveloitusjärjestelmä. Näitä maksutapoja ei voida tilisiirtomääräysjärjestelmän todellisina vaihtoehtoina. Ainoastaan suoraveloitusjärjes- telmä voidaan katsoa määrättyyn rajaan asti tällaiseksi vaihtoehdoksi. Perusteluna voidaan esittää seuraavaa: pankkikortti) kuitenkaan pitää 33) 34) 35) Pankkisiirrot ja sekit, joissa käytetään paperille kirjattuja toimeksiantoja, eivät ole todellisia vaihtoehtoja, koska niihin liittyvät käsittelykustannukset ovat suhteellisen korkeita. Käsinkirjoitettujen tietojen muuntaminen sähköiseen muotoon maksutoimeksiannon käsittelemi- seksi atk:n avulla on suhteellisen kallista. Kumpikin maksutapa on lisäksi maksunsaajille hallinnollisesti hankalampi kuin tilisiirtomääräysjärjestelmä. Sähköisiä pankkijärjestelmiä ei myöskään voida pitää todellisina vaihtoehtoina, sillä sellaisten yksityisasiakkaiden määrä, joilla on käytettävissään järjestelmien edellyttämät lait- teistot (henkilökohtainen tietokone, modeemi) on vielä suhteellisen vähäinen. Ainoastaan suoraveloitusjärjestelmä on määrättyyn rajaan tilisiirtomääräysjärjestelmän todellinen vaihtoehto. asti tilisiirtomääräysjärjes- Suoraveloitusjärjestelmä telmän tavoin erityisen hyvin säännöllisesti toistuviin maksuihin. Tässä järjestelmässä asiakas valtuuttaa saajan veloittamaan tietyt laskut tililtään suoraan ilman ennalta jälkikäteen niin tehtävää maksumääräystä. Asiakas voi halutessaan mitätöidä kyseiset veloitukset. sopii Tilisiirtomääräysjärjestelmän ja suoraveloitusjärjestelmän välillä on kuitenkin myös eroja. Vähittäispankit tarjoavat asiakkailleen tavallisesti sekä tilisiirtomääräysjärjestelmä- että suoraveloitusjärjestelmäpalveluja. Suoraveloitusjär- jestelmän maksujen käsittelykustannukset ovat pankeille kuitenkin huomattavasti alhaisempia kuin tilisiirtomää- räysjärjestelinän maksujen, koska maksunsaajat toimit- tavat kaikki suoraveloituksen suorittamisen kannalta välttämättömät tiedot valmiiksi sähköisessä muodossa. Näin tietoja ei enää tarvitse muuntaa painetuilta lomak- keilta tapahtuu täysin sähköisesti, eikä lomakkeita siten käytetä. Tämän sähköiseen muotoon. Suoraveloitus 36) 37) 38) tilisiirtomääräyslomaketta Näillä kahdella maksutavalla on myös toisistaan poik- joiden vuoksi maksaja voi pitää keavia ominaisuuksia, tilisiirtomääräysjärjestelmän kautta tapahtuvaa maksua suoraveloitusta parempana tai päinvastoin. Seuraavat tekijät ovat vertailun kannalta olennaisia. Tilisiirtomää- räysjärjestelmässä asiakkaan on ensinnäkin annettava kustakin maksusta etukäteen erillinen maksumääräys omalle pankilleen allekirjoittamalla tilisiirtomääräyslo- make ja lähettämällä se pankille. Asiakas voi myös käyttäen suoraan maksaa jonka hän on velkaa. pankissaan käteisellä summan, Käteissuorituksesta veloitetaan lisämaksu. (Käteismaksu on mahdollinen esimerkiksi silloin, jos sekkitilillä ei ole riittävästi katetta). Tilisiirtomääräysjärjestelmässä asiakas voi siten paremmin valvoa maksuajankohtaa ja -tapaa seuranta on kuin suoraveloitusjärjestelmässä, mahdollista vasta jälkikäteen. Osa asiakkaista suosii tämän vuoksi tilisiirtomääräysjärjestelmää suoraveloitus- järjestelmän sijasta. Suoraveloitusjärjestelmän etuna sekä asiakkaan että maksunsaajan kannalta on puolestaan se, että maksut suoritetaan aina ajallaan, minkä vuoksi vältetään viivästyneistä maksuista veloitettavat viivästys- korvaukset. Lisäksi asiakas säästyy laskun käsittelemi- seltä. jossa valmiita käyttämään silloin, kun asiakassuhde on jatkunut Toiseksi maksajan tekemä valinta kahden maksujärjes- telmän välillä voi riippua maksajan ja yrityksen välisestä suhteesta. Käytännössä on osoittautunut, että asiakkaat suoraveloitusjärjestelmää ovat jo erityisesti pitkään ja asiakas luottaa yritykseen. Tällaisia yrityksiä ovat esimerkiksi yleishyödylliset palveluyritykset. Suora- veloitusjärjestelmää käytetään huomattavasti vähemmän sellaisissa tapauksissa, joissa asiakassuhde on luonteel- taan tilapäisempi. Tällaisia ovat muun muassa aikakaus- lehtien tilaukset. Joissakin tapauksissa, kuten asunto- lainan kuukausimaksujen ja tiettyjen vakuutusmaksujen osalta, asiakas ei voi valita maksutapaa vaan on velvol- linen käyttämään suoraveloitusjärjestelmää. Edellä mainitut erot viittaavatkin siihen, että suoraveloi- tusjärjestelmä ja tilisiirtomääräysjärjestelmä eivät ensisi- jaisesti ole toisiansa korvaavia järjestelmiä. Ominaisuuk- sien eroavaisuuksien lisäksi on otettava huomioon myös maksutapojen hinta (23). Pankkien ja/tai maksunsaajien asiakkailtaan (maksajilta) maksujärjestelmien käytöstä veloittamien maksujen erot voivat olla tekijä, joka vaikuttaa asiakkaan valintaan tilisiirtomääräysjärjes- telmän ja suoraveloitusjärjestelmän välillä. Pian vuoden 1991 GSA-sopimuksen voimaantulon jälkeen heinä- kuussa 1991 pankit alkoivat veloittaa asiakkailtaan (maksunsaajilta) maksuja tilisiirtomääräysjärjestelmän käytöstä. Eräät maksunsaajat, kuten monet postimyyn- tiyritykset sekä sanomalehtien ja aikakauslehtien kustan- tajat, laskuttavat itseltään veloitetut kustannukset koko- naisuudessaan tai osittain asiakkailtaan soveltamalla eri hintoja sen mukaan, käyttääkö asiakas tilisiirtomääräystä vai suoraveloitusta. Yritys voi esimerkiksi antaa alen- Jos nuksen, suoraveloituksella maksaminen on asiakkaalle edulli- sempaa kuin tilisiirtomääräyksen käyttäminen, voidaan jos maksu tapahtuu suoraveloituksella. (23) Komission tiedonanto merkityksellisten markkinoiden määritelmästä yhteisön kilpailuoikeuden kannalta (EYVL C 372, 9. 12. 1997, s. 5). L 271/34 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 21. 10. 1999 olettaa, että osa asiakkaista (maksajista) jättää suoraveloi- tuksessa alun perin näkemänsä haitat huomiotta. Tästä ei ole kuitenkaan käytettävissä lukuja, mikä johtuu osit- tain siitä, että kaikki maksunsaajat eivät laskuta (näky- västi) tilisiirtomääräysjärjestelmän käytöstä, ja silloinkin, kun näin tapahtuu, maksut eivät ole erityisen korkeita. On todettava, että tilisiirtomääräysjärjestelmän käyttö on asteittain jonkin verran vähentynyt vuodesta 1992 lähtien. Interpay/BGC käsitteli siten vuonna 1991 noin 237 miljoonaa tilisiirtomääräysjärjestelmän toimeksi- antoa (hyväntekeväisyyden varainhankintaan liittyvät tili- siirtomääräykset, (actie-accept) mukaan luettuina), joiden kokonaisarvo oli 101 miljardia guldenia. Vuonna 1998 toimeksiantojen määrä oli noin 217 miljoonaa (mikä merkitsee noin 7,6 prosentin vähennystä neljän vuoden aikana). Samaan aikaan suoraveloitusjärjestelmän käyttö on kasvanut voimakkaasti. Suoraveloitusjärjestelmän toimeksiantoja oli vuonna 1991 noin 227 miljoonaa, ja niiden yhteisarvo oli noin 224 miljardia guldenia. Vuonna 1998 toimeksiantoja oli 534 miljoonaa, mikä merkitsee noin 135 prosentin kasvua (24). Suoraveloitus- järjestelmien käytön kasvu johtuu erityisesti pankkien ja tiedotuskampanjoista (joiden yritysten (maksunsaajien) aiheena ovat olleet asiakkaiden tarpeisiin räätälöidyt maksupalvelut, (”Betaal op maat”). Kampanjoiden tavoit- teena on ollut edistää edullisten maksutapojen käyttöä. Interpayn mukaan suoraveloitusjärjestelmän käyttö on edelleen kasvussa tilisiirtomääräysjärjestelmän kustan- nuksella. Sitä suosivat erityisesti yksityiset maksajat. Kasvu tapahtuu käsinkirjoitettujen tilisiirtojen kustan- nuksella (25). Yhteenvetona todettakoon, että tilisiirtomääräysjärjes- telmän ja suoraveloitusjärjestelmän ominaisuuksien eroista huolimatta voidaan olettaa, että tilisiirtomääräys- järjestelmän hinnannousu suhteessa suoraveloitusjärjes- siihen, että telmään johtaa määrättyyn rajaan asti maksajat siirtyvät käyttämään suoraveloitusjärjestelmää. Tähän viittaa se, että tilisiirtomääräysjärjestelmän käyttö on vähentynyt asteittain vuoden 1992 jälkeen eli pian sen jälkeen kun maksunsaajia alettiin veloittaa tilisiirto- määräysjärjestelmän käytöstä ja siten luotiin mahdolli- suus kustannusten laskuttamiseen edelleen maksajilta. Huomionarvoista on myös se, että pankkien ja mak- sunsaajien toteuttama ilmeisen menestyksellisesti kampanja, jonka aiheena ovat olleet asiakkaiden tarpei- siin räätälöidyt maksupalvelut, on johtanut tilisiirtomää- räysjärjestelmän käytön vähentymiseen suoraveloitusjär- jestelmän hyväksi. Suoraveloitusjärjestelmää voidaan tämän vuoksi pitää määrättyyn rajaan asti tilisiirtomää- tuote- räysjärjestelmän vaihtoehtona. Merkityksellisiksi markkinoiksi on edellä olevan perusteella katsottava tili- siirtomääräysjärjestelmä ja suoraveloitusjärjestelmä. Merkityksellinen maantieteellinen markkina-alue Ottaen huomioon, että tilisiirtomääräysjärjestelmä on kotimainen maksujärjestelmä, tarkoitettu joissa maksajalla ja maksunsaajalla on tili maksuihin, osallistu- Alankomaissa tilisiirtomääräysjärjestelmään joka on 39) 40) 41) vassa pankissa, on merkityksellisenä maantieteellisenä markkina-alueena Alankomaat. 81 artiklan 1 kohta Yritysten välinen sopimus 42) GSA-sopimuksen allekirjoittaneet ja toisaalta liitännäis- sopimuksen allekirjoittaneet pankit ovat 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja yrityksiä. GSA-sopimus on sen vuoksi perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu yritysten välinen sopimus. Kilpailun rajoittaminen Neljän osapuolen välistä sopimusta koskevat keski- näiset suhteet 43) 44) 45) neljä liittyy periaatteessa Tilisiirtomääräysjärjestelmään, kuten useimpiin maksu- järjestelmiin, osapuolta: maksaja (asiakas, joka suorittaa maksun), saaja (asiakas, joka vastaanottaa maksun), maksajan pankki ja saajan pankki (26). Kukin osapuoli on välittömässä suhteessa kahteen muuhun osapuoleen. Esimerkiksi saajan pankin ja maksajan pankin välillä vallitsee yhtäältä välitön suhde, joka on määritelty GSA-sopimuksessa. Toisaalta saajan pankki on tilisiirtomääräyksestä tehdyn sopi- muksen perusteella yhteydessä saajaan. Neljän osapuolen välisen maksujärjestelmän keskinäisiä suhteita on tarkas- puitteissa suhteen kokonaisuutena. Yhden teltava tehdyillä hinnoittelujärjestelyillä voi olla seurauksia muihin suhteisiin ja ne voivat vaikuttaa siten koko maksujärjestelmän käyttöön. veloittamista, käsittelykustannusten llmoitettu sopimus, joka koskee tilisiirtomääräyslomak- keiden liittyy suoraan saajan pankin ja maksajan pankin väliseen suhteeseen (pankkienvälinen suhde). Pankkienvälinen hinnoittelujärjestely voi kuitenkin vaikuttaa myös saajan pankin ja saajan sekä saajan ja maksajan väliseen suhtee- seen ja siten koko tilisiirtomääräysjärjestelmän toimin- taan. Saajan pankkihan voi päättää veloittaa pankkienvä- lisestä maksusta aiheutuvat kustannukset edelleen korot- tamalla maksunsaajilta veloittamaansa palkkiota. Mak- sunsaaja voi puolestaan päättää veloittaa nämä lisäkus- tannukset tilisiirtomääräysjärjestelmää käyttäviltä asiak- kailtaan. Tässä tapauksessa asiakkaat voivat päättää siirtyä jonka käyttämään toista maksujärjestelmää, heidän oma pankkinsa tai kilpaileva pankki tarjoaa. joka tyypillinen ominaispiirre, Toimenpiteiden potentiaalinen jatkuva vuorovaikutus on tilisiirtomääräysjärjestelmän kaltaisille maksujärjestel- mille on otettava huomioon tutkittaessa kilpailunrajoitusten esiintymistä. Yhteen maksujärjestelmän osapuolten väliseen suhtee- seen sovellettavaa hintarajoitusta, kuten monenkeskistä pankkienvälistä maksua, riittävästi ei huomioon tarkastelemalla ainoastaan rajoituksen vaiku- tuksia kyseiseen suhteeseen, vaan sen lisäksi on tarkastel- tava vaikutuksia kaikkien osapuolten välisten suhteiden ja siten koko maksujärjestelmän kannalta. voida ottaa (24) BGC:n vuosikertomus 1993, Interpayn vuosikertomus 1996, 18 päivänä helmikuuta 1999 päivätty Interpayn kirje. (25) Interpayn vuosikertomus 1996, s. 30—31. (26) Maksajan ja saajan pankki voi olla sama. Siinä tapauksessa on kysymys pankin sisäisestä tilisiirrosta. 21. 10. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 271/35 46) 47) 48) Monenkeskinen pankkienvälinen maksu jota maksunsaajat Teknisesti tarkasteltuna yhtenäinen tilisiirtomääräysjär- jestelmä eli maksujärjestelmä, ja maksajat voivat käyttää siitä riippumatta, missä pankissa niillä on tili, voi olla olemassa ainoastaan erityiseltä monenkeskiseltä pohjalta. Tilisiirtomääräysten teknisiä ominaisuuksia ja transaktiomenettelyä koskevat yhte- näiset sopimukset ovat siten välttämättömiä järjestelmän moitteettoman toiminnan varmistamiseksi. Lisäksi on käytännössä välttämätöntä, että transaktioon osallistu- vien pankkien välillä vallitsee yhteisymmärrys kustan- nusten keskinäisestä veloittamisesta eli siitä, veloite- taanko niistä vai ei ja kuinka paljon. Tilisiirtomääräysjär- jestelmän kaltaisen maksujärjestelmän erityispiirteet huomioonottaen asiaa koskevat neuvottelut on tietenkin käytävä etukäteen eli ennen kuin pankit ottavat maksu- järjestelmän asiakkaidensa maksutransak- tioiden käsittelemiseksi. Maksujärjestelmän luonteesta seuraa, että maksajilla ja saajilla on oltava maksutransak- tion toimeksiantohetkestä alkaen varmuus siitä, että suorittavat maksun viipymättä. asianomaiset pankit Koska valinta tilisiirron suorittavien pankkien välillä määräytyy niiden asianomaisten tilisiirtomääräysjärjes- telmää ovat tilinomistajien kyseiset pankit toimeksiantohetkestä lähtien tosiasialli- sesti osapuolia, jotka ovat velvollisia toimimaan yhteis- työssä keskenään (partenaires obligés). Hintaneuvotteluja voidaan pitää tämän vuoksi todellisina ainoastaan silloin, jos ne toteutuvat etukäteen. Jos pankit päättävät ottaa käyttöön pankkienvälisen maksun, voidaan sen suuruu- desta periaatteessa sopia sekä kahdenkeskisesti että monenkeskisesti. perusteella, käyttävien käyttöön Kyseisessä tapauksessa pankit ovat päättäneet soveltaa yhtenäistä monenkeskistä maksua, jota on tosin vuodesta 1992 lähtien sovellettu enimmäismääränä. On myös mahdollista, että joukko pankkeja toimii edelläkä- vijöinä ja sopii kahdenkeskisesti maksuista, minkä jälkeen muut pankit pyrkivät luomaan yhteyden jonkin tällaisen pankin kanssa, jotta myös ne voisivat soveltaa näitä kahdenkeskisiä maksuja (27). Pankit voivat lisäksi sopia monenkeskisesti pankkienvälisen maksun määrit- tämiseen käytettävästä laskentakaavasta, jonka muuttujat vaihtelevat pankeittain (28). Komissio katsoo, että kahdenkeskinen pankkienvälistä maksua koskeva sopimus kuuluu tavallisesti 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalan ulkopuolelle. Sitä vastoin koskeva monenkeskinen sopimus rajoittaa kilpailua 81 artiklan 1 kohdan mukaan, koska se rajoittaa huomattavasti pankkien vapautta päättää itsenäisesti omasta hinnoittelupolitiikas- taan (29). Tästä seuraa, että GSA-sopimuksen 5 artiklassa pankkienvälistä maksua (27) Kuten tapahtui ennen vuoden 1991 GSA-sopimuksen voimaantuloa. (28) Kuten Alankomaissa tapahtui esimerkiksi pankkiautomaattien osalta vuoteen 1998 asti. (29) EY:n kilpailusääntöjen soveltamisesta rajojen yli suoritettavissa tili- siirroissa annetun tiedonannon 40 kohta (EYVL C 251, 27. 9. 1995, s. 3). 49) 50) 51) 52) sovitun pankkienvälisen tarkoitetun monenkeskisesti maksun tarkoituksena on 81 artiklan 1 kohdan mukainen kilpailun rajoittaminen, koska se rajoittaa sopimukseen osallistuvien pankkien vapautta määrittää kahdenkeskisissä neuvotteluissa tilisiirtomääräyslomak- keiden käsittelystä veloitettavan maksun suuruus (30). että kahdenkeskiset Käytännössä on osoittautunut, neuvottelut tilisiirtomääräysten sähköisestä käsittelystä veloitettavasta pankkienvälisestä maksusta ovat teknisesti mahdollisia. Eräiden suurten pankkien välillä oli siten ennen GSA-sopimuksen voimaantuloa kahdenkeskisiä sopimuksia näiden kustannusten korvaamisesta. GSA-sopimukseen osallistuvat pankit ovat kylläkin voineet sopia kahdenkeskisesti tilisiirtomääräyslomak- keiden käsittelystä veloitettavasta (alhaisemmasta) pank- kienvälisestä maksusta sen jälkeen, kun kiinteä maksu muuttui enimmäismääräksi 26 päivänä maaliskuuta 1992. Osallistuvat pankit eivät ole tähän mennessä kuitenkaan käyttäneet tätä mahdollisuutta. Pankkienvä- lisen maksun muuttamisella kiinteästä maksusta enim- mäismääräksi ei sen vuoksi ole ollut minkäänlaista käytännön merkitystä. tarkoituksena yhtenäisen maksun Rajojen yli suoritettavista tilisiirroista antamassaan tie- donannossa komissio on huomauttanut, että pankkien- välisen olevalla kilpailun rajoittamisella on todennäköisesti myös vääris- tävä vaikutus pankkien toimintaan asiakkaitaan kohtaan. Pankkienvälisellä maksulla on tilisiirtomääräysjärjestel- mässä kilpailua rajoittava vaikutus (saajan) pankin ja sen asiakkaan väliseen suhteeseen, erityisesti koska saajan pankkienvälisen pankit korvauksen asiakkailtaan (maksunsaajilta). Vaikka pankit eivät veloitakaan mak- sunsaajilta tilisiirtomääräyslomak- keiden käsittelystä, on pankkienvälisen maksun edelleen- veloittamisesta seurannut, että asiakkailta veloitettuja hintoja on nostettu rakenteellisesti lähes yhtenäisellä tavalla. Pankkienvälisen maksun suuruus toimii siten tosiasiassa asiakkailta veloitettavien maksujen perustana. veloittavat maksamansa järjestelmällisesti yhtenäisiä hintoja edelleen lisätietoja koskevaan lähetettyyn Kolmelle suurimmalle pankille 23 päivänä joulukuuta 1991 pyyntöön saatujen vastausten perusteella voidaan todeta, että mikään kyseisistä pankeista ei ennen pankkienvälisen maksun käyttöönottoa (välittömästi) veloittanut yritys- asiakkailtaan maksua tilisiirtomääräyksen käytöstä ja että sen jälkeen otettiin käyttöön 0,45 guldenin suuruinen maksu (liitteetön ilmoitus), jonka ABN AMRO otti käyt- töön 1 päivänä heinäkuuta 1991 (jolloin vuoden 1991 GSA-sopimus tuli voimaan), Rabobank 1 päivänä syys- kuuta 1991 (siten, että 0,45 guldenin maksu oli vähim- mäismaksu, suoritusten soveltaminen riippui määrästä, laadusta ja tiedonannoista) ja silloinen NMB Postbank Groep 1 päivänä tammikuuta 1992 (31). NMB Postbank vahvisti tässä yhteydessä nimenomaisesti, että jonka EYVL (30) Vrt. Nederlandse Vereniging van Banken (19 päivänä heinäkuuta 1989 annettu L 253, komission päätös 89/512/EY, 30. 8. 1989, s. 1), 56 kohta. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi NVB:n kyseistä II päätöstä vastaan esittämän kanteen 17 päivänä syyskuuta 1992 (asia T-138/89, Kok. 1992 II-2181). (31) Eri pankkien 5 päivänä elokuuta 1997 ja 18 päivänä tammikuuta 1999 päivättyihin lisätietoja koskeviin pyyntöihin antamista vas- tauksista käy ilmi, että lähes kaikki kyseiset pankit veloittivat edel- leen vuosina 1997—1999 vakiomaksuna 0,45 guldenia (liitteetön ilmoitus), vaikka poikkeukset tästä vakiomaksusta ovatkin käytän- nössä mahdollisia määrättyyn rajaan asti. L 271/36 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 21. 10. 1999 yritysasiakkailta veloitettiin puolet kustannuksista, jotka aiheutuivat tilisiirtomääräysten muuntamisesta sähköi- seen muotoon. Tämä vastaa pankkienvälisen korvauksen suuruutta (32). Asiaa koskevista asiakirjoista käy ilmi, että myös Rabobank, ABN AMRO ja muut GSA-sopimuk- veloittivat pankkienvälisen seen osallistuvat pankit korvauksen, kokonaisuudessaan asiakkailtaan (33). 53) annetaan Pankkien ei ole todettu tehneen sopimuksia niiden välisen maksun järjestelmällisestä edelleenveloittamisesta asiakkailta. GSA-sopimuksessa pankkien nimenomaan itsenäisesti päättää, veloittavatko ne kustannukset asiakkailtaan. Jos yksittäiset pankit päät- tävät kyseisen maksun edelleenveloittamisesta, on tämä kuitenkin suora seuraus GSA-sopimuksen olemassa- olosta, koska sopimuksesta aiheutuu saajan pankille ta- loudellisia kustannuksia, joita sillä ei aikaisemmin ollut. llman pankkienvälisen maksun olemassaoloa edelleenve- loittamiseen ei olisi mitään syytä. Tässä mielessä sovittu pankkienvälinen maksu vaikuttaa kilpailua rajoittavasti saajan pankin ja saajan väliseen suhteeseen. olevassa kuitenkin siinäkin pankkienvälistä korvausta. suoraveloitusjärjestelmässä sovelletaan 56) GSA-sopimus on tämän vuoksi perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu sopimus, jonka tarkoituksena on estää, rajoittaa tai vääristää kilpailua yhteismarkkinoilla ja josta seuraa, että kilpailu estyy, rajoittuu tai vääristyy yhteismarkkinoilla erityisesti sitä kautta, että sopimuksella suoraan tai välillisesti määrätään osto- tai myyntihinnat. Neuvoston asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohdan mukaisessa tiedonannossaan komissio totesi aikovansa hyväksyä GSA-sopimuksen. Yhteisöjen tuomioistuimen 21 tammikuuta 1999 asiassa Bagnasco vs. Banca Popo- lare di Novara (yhdistetyt tapaukset C-215/96 ja C-216/ 96) (35) antaman tuomion valossa komissio on tullut siihen tulokseen, että GSA-sopimus ei kuulu 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, sillä tuntuva vaikutus jäsen- valtioiden väliseen kauppaan puuttuu. Tämä selittyy seuraavasti. kuin soveltaa asiakkaidensa pankkienvälisiin 54) Monenkeskisen pankkienvälisen korvauksen kilpailua rajoittavaa vaikutusta saajan pankin ja asiakkaan väliseen suhteeseen voimistaa se, että kukin sopimukseen osallis- tuva pankki (maksunsaajien) pankin sisäisiin tilisiirtomääräyksiin samansuuruista maksua tilisiirtomääräyksiin, vaikka GSA-sopimus koskee ainoastaan pankkienvälisiä tilisiirtoja. Yritysasiakkaiden on siten mahdotonta välttää tilisiirtomääräyslomakkeiden sovellettavia maksuja. Jos pankkien sisäisistä tilisiirtomääräyksistä ei veloitettaisi tai niihin sovellettaisiin alhaisempia hintoja, yritysasiakkaiden olisi ollut mahdollista avata tili useam- massa pankissa ja siten vahvistaa maksuliikenteensä pankin sisäistä luonnetta ja välttää pankkienvälisiin tili- siirtomääräyksiin sovellettavat (korkeammat) hinnat. käyttöön 55) kokonaisuudessaan. Kilpailun rajoittaminen on olennaista, koska kaikki Alan- osallistuvat tilisiirtomääräysjärjestelmään komaissa sitoutuneet GSA-sopimukseen. Sopimus pankit ovat kattaa markkinat Tarpeeksi voimakas järjestelmien välinen kilpailu voisi rajoittaa asiakkailta veloitettavissa hinnoissa perittävän pankkien- välisen maksun vaikutuksia ainakin siltä osin kuin muissa järjestelmissä ei ole käytössä vastaavia pankkien- välisiä maksuja (34). Tilisiirtomääräysjärjestelmän ainoana vaihtoehtona — ainakin määrättyyn rajaan asti — (32) NMB Postbank Groepin 29 päivänä tammikuuta 1992 päivätyn vastauksen liite 8. Ks. myös ING-pankin 21 päivänä tammikuuta 1993 päivätty kirje yritysasiakkaalleen. (33) Ks. ABN AMROn yritysasiakkailleen lähettämät 18 päivänä loka- kuuta 1991 ja 24 päivänä lokakuuta 1991 päivätyt kirjeet, ABN Bank Nederlandin 4 päivänä heinäkuuta 1991 päivätty kirje, Rabo- bank Heerlenin 31 päivänä maaliskuuta 1992 päivätty kirje, Hollandse Koopmansbankin 6 päivänä helmikuuta 1992 päivätty kirje, Bank Mendes Gans NV:n 18 päivänä joulukuuta 1991 päivätty kirje ja Commerzbank Nederland NV:n 13 päivänä marras- kuuta 1993 päivätty kirje. (34) Ks. tältä osin myös rajojen yli suoritettavista tilisiirroista annetun tiedonannon 41 ja 42 kohdat (ks. alaviite 29). Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan Yleistä Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yritysten välinen sopimus on omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väli- seen kauppaan silloin, kun on oikeudellisten seikkojen ja tosiseikkojen perusteella riittävästi aihetta epäillä, että se voi vaikuttaa suoraan tai välillisesti taikka tosiasiallisesti tai mahdollisesti jäsenvaltioiden väliseen kauppaan siten, että yhtenäismarkkinoiden tavoitteiden toteutuminen jäsenvaltioiden välillä estyy (36). Jäsenvaltioiden väliseen kauppaan kohdistuva vaikutus johtuu yleensä moninai- jotka eivät yksittäin tarkasteltuina ole sista tekijöistä, välttämättä ratkaisevia (37). Lisäksi vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan perusta- missopimuksen 81 artiklan 1 kohtaa sovelletaan ainoas- taan sellaisiin sopimuksiin, joiden osalta voidaan todeta, että ne ovat omiaan vaikuttamaan merkittävästi jäsenval- tioiden väliseen kauppaan (38). Sen arvioimiseksi, vaikuttaako GSA-sopimus ja erityisesti pankkienvälistä maksua koskeva säännös jäsenvaltioiden on edellä mainitun yhteisön väliseen kauppaan, otettava tuomioistuimen seuraavat tekijät huomioon. oikeuskäytännön valossa 57) 58) 59) (35) Ei vielä julkaistu. (36) Ks. muun muassa yhteisön tuomioistuimen 11 päivänä heinäkuuta 1985 antama tuomio asiassa Remia vs. komissio, asia 42/84, Kok. 1985, s. 2545. (37) Ks. muun muassa yhteisön tuomioistuimen 15 päivänä joulukuuta 1994 asiassa DLG antama tuomio, asia C-250/92, Kok. 1994 I-5641, 54 kohta. (38) Ks. muun muassa yhteisön tuomioistuimen 17 päivänä heinäkuuta 1997 asiassa Ferriere Nord vs. komissio antama tuomio, asia C-219/95, Kok. 1997 I-4411, 19 kohta. 21. 10. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 271/37 60) 61) 62) GSA-sopimus koskee koko Alankomaiden aluetta On otettava huomioon, että GSA-sopimus ja erityisesti siihen kuuluva pankkienvälinen korvaus koskevat koko Alankomaiden aluetta. Kaikkien Alankomaissa tilisiirto- määräyspalveluja tarjoavien pankkien on tosiasiassa vält- tämätöntä liittyä GSA-sopimukseen. Koska maksunsaa- jalla ja maksajalla ei välttämättä ole tiliä samassa pankissa, pankeilla on oltava varmuus siitä, että niiden asiakkaan käyttämä tilisiirtomääräyslomake hyväksytään asiakkaan vastapuolen pankissa. Yhteisön tuomioistuin on todennut useissa tuomiois- saan, että menettelytavat, jotka rajoittavat kilpailua ja koskevat tietyn jäsenvaltion koko aluetta, vahvistavat kansallisten markkinoiden jakautumista, joka on perusta- missopimuksessa tarkoitetun talouksien yhteennivoutu- misen vastaista (39). Tämän perusteella ei voida kuiten- kaan vielä sinänsä päätellä, että vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan olisi merkittävä. Sen arvioimiseksi on tarkasteltava myös muita tekijöitä. Tarkastelun kannalta ovat olennaisia seuraavat tosiseikat (40). Taloudellinen toiminta, telmä liittyy johon tilisiirtomääräysjärjes- Tilisiirtomääräysjärjestelmään osallistumista ei ole rajoi- tettu ainoastaan Alankomaihin sijoittuneisiin yrityksiin (maksunsaajiin) ja yksityishenkilöihin (maksajiin), vaan se on avoin kaikille niille, joilla on tili jossakin tilisiirto- määräysjärjestelmään osallistuvassa pankissa. Taloudel- linen toiminta, johon tilisiirtomääräysjärjestelmä liittyy, rajoittuu sopimusmääräysten tai luonteensa vuoksi kuitenkin suurimmalta osaltaan Alankomaiden alueelle. Tällaista toimintaa on esimerkiksi tavaroiden ja palve- lujen sähköntoimitukset, puhelin) (41). Tilisiirtomääräysjärjestelmän kysynnän (eli tilisiirtomääräystä maksuvälineenä käyttävien asiak- kaiden — maksunsaajien ja maksajien) osalta voidaan todeta, että tilisiirtomääräysjärjestelmää tämän vuoksi käytetään erittäin vähän rajatylittävissä maksuissa. tarjoaminen (kaasun- ja (39) Ks. muun muassa yhteisön tuomioistuimen 17 päivänä lokakuuta 1972 asiassa Cementhandelaren vs. komissio (asia 8/72, Kok. 1972 s. 977) antaman tuomion 29 kohta, ensimmäisen oikeus- asteen tuomioistuimen 21 päivänä helmikuuta 1995 asiassa SPO vs. komissio antaman tuomion 229 kohta (asia T-29/92, Kok. 1995 II-289). (40) Ks. alaviite 34. (41) Vrt. asiassa ABI 12 päivänä joulukuuta 1986 annetun komission päätöksen 87/103/ETY 37 kohta, EYVL L 43, 13. 12. 1987, s. 51. 63) 64) 65) Muiden kuin Alankomaiden pankkien osallistuminen järjestelmään Tilisiirtomääräysjärjestelmän kysynnän lisäksi on tarkas- telussa otettava huomioon myös tilisiirtomääräyksen jotka tarjoavat tilisiirto- tarjonta tuotteena (eli pankit, määräysjärjestelmän palveluja). Voidaan todeta, että muiden kuin alankomaalaisten pankkien sivukont- torit (42) ja tytäryritykset (43) osallistuvat merkittävässä määrin tilisiirtomääräysjärjestelmään. NVB:n antamien tietojen mukaan tilisiirtomääräysjärjestelmään osallistui vuonna 1997 58 pankkia, joista 27 oli ulkomaisia pank- keja. Näistä ulkomaisista pankeista 11 oli kotoisin yhteisön jäsenvaltioista (5 tytäryritystä ja 5 sivukont- toria). Näiden ulkomaisten pankkien osuus tilisiirtomää- räysjärjestelmästä on kuitenkin suhteellisen vähäinen. Suurin osa (noin 91 prosenttia) yhteensä noin 100 000 tilisiirtomääräyssopimuksesta oli vuonna 1997 tehty suurimpien pankkien eli ABN AMROn, Rabobankin, ING-pankin ja Postipankin kanssa. Ulkomaisten pank- kien osuus alle 1 prosenttia. Myös ulkomaisten pankkien osuus käsitel- lyistä tilisiirtomääräyksistä oli erittäin vähäinen: 0,6 prosenttia veloituksista ja 4,9 prosenttia hyvityksistä (44). tilisiirtomääräyssopimuksista oli GSA-sopimukseen osallistumisen merkitys muille kuin Alankomaiden pankeille Alankomaiden markkinoilla toimi vuoden 1997 puolivä- lissä 115 pankkia, joista 68 oli alankomaalaisia ja 47 ulkomaisia pankkeja (joista 19 oli kotoisin yhteisöjen muista jäsenvaltioista ja 28 yhteisön ulkopuolisista maista) (45). Yli kolmannes Alankomaissa toimivista ulkomaisista pankeista ei siten tarjoa tilisiirtomääräysjär- jestelmän palveluja. Niiden 27 ulkomaisen pankin osalta, jotka tarjoavat tilisiirtomääräysjärjestelmän palveluja ja osallistuvat GSA-sopimukseen voidaan todeta, että ottaen huomioon tilisiirtomääräysjärjestelmän suhteel- lisen vähäinen merkitys niiden toiminnan kannalta (ks. 63 kohta edellä) sen palvelujen tarjoamisella ei käytän- nössä ole vaikutusta niiden päätökseen ryhtyä toimi- maan Alankomaiden markkinoilla. Edellä mainitut Päätelmä: yhdistettyinä huomioonottaen voidaan todeta, että GSA-sopimus ei ole omiaan vaikuttamaan merkittävällä tavalla jäsenval- tioiden väliseen kauppaan, tekijät (42) Koska ulkomaisten emoyhtiöiden ja niiden Alankomaissa toimivien sivukonttoreiden taloudelliset sidokset ovat hyvin kiinteät, kyseisiä sivukonttoreita on pidettävä osana emoyhtiöiden toimintaa riippu- matta niiden oikeudellisesta asemasta. Tämän vuoksi on myös jäsenvaltioiden näiden sivukonttoreiden toiminta katsottava osaksi välistä kauppaa. Ks. yhteisön tuomioistuimen 27 päivänä tammi- kuuta 1987 asiassa Verband der Sachversicherer vs. komissio antama tuomio, asia 45/85, Kok. 1987, s. 458—460. (43) Alankomaiden keskuspankki (De Nederlandsche bank, DNB) pitää ulkomaisten pankkien Alankomaihin sijoittautuneita tytäryrityksiä ulkomaisina pankkeina, jos ulkomaalaisten omistusosuus on 50 prosenttia tai suurempi (ks. DNB:n vuosikertomus 1991 ja DNB:n vastaus 5 päivänä elokuuta 1997 päivättyyn lisätietoja koskevaan pyyntöön). Myös NVB soveltaa tätä määritelmää (ks. NVB:n vuosi- kertomus 1998, s. 54). Bagnasco-tuomion (ks. alaviite 35 edellä) perusteella voidaan todeta, että yhteisön tuomioistuin katsoo ulko- maisten pankkien sivukonttoreiden osallistumisen lisäksi myös tekijäksi niiden arvioitaessa sitä, onko kysymys jäsenvaltioiden kauppaan kohdistu- vasta vaikutuksesta. osallistumisen merkitykselliseksi tytäryhtiöiden (44) NVB:n kirjeet 25. 3. 1997 ja 8. 3. 1999. (45) Nämä ovat pankkeja, päivänä heinäkuuta 1997 päivätyn kirjeen liite VI). sekä täyden palvelun pankkeja, osuustoiminnallisia (NVB:n 18 että hypoteekkipankkeja säästöpankkeja L 271/38 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 21. 10. 1999 ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Hallussaan olevien tietojen perusteella komissiolla ei ole aihetta ryhtyä toimenpiteisiin EY:n perustamissopi- muksen 81 artiklan 1 kohdan nojalla Alankomaiden pankkiyhdistyksen (Nederlandse Vereniging van Banken, NVB) ilmoittaman vuoden 1991 GSA-sopimuksen suhteen. 2 artikla Tämä päätös on osoitettu seuraaville: De Nederlandse Vereniging van Banken (Alankomaiden pankkiyhdistys) Singel 236 NL-1016 AB Amsterdam Tehty Brysselissä 8 päivänä syyskuuta 1999. Komission puolesta Karel VAN MIERT Komission jäsen 21. 10. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 271/39 LIITE I GSA-sopimukseen osallistuvat pankit (31. 12. 1997) 1. ABN AMRO Bank NV 2. Aegon Bank NV 3. Asahi Bank (Nederland) NV 4. ASR Bank NV 5. AVCB Bank NV 6. Banco di Brasil SA 7. Banco do Estado de São Paulo SA 8. Banco Exterior de España SA 9. Bank Bercoop NV 10. Bank Brussel Lambert NV 11. Bank Insinger de Beaufort NV 12. Bank Labouchere NV 13. Bank Mendes Gans NV 14. NV Bank Nederlandse Gemeenten 15. Bank of America NT & SA 16. Bank of Tokyo-Mitsubishi (Holland) NV 17. Banque Artesia Nederland NV 18. Barclays Bank PLC 19. Chang Hwa Commercial Bank (Europe) NV 20. Citibank NA 21. Commerzbank Nederland NV 22. Crediet & Effectenbank NV 23. Dai-Ichi Kangyo Bank Nederland NV 24. NV De Indonesische Overzeese Bank 25. De Nederlandsche Bank 26. Delta Lloyd Bank NV 27. Demir-Halk Bank Nederland NV 28. Deutsche Bank AG 29. F. van Lanschot Bankiers NV 30. FGH Bank NV 31. Fortis Bank Nederland NV 32. Frieslandbank NV 33. Fuji Bank Nederland NV 34. Generale Bank Nederland NV 35. GWK Bank NV 36. Hollandse Koopmansbank NV 37. ING Bank NV 38. Kas-Associatie NV 39. KBC Bank Nederland NV 40. Koçbank Nederland NV 41. Korea Exchange Bank 42. Lloyds Bank PLC 43. MeesPierson NV 44. National Bank of Greece 45. Nederlandse Waterschapsbank NV 46. OHRA Bank NV 47. OV-Bank NV 48. Postbank NV 49. Rabobank Nederland 50. Roparco NV 51. San Paolo Bank 52. SBS-Agro Bank Nederland NV 53. SNS Bank Nederland NV 54. Staal Bankiers NV 55. Theodoor Gilissen Bankiers NV 56. Tokai Bank Nederland NV 57. Triodosbank NV 58. United Garanti Bank International NV L 271/40 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 21. 10. 1999 i s k e s i m ä t t i v y h n i l i t t o d e i t t e s i l l e e p r a t I I E T I I L ä m l e t s e j r ä j s y ä r ä ä m o t r i i s i l i t n e n i e t h Y ) ” A S G ” ( ä m l e t s e j r ä j n i k n a p i t s o P i a t C G B / y a p r e t n I u l e t t i j a l n e t s y ä r ä ä m u s k a m : s u k s e k s y t i v l e s e l l i e k n a p n e i j a a s i n e n m ä t t e h ä l a j n e i d o o k : y l e t t i s ä k i n e n m a t n u u m n o o t o u m n e e s i ö k h ä s i k k n a p n a j a s k a m ) F I M ( u s k a m ä e t n i i k n e n i l ä v n e i k k n a p a t s i u u k l n i k n a p n a j a s k a m t e l o u p ( ) n a a k u m n a v a t y l e t t i s ä k n a m m i a k k o h e t i k k n a p n a j a a s s u t i o l e v e k a m o l u t t e t i o j r i k e l l a s y t i v y h u s k a m - s y ä r ä ä m o t r i i s i l i t ä t s ö t y ä k n e t a j a s k a m s a k a i s a e k a m o l s y ä r ä ä m o t r i i s i l i t y t t e t y ä t i s e a j a a s i a t - n i l e h u p , - a i g r e n e. m i s e ; s y t i r y i t n y y m i t s o p t u s k a m ä t e


title: Commission Regulation (EC) No 1926/1999 of 8 September 1999 fixing export refunds on fruit and vegetables

eurovoc_concepts:
export refund
fruit
vegetable

formats: pdf print

text: L 238/20 EN Official Journal of the European Communities 9. 9. 1999 COMMISSION REGULATION (EC) No 1926/1999 of 8 September 1999 fixing export refunds on fruit and vegetables THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES, (6) Whereas the international trade situation or the special requirements of certain markets may call for the refund on a given product to vary according to its destination; Having regard to the Treaty establishing the European Community, Having regard to Council Regulation (EC) No 2200/96 of 28 October 1996 on the common organisation of the market in fruit and vegetables (1), as last amended by Regulation (EC) No 1257/1999 (2), and in particular Article 35(3) thereof, (7) Whereas tomatoes, lemons, oranges, apples and peaches and nectarines of classes Extra, I and II of the common table grapes of class Extra and I, quality standards, shelled almonds, hazelnuts and walnuts in shell can currently be exported in economically significant quant- ities; (1) Whereas Commission Regulation (EC) No 2190/96 (3), as last amended by Regulation (EC) No 1303/1999 (4), lays down detailed rules on export refunds on fruit and vegetables; (8) Whereas the application of the abovementioned rules to the present and forecast market situation, and in partic- ular to fruit and vegetable prices in the Community and international trade, gives the refund rates set out in the Annex hereto; (2) Whereas Article 35(1) of Regulation (EC) No 2200/96, provides that, to the extent necessary for economically significant quantities of the products listed in that Article to be exported, the difference between the international market prices for those products and their prices in the Community may be covered by export refunds; (3) Whereas Article 35(4) of Regulation (EC) No 2200/96 provides that refunds must be fixed in the light of the existing situation or the outlook for fruit and vegetable prices on the Community market and supplies available on the one hand, and prices on the international market on the other hand; whereas account must also be taken of the costs referred to in Article 35(4)(b) of that Regula- tion and of the economic aspect of the exports planned; (4) Whereas, pursuant to Article 35(1) of Regulation (EC) No 2200/96, refunds are to be set with due regard to the limits resulting from agreements concluded in accordance with Article 300 of the Treaty; (5) Whereas, in accordance with Article 35(5) of Regulation (EC) No 2200/96, prices on the Community market are to be established in the light of the most favourable prices from the export standpoint; whereas international trade prices are to be established in the light of the prices referred to in the second subparagraph of that paragraph; (9) Whereas, pursuant to Article 35(2) of Regulation (EC) No 2200/96, the resources available should be used as efficiently as possible while avoiding discrimination between traders; whereas, therefore, care should be taken not to disturb the trade flows previously induced by the refund arrangements; whereas, for those reasons and because of the seasonal nature of exports of fruit and vegetables, quotas should be fixed for each product; (10) Whereas Commission Regulation (EEC) No 3846/87 (5), as last amended by Regulation (EC) No 1230/1999 (6), establishes an agricultural product nomenclature for export refunds; (11) Whereas Commission Regulation (EEC) No 3719/88 (7), as last amended by Regulation (EC) No 1127/1999 (8), lays down common detailed rules for the application of the system of import and export licences and advance fixing certificates for agricultural products; (12) Whereas, owing to the market situation, in order to make the most efficient use of the resources available and given the structure of Community exports, the most appropriate method should be selected for export refunds on certain products and certain destinations and consequently refunds under the A1 and A2 licence arrangements referred to in Article 1 of Regulation (EC) No 2190/96 should not be fixed simultaneously for the export period in question; (1) OJ L 297, 21. 11. 1996, p. 1. (2) OJ L 160, 26. 6. 1999, p. 80. (3) OJ L 292, 15. 11. 1996, p. 12. (4) OJ L 155, 22. 6. 1999, p. 29. (5) OJ L 366, 24. 12. 1987, p. 1. (6) OJ L 149, 16. 6. 1999, p. 3. (7) OJ L 331, 2. 12. 1988, p. 1. (8) OJ L 135, 29. 5. 1999, p. 48. 9. 9. 1999 EN Official Journal of the European Communities L 238/21 (13) Whereas the quantities laid down for the various prod- ucts should be distributed in accordance with the different systems for the grant of the refund, taking account in particular of their perishability; (14) Whereas the measures provided for in this Regulation are in accordance with the opinion of the Management Committee for Fruit and Vegetables, Quantities covered by licences issued for food aid as 2. referred to in Article 14a of Regulation (EEC) No 3719/88 shall not count against the eligible quantities covered by the Annex. 3. Without prejudice to the application of Article 4(5) of Regulation (EC) No 2190/96, the term of validity of A1 and A2 licences shall be two months. HAS ADOPTED THIS REGULATION: Article 1 Article 2 The export refunds on fruit and vegetables shall be as set 1. out in the Annex hereto. This Regulation shall enter into force on 9 September 1999. This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States. Done at Brussels, 8 September 1999. For the Commission Franz FISCHLER Member of the Commission L 238/22 EN Official Journal of the European Communities 9. 9. 1999 ANNEX EXPORT REFUNDS ON FRUIT AND VEGETABLES Product (full definitions of eligible products are given in the ‘Fruit and vegetables’ sector of Commission Regulation (EEC) No 3846/87 amended) Product code Destination or destination group (1) A1 9. 9 to 8. 11. 1999 System Application periods A2 10 to 14. 9. 1999 B 16. 9 to 15. 11. 1999 Refund rate (EUR/t net weight) Scheduled quantity (t) Indicative refund rate (EUR/t net weight) Scheduled quantity (t) Indicative refund rate (EUR/t net weight) Scheduled quantity (t) Tomatoes 0702 00 00 9100 Shelled almonds 0802 12 90 9000 Walnuts in shell 0802 21 00 9000 Shelled hazelnuts 0802 22 00 9000 Walnuts in shell 0802 31 00 9000 A01 A01 A01 A01 A01 Oranges 0805 10 10 9100 0805 10 30 9100 0805 10 50 9100 F01, F02, F05 Lemons 0805 30 10 9100 Table grapes 0806 10 10 9100 Apples 0808 10 20 9100 0808 10 50 9100 0808 10 90 9100 0808 10 20 9100 0808 10 50 9100 0808 10 90 9100 0808 10 20 9100 0808 10 50 9100 0808 10 90 9100 A01 A01 F01 F02 F03, F04 Peaches and nectarines 0809 30 10 9100 0809 30 90 9100 A21 (1) The destination codes are defined as follows: A01: All destinations. A21: All destinations except Switzerland. 20 50 59 114 73 50 35 25 40 40 54 27 314 177 1 131 124 6 813 20 2 446 50 35 25 40 40 6 097 6 793 11 820 1 842 2 261 27 1 314 20 50 59 114 73 50 35 25 40 40 54 27 4 893 314 177 1 131 124 12 193 6 793 23 640 1 842 2 261 6 813 2 628 F01: Norway, Iceland, Greenland, Faeroes, Poland, Hungary, Romania, Bulgaria, Albania, Estonia, Latvia, Lithuania, Bosnia-Herzegovina, Croatia, Slovenia, Former Yugoslav Republic of Macedonia, Federal Republic of Yugoslavia (Serbia and Montenegro), Malta. F02: Armenia, Azerbaijan, Belarus, Georgia, Kazakhstan, Kyrgyzstan, Moldova, Russia, Tajikistan, Turkmenistan, Uzbekistan, Ukraine, destinations referred to in Article 34 of Commission Regulation (EEC) No 3665/87, as amended. F03: African countries and territories except South Africa, countries of the Arabian Peninsula (Saudi Arabia, Bahrain, Qatar, Oman, United Arab Emirates (Abu Dhabi, Dubai, Sharjah, Ajman, Umm al Qaiwain, Ras al Khaimah, Fujairah), Kuwait, Yemen), Syria, Iran, Jordan, Bolivia, Brazil, Venezuela, Peru, Panama, Ecuador, Colombia. F04: Sri Lanka, Hong Kong SAR, Singapore, Malaysia, Indonesia, Tailand, Taiwan, Papua New Guinea, Laos, Cambodia, Vietnam, Uruguay, Paraguay, Argentina, Mexico, Costa Rica, and Japan. F05: Switzerland, Czech Republic, Slovakia and Japan