title: KIRJALLINEN KYSYMYS E-1637/99 esittäjä(t): Avril Doyle (PPE-DE) komissiolle. Komissiolle toimitetut juridiset asiakirjat, jotka koskevat EU:n elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston perustamista Meathin piirikunnassa sijaitsevaan Grangeen Irlannissa.

eurovoc_concepts:
EU office or agency
Ireland
exchange of information
foodstuffs legislation
provision of documents
public building
veterinary legislation

text: 20. 6. 2000 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti C 170 E/59 (2000/C 170 E/066) KIRJALLINEN KYSYMYS E-1636/99 esitt(cid:228)j(cid:228)(t): Graham Watson (ELDR) neuvostolle (20. syyskuuta 1999) Aihe: Yli 60-vuotiaiden ty(cid:246)skentely Euroopassa Onko neuvosto tietoinen siit(cid:228), ett(cid:228) Ranska aikoo kielt(cid:228)yty(cid:228) hyv(cid:228)ksym(cid:228)st(cid:228) yhteist(cid:228) ilmailualan s(cid:228)(cid:228)ntely(cid:228), joka sallii reittilent(cid:228)j(cid:228)n lupakirjan omaavien lent(cid:228)jien jatkaa lent(cid:228)mist(cid:228) 65-vuotiaiksi saakka? Ranska on kielt(cid:228)ytynyt tunnustamasta t(cid:228)t(cid:228) uutta ik(cid:228)rajaa, mink(cid:228) seurauksena yksik(cid:228)(cid:228)n yli 60-vuotias yleisest(cid:228) lentokuljetuksesta vastuussa oleva lent(cid:228)j(cid:228) ei saa lent(cid:228)(cid:228) Ranskan yli tai Ranskaan. Kuinka neuvosto aikoo painostaa Ranskaa varmistaakseen, ett(cid:228) se noudattaa yhteist(cid:228) ilmailualan s(cid:228)(cid:228)ntely(cid:228)? Mit(cid:228) keskin(cid:228)iseen lupakirjojen tunnustamiseen liittyvi(cid:228) velvoitteita j(cid:228)senmailla on? Vastaus (22. marraskuuta 1999) Siviili-ilmailun teht(cid:228)vien suorittamiseksi annettujen henkil(cid:246)st(cid:246)n lupakirjojen vastavuoroisesta hyv(cid:228)ksymi- sest(cid:228) 16 p(cid:228)iv(cid:228)n(cid:228) joulukuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/679 4 artiklan 5 kohdassa s(cid:228)(cid:228)det(cid:228)(cid:228)n, ett(cid:228) lent(cid:228)j(cid:228)n lupakirja on hyv(cid:228)ksytt(cid:228)v(cid:228), jos sen haltija t(cid:228)ytt(cid:228)(cid:228) kyseisen direktiivin liitteess(cid:228) m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)tyt erityiset vahvistamista koskevat vaatimukset. Kyseisess(cid:228) liitteess(cid:228) s(cid:228)(cid:228)det(cid:228)(cid:228)n 60 vuoden ik(cid:228)rajasta. Jos j(cid:228)senvaltio ei salli j(cid:228)senvaltion viranomaiset soveltavat direktiivi(cid:228) 91/670 asianmukaisesti. lent(cid:228)j(cid:228)n lupakirjan haltijan jatkaa lent(cid:228)mist(cid:228) 65:een ik(cid:228)vuoteen saakka, kyseisen On syyt(cid:228) muistuttaa, ett(cid:228) Kansainv(cid:228)linen siviili-ilmailuj(cid:228)rjest(cid:246) noudattaa vastaavaa k(cid:228)yt(cid:228)nt(cid:246)(cid:228). Chicagon yleissopimuksen liitteess(cid:228) I kiellet(cid:228)(cid:228)n yli 60-vuotiaiden lent(cid:228)jien toiminta lent(cid:228)jin(cid:228) kaupallisessa lento- liikenteess(cid:228). Kyseisen m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)yksen soveltamista koskevat mahdolliset lievennykset eiv(cid:228)t ole pakottavia. (2000/C 170 E/067) KIRJALLINEN KYSYMYS E-1637/99 esitt(cid:228)j(cid:228)(t): Avril Doyle (PPE-DE) komissiolle (15. syyskuuta 1999) Aihe: Komissiolle toimitetut juridiset asiakirjat, jotka koskevat EU:n elintarvike- ja el(cid:228)inl(cid:228)(cid:228)kint(cid:228)toimiston perustamista Meathin piirikunnassa sijaitsevaan Grangeen Irlannissa Milloin tarkalleen Irlannin hallituksen julkisten urakoiden toimisto luovutti komissiolle juridiset asiakirjat, jotka koskevat EU:n elintarvike- ja el(cid:228)inl(cid:228)(cid:228)kint(cid:228)toimiston rakennust(cid:246)it(cid:228) Meathin piirikunnassa sijaitsevassa Grangessa Irlannissa? Miksi asiakirjoja ei ole viel(cid:228) allekirjoitettu ja milloin ne on tarkoitus allekirjoittaa? Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus (11. lokakuuta 1999) Irlannin julkisten urakoiden toimisto (Office of Public Works) esitti juridiset asiakirjat, jotka koskevat EU:n elintarvike- ja el(cid:228)inl(cid:228)(cid:228)kint(cid:228)toimiston (FVO) perustamista Neathin piirikunnassa sijaitsevaan Grangeen, komissiolle komission asianajajan v(cid:228)lityksell(cid:228) 8. kes(cid:228)kuuta 1999. jotta voitaisiin tarkistaa perusteellisesti sopimuksen lausekkeet mukaan N(cid:228)m(cid:228) asiakirjat olivat tarpeen, lukien taloudelliset sitoumukset, jotta voitaisiin suorittaa sis(cid:228)inen menettely, jossa tarvitaan hyv(cid:228)ksymis- merkint(cid:228) monilta komission osastoilta sek(cid:228) jotta voitaisiin laatia muistio budjettivallan k(cid:228)ytt(cid:228)j(cid:228)lle niiden ilmoitusten mukaisesti, ja korjaavaksi lis(cid:228)talousarvioksi 1/97 (1), jossa m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)t(cid:228)(cid:228)n, ett(cid:228) (cid:148)komissio ilmoittaa budjettiviranomaiselle Grangen hank- keen pitk(cid:228)n aikav(cid:228)lin kustannuksista, heti kun kokonaiskustannukset ovat tiedossa(cid:148). jotka komissio on tehnyt alustavassa esityksess(cid:228) t(cid:228)ydent(cid:228)v(cid:228)ksi C 170 E/60 Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti FI 20. 6. 2000 jolloin komissio hyv(cid:228)ksyi budjettivallan Sis(cid:228)iset menettelyt saatiin p(cid:228)(cid:228)t(cid:246)kseen 10. syyskuuta 1999, k(cid:228)ytt(cid:228)j(cid:228)lle teht(cid:228)v(cid:228)n ilmoituksen (2) uuden rakennuksen hankkimisesta FVO:lle Grangeen. T(cid:228)m(cid:228)n j(cid:228)lkeen sopimus allekirjoitettiin komission puolesta 13. syyskuuta 1999 ja toimitettiin asianajajille. (1) (2) SEC(97) 750 lopullinen. SEC(1999) 1324. (2000/C 170 E/068) KIRJALLINEN KYSYMYS E-1640/99 esitt(cid:228)j(cid:228)(t): Norbert Glante (PSE) komissiolle (22. syyskuuta 1999) Aihe: Saksan maaseutualueiden kuntien tukeminen yst(cid:228)vyyskaupunkitoiminnan yhteydess(cid:228) Yst(cid:228)vyyskaupunkisuhteita koskevan ohjelman tarkoituksena on edist(cid:228)(cid:228) Euroopan kansalaisten v(cid:228)list(cid:228) kanssak(cid:228)ymist(cid:228) ja rajanylitt(cid:228)v(cid:228)(cid:228) yhteisty(cid:246)t(cid:228). Euroopan komission yst(cid:228)vyyskaupunkisuhteille vuonna 1999 annettavaa tukea koskevan muistion mukaan Saksan maaseutualueiden kuntia (Landkreise) ei oteta huomioon tyyppi(cid:228) I edustavissa hankkeissa, jotka saavat tukea yst(cid:228)vyyskaupunkitoiminnan edist(cid:228)miseksi. Saksan perustuslaissa s(cid:228)(cid:228)detyn kunnallishallintoj(cid:228)rjestelm(cid:228)n mukaan Saksan maaseutualueiden kunnat ovat paikallisyhteis(cid:246)j(cid:228). T(cid:228)st(cid:228) syyst(cid:228) ne ovat oikeudellisesti samanarvoisia muiden kuntien ja kaupunkien kanssa. Saksan maaseutualueiden kunnat tekev(cid:228)t yhteisty(cid:246)t(cid:228) rajanylitt(cid:228)v(cid:228)n kanssak(cid:228)ymisen edist(cid:228)miseksi sek(cid:228) muiden j(cid:228)senvaltioiden paikallisyhteis(cid:246)jen ett(cid:228) nyttemmin my(cid:246)s KIE-maiden maaseutukuntien kanssa ja osallistuvat n(cid:228)in merkitt(cid:228)v(cid:228)sti eurooppalaisten suhteiden lujittamiseen. Katsooko komissio, ett(cid:228) Saksan maaseutualueiden kuntien saama eriarvoinen kohtelu tukea koske- 1. vissa asioissa on laillista Saksan muiden kuntien ja kaupunkien saamaan kohteluun verrattuna? 2. Jos komissio pit(cid:228)(cid:228) t(cid:228)t(cid:228) kohtelua laillisena, miten komissio perustelee sen? Aikooko komissio muuttaa kansalaisten yhteisty(cid:246)n edist(cid:228)mist(cid:228) koskevien yst(cid:228)vyyskaupunkihankkei- jotta my(cid:246)s Saksan maaseutualueiden 3. den (tyyppi(cid:228) I edustavat hankkeet) tukikriteereit(cid:228) vuodelle 2000, kunnat voivat hakea tukea? Vivane Redingin komission puolesta antama vastaus (4. marraskuuta 1999) joilla my(cid:246)nnet(cid:228)(cid:228)n taloudellista tukea yhteis(cid:246)n yst(cid:228)vyyskaupunkiohjel- Kun komissio p(cid:228)(cid:228)tti perusteista, masta, se kuuli parlamentin eri valiokuntien edustajia ja j(cid:228)senvaltioiden paikallishallinnon j(cid:228)rjest(cid:246)jen edustajia, jotka kokoontuvat Euroopan kuntien ja alueiden neuvostoon. Perusteita tarkistetaan vuosittain, ja ne kirjataan tiedotteeseen, joka annetaan Euroopan komission tuesta yst(cid:228)vyyskaupunkitoiminnalle. Viime kuulemiskokouksessa, joka pidettiin 8. joulukuuta 1998, p(cid:228)(cid:228)tettiin, ett(cid:228) vuonna 1999 ei k(cid:228)yt(cid:246)ss(cid:228) olevien varojen takia ollut mahdollista ottaa Saksan piirikuntia (Landkreis) ohjelman tyyppi(cid:228) I olevien hankkeiden piiriin. Muistiossa todetaan kuitenkin, ett(cid:228) ohjelman tyypin II hankkeet voivat saada tukea, jos yst(cid:228)vyyskaupunkitoimintaan osallistuu my(cid:246)s saman alueen kaupunkeja. Vuonna 2000 sovellettavista ehdoista p(cid:228)(cid:228)tet(cid:228)(cid:228)n 3. (cid:129)5. joulukuuta 1999 Bilbaossa j(cid:228)rjestett(cid:228)v(cid:228)ss(cid:228) konfe- renssissa, jossa k(cid:228)sitell(cid:228)(cid:228)n eurooppalaista yst(cid:228)vyyskaupunkitoimintaa uudella vuosituhannella


title: Rozhodnutí Komise ze dne 15. září 1999 o společném technickém předpisu pro připojovací požadavky pro přístup TETRA k tísňovým službám (oznámeno pod číslem K(1999) 2987)Text s významem pro EHP

eurovoc_concepts:
harmonisation of standards
technical regulations
technical standard
telecommunications
waveband

formats: html pdf print

text: 196 CS Úřední věstník Evropské unie 13/sv. 24 31999D0645 30. 9. 1999 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ L 255/40 ROZHODNUTÍ KOMISE ze dne 15. září 1999 o společném technickém předpisu pro připojovací požadavky pro přístup TETRA k tísňovým službám (oznámeno pod číslem K(1999) 2987) (Text s významem pro EHP) (1999/645/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/13/ES ze dne 12. února 1998 o telekomunikačních koncových zařízeních a zařízeních družicových pozemských stanic, včetně vzájemného uznávání jejich shody (1), a zejména na čl. 7 odst. 2 druhou odrážku uvedené směrnice, vzhledem k těmto důvodům: (1) (2) (3) (4) (5) Komise podle čl. 7 odst. 2 první odrážky uvedené směr- nice přijala opatření k určení typu koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu. Je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technic- kých předpisech. K zachování přístupu výrobců na trh jsou nutná přechodná ustanovení týkající se zařízení schválených podle vnitros- tátních předpisů pro schvalování typu. Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE) byl předložen návrh podle čl. 29 odst. 2 uvedené směrnice. společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem ACTE, PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ: Článek 1 1. Toto rozhodnutí se vztahuje na koncová zařízení určená k připojení k veřejné telekomunikační síti, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1. 2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se připojovacích požadavků na zařízení zemských svaz- kových rádiových sítí (TETRA) pro přístup k tísňovým službám ve frekvenčních pásmech 380 MHz až 383 MHz a 390 MHz až 393 MHz. Článek 2 1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl. 5 písm. c) až f) směrnice 98/13/ES. Odkaz na tuto normu je uveden v příloze. 2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 5 písm. a) a b) směrnice 98/13/ES, jakož i požadavky všech ostat- ních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS (2) a 89/336/EHS (3). Článek 3 Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 10 směrnice 98/13/ES dnem vstupu tohoto rozhodnutí v platnost použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v příloze nebo zajistí její používání. Článek 4 1. Vnitrostátní předpisy pro schvalování typu vztahující se na zařízení, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v příloze, se zrušují od 15. prosince 1999. 2. Koncová zařízení schválená podle těchto vnitrostátních předpisů pro schvalování typu mohou být nadále uváděna na vni- trostátní trh a do provozu. (1) Úř. věst. L 74, 12. 3. 1998, s. 1. (2) Úř. věst. L 77, 26. 3. 1973, s. 29. (3) Úř. věst. L 139, 23. 5. 1989, s. 19. 13/sv. 24 CS Úřední věstník Evropské unie 197 Toto rozhodnutí je určeno členským státům. V Bruselu dne 15. září 1999. Článek 5 Za Komisi Karel VAN MIERT člen Komise 198 CS Úřední věstník Evropské unie 13/sv. 24 PŘÍLOHA Odkaz na použitelnou harmonizovanou normu Harmonizovaná norma uvedená v článku 2 tohoto rozhodnutí: Zemské svazkové rádiové sítě (TETRA); nouzový přístup ETSI Evropský institut pro normalizaci v telekomunikacích Sekretariát TBR 35: září 1998 (s výjimkou úvodu a článků 4. 2. 2, 5. 4. 2 a A. 2. 3) Doplňkové informace Evropský institut pro normalizaci v telekomunikacích je uznán podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES (1). Výše uvedená harmonizovaná norma byla vypracována na základě pověření uděleného v souladu s příslušnými postupy podle směrnice 98/34/ES. Úplné znění výše uvedené harmonizované normy je možno získat na adrese: Evropský institut pro normalizaci v telekomunikacích 650, Route des Lucioles F-06921 Sophia Antipolis Cedex nebo Evropská komise DG XIII/A/2 – (BU 31, 1/7) Rue de la Loi 200/Wetstraat 200, B-1049 Bruxelles/Brussel nebo u kterékoli jiné organizace odpovědné za šíření norem ETSI; seznam těchto organizací je uveden na interne- tové adrese www. ispo. cec. be. (1) Úř. věst. L 139, 23. 5. 1989, s. 19


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-1637/99 von Avril Doyle (PPE-DE) an die Kommission. Der Kommission vorgelegte rechtliche Unterlagen über die Errichtung des Lebensmittel- und Veterinäramtes der EU in Grange, Grafschaft Meath, Irland.

text: 20. 6. 2000 DE Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften C 170 E/59 (2000/C 170 E/066) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-1636/99 von Graham Watson (ELDR) an den Rat (20. September 1999) Betrifft: Berufst(cid:228)tigkeit in Europa f(cid:252)r (cid:252)ber 60 j(cid:228)hrige Ist dem Rat bekannt, da(cid:223) Frankreich die Annahme einer von mehreren Luftfahrtverordnungen verweigert, die es Inhabern von Flugzeugf(cid:252)hrerlizenzen f(cid:252)r den Linienflugverkehr gestattet, bis zum Alter von 65 zu fliegen? Frankreich weigert sich, diese neue Altersgrenze anzuerkennen, deshalb darf kein Pilot (cid:252)ber 60 Frankreich im Rahmen des (cid:246)ffentlichen Passagierluftverkehrs (cid:252)ber- oder anfliegen. Wie will der Rat Druck auf Frankreich aus(cid:252)ben, um die Einhaltung dieser Luftfahrtverordnungen sicherzustellen? Welchen Pflichten unterliegen die Mitgliedstaaten bei der gegenseitigen Anerkennung von Flugzeugf(cid:252)hrerlizenzen? Antwort (22. November 1999) Gem(cid:228)(cid:223) Artikel 4 Absatz 5 der Richtlinie 91/670 des Rates vom 16. Dezember 1991 zur gegenseitigen Anerkennung von Erlaubnissen f(cid:252)r Luftfahrtpersonal zur Aus(cid:252)bung von T(cid:228)tigkeiten in der Zivilluftfahrt ist die Anerkennung der Erlaubnisse von Luftfahrzeugf(cid:252)hrern zul(cid:228)ssig, wenn deren Inhaber den besonderen Anforderungen gem(cid:228)(cid:223) dem Anhang der Richtlinie gen(cid:252)gt. In diesem Anhang ist eine Altersgrenze von 60 Jahren vorgesehen. Verweigert ein Mitgliedstaat den Inhabern einer solchen Erlaubnis das F(cid:252)hren eines Luftfahrzeugs bis zum Alter von 65 Jahren, so wenden seine Beh(cid:246)rden die Richtlinie 91/670 ordnungsgem(cid:228)(cid:223) an. Im (cid:252)brigen wird darauf hingewiesen, da(cid:223) die im Rahmen der Internationalen Zivilluftfahrt-Organisation g(cid:228)ngige Praxis (cid:228)hnlich ist. Nach Anhang I der Konvention von Chicago ist im kommerziellen Luftverkehr die Aus(cid:252)bung der T(cid:228)tigkeit des verantwortlichen Luftfahrzeugf(cid:252)hrers nach dem (cid:220)berschreiten der Alters- grenze von 60 Jahren untersagt. Etwaige Lockerungen dieser Regelung sind nicht bindend. (2000/C 170 E/067) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-1637/99 von Avril Doyle (PPE-DE) an die Kommission (15. September 1999) Betrifft: Der Kommission vorgelegte rechtliche Unterlagen (cid:252)ber die Errichtung des Lebensmittel- und Veterin(cid:228)ramtes der EU in Grange, Grafschaft Meath, Irland Wann genau legte das Amt f(cid:252)r (cid:246)ffentliche Arbeiten der irischen Regierung der Kommission die rechtlichen Unterlagen (cid:252)ber die Errichtung des EU-Lebensmittel- und Veterin(cid:228)ramtes in Grange, Grafschaft Meath, Irland vor? Warum steht die Unterzeichnung noch aus, und wann ist mit ihr zu rechnen? Antwort von Herrn Kinnock im Namen der Kommission (11. Oktober 1999) Die zust(cid:228)ndige irische Beh(cid:246)rde (das Office of Public Works), hat dem Anwalt der Gemeinschaft die Rechtsunterlagen (cid:252)ber die Einrichtung des Lebensmittel- und Veterin(cid:228)ramts in Grange, Grafschaft Neath, am 8. Juni 1999 vorgelegt. Nur auf der Grundlage dieser Unterlagen war es m(cid:246)glich, eine umfassende Pr(cid:252)fung der Vertragsklauseln einschlie(cid:223)lich der finanziellen Verpflichtungen vorzunehmen, die internen Verfahren, an denen mehrere Kommissionsdienststellen beteiligt werden mu(cid:223)ten, durchzuf(cid:252)hren und einen Vermerk an die Haushalts- beh(cid:246)rde entsprechend den Erkl(cid:228)rungen der Kommission im vorl(cid:228)ufigen Entwurf des Berichtigungs- und Nachtragshaushalts Nr. 1/97 (1) zu erstellen, denen zufolge die Kommission die Haushaltsbeh(cid:246)rde (cid:252)ber die langfristigen Kosten des Vorhabens von Grange informieren wird, sobald ihr die genauen Zahlen vorliegen. C 170 E/60 Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften DE 20. 6. 2000 Die internen Verfahren wurden am 10. September 1999 abgeschlossen, woraufhin die Kommission eine Mitteilung (2) an die Haushaltsbeh(cid:246)rde (cid:252)ber den Erwerb eines neuen Geb(cid:228)udes f(cid:252)r das Lebensmittel- und Veterin(cid:228)ramt in Grange angenommen hat. Der Vertrag wurde am 13. September 1999 im Namen der Kommission unterzeichnet und an die Anw(cid:228)lte weitergeleitet. (1) (2) SEK(97) 750 endg. SEK(1999) 1324. (2000/C 170 E/068) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-1640/99 von Norbert Glante (PSE) an die Kommission (22. September 1999) Betrifft: F(cid:246)rderung von St(cid:228)dtepartnerschaften (cid:129) Ber(cid:252)cksichtigung deutscher Landkreise Das bestehende F(cid:246)rderprogramm f(cid:252)r St(cid:228)dtepartnerschaften unterst(cid:252)tzt die Begegnung der europ(cid:228)ischen V(cid:246)lker, um das sie Trennende zu (cid:252)berwinden. Ausweislich des Merkblattes (cid:252)ber die F(cid:246)rderung durch die Europ(cid:228)ische Kommission f(cid:252)r das Jahr 1999 werden im Rahmen von Typ-I der f(cid:246)rderf(cid:228)higen Vorhaben (cid:132)B(cid:252)rgerbegegnungen im Rahmen von St(cid:228)dtepartnerschaften(cid:147) die deutschen Landkreise nicht ber(cid:252)cksichtigt. Nach dem kommunal-verfassungsrechtlichen System Deutschlands geh(cid:246)ren die Landkreise zum Typus der kommunalen Gebietsk(cid:246)rperschaften. Sie sind insoweit St(cid:228)dten und Gemeinden verfassungsrechtlich gleich- gestellt. Deutsche Landkreise f(cid:252)hren b(cid:252)rgerschaftliche Begegnungen sowohl mit kommunalen Gebiets- k(cid:246)rperschaften in den bisherigen Mitgliedstaaten als auch mit den neugebildeten Landkreisen in den MOEL durch und leisten dadurch einen wertvollen Beitrag zur St(cid:228)rkung Europas. H(cid:228)lt die Kommission die Ungleichbehandlung von St(cid:228)dten und Gemeinden einerseits und deutschen 1. Landkreisen andererseits f(cid:252)r rechtm(cid:228)(cid:223)ig? 2. Wenn ja, mit welcher Begr(cid:252)ndung wird diese Ungleichbehandlung gerechtfertigt? 3. Beabsichtigt die Kommission, die F(cid:246)rderkriterien f(cid:252)r das Jahr 2000 bez(cid:252)glich der B(cid:252)rgerbegegnung im Rahmen von St(cid:228)dtepartnerschaften (Typ I) dahingehend zu (cid:228)ndern, da(cid:223) auch deutsche Landkreise antragsberechtigt sein k(cid:246)nnen? Antwort von Frau Reding im Namen der Kommission (4. November 1999) Die Kriterien f(cid:252)r die Gew(cid:228)hrung finanzieller Unterst(cid:252)tzung im Rahmen des Gemeinschaftsprogramms f(cid:252)r St(cid:228)dtepartnerschaften wurden von der Kommission in enger Beratung mit den Vertretern der verschiede- nen Aussch(cid:252)sse des Parlaments und der Vertreter der nationalen Verb(cid:228)nde der Kommunalbeh(cid:246)rden auf einer Sitzung der Gemeinden und Regionen Europas im Rat festgelegt. Sie werden j(cid:228)hrlich (cid:252)berpr(cid:252)ft und in einer in gro(cid:223)er Zahl verbreiteten Mitteilung (cid:132)Subventionen der Kommission f(cid:252)r St(cid:228)dtepartnerschaften(cid:147) schriftlich festgelegt. Auf dem letzten Konsultationstreffen am 8. Dezember 1998 wurde beschlossen, da(cid:223) aufgrund der verf(cid:252)gbaren Finanzmittel 1999 die Landkreise im Rahmen des Programms (Typ I) nicht ber(cid:252)cksichtigt werden. In der Mitteilung hei(cid:223)t es allerdings, da(cid:223) f(cid:252)r Typ II dieses Programms St(cid:228)dtepartnerschaften zwischen St(cid:228)dten der gleichen Region Subventionen erhalten k(cid:246)nnen. Die Kriterien f(cid:252)r das Jahr 2000 sollen auf der (cid:132)europ(cid:228)ischen St(cid:228)dtepartnerschaftskonferenz f(cid:252)r das dritte Jahrtausend(cid:147) vom 3. bis 5. Dezember 1999 in Bilbao beschlossen werden


title: Förslag till rådets beslut om att godta en förlängning av det internationella kaffeavtalet från 1994 på Europeiska gemenskapens vägnar

eurovoc_concepts:
coffee
international agreement
international cooperation
trade agreement

formats: html pdf

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 15. 09. 1999 KOM(1999) 449 slutlig 99/0198 (ACC) Förslag till RÅDETS BESLUT om att godta en förlängning av det internationella kaffeavtalet från 1994 på Europeiska gemenskapens vägnar (framlagt av kommissionen) MOTIVERING Det internationella kaffeavtalet från 1994 ingicks av gemenskapen genom rådets beslut 94/570/EG av den 18 juli 1994. Enligt artikel 47 första stycket upphör detta internationella avtal att gälla den 30 september 1999. I enlighet med artikel 47. 2 antog de medlemmar som undertecknat avtalet, i samband med Internationella kafferådets möte i London den 21-22 juli 1999, en resolution om att förlänga det internationella kaffeavtalet från 1994 för en period av två år, dvs. till och med den 30 september år 2001, för att det skall beredas tillräckligt med tid att förhandla fram ett nytt internationellt avtal som skall ersätta det avtal som nu är i kraft. Före den dag som det avtal som nu är i kraft upphör att gälla, dvs. den 30 september 1999, borde de avtalsslutande parterna underrätta Förenta nationernas högkvarter i New York om att de godtar en förlängning av avtalet. Eftersom det rör sig om ett blandat avtal, bör medlemsstaterna även inleda sina interna författninsgsenliga förfaranden för att en förlängning av det internationella kaffeavtalet från 1994 skall kunna godtas. Kommissionen kommer så småningom att lägga fram en begäran om bemyndigande av rådet att förhandla fram det avtal som skall komma efter det internationella kaffeavtalet från 1994, i enlighet med de riktlinjer som fastställs av rådet i samma resolution. 2 99/0198 (ACC) Förslag till RÅDETS BESLUT om att godta en förlängning av det internationella kaffeavtalet från 1994 på Europeiska gemenskapens vägnar EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 133 jämförd med artikel 300. 2 och artikel 300. 3, med beaktande av kommissionens förslag1 och av följande skäl: (1) (2) (3) (4) Det internationella kaffeavtalet från 19942, som godkändes av gemenskapen genom beslut 94/570/EG av den 18 juli 1994 gäller till och med den 30 september 1999, såvida det inte förlängs utöver den dagen genom beslut av Internationella kafferådet. Genom beslut av Internationella kafferådet förlängdes det internationella kaffeavtalet från 1994 för en period av två år. De avtalsslutande parterna i det internationella kaffeavtalet från 1994 bör före den 30 september 1999 underrätta Förenta nationernas högkvarter i New York om huruvida de godtar denna förlängning av avtalet. En förlängning av detta internationella avtal är av intresse för gemenskapen och gemenskapen bör således godta den i enlighet med artikel 47. 2 i avtalet. (5) Medlemsstaterna skall också ombesörja att förlängningen av avtalet godtas. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 1 2 EGT C EGT L 222, 26. 8. 1994, s. 1. 3 Enda artikel Europeiska gemenskapen skall före den 30 september 1999 underrrätta Förenta nationernas generalsekreterare om att den godtar en förlängning av det internationella kaffeavtalet från 1994 för en period av ytterligare två år. Rådets ordförande befullmäktigas härmed att lämna den underrättelse som krävs. Utfärdat i Bryssel den På rådets vägnar Ordförande 4


title: Verordening (EG) nr. 1967/1999 van de Commissie van 15 september 1999 tot wijziging van Verordening (EG) nr. 1760/98, teneinde de hoeveelheid waarop de permanente openbare inschrijving voor de uitvoer van gerst uit Franse interventievoorraden betrekking heeft, tot 2 838 000 ton te verhogen

eurovoc_concepts:
France
award of contract
barley
export
intervention agency

formats: pdf print

text: L 244/20 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 16. 9. 1999 VERORDENING (EG) Nr. 1967/1999 VAN DE COMMISSIE van 15 september 1999 tot wĳziging van Verordening (EG) nr. 1760/98, teneinde de hoeveelheid waarop de permanente openbare inschrĳving voor de uitvoer van gerst uit Franse interventievoorraden betrekking heeft, tot 2 838 000 ton te verhogen DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeen- schap, Gelet op Verordening (EEG) nr. 1766/92 van de Raad van 30 juni 1992 houdende een gemeenschappelĳke ordening der markten in de sector granen (1), laatstelĳk gewĳzigd bĳ Veror- dening (EG) nr. 1253/1999 (2), en met name op artikel 5, (1) (2) Overwegende dat in Verordening (EEG) nr. 2131/93 van de Commissie (3), laatstelĳk gewĳzigd bĳ Verordening (EG) nr. 39/1999 (4), de procedures en de voorwaarden voor de verkoop van granen door de interventiebureaus zĳn vastgesteld; is opengesteld voor de uitvoer Overwegende dat bĳ Verordening (EG) nr. 1760/98 van de Commissie (5), laatstelĳk gewĳzigd bĳ Verordening (EG) nr. 1667/1999 (6), een permanente openbare inschrĳving van 2 538 000 ton gerst in het bezit van het Franse interven- tiebureau; dat Frankrĳk de Commissie ervan in kennis heeft gesteld dat haar interventiebureau voornemens is de hoeveelheid waarvoor de inschrĳving voor uitvoer wordt gehouden, met 300 000 ton te verhogen; dat de totale hoeveelheid waarop de permanente openbare inschrĳving voor de uitvoer van gerst uit Franse inter- ventievoorraden betrekking heeft, tot 2 838 000 ton moet worden verhoogd; (3) Overwegende dat het, wegens de verhoging van de hoeveelheid waarop de inschrĳving betrekking heeft, nodig is wĳzigingen aan te brengen in de lĳst betref- fende de gebieden en de opgeslagen hoeveelheden; dat daartoe bĳlage I bĳ Verordening (EG) nr. 1760/98 moet worden aangepast; (4) Overwegende dat de in deze verordening vervatte maat- regelen in overeenstemming zĳn met het advies van het Comité van beheer voor granen, HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Verordening (EG) nr. 1760/98 wordt als volgt gewĳzigd: Artikel 1 1. Artikel 2 wordt gelezen: „Artikel 2 1. De inschrĳving heeft betrekking op een hoeveelheid van ten hoogste 2 838 000 ton gerst voor uitvoer naar alle derde landen, met uitzondering van de Verenigde Staten van Amerika, Canada en Mexico. De gebieden waar de 2 838 000 ton gerst is opge- 2. slagen, zĳn vermeld in bĳlage I. ” 2. Bĳlage I wordt vervangen door de bĳlage bĳ deze verorde- ning. Artikel 2 Deze verordening treedt in werking op de dag van haar bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Gemeen- schappen. Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselĳk in elke lidstaat. Gedaan te Brussel, 15 september 1999. Voor de Commissie Franz FISCHLER Lid van de Commissie (1) PB L 181 van 1. 7. 1992, blz. 21. (2) PB L 160 van 26. 6. 1999, blz. 18. (3) PB L 191 van 31. 7. 1993, blz. 76. (4) PB L 5 van 9. 1. 1999, blz. 64. (5) PB L 221 van 8. 8. 1998, blz. 13. (6) PB L 197 van 29. 7. 1999, blz. 36. 16. 9. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 244/21 BĲLAGE „BĲLAGE I Plaats van opslag Hoeveelheid (in ton) Amiens Châlons Dijon Lille Nantes Nancy Orléans Paris Poitiers Rouen Toulouse 109 500 254 000 167 000 622 554 37 000 89 000 551 500 151 500 232 000 622 546 1 400”


title: Europeiska kommissionens arbetsdokument - Riktlinjer för deltagandet i Förenta nationernas tionde konferens om handel och utveckling

eurovoc_concepts:
UN Conference on Trade and Development
development policy
international trade
investment policy
liberalisation of trade

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 15. 09. 1999 KOM(1999) 451 slutlig EUROPEISKA KOMMISSIONENS ARBETSDOKUMENT Riktlinjer för deltagandet i Förenta nationernas tionde konferens om handel och utveckling 1. 2. I. 3. 4. 5. EUROPEISKA KOMMISSIONENS ARBETSDOKUMENT Riktlinjer för deltagandet i Förenta nationernas tionde konferens om handel och utveckling Syftet med detta arbetsdokument är att bidra till utarbetandet av Europeiska unionens ståndpunkt vid Förenta nationernas tionde konferens om handel och utveckling (UNCTAD X), som skall hållas i Bangkok, Thailand den 12–19 februari 2000, samt vid mötet i den förberedande kommittén för UNCTAD X, som kommer att äga rum i Genève i december 1999. Med beaktande av artiklarna 133, 177, 178, 179, 180 och 181 i EG-fördraget överlämnar kommissionen detta arbetsdokument till rådet för diskussion i syfte att bereda vägen för slutsatser från rådet som skall tjäna som riktlinjer för gemenskapens och dess medlemsstaters deltagande i UNCTAD X. I enlighet med sedvanlig praxis sina kommer kommissionen och medlemsstaterna ståndpunkter vid möten på plats under konferensen. att ytterligare samordna INLEDNING Temat för UNCTAD X är "globaliseringen som ett instrument för alla länders och alla folks utveckling". Globaliseringen innebär nya perspektiv när det gäller att integrera utvecklingsländerna i världsekonomin - både handelsmässiga, vilka ursprungligen låg bakom inrättandet av UNCTAD, och andra. Genom att inrikta sitt arbete på globaliseringen kommer UNCTAD att kunna bibehålla sin viktiga roll i den internationella debatten om de handelsrelaterade frågor som i nuläget är av störst betydelse när det gäller hållbar utveckling. Konferensens arbete måste grundas på en tydlig och gemensam förståelse för sambandet mellan hållbar utveckling och globalisering, vilka inte kan äga rum utan en liberalisering av handel och investeringar. För att utvecklingsländerna skall kunna utnyttja globaliseringens fördelar och anta dess utmaningar måste såväl dessa länder som ompröva utvecklingsstrategierna och utvecklingspolitiken. biståndsgivarna internationella samfundet och det När det gäller omprövningen av dessa strategier kommer Europeiska unionen, genom diskussionerna under UNCTAD X och genom UNCTAD:s arbete under de kommande fyra åren, att tillförsäkra parallella framsteg både när det gäller att förbättra utvecklingsstrategier och inhemsk politik i utvecklingsländerna och när det gäller att förbättra de internationella förutsättningarna för utveckling. De strategier och den politik som unionen kommer att stödja på nationell, regional och internationell nivå skall överensstämma med målen för Europeiska unionens politik i fråga om utvecklingssamarbete. De måste därför främja en smidig, gradvis integrering av utvecklingsländerna i världsekonomin. Målet skall vara en ekonomisk och social, miljömässigt sund utveckling av dessa länder, och ett integrerat synsätt skall tillämpas när det gäller bekämpningen av fattigdom. 2 I utvecklingsstrategierna och utvecklingspolitiken bör hänsyn även tas till globaliseringens inverkan på möjligheterna att till fullo åtnjuta mänskliga rättigheter, såsom avses i resolution 1999/59 från FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna. Vidare bör dessa strategier och denna politik utformas på så sätt att större samstämmighet uppnås mellan de strukturella, makroekonomiska, handelsmässiga, finansiella och utvecklingsmässiga aspekterna av den ekonomiska politiken, så att denna politik kan göras mer verksam och en öppen och stabil ram för den ekonomiska politiken kan säkras som kan bidra till utvecklingsländernas integrering i världshandeln, deras ekonomiska och sociala utveckling samt bekämpningen av fattigdom. (KOM(1999) UNCTAD X kommer att äga rum strax efter ministerkonferensen i Seattle, då en ny omgång handelsförhandlingar inom WTO väntas inledas. Kommissionen har redan överlämnat ett meddelande till rådet och Europaparlamentet om EU:s strategi inför WTO:s millennierunda omfattande utvecklingspolitisk dagordning för den nya rundan. UNCTAD X kommer också att sammanfalla med ett viktigt steg avseende processen i samarbetet under Post-Lomé. Vidare pågår andra regionala förhandlingar med Medelhavsländerna, Mercosur, Chile och Mexico. Eftersom allt detta sammanfaller i tiden kommer ett globalt angreppssätt att kunna tillämpas och ett mer omfattande resultat att kunna uppnås. Detta kräver emellertid en hög grad av samstämmighet och konsekvens mellan alla initiativ som tas inom ramen för dessa förhandlingar på regional och multilateral nivå. i vilket ingår 331) en 6. 7. För att konsekvens skall kunna uppnås krävs en stark analytisk grund. Del II innehåller en kortfattad analys av sambandet mellan Samstämmighet är en förutsättning för att Europeiska unionens ansträngningar vid samtliga ovan nämnda förhandlingar skall ömsesidigt stödja varandra. Del III innehåller förslag till UNCTAD:s framtida arbetsprogram, om vilket beslut måste fattas under konferensen. Förslagen syftar till att åstadkomma största möjliga samstämmighet. Bilagan, slutligen, innehåller textavsnitt som återspeglar den politiska ansats som utvecklas i del II. Dessa textavsnitt skulle kunna användas vid förhandlingarna om en deklaration från konferensen. II. GLOBALISERING OCH UTVECKLING 8. 9. Sedan 1951 har produktionen i världen mer än fyrdubblats och världshandeln sjudubblats. Den andel av den globala bruttonationalprodukten som är föremål för handel på internationella marknader har ökat från 7 % 1950 till 17 % 1996 (20 % om tjänster räknas med). De utländska direktinvesteringarna har ökat från 60 miljarder US-dollar 1982- 85 till 440 miljarder US-dollar 1998. Den företagsinterna handeln uppskattas utgöra 55 % av världshandeln. Valutatransaktionerna uppgick 1998 till 1 500 miljarder US-dollar dagligen. Samtidigt har världens befolkning ökat från 3,4 miljarder till 5,8 miljarder. Ökningen har till största delen ägt rum i utvecklingsländerna, vilkas befolkning har ökat från till 4,8 miljarder. Den reala globala bruttonationalprodukten 2,7 miljarder 3 under perioden tredubblades förhållandet mellan utvecklingsländernas och industriländernas BNP per capita i stort sett detsamma under hela denna period, nämligen 1 till 20 uttryckt i dollar och 1 till 7 uttryckt i köpkraftspariteter. 1965- 1996. Ändå var 10. 11. 12. 13. 14. 1 Utvecklingsländernas resultat mätt som tillväxttakten hos BNP per capita har varierat avsevärt mellan olika regioner. I Sydostasien och Kina ökade BNP per capita med mer än 5 % per år under perioden 1965- 1996, medan Medelhavsområdet och Afrika söder om Sahara har upplevt en försämring av levnadsstandarden. Fattigdomen i utvecklingsländerna (under 1 US-dollar per dag) hade 1993 minskat till att omfatta 29,4 % av befolkningen i dessa länder, men det absoluta antalet fattiga ökade från 1,2 miljarder 1987 till 1,3 miljarder 1993 och skulle i dag kunna uppgå till 1,5 miljarder. 1 Sett över en längre tidsperiod har dessutom den globala ekonomiska tillväxten mattats. Tillväxten i utvecklingsländerna, vilken har avtagit under det senaste decenniet, har inte kunnat kompensera för minskningen av tillväxttakten i de utvecklade länderna från i genomsnitt 4 % på 1960-talet till 2 % på 1990-talet. Globaliseringen har till följd av en aldrig förut skådad våg av tekniska innovationer och en effektivare internationell arbetsfördelning varit en av de viktigaste faktorerna bakom den globala tillväxten under de senaste årtiondena. Friare handel, ökade utländska direktinvesteringar och kortsiktiga kapitalflöden har emellertid endast haft en begränsad inverkan på den globala utvecklingen. Ett antal nya tillväxtekonomier har bevisat att det finns en väg ut ur underutveckling genom strategier som inriktar sig på export och utnyttjande av utländska direktinvesteringar, men de flesta utvecklingsländer har inte uppnått någon betydande eller kontinuerlig ökning av BNP per capita under de senaste tre årtiondena. litet Någon verklig konvergens världen över har i själva verket inte kommit till stånd, och trots tydliga framsteg när det gäller tillgång till livsmedel, läs- och skrivkunnighet och medellivslängd i de flesta utvecklingsländer, är fattigdomen ett större problem än någonsin. Vidare sker en försämring av den globala och den lokala miljön till följd av ohållbara produktions- och konsumtionsmönster som hänger samman antingen med extrem fattigdom i utvecklingsländer eller med det faktum att miljökostnader inte vägs in i marknadspriserna i utvecklade länder och nya tillväxtekonomier. Den felande länken mellan globalisering och utveckling är en adekvat inrikespolitik. Avsaknaden av en sådan politik utgör en del av förklaringen till det alltjämt rådande förhållandet 1 till 20 mellan utvecklingsländernas och de utvecklade ländernas BNP per capita uttryckt i dollar. Utveckling är i första hand beroende av den inhemska politiken på olika områden, som dock måste stödjas genom internationellt ekonomiskt samarbete. I synnerhet fri handel har spelat en positiv roll endast i länder som har genomfört effektiva utvecklingsstrategier. Verkan av sådana strategier är långt mer omfattande än de effekter som exporten och importen eller de utländska direktinvesteringarna har för ett lands ekonomiska tillväxt. Situationen har på senare tid försämrats ytterligare till följd av den finansiella krisen i Östasien. Världsbanken uppskattar att antalet fattiga kan komma att fördubblas i Indonesien och öka med mellan 35 och 50 procent i Filippinerna, Thailand och Malaysia under perioden 1998- 2000. BNP per capita har sjunkit i Ryssland, Nordkorea, f. d. Jugoslavien och, i och med den ökande arbetslösheten, vissa delar av Kina. 4 15. Globalisering genom fri handel och liberala investeringsregler kan förbättra ett utvecklingslands sammanlagda ekonomiska resultat, förutsatt att det också på det förbättringar genom att konkurrensen ökas på de inrikespolitiska planet sker inhemska marknaderna, för nya marknadsmöjligheter utvecklingsländernas export och de finansiella resurserna för investeringar i fysiskt kapital och immateriella tillgångar, även grundläggande offentliga nyttigheter, ökas. Främjandet av multilaterala regler och principer, i vilka även kraven på hållbar utveckling beaktas, är ett unikt säkra konsekvens mellan effektiva i utvecklingsländerna själva och globaliseringsmöjligheter utvecklingsstrategier genom fri handel och ett ökat flöde av utländska direktinvesteringar. utomlands sätt att öppnas 16. För att dessa fördelar skall kunna uppnås måste fem villkor vara uppfyllda: A. B. Effektiva institutioner och verksam inrikespolitik Hänsyn till de specifika ekonomiska och sociala begränsningsfaktorerna när det gäller utvecklingsländernas medverkan i det multilaterala handelssystemet Tillräckliga externa resurser C. D. Multilateral harmonisering av regler och principer E. Konsekvens A. 17. 18. 19. 20. Effektiva institutioner och verksam inrikespolitik För att kunna "komma igång" måste utvecklingsländerna uppnå en viss nivå i fråga om politisk och ekonomisk organisation med någorlunda effektiva marknader och en väl fungerande statsapparat. I de minst utvecklade länderna och många andra utvecklingsländer måste villkoren förbättras kraftigt i detta avseende för att länderna skall kunna dra till sig utländska direktinvesteringar och göra den fria handeln till en källa till välfärdsvinster som fördelas rättvist över hela ekonomin. Om utvecklingsstrategierna skall lyckas måste de genomföras under stabila politiska förhållanden av regeringar som är beslutna att prioritera en hållbar utveckling. Utan en genuin vilja till utveckling är utveckling inte möjlig. Ansvarstagande, demokratiska regeringar och respekt för rättsstatliga principer är naturligtvis i hög grad garanter för utveckling tack vare de politiska systemens stabilitet och prioriteringen av utveckling. Dessa faktorer utgör därför, tillsammans med respekt för de mänskliga rättigheterna, nödvändiga förutsättningar för alla strategier för hållbar utveckling. Utveckling kräver en högre sparkvot och investeringskvot samt bättre utbildning. En hög sparkvot hänger direkt samman med en sund makroekonomisk politik som syftar till att undvika både inhemsk inflation och försämring av valutans värde. Vidare är den inhemska finanssektorns effektivitet och soliditet av avgörande betydelse för rättvis tillgång till krediter, högre investeringsproduktivitet och därmed ett ökat sparande genom högre avkastning. Fri handel och miljöskydd kan och måste göras ömsesidigt stödjande. Fri handel står för ett regelverk för främjande av ett effektivare utnyttjande av miljöresurserna genom bättre utnyttjande av naturliga konkurrensmässiga fördelar och genom teknologisk innovation från storskalighet och konkurrens på världsmarknaden. Samtidigt stimulerar miljökrav till tekniska innovationer och ekonomisk effektivitet. De miljömässiga fördelarna med fri handel kommer emellertid inte automatiskt; de kan förverkligas endast om en effektiv miljöpolitik genomförs på både nationell och multilateral nivå. 5 21. 22. 23. B. 24. 25. 26. Socialpolitik, innefattande hälsovård, grundläggande utbildning och teknisk utbildning, särskilt för flickor, samt sociala skyddsnät, ger i tillväxttermer hög avkastning på de offentliga utgifterna. Utbildning är en av de viktigaste offentliga nyttigheter som staten måste tillhandahålla för att säkerställa att tekniken kan fysiskt kapital görs, att utnyttjas och därigenom, om även investeringar produktiviteten ökar. Den senaste tidens finansiella kris i Asien har visat att länder som har effektiva sociala skyddsnät på plats under en finansiell eller ekonomisk kris har lättare för att återhämta sig och är bättre utrustade för att lindra de negativa följderna. i En privat sektor som tillåts verka på effektiva och konkurrenskraftiga marknader är den ekonomiska tillväxtens motor och den största källan till sysselsättning i de flesta länderna. Den ökar utvecklingsländernas konkurrenskraft och bidrar på så sätt till deras integrering i världsekonomin. allt väl framför utveckling krävs därför och För konkurrensutsatta marknader för varor, tjänster och andra resurser, bl. a. krediter, mark och genetiska resurser. I detta sammanhang är det väsentligt att begränsa godtyckligt agerande gentemot företag från statens sida, att bekämpa korruption och att genom en fast konkurrenspolitik förhindra hemliga överenskommelser mellan offentliga som bedriver spekulationsverksamhet. och monopolföretag fungerande, oligopol- rättvisa företag och Hänsyn till de specifika ekonomiska och sociala begränsningsfaktorerna när det gäller utvecklingsländernas medverkan i det multilaterala handelssystemet Utvecklingsländernas gradvisa integrering i det multilaterala handelssystemet är beroende inte bara av framgångsrika inhemska reformer och konkurrenskraftiga ekonomier, utan även av detta systems förmåga att på lämpligt sätt ta hänsyn till de specifika ekonomiska och sociala möjligheterna och begränsningarna i dessa länder, framför allt i de minst utvecklade av dem. Multilaterala regler som beaktar dessa möjligheter och begränsningar måste spela en positiv roll när det gäller att stödja regeringarnas strategier för hållbar utveckling. I detta sammanhang är det betydelsefullt att förstärka åtgärderna för särskild och differentierad behandling i syfte att underlätta utvecklingsländernas, särskilt de minst utvecklade ländernas, integrering i det multilaterala handelssystemet, varvid hänsyn måste tas till deras olika utvecklingsnivåer. effektiv utvecklingsländerna förmånsbehandling Både industriländerna och de mer avancerade utvecklingsländerna bör fortsätta att om bevilja marknadstillträde. Samtidigt som en omfattande liberalisering av handeln eftersträvas bör alla oacceptabla minskningar av förmånsmarginalerna inom sektorer som är av avgörande betydelse för utvecklingsländernas utveckling undvikas. Vid behov bör gällande förmåner inom ramen för Allmänna preferenssystemet ökas, även de som gäller enligt de särskilda stimulansordningarna på miljöområdet och det sociala området. Antagandet av positiva stimulansordningar inom ramen för Allmänna preferenssystemet, knutna till strategier för hållbar utveckling och till multilaterala normer, bör främjas. fråga i 6 27. Utvecklingsländerna bör förbinda sig att liberalisera i en utsträckning som överensstämmer med deras - utvecklingsbehov, vara beredda att genom regionala integrationsplaner utvecklingsländerna - emellan sträva efter att inrätta frihandelsområden som till fullo uppfyller WTO:s bestämmelser, i syfte att öka konkurrensen och utnyttja stordriftsfördelar och därigenom bana väg för multilateral liberalisering. 28. C. 29. 30. 31. 32. Regionala avtal mellan nord och syd innehållande bestämmelser om ömsesidighet i handelsförbindelserna kunde till fullo svara for graden av asymmetri som återfinns i ekonomiska och integration och industrialisering av utvecklingsländer utvecklingsländerna i enlighet med deras individuella grad av utveckling, genom investeringar och handelsdynamik. konkurrenskraft mellan samt befästa regional industriländer strukturer och Tillräckliga externa resurser Globaliseringen av finansmarknaderna har ökat möjligheterna att föra över medel från nord till syd genom utländska direktinvesteringar, portföljinvesteringar och banklån. Liberalisering av investeringsreglerna bör även fortsättningsvis prioriteras av utvecklingsländerna. I det sammanhanget skulle, när det gäller direktinvesteringar, ett multilateralt överenskommet regelverk som framförhandlats i ett större forum, t. ex. WTO, främja stabila investeringsflöden genom att skapa ett öppnare och mer förutsägbart investeringsklimat världen över. Vissa nya tillväxtekonomier har till fullo utnyttjat möjligheten att dra till sig utländskt kapital, men de flesta av de minst utvecklade länderna har inte kunnat göra det på grund av deras instabila makroekonomiska förhållanden och strukturella svagheter hos deras institutionella och rättsliga ramar, särskilt vad beträffar finanssektorn, samt riskerna till följd av finansmarknadernas instabila karaktär. Liberalisering av kapitalflödena utöver liberaliseringen av investeringsreglerna exponerar nya tillväxtekonomier för svåra motgångar som skulle kunna utvecklas till en global systemrisk om inte försiktighetsregler och tillsyn i enlighet med överenskomna multilaterala standarder införs på nationell nivå medan transparens avseende flödena är tillförsäkrad på internationell nivå. Kapitalliberalisering måste övervakas för att motverka lättvindig penningtvätt, skatteflykt och överföring av vinster som härrör från korruption. Därför måste framsteg göras å ena sidan när det gäller att stärka de inhemska finanssektorernas soliditet och å andra sidan när det internationella finansiella systemet vad beträffar insyn i gäller att förbättra det flödena, förebyggande av finansiella kriser och bekämpning av korruption, penningtvätt och skatteflykt samt stabilisering av finansmarknaderna. Det offentliga utvecklingsbiståndet bör även fortsättningsvis utgöra en avgörande resurs för de minst utvecklade länderna. Dess storlek bör bringas i överensstämmelse med det inom FN överenskomna målet på 0,7 % av industriländernas BNP. Det offentliga utvecklingsbiståndet bör användas till bl. a. allt och fysisk handelsrelaterad kapacitetsuppbyggnad för att öka förmågan att idka handel, samt till att hjälpa dessa länder att integreras med det globala handelssystemet. Biståndet bör kapacitetsuppbyggnad, infrastruktur, socialpolitik framför 7 D. 33. 34. stödja politiska reformer som syftar till en hållbar utveckling. Samordning mellan självt är biståndsgivarna och ett nödvändiga förutsättningar för ett effektivt och välriktat stöd. fullvärdigt deltagande från mottagarlandet Multilateral harmonisering av regler och principer De globala finansmarknadernas tryck på regeringar att se till att deras grundprinciper är de rätta och på företag att öka avkastningen på investeringar bidrar till "regelkonkurrens" där nationella system för beskattning, sociala angelägenheter, miljö och lagstiftning ställs mot varandra. Detta kan leda till en "kapplöpning" där underbuden avlöser varandra tills botten är nådd. Det är därför viktigt att utvecklingsländerna när de genomför ekonomiska reformer, ökar konkurrenskraften på exportmarknaderna och skapar ett gynnsamt investeringsklimat, också intar en position som ger dem möjlighet att genomföra sådana förändringar inom skatte-, social-, miljö- och lagstiftningspolitiken som är av avgörande betydelse för en hållbar utveckling. Ett av de effektivt viktigaste genomförande De insatser som utvecklingsländerna och industriländerna enats om för att anta och genomföra en sådan politik kräver en multilateral harmonisering av regler och principer för hållbar utveckling, bl. a. följande: På det sociala området: - ILO-konventionerna (organisationsrätten, den kollektiva förhandlingsrätten, förbud mot exploatering av barn som arbetskraft, förbud mot tvångsarbete, förbud mot diskriminering i fråga om anställning och yrkesutövning). På miljöområdet: - Genomförandet av multilaterala miljöavtal på ett sätt som är förenligt med principen om gemensamt men differentierat ansvar - t. ex. Montrealprotokollet, FN:s ramkonvention om klimatförändring och FN:s konvention om biologisk mångfald - allt eftersom avtalen ingås, undertecknas och ratificeras, med hänsyn till grundläggande miljöprinciper såsom försiktighetsprincipen. Inom finanssektorn: - liksom tillförsäkrad insyn i kapitalflödena finanssektorer i utvecklingsländer och förebygga globala systemkriser. Bekämpningen av korruption, penningtvätt och skatteflykt. - - samt multilaterala Ett förhandlingar om minimisatser för beskattning av avkastning från rörliga tillgångar (sparande och företagsvinster) i syfte att bidra till en ökad skattemässig rättvisa i utvecklingsländer och samtidigt säkra en sund och rättvis finansiering av grundläggande offentliga nyttigheter, t. ex. en fungerande statsapparat, infrastruktur, hälsovård och utbildning. Främjandet av tillsynsstandarder och en effektiv övervakning av dessa inhemska skatteparadis avskaffande gradvist stärka för att av 35. Utvecklingsdimensionen måste också tas i beaktande vid förhandlingar om multilaterala regler om utländska direktinvesteringar, konkurrens och åtgärder för att underlätta handel. 8 E. 36. Konsekvens För konsekvens mellan å ena sidan inhemska strategier, handelspolitik och internationell investeringspolitik och å andra sidan multilateral harmonisering av regler på skatteområdet, det sociala området och miljöområdet krävs en effektivare garanterar samordning mellan handelspreferenser från mottagarländernas sida. länder liksom fullt deltagande och äganderätt vilka ("ownership") biståndsgivarländer och III. UNCTAD:S BIDRAG TILL UTARBETANDET AV STRATEGIER FÖR EN HÅLLBAR UTVECKLING III. 1 Organisationens arbetsprogram för de kommande fyra åren 37. 38. 39. 40. 41. III. 1. 1 Inledning UNCTAD:s arbetsprogram för de fyra år som följer på den tionde konferensen bör bidra till att främja utvecklingsstrategier som följer de riktlinjer som dras upp ovan, samtidigt som den specifika karaktären hos andra internationella fora respekteras. För detta krävs att det arbetsprogram som överenskoms vid den nionde konferensen ändras med beaktande av en omdefiniering av UNCTAD:s roll och ett antal prioriteringar som återspeglar dagens behov och förutsättningar. När organisationens arbetsprogram för de kommande fyra åren utarbetas måste hänsyn tas till UNCTAD:s följande tre huvuduppgifter: - Att fungera som ett forum för diskussioner och överläggningar mellan regeringar samt för expertsamtal. Denna verksamhet omfattar skedet före och efter förhandlingar och syftar till att bygga upp samförstånd. - ge ledning för experternas och regeringsföreträdarnas diskussioner. Att tillsammans med andra organisationer och biståndsgivare och i samordning - med dessa tillhandahålla tekniskt samarbete, i nära anslutning till forsknings- och analysverksamheten. Att bedriva forskningsarbete, datainsamling och analytiskt arbete, för att UNCTAD är inte rätt forum för förhandlingar om multilaterala regler. Det faktum att de allra flesta länder är medlemmar i WTO och att utvecklingsländerna deltar aktivt i den organisationen utesluter att UNCTAD skulle kunna fungera som ett alternativt forum för utarbetande av regler. UNCTAD bör i sina överläggningar på regerings- och expertnivå, i sitt analysarbete och i samband med sitt tekniska samarbete även i fortsättningen inrikta sig på de fyra verksamhetsområden som anges i punkterna 86- 94 i Midranddokumentet: handel med varor och tjänster samt råvarufrågor; investeringar, företagsutveckling och teknik; tjänsteinfrastruktur för utveckling och effektiv handel samt det mer allmänna ämnet globalisering och utveckling. Vid den tionde UNCTAD-konferensen måste dock, liksom var fallet även vid den nionde, prioriteringar på dessa fyra områden fastläggas. Dessa prioriteringar bör återspegla såväl UNCTAD:s komparativa fördelar som den specifika karaktären hos dess allmänna mandat, nämligen den kombinerade analysen av både handels- och utvecklingsaspekterna av varje ämne. När prioriteringarna väljs bör hänsyn även tas 9 42. 43. 44. a) 45. till de förändringar internationella samfundets dagordning för de kommande månaderna. rum sedan Midrandkonferensen samt som ägt till det Europeiska unionens förslag till prioriterade ämnen bör vara förenliga med dess förhandlingspositioner i andra forum. Som prioriterade ämnen inom UNCTAD:s olika verksamhetsområden skulle framför allt kunna föreslås interna institutionella reformer och kapacitetsuppbyggnad, i utvecklingsprocessen och deltagande av det civila samhällets olika aktörer regional ämnen som får allt större betydelse inom Europeiska unionens politik för utvecklingssamarbete. integration - Den allt större risken för att de minst utvecklade länderna marginaliseras i världsekonomin talar för att även fortsättningsvis låta de minst utvecklade ländernas specifika problem stå i centrum för UNCTAD:s verksamhet och stödprogram. Frågor som gäller mänskliga rättigheter, den centrala betydelsen av social och mänsklig utveckling och bekämpning av fattigdom bör inte ingå i UNCTAD:s arbetsprogram, eftersom organisationen inte har någon verklig komparativ fördel på dessa områden. Dessa ämnen bör dock prägla UNCTAD:s analysarbete och tekniska samarbete, och hänsyn bör tas till det arbete som utförs av andra internationella institutioner, t. ex. UNDP, UNESCO och Världsbanken. III. 1. 2 Arbetsprogrammet inom organisationens fyra verksamhetsområden Globalisering och utveckling att för UNCTAD bör fortsätta att inrikta sitt arbete på globaliseringens betydelse för en hållbar utveckling. Framför allt bör analytiskt arbete bedrivas på följande områden: Verkan av makroekonomiska reformer, strukturanpassning och andra a) generationens reformer på utvecklingen, mot bakgrund av det allt större ömsesidiga globala beroendet. lindra globaliseringens negativa effekter. Eftersom b) Metoder globaliseringen tenderar att gynna starka ekonomier och marginalisera svagare, bör metoder sökas för att minska klyftorna genom att fördela vinsterna jämnare och för att vinsterna skall kunna tas till vara. genom att skapa förutsättningar Verksamheten i detta avseende bör bidra till fastställandet av en global utvecklingsstrategi enligt de riktlinjer som anges i del II ovan. c) Vikten av institutionella reformer och kapacitetsuppbyggnad, med särskild inriktning på frågor som sund förvaltning av offentliga angelägenheter, inbegripet förebyggande och bekämpning av korruption samt inrättande av en rättslig ram som främjar utvecklingen av marknadsekonomi. d) utvecklingsländernas integrering i världsekonomin. e) mellan utvecklingsländer och mellan utvecklingsländer och utvecklade länder, när det gäller att säkra en ökad ekonomisk stabilitet och lindra effekterna av yttre störningar. Detta bör inbegripa en analys av positiva erfarenheter av regional integration som har främjat ekonomisk tillväxt i medlemsländerna. I detta sammanhang bör UNCTAD samarbetet med utöka fortsätta Roller och ansvar för det civila samhällets olika aktörer, vilka bidrar till integrationsprocesser, tillhandahålla Betydelsen regionala tekniska både och det att av 10 b) 46. 47. utvecklingsländerna när det gäller att inrätta institutionella ramar och genomföra den politik som krävs för regional integration. Vidare bör det säkerställas att sådana system är förenliga med, och därmed till stöd för, det multilaterala handelssystemet. f) De minst utvecklade ländernas specifika problem i samband med deras ansträngningar för att integreras i världsekonomin. Dessa problem granskas bland annat i kommissionens meddelande om EU:s strategi inför WTO:s millennierunda. I detta sammanhang bör vederbörlig hänsyn tas till resultat av och erfarenheter från genomförandet av Programme of Action for the Least Developed Countries och High Level Initiative in Favour of Least Developed Countries (1997). Investeringar, företagsutveckling och teknik av till särskilt genom stärkande utvecklingsprocessen, UNCTAD bör fortsätta och utveckla sitt arbete med insamling och analys av data om utländska direktinvesteringar, i syfte att få bättre förståelse för sambanden mellan investeringar, handel och utveckling och för att undersöka investeringsflödenas lokala bidrag industrigrupperingar och genom det informationsflöde och den know-how som de ger upphov till. I detta sammanhang bör UNCTAD bedriva analysverksamhet av följande slag: Analyser av de institutionella och makroekonomiska ramarna och de olika a) geografiska faktorer som är avgörande för att utvecklingsländer skall kunna dra till sig och behålla utländska direktinvesteringar. b) Analyser till stöd för förhandlingar om multilaterala investeringsregler, med särskild uppmärksamhet på utvecklingsländernas specifika behov och förutsättningar i detta avseende. Denna analysverksamhet bör komplettera diskussionerna på regerings- och till att stödja expertnivå och bör åtföljas av tekniskt samarbete som syftar utvecklingsländerna i deras ansträngningar för att dra till sig investeringar. Hur utvecklingen av den privata sektorn på lokal, nationell respektive regional UNCTAD bör bedriva analysarbete och utgöra ett forum för diskussioner på regerings- och expertnivå om hur politiken bör utformas för att gynna den privata sektorns utveckling. Bland annat skulle följande frågor kunna behandlas: a) nivå är inbördes kompletterande och ömsesidigt beroende. Förutsättningarna för främjande av lokal utveckling, med tonvikt på vilka b) skillnader som finns mellan de geografiska områdena, vilka konkurrensfaktorer som är av vikt och vilka lokala aktörer som bör inkluderas när åtgärder fastställs. c) d) sektorn. e) Mekanismer som bidrar till en ökning av utländska och inhemska investeringar i överensstämmelse med WTO:s regler. De små och medelstora företagens roll och särskilda behov. f) g) Den roll som mikrofinansiering, som reguljärt inslag i de finansiella institutens verksamhet, kan spela för den privata sektorns utveckling samt dess bidrag till bekämpningen av fattigdom. Sambanden mellan decentralisering och regionala integrationsprocesser. Nya former av partnerskap och dialog mellan den privata och den offentliga 48. UNCTAD bör, genom lämplig analysverksamhet, stödja utvecklingsländernas ansträngningar för att utarbeta och genomföra politik och kunskapsstrategier för deltagandet i informationssamhället och för främjandet av ett kunskapssamhälle. UNCTAD bör även utgöra ett forum för diskussioner på regerings- och expertnivå om dessa frågor, dock inte samma förhandlingar och diskussioner som redan pågår 11 49. 50. c) 51. inom exempelvis WTO, CSTD (UN Commission on Science and Technology for Development) och ITU (Internationella teleunionen). Inrättande av en rättslig ram som främjar den privata sektorns utveckling och frågor reformer bör UNCTAD behandla kapacitetsuppbyggnad Inom detta verksamhetsområde och institutionella civilsamhällets olika aktörer. Följande bör göras till föremål för analys: a) gynnar utländska direktinvesteringar. b) c) globaliseringsprocessen. d) utvecklingsprocessen. Utveckling av lokal expertis och av lokala och regionala nätverk. Fastställande av den privata sektorns roll och ansvar samt Ökning av den privata sektorns kapacitet, för att den skall kunna spela sin roll i som rör för rollen som aktör i När det gäller regional integration skulle UNCTAD kunna undersöka följande: Vilka positiva effekter den regionala integrationen får för utvecklingen av a) konkurrenskraften hos företagen i medlemsländerna och framför allt för utveckling och förstärkning av konkurrenskraftiga strukturer för produktion av varor och tjänster samt vilka åtgärder som bör vidtas till stöd för dessa strukturer och hur de kan förstärkas. b) direktinvesteringar. c) erkännandet av harmoniserade investeringsregler. Vilken betydelse de regionala integrationsprocesserna har för utarbetandet och Hur de regionala integrationsprocesserna påverkar flödena av utländska Handel med varor och tjänster samt råvarufrågor UNCTAD bör fortsätta och utöka sin verksamhet till stöd för utvecklingsländernas ansträngningar för att integreras i det multilaterala handelssystemet. Framförallt bör UNCTAD utgöra ett forum för diskussioner på regerings- och expertnivå, där de ämnen som kommer att behandlas vid de kommande WTO-förhandlingarna analyseras utifrån ett utvecklingsperspektiv i syfte att öka utvecklingsländernas förståelse för de aktuella frågorna och ge dem möjlighet att delta mer aktivt i dessa förhandlingar. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt de möjligheter utvecklingsländerna får när den ekonomiska omgivningen a) öppnas genom förstärkta regler inom tjänstesektorn och inom nya handelsrelaterade områden såsom utländska direktinvesteringar och konkurrens, principen om särskild och differentierad behandling mot bakgrund av de allt b) större skillnaderna mellan utvecklingsländerna i fråga om utvecklingsnivå och konkurrenskraft, c) utvecklingsländerna och av metoder utvecklingsländernas integrering i det multilaterala handelssystemet. UNCTAD bör också diskutera metoder för att förena handelspolitik med politiken på andra områden och därigenom leda diskussionen bort från rädslan för unilaterala åtgärder och protektionism. UNCTAD bör dessutom fortsätta med det till stöd för utvecklingsländernas, framför allt de minst utvecklade ländernas, anslutning till WTO, förberedelserna inför de kommande WTO-förhandlingarna och fullgörandet av de åtaganden som härrör från tidigare och framtida förhandlingar. Vidare skulle UNCTAD kunna erbjuda utvecklingsländerna tekniskt samarbete för utarbetande av som kan vara av särskilt lösa intresse för problem som hindrar fastställande av andra frågor tekniska samarbetet för att 12 52. 53. 54. 55. enhetliga förhandlingsstrategier för de olika nivåerna och områdena inom ramen för handelsförhandlingarna. UNCTAD bör återuppta sina initiativ i fråga om handelsförmåner och därmed sammanhängande frågor om ursprungsregler. Framför allt bör det undersökas hur utvecklingsländerna, i synnerhet de minst utvecklade länderna, bättre kan utnyttja befintliga förmåner och hur mer avancerade utvecklingsländer kan erbjuda de minst utvecklade länderna förmånstillträde till sina marknader. Det skulle också, med hänsyn till utvecklingsländernas föränderliga ekonomiska villkor och politik, kunna vara lämpligt att inom UNCTAD föra en diskussion om undantagsklausulen ("Enabling Clause"). Organisationen bör också fortsätta med sitt tekniska samarbete med ekonomiska aktörer i fråga om utnyttjandet av förmåner. diversifiering som den rätta strategin för att bryta råvaruberoendet och UNCTAD bör fortsätta sin analysverksamhet och främja erfarenhetsutbyte i fråga om råvaror och särskilt om a) stabilisera exportintäkterna, b) En diskussion om de gällande internationella råvaruavtalens syften och sätt att fungera skulle också kunna inledas inom UNCTAD. riskhanteringsinstrument. på och regerings- expertnivå om konkurrenspolitik UNCTAD bör fortsätta att bedriva analysverksamhet och att utgöra ett forum för diskussioner och konkurrensregler, i syfte att öka utvecklingsländernas kunskaper på detta område och ge dem möjlighet att dela med sig av sina erfarenheter. UNCTAD skulle bl. a. kunna analysera statsägda och privata monopols betydelse på framväxande marknader, sambanden mellan investeringar och konkurrens samt vilka typer av regleringar som passar på olika marknadsutvecklingsnivåer. UNCTAD skulle också kunna utföra analyser till stöd för förhandlingarna om multilaterala konkurrensregler, och därvid särskilt beakta utvecklingsländernas specifika behov och förutsättningar i detta avseende. UNCTAD skulle kunna bedriva tekniskt samarbete för att hjälpa utvecklingsländerna vid utarbetandet och genomförandet av konkurrensregler och konkurrenspolitik. UNCTAD bör fortsätta att spela en viktig roll när det gäller de inbördes relaterade faktorerna handel, miljö och utveckling i samband med hållbar utveckling, framför allt när det gäller att förbättra samstämmigheten mellan politiken på olika områden och att bidra till framsteg i frågan om handel och miljö under de kommande åren. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt att se till att UNCTAD, WTO och andra internationella organisationer, t. ex. UNEP (FN:s miljöprogram), UNDP (FN:s utvecklingsprogram) och Bretton Woods-institutionerna, kompletterar och stöder varandras arbete, så att utvecklingsländerna får effektiv hjälp med att hantera problem och krav på handels- och miljöområdena och uppnå största möjliga positiva synergieffekter genom handelsliberalisering kombinerad med miljöskydd, samtidigt som det säkras att handelsreglerna inte minskar ländernas möjligheter att driva en effektiv miljöpolitik, både inom landet och internationellt. Målet för UNCTAD:s arbete bör vara att få utvecklingsländerna att överge sin delvis defensiva hållning gentemot en integrering av miljööverväganden med frågor som rör handel och utveckling och att undanröja deras oro för unilaterala åtgärder och miljöprotektionism. Dessutom bör UNCTAD höja medvetandet om att en förstärkning av miljöstandarderna på nationell nivå skulle kunna främja den 13 ekonomiska tillväxten i utvecklingsländerna och bidra till att de kan dra till sig utländska investeringar. Utvecklingsländerna bör också göras mer medvetna om det särskilda intresset för deras vidkommande av att genomdriva miljöregler på internationell nivå, bl. a. för att skydda den egna miljön och för att undvika att föroreningar och miljöfarliga produkter sprids från industriländer till andra länder och därmed förebygga vissa handelsrelaterade miljörisker. UNCTAD bör i synnerhet fortsätta att undersöka sambanden mellan å ena sidan de som gäller handelsliberalisering och miljö och å andra sidan olika frågor utvecklingsländernas krav på differentierad förmånsbehandling. I detta sammanhang skulle en utökad forskning om utvecklingsländernas möjligheter att uppnå både direkta ekonomiska vinster och positiva miljöresultat vara av särskild vikt. Vidare förbättra vore det marknadstillträdet samt att underlätta handeln med miljövänliga varor och tjänster. att undersöka möjligheterna lämpligt fortsätta att att internationella miljöproblem och UNCTAD bör inrikta sig på multilaterala miljöavtal som den bästa metoden att hantera eventuella handelsrelaterade åtgärder i dessa avtal, när de överenskommits i ett multilateralt sammanhang, och miljöprotektionism. Dessutom bör UNCTAD betona den synergieffekt som kan åstadkommas genom ett miljöskydd på hög nivå på grundval av Rioprinciperna kombinerat med ekonomiska resultat och som på medellång till lång sikt kommer att möjliggöra en hållbar utveckling. garanti mot unilaterala innebära åtgärder betona därvid skulle att en 56. Som projektledare för kapitel 2 i Agenda 21 kan UNCTAD också spela en viktig roll i de handelsdiskussioner som planeras äga rum vid det åttonde sammanträdet med FN:s kommission för hållbar utveckling i april 2000 och vid de därpå följande förberedelserna vilken 2002, genomförandet av Agenda 21 och Rioprinciperna kommer att ses över. inför miljökonferensen Earth Summit vid rättigheter, Effekterna av att handelshinder avskaffas mellan utvecklingsländer som är Införande av regionala regelsystem i handelsrelaterade frågor som konkurrens, tekniska institutionella reformer och kapacitetsuppbyggnad skulle När det gäller UNCTAD på detta verksamhetsområde kunna svara för både analysarbete och tekniskt samarbete i fråga om upprättande av de rättsliga ramar som gynnar utvecklingen av handeln. Inom detta verksamhetsområde bör UNCTAD också behandla följande frågor som rör regional integration: a) medlemmar i regionala ekonomiska organisationer. b) immateriella handelshinder. c) till d) utvecklingsländer och utvecklade länder. Denna analysverksamhet bör kunna ge näring åt diskussionen på regerings- och expertnivå och bör åtföljas av tekniskt samarbete som syftar till att hjälpa utvecklingsländerna i deras regionala integrationsprocesser. UNCTAD bör framför allt hjälpa utvecklingsländerna, särskilt de minst utvecklade länderna, med genomförandet av regionala frihandelsavtal. Organisationen bör också fortsätta att erbjuda regionala organisationer tekniskt samarbete i samband med förhandlingar om frihandelsavtal med utvecklade länder och inom ramen för WTO. Befintliga samband mellan multilaterala och regionala handelsförhandlingar. av Utsikterna ömsesidighet mellan grupperingar fytosanitära regionala åtgärder sanitära samt och 14 d) 57. Tjänsteinfrastruktur för utveckling och effektiv handel UNCTAD bör, på grundval av den sakkunskap som organisationen har utvecklat på fortsätta att hjälpa utvecklingsländerna med att bygga upp en detta område, och tjänsteinfrastruktur försäkringsverksamhet samt telekommunikation. Utarbetandet av regler bör utan tvekan äga rum inom WTO även i fortsättningen, men UNCTAD har en komparativ fördel när det gäller att tillhandahålla tekniskt bistånd på detta område. områdena transport, bank- tull, för på Åtgärder Institutionella reformer, kapacitetsuppbyggnad och utbildningsverksamhet till för att underlätta handeln, användning av informationsteknik i framför allt, den elektroniska UNCTAD:s arbetsprogram bör fokuseras kring följande områden, både när det gäller analysverksamheten och det tekniska samarbetet: a) samband med handelsrelaterad verksamhet och, handelns utvecklingsdimension. b) stöd för uppbyggnaden av en effektiv tjänsteinfrastruktur för handel. c) handeln på regional nivå. d) Problem som är specifika för de minst utvecklade länderna, t. ex. tillgång till informationsteknik och uppbyggnad av mänsklig kapacitet som kan tillämpa informationsteknik och därigenom delta i informationssamhället. De möjliga effektivitetsvinsterna vid uppbyggnad av tjänsteinfrastruktur för III. 2 Metoder för att öka effektiviteten i UNCTAD:s arbete 58. 59. 60. 61. UNCTAD genomgick en stor översyn vid den åttonde konferensen, som ägde rum 1992 i Cartagena. UNCTAD:s verksamhet under tiden mellan den åttonde och den nionde konferensen präglades i hög grad av vad som kallades "Cartagena-andan". När det gäller effektivisering av verksamheten uppnåddes emellertid inte tillräckliga resultat vid UNCTAD VIII. Vid UNCTAD IX minskades antalet möten, främst genom att den institutionella ramen krymptes till att omfatta tre huvudkommissioner. Detta innebar dock att varje kommission tvingades täcka in ett stort antal ämnen. UNCTAD:s arbetsprogram måste därför fokuseras bättre. UNCTAD X bör därför på nytt ta upp behovet av att få till stånd en optimal fördelning av organisationens resurser genom en fokusering av dess verksamhet på ämnen där UNCTAD har en verklig komparativ fördel och genom fastställande av ett begränsat antal prioriteringar i enlighet med riktlinjerna ovan. Konferensen bör också betona vikten av ökad konsekvens mellan de tre delarna av expertnivå, UNCTAD:s analysverksamhet och tekniskt samarbete), vilka hänger nära samman och alltid måste ömsesidigt stödja varandra. (diskussioner verksamhet regerings- och på Det tekniska samarbetet bör vara efterfrågestyrt och grundas på mottagarländernas behovsbedömningar. Konferensen bör betona behovet av ökad intern samordning av det tekniska samarbetet, bl. a. genom att en årlig vägledande plan, som utarbetas föreläggs medlemsstaterna. Det bör under generalsekreterarens direkta ansvar, tillförsäkras att de minst utvecklade länderna prioriteras. 15 För att öka effektiviteten i det tekniska samarbetet är det nödvändigt att stärka övervakningen och utvärderingen av varje projekt. Framför allt bör det göras en bedömning av projektens inverkan på mottagarländernas nationella kapacitet. Det bör undersökas hur kostnadstäckningsmekanismer som syftar till finansiellt oberoende för vissa program skulle kunna införas och förbättras. Tekniskt samarbete och stöd för kapacitetsuppbyggnad bör samordnas med övriga biståndsgivare för att åtgärderna skall vara samstämmiga och komplettera varandra och för att dubbelarbete skall kunna undvikas. I detta sammanhang skulle de principer som ligger till grund för den integrerade biståndssatsningen ("Integrated samordning mellan Framework") dvs. biståndsgivarna och fullt deltagande av utvecklingsländerna - kunna tillämpas på biståndet till andra utvecklingsländer. för de minst utvecklade länderna - En högre grad av politisk samstämmighet är av grundläggande betydelse för främjandet av en öppen och stabil ram för den ekonomiska politiken och för utvecklingsländernas integrering i världsekonomin. För detta krävs ett närmare samarbete mellan internationella organisationer i handelsrelaterade frågor, så att deras strategier till stöd för handelsliberalisering och utveckling i större utsträckning kan komplettera och stödja varandra. Konferensen bör betona att UNCTAD måste samarbeta med andra internationella organ i detta syfte och för att synergieffekter skall kunna åstadkommas och konkurrens och dubbelarbete aktörerna emellan skall kunna undvikas. Detta samarbete bör möjliggöra bättre samordning vid fastställandet och genomförandet av åtgärderna. Konferensen bör framför allt understryka att UNCTAD och WTO kompletterar varandra. Detta tar sig uttryck i en tydlig åtskillnad mellan de två organens respektive roller (förhandlingar om multilaterala regler och tvistlösning inom WTO, skapande av samförstånd före och efter förhandlingar samt analysverksamhet inom som ligger nära bägge UNCTAD, och därutöver det organisationernas huvuduppgifter). tekniska biståndet UNCTAD X bör också undersöka hur det civila samhället och den privata sektorn i utvecklingsländer och industrialiserade länder i större utsträckning kan engageras i organisationens arbete, bl. a. genom ett aktivt deltagande av deras företrädare när möten på regerings- och expertnivå förbereds och äger rum och genom att samråd sker med dem vid fastställandet och genomförandet av tekniska samarbetsprojekt och vid utarbetandet av analysdokument. Förbindelserna mellan UNCTAD:s sekretariat och det civila samhällets företrädare bör vara öppna för insyn och äga rum under sådana förhållanden att den rättsliga säkerheten garanteras. Det är av avgörande betydelse att dessa företrädare väljs ut med stor noggrannhet med hänsyn till kompetens och kapacitet. UNCTAD bör även fungera som ett diskussionsforum för det civila samhällets företrädare i frågor som rör handel och utveckling. 62. 63. 64. När ämnen som kräver överväganden under en längre tid behandlas skulle återkommande, om än inte regelbundna, expertmöten kunna organiseras. Detta skulle bidra till att bygga upp förtroendet och öka förståelsen hos deltagarna. 16 BILAGA Vid förhandlingarna under den tionde konferensen om ett dokument om globalisering och utveckling kan unionen, på grundval av den politiska ansats som utvecklas i del II i denna text, samtycka till följande: 1. 2. 3. Vikten av effektiva institutioner och en verksam inrikespolitik UNCTAD X bör erkänna att en politisk omgivning där fred, säkerhet och stabilitet, respekt för mänskliga rättigheter, demokrati, rättsstatliga principer och en sund förvaltning av offentliga angelägenheter garanteras är en förutsättning för en rättvis och hållbar utveckling. UNCTAD X bör därför framhålla behovet av institutionella reformer och institutionsuppbyggnad för att skapa och förstärka en sådan omgivning, vars grund utgörs av regeringarnas ansvar och öppenhet, och för att se till att korruption förebyggs och bekämpas. ram som bidrar och En rättslig marknadsekonomin fungerar väl är en grundläggande del av denna institutionella struktur. demokratiska samhället det till att Diskussionerna vid konferensen bör leda till en bekräftelse av att en minskning av det demokratiska underskottet bidrar till att öka den politiska viljan till inhemska reformer och allmänhetens stöd för dessa. I detta sammanhang bör konferensen betona vikten av det civila samhällets deltagande vid skapandet av en demokratisk politisk ram och mer allmänt i utvecklingsprocessen. Konferensen bör också erkänna att utvecklingen av det sociala kapitalet genom det civila samhällets institutioner befrämjar en rättvis och hållbar ekonomisk tillväxt. UNCTAD X bör betona att utvecklingsländernas integrering i världsekonomin även i hög grad är beroende av att man genom ekonomiska och finansiella reformer lyckas skapa ett stabilt och öppet makroekonomiskt klimat inriktat på stabilitet, en rättvisare inkomstfördelning, ökad sysselsättning och minskad fattigdom, och på så vis gynna den privata sektorns utveckling och främja inhemska och utländska direktinvesteringar. Konferensen bör också erkänna att strukturanpassning fortfarande är av grundläggande betydelse för många utvecklingsländer. Vidare bör UNCTAD X rekommendera genomförande av en andra generation reformer med inriktning på problem som hänger samman med det finansiella systemets administrativa och institutionella kapacitet och dess sätt att fungera. Detta system måste kunna hantera inre och yttre finansiella kriser. Det bör präglas av strikta tillsynsregler, ökad insyn och regler om informationsplikt. På kort sikt kan det vara lämpligt att begränsa det fria kapitalflödet medan övervakningen och regleringen av finanssektorn förbättras och stärks. Vid reformeringen av det finansiella för mikrofinansiering uppmuntras. bör dessutom inrättandet av bärkraftiga systemet institut 4. leda till en bekräftelse av att en sund Diskussionerna vid UNCTAD X bör konkurrenspolitik är av avgörande betydelse för utvecklingen av en väl fungerande skyddet av konsumenternas marknadsekonomi i utvecklingsländerna och för 17 5. 6. 7. 8. intressen. När utvecklingsländernas marknader liberaliseras bör därför nationella konkurrensregler införas som är anpassade till dessa marknaders utvecklingsnivå. UNCTAD X bör även framhålla vikten av att det på multilateral nivå inom WTO överenskoms regler som kan ligga till grund för inhemsk konkurrenslagstiftning och förfaranden för internationellt samarbete. Den rättsliga ramen bör utformas så att konsumenternas intressen skyddas även med hjälp av standarder för skyddet av konsumenterna och av deras hälsa. till konkurrenskraft UNCTAD X bör betona den privata sektorns betydelse som motor för den liksom dess potentiella bidrag till en förstärkning av ekonomiska tillväxten, utvecklingsländernas i dessa och världsekonomin. Vidare är den privata sektorn, i synnerhet dess informella del, den viktigaste sysselsättningskällan i det stora flertalet utvecklingsländer. UNCTAD X bör även understryka att den privata sektorn är en viktig del av det civila samhället och att denna sektor bör erkänna och påta sig det ansvar som detta innebär. Därför krävs en dialog mellan den offentliga och den privata sektorn syftande till att fastställa deras respektive ansvarsområden, åtgärda svagheter i företagsklimatet och i marknadens sätt att fungera samt fastställa tydliga villkor för förvaltningen på olika nivåer (lokalt, nationellt, regionalt och globalt). integrering länders Konferensen bör dessutom erkänna att det nu råder samförstånd om behovet av att främja ett integrerat tillvägagångssätt (på makro-, mellan- och mikronivå) genom vilket de viktigaste aktörerna kan identifieras och ges nödvändigt stöd för institutionsuppbyggnad. Mot bakgrund av ländernas heterogena karaktär, både sinsemellan och inom länderna själva, och den pågående decentraliseringsprocessen, skulle det vara av värde att rikta uppmärksamheten mot lokala aspekter av den privata sektorns utveckling. Vidare bör det erkännas att decentralisering och regional integration är ömsesidigt inom ramen för globaliseringsprocessen främja en hållbar utveckling. förstärkande när det gäller att Effektiva offentliga tjänster är av grundläggande betydelse. Statens roll när det gäller att tillhandahålla dessa bör definieras tydligt i samband med dialogen med det civila samhället, framför allt den privata sektorn. UNCTAD X bör också uppmärksamma de specifika problemen för råvaruberoende länder, vilka i de flesta fall återfinns bland de minst utvecklade länderna. Konferensen bör betona de strukturella svårigheter som hänger samman med den importländerna, den långsiktigt nedåtgående oelastiska efterfrågan på råvaror i trenden för priserna på många råvaror samt dessa prisers instabilitet. Dessutom bör effekterna av dessa strukturella svårigheter för producentländernas exportintäkter, ekonomiska tillväxt och inkomstfördelning betonas. UNCTAD X bör därför erkänna behovet av diversifieringsåtgärder som en effektiv strategi för att bryta råvaruberoendet och stabilisera exportintäkterna. Konferensen bör även behandla de frågor som hänger samman med ökad konkurrens till följd av liberalisering och privatisering av sektorerna, med institutionsuppbyggnad, investering och utbildning, riskhantering och en rättvisare inkomstfördelning inom råvarusektorn. 18 9. 10. Konferensen skulle också kunna erkänna både producent- och konsumentländernas ökade oro vad beträffar de gällande internationella råvaruavtalens syfte och sätt att fungera och inleda en diskussion om utsikterna för det internationella samarbetet på detta område. UNCTAD X bör erkänna informations- och kommunikationsteknikens stora betydelse för den internationella handelns utveckling. Tillämpningen av denna nya teknik inom alla ekonomiska och samhälleliga sektorer har givit upphov till en för "informationsrevolution" öppnats utvecklingsländerna samtidigt som nya risker uppstått för marginalisering av informationsfattiga befolkningsgrupper eller länder. möjligheter varigenom nya Konferensen bör följaktligen betona att utvecklingsländerna, för att kunna delta i informationssamhället, måste driva en politik som är inriktad på deras begränsningar när det gäller infrastruktur och syftar till att skapa en miljö som är attraktiv för sofistikerad teknik. Denna politik bör innefatta inrättande av en gynnsam rättslig ram, liberalisering av marknaderna för telekommunikation, investering i utbildning, forskning och teknik samt offentliga åtgärder för informationsfattiga grupper. I detta sammanhang bör UNCTAD X understryka vikten av "kunskapsstrategier" som syftar till att skapa en miljö som gör det möjligt att sluta teknikklyftan och främja ett kunskapssamhälle och en "kunskapsdriven ekonomi". 11. Konferensen bör framhålla vikten av social och mänsklig utveckling. Den bör klargöra att varken utvecklingsländernas ekonomiska integrering i världsekonomin eller främjandet av en hållbar ekonomisk tillväxt och rättsstatliga principer kan åstadkommas om inte mänskliga och sociala faktorer beaktas. UNCTAD X bör betona att utvecklingsstrategierna bör syfta till en rättvisare fördelning av vinsterna från ekonomisk tillväxt. Inom ramen för dessa strategier bör det även säkerställas att utsatta grupper, särskilt barn, skyddas och att fattiga, kvinnor och ursprungsbefolkningar hjälps att få tillgång till och utnyttja de ekonomiska möjligheter som globaliseringen och liberaliseringen erbjuder. Tillräckliga resurser skall också avsättas för utbildning och hälsovård, varigenom form av förhöjd levnadsstandard kan uppnås. En kunnig positiva effekter arbetskraft vid god hälsa är dessutom en av många förutsättningar för att det skall vara möjligt att dra till sig utländska investeringar. i i sin utvecklingspolitik uttryckligen Konferensen bör uppmana regeringar att prioritera bekämpning av fattigdom och, på lång sikt, dess utrotning. Regeringarna bör i detta syfte sträva efter att uppnå samstämmighet mellan den sociala och den integrera målen för ekonomiska politiken samt utveckla kapaciteten för att fattigdomsbekämpningen med denna politik. I detta sammanhang bör UNCTAD X betona de grundläggande sociala rättigheternas betydelse för en hållbar utveckling. Utvecklingsländernas regeringar bör se till att reformer för att främja och stödja export inte äventyrar genomförandet och övervakningen av lagstiftning som överensstämmer med internationellt överenskomna regler om centrala arbetstagarrättigheter. 19 Vidare bör konferensen uppmana biståndsgivare och det internationella samfundet att sin politik för göra bekämpning av fattigdom till utvecklingssamarbete och att se till att handels- och utvecklingspolitiken är ömsesidigt förstärkande och därmed bidrar till bekämpningen av fattigdom. centralt mål för ett 12. 13. Ansvaret för att genomföra politiska och ekonomiska reformer ligger främst hos de berörda länderna. Konferensen bör dock understryka behovet av konstruktivt stöd för reformer i utvecklingsländerna, både från biståndsgivarnas och, allmänt sett, det internationella samfundets sida. Politisk dialog, utvecklingssamarbete och ekonomiska och handelsmässiga förbindelser är grundläggande och inbördes relaterade inslag i givarsamfundets stöd till utvecklingsländerna. I detta sammanhang bör UNCTAD:s viktiga roll när det gäller att bistå utvecklingsländerna i reformprocessen framhållas. UNCTAD X bör också erkänna att inhemska reformer inte kan framtvingas utifrån. De kommer inte att genomföras om de inte antas av länderna själva, anpassas till varje lands specifika förutsättningar och blir föremål för internt samförstånd från hela samhällets sida, i enlighet med principen om ägarskap ("ownership"). Det civila samhället, som både mottar utvecklingsbistånd och hjälper till med att kanalisera det, kommer att bidra till processen med anpassning av utvecklingssamarbetets innehåll till lokala förhållanden och stödja skapandet av internt samförstånd om reformer. Utvecklingsländernas deltagande i det multilaterala handelssystemet: millennierundan, handelsförmåner och regional integration Handels- och miljöfrågor 14. UNCTAD X bör på nytt bekräfta att ett gradvist införlivande av utvecklingsländerna med det multilaterala handelssystemet är av grundläggande betydelse för deras utveckling. lyckas inhemska reformerna Konferensen bör även betona att denna integration i hög grad är beroende av hur väl de ekonomiernas och konkurrenskraft. Det internationella samfundet bör stödja reformerna genom ökat, mer fokuserat och samordnat tekniskt bistånd, som en del av en övergripande insats för att öka den politiska samstämmigheten. Konferensen bör också understryka behovet av att uppnå samstämmighet mellan politiken för utvecklingssamarbete och handelspolitiken, i syfte att öka de positiva effekterna både för den ekonomiska tillväxten och för bekämpningen av fattigdom. förbättringen av av Vidare bör konferensen erkänna att det multilaterala handelssystemet måste stödja en hållbar utveckling och i tillräcklig utsträckning ta hänsyn till utvecklingsländernas, särskilt de minst utvecklade ländernas, specifika ekonomiska och sociala kapacitet och begränsningar, samtidigt som det gemensamma målet handelsliberalisering kraftigt betonas. Utvecklingsländernas aktiva deltagande i WTO, och framför allt i den kommande förhandlingsrundan, är viktigt för att deras intressen skall kunna tillvaratas. När det gäller dagordningen för den nya rundan bör särskild uppmärksamhet ägnas åt kopplingarna mellan handel och utveckling, i syfte att öka utvecklingsländernas intresse av att delta aktivt. UNCTAD kommer att vara ett viktigt forum för diskussion och skapande av samförstånd före och efter förhandlingarna. 20 15. 16. Särskild och differentierad behandling, som gör det möjligt att bevara det multilaterala handelssystemets integritet och respektera det gemensamma målet handelsliberalisering, är ett användbart redskap när det gäller att ta hänsyn till de minst utvecklingsländernas, olika institutionella deras och förutsättningar begränsningar. En förutsättning är dock att de härigenom uppmuntras att gradvis utsätta sina ekonomier för utländsk konkurrens. framför behov administrativa allt samt utvecklade ländernas, och Utvecklingsländerna, och i synnerhet de minst utvecklade bland dem, bör även i fortsättningen beviljas förmånstillträde till industriländernas marknader, eftersom handelsförmåner tillsammans med andra utvecklingsstrategier är av stor betydelse när det gäller att underlätta utvecklingsländernas integrering i världsekonomin. inom ramen för Allmänna preferenssystemet, Antagande av stimulansåtgärder kopplade till politik för hållbar utveckling och multilaterala standarder, bör främjas. UNCTAD X bör även på nytt framhålla principen om tullfri behandling av i stort sett alla produkter med ursprung i de minst utvecklade länderna, vilken skall vara genomförd 2003 och redan har införts av Europeiska unionen. återigen integration mellan UNCTAD X bör utvecklingsländer, som sker i överensstämmelse med WTO:s regler, är ett lämpligt steg det multilaterala på handelssystemet. utvecklingsländernas vägen mot integrering regional bekräfta att i Regional integration kommer att främja kraftigare tillväxt och ökad handel, eftersom den möjliggör utnyttjande av stordriftsfördelar, diversifiering av de nationella ekonomierna, specialisering på regional nivå och bättre resursfördelning, och därigenom bidrar till att säkra en effektivare konkurrens över gränserna inom de regionala marknaderna. integrationen utvecklingsländerna att bygga upp sin internationella konkurrenskraft och att lättare anpassa sig till de nya internationella förutsättningarna. Större regionala marknader är dessutom mer attraktiva för utländska investerare. regionala hjälper den vis På så regionala integrationsprocesser Konferensen bör också framhålla att främjar genomförandet av institutionella och makroekonomiska reformer och ökar deras trovärdighet. Genom regional integration blir det lättare att fastställa mer enhetliga regler i handelsrelaterade frågor som konkurrens, utländska direktinvesteringar och immateriella rättigheter, och därmed förbättras investeringsklimatet. Utvecklingen av regionala infrastrukturer som är nödvändiga för den ekonomiska utvecklingen, t. ex. transport- och telekommunikationsnät, underlättas och samordning av den makroekonomiska politiken möjliggörs liksom en rätt hög grad av inbördes överensstämmelse i denna (beroende på typen av ekonomisk integration), och stabiliteten. Dessutom kan därmed handelsförhandlingar på regional nivå i stor utsträckning bidra till lämpliga förberedelser och skapande av samförstånd på regional nivå inför samtidiga och varigenom utvecklingsländernas inom WTO, framtida deltagande i det multilaterala handelssystemet underlättas. handelsförhandlingar ekonomiska förbättras regionala den Regional integration är också ett effektivt sätt att förebygga konflikter. 21 17. 18. 19. 20. till utvecklingsländernas Regionala handelsavtal mellan nord och syd är också ett kompletterande steg mot utvecklingsländernas fullvärdiga deltagande i världsekonomin. För att hänsyn skall kunna tas specifika förutsättningar måste man vid förhandlingar om integrationsavtal mellan nord och syd beakta den flexibilitet som tillåts, dock utan att WTO:s regler överträds. Dessa integrationsavtal bör åtföljas av åtgärder till stöd för övergången till större öppenhet, i syfte att förebygga en ojämn fördelning av kostnaderna för anpassningen och av de effektivitetsvinster som ömsesidig liberalisering av handeln för med sig. UNCTAD X bör understryka att målen att åstadkomma ökad handelsliberalisering och bättre miljöskydd bör vara inbördes förstärkande och på så vis bidra till en hållbar utveckling. Multilaterala förhandlingar och avtal om handel och miljö bör vara förenliga med de principer som antogs vid Riokonferensen. Externa resurser direktinvesteringar Skuldfrågan för utveckling: bistånd och utländska UNCTAD X skulle kunna uttrycka sin oro över minskningen av det offentliga utvecklingsbiståndet under senare år, samtidigt som utvecklingsbiståndets betydelse för utvecklingsländerna, i synnerhet de minst utvecklade länderna, erkänns. Biståndsgivarna skulle därför kunna uppmuntras att fortsätta och förstärka sina insatser i form av offentligt utvecklingsbistånd och att sträva efter att uppfylla det mål på 0,7 % av BNP som överenskommits på internationell nivå. Det är av avgörande betydelse att se till att utvecklingsbiståndet bidrar till att förbättra den inhemska politiken på olika områden i mottagarländerna och till att stärka deras institutioner. Detta kan uppnås om utvecklingsbiståndet på ett systematiskt sätt kopplas till kriterier för hållbar och rättvis utveckling, t. ex. de allmänna indikatorer på hållbar utveckling som fastställts av OECD:s kommitté för utvecklingsbistånd (DAC), och det därigenom sätts upp mål för ekonomisk välfärd, social utveckling och hållbarhet i miljöhänseende. De mål som fastställs genom dessa indikatorer bekräftar att utvecklingssamarbetet inte endast får syfta till att tillgodose makroekonomiska och strukturella behov, utan även måste inriktas på reformer som syftar till social och ekonomisk rättvisa samt på att uppfylla miljömässiga behov. Samtidigt bör det internationella samfundet sträva efter att öka mottagarländernas ägarskap när det gäller utvecklingsprogrammen. Förmågan att dra till sig utländska direktinvesteringar har fått avgörande betydelse för många utvecklingsländers ansträngningar att åstadkomma en hållbar utveckling. Utländska direktinvesteringar är en viktig källa inte bara till kapital utan även till kunskaper om företagsledning, teknik och know-how. De stimulerar handel och konkurrens exportmarknader. Utländska direktinvesteringar skulle dessutom kunna utgöra ett nyckelelement när det gäller att stärka lokala industrigrupperingar och öka deras tillväxt. underlättar tillträdet och till 22 UNCTAD X bör därför understryka utländska direktinvesteringars betydelse för en hållbar utveckling. Konferensen bör framhålla den ojämna fördelningen av de utländska direktinvesteringarna och betona vikten av ett ökat och mer fokuserat utvecklingsbistånd syftande till att stödja utvecklingsländernas ansträngningar för att föra en politik och införa lagstiftning som skapar förutsättningar för utländska direktinvesteringar. UNCTAD X bör även peka på det lämpliga i ett multilateralt överenskommet regelverk för utländska direktinvesteringar, grundat på WTO:s principer om icke- diskriminering, med målsättningen att åstadkomma ett stabilt, öppet och förutsägbart klimat för investeringsflöden världen över. Skuldbördan, särskilt för kraftigt skuldtyngda fattiga länder, kan hämma tillväxten eftersom den avskräcker utländska investerare och eftersom räntebetalningarna tar upp en alltför stor del av de offentliga resurserna. Den utgör alltför ofta ett hinder mot investeringar i den sociala sektorn och miljösektorn och motverkar därför en hållbar utveckling på lång sikt. UNCTAD X skulle kunna erkänna att detta är ett allvarligt problem och understryka att initiativ för skuldlättnad alltid bör åtföljas av reformer som gör att de resurser som därmed frigörs verkligen används till fattigdomsbekämpning, hälsovård och utbildning. UNCTAD X skulle kunna uttrycka uppskattning för biståndsgivarnas insatser inom ramen för initiativet för skuldlättnad för kraftigt skuldtyngda länder till att minska skuldbördan för länder som genomför en adekvat strukturanpassning. Konferensen skulle också kunna betona det faktum att en mer generös inställning skulle garantera att inga förändringar sker som skulle kunna vara till skada för de traditionella utvecklingsåtgärderna. (HIPC-initiativet), vilket syftar Förstärkning av det internationella finansiella systemets struktur UNCTAD X skulle kunna framhålla att det, för att minska riskerna i samband med den globala integreringen av finansmarknaderna, är viktigt att utvecklingsländernas kapitalmarknader liberaliseras på ett försiktigt och balanserat sätt och att särskild uppmärksamhet ägnas åt fastställande och genomförande av tillsynsstandarder och tillsynsregler, så att stabiliteten kan bibehållas och nationella och internationella kriser undvikas i möjligaste mån. Det är nödvändigt med ökat tekniskt bistånd för att hjälpa utvecklingsekonomier och nya tillväxtekonomier att stärka det finansiella systemet i syfte att uppfylla internationella standarder. t. ex. Internationella finansiella institut, IMF, Världsbanken och Banken för internationell betalningsutjämning (BIS) måste i större utsträckning ta hänsyn till erfarenheterna från den asiatiska finansiella krisen. De måste fortsätta att anpassa sina respektive roller och funktioner till ett internationellt finansiellt system som integreras i allt högre grad. Prioriteringarna i detta sammanhang bör vara att förbättra insynen och övervakningen, att förbättra värderingen och bedömningen av finansiella risker och att finna lämpliga former för den privata sektorns deltagande när det gäller att förebygga och hantera kriser. 21. 22. 23. 23 Främjande av multilaterala standarder för hållbar utveckling 24. UNCTAD X bör uttrycka sitt stöd för fastställandet av multilaterala standarder på sex huvudområden, varav det första är utländska direktinvesteringar, där syftet bör vara att säkra ett stabilt och förutsägbart klimat för långsiktiga investeringar över hela världen. För det andra måste handelsförfarandena förenklas och harmoniseras. Det tredje området gäller miljöfrågor, och här bör det ömsesidiga stödet mellan handel och miljö behandlas liksom övergripande frågor, t. ex. multilaterala miljöavtal. internationell Två konkurrenspolitik, och dessa är av avgörande betydelse för att lika villkor för företag skall kunna skapas samtidigt som det säkerställs att varken skattemässig hindrar konkurrens mellan ansträngningarna en hållbar utveckling. Slutligen måste de för överenskomna sociala standarderna genomföras, särskilt de som gäller erkännandet av ett minsta antal arbetstagarrättigheter. konkurrensbegränsande metoder skattemässiga stater att standarder områdena andra säkra eller och är 24