title: Opinion of the Committee of the Regions on the 'Annual Report of the Cohesion Fund - 1997'

eurovoc_concepts:
Cohesion Fund
activity report

text: 23. 12. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 374/67 Opinion of the Committee of the Regions on the ‘Annual Report of the Cohesion Fund — 1997’ (1999/C 374/15) THE COMMITTEE OF THE REGIONS, having regard to the Annual Report of the Cohesion Fund 1997 (COM(1998) 543 final); having regard to the letter of 7 October 1998 from the European Commission consulting the Committee on the subject under the first paragraph of Articles 161 and 265 of the Treaty establishing the European Community; having regard to the decision of the bureau of 18 November 1998 to instruct Commission 1 for Regional Policy, Structural Funds, Economic and Social Cohesion and Cross-Border and Inter-Regional Cooperation to prepare the opinion; having regard to the Draft Opinion (CdR 2/99 rev. 2) adopted by Commission 1 on 30 June 1999 [rapporteur: Mr Vieira de Carvalho (P, EPP)]; referring to its Opinion on the Proposal for a Council Regulation (EC) amending Regulation (EC) No 1164/94 establishing a Cohesion Fund and the Proposal for a Council Regulation (EC) amending Annex II to Regulation (EC) No 1164/94 establishing a Cohesion Fund (CdR 235/98 fin) (1); referring to its Opinion on the First cohesion report (CdR 76/97 fin) (2); referring to its Opinion on the Proposal for a Council Regulation (EC) establishing a Cohesion Fund and the Proposal for a Council Regulation (EC) laying down detailed rules for implementing Regulation (EC) establishing a Cohesion Fund (CdR 16/94) (3); referring to the Opinion of the Economic and Social Committee (Section for Economic and Monetary Union and Economic and Social Cohesion) on the Annual Report of the Cohesion Fund 1997 (CES 192/99) (4); referring to the decisions on Agenda 2000 taken by the Heads of State or Government on 24 and 25 March 1999 in Berlin, adopted the following opinion at its 30th plenary session of 15 and 16 September 1999 (meeting of 16 September). 1. Introduction 2. General comments The Commission report 1. 1. covers Cohesion Fund decisions taken during 1997. The Fund is an instrument set up by the Maastricht Treaty, with the aim of boosting economic and social cohesion by offering financial assistance to the less prosperous Member States (Greece, Ireland, Portugal and Spain) for environmental and transport infrastructure projects, and in order to enable these countries to carry out national programmes to meet the convergence criteria for the third stage of economic and monetary union. 1. 2. 1997 was the Fund’s fifth year of operation in the four beneficiary countries: the strategy employed in previous years was not substantially altered. (1) OJ C 51, 22. 2. 1999, p. 10. (2) OJ C 379, 15. 12. 1997, p. 34. (3) OJ C 217, 6. 8. 1994, p. 1. (4) OJ C 116, 28. 4. 1998, p. 10. The Committee of 2. 1. the Regions congratulates the European Commission for the substantial improvement in the report, noting that the comments made in previous opinions have been taken on board. These have produced adjustments to the way the document is presented. 2. 2. The Committee notes with satisfaction the detailed coverage of the main developments in each country. However, greater harmonization of the descriptive analysis in each case would be advisable, in order to facilitate comparison of data from country to country. Similarly, 2. 3. the Committee recommends the use of diagrams and maps wherever possible to illustrate the overall progress of the projects financed and their geographical spread: this would make for faster consultation and use. C 374/68 EN Official Journal of the European Communities 23. 12. 1999 2. 4. The legal and administrative procedures governing the management, operation, evaluation and monitoring of projects have been stabilised, and the report shows that this has benefited the application of the Fund. 2. 12. The Committee welcomes the Commission’s proposal to set up a Pre-Accession Structural Instrument (ISPA), to help the candidate countries achieve Community transport infrastructure and environmental standards. 2. 5. The Committee welcomes the findings of the London School of Economics study, which showed a strong positive relationship between public and private investment, resulting in significant effects, and also important economic spillovers between regions and between the cohesion countries and their neighbours. long-term employment 2. 6. The Committee also welcomes the ex-post evaluation programme, which bears witness to the Commission’s concern for project assessment. The COR hopes that the programme will provide analysis data and comparable results for the four beneficiary countries, in order to improve ex-ante evaluation and project monitoring. 2. 7. The Committee welcomes the efforts of the beneficiary Member States to meet the public deficit targets set by the Council. It does, however, recommend that the Member States maintain these efforts, and that the Commission carefully monitor the budget situation and strive to increase awareness of the Fund in the beneficiary countries whenever necessary. 2. 8. The Committee of the Regions notes the decision taken by the Heads of State or Government in Berlin that the four current beneficiary countries will continue to be eligible within the Cohesion Fund framework beyond 2000 and that eligibility will be reviewed in 2003, midway through the planning period. The COR acknowledges the vital role played by the Cohesion Fund in furthering convergence between Member States, but also notes that to date none of the beneficiary countries has reached the threshold of GNP of 90 % or more of the Community average. 2. 9. The Committee points out that while progress has been made in the cohesion countries in both the transport and environmental sectors, much remains to be done in terms of improving the relevant infrastructures. Given the need for constant improvement in both euro and non-euro countries, it is right that the Fund should continue. 2. 13. The Committee welcomes the monitoring and control work undertaken by the Monitoring Committees in each Member State, and by the inspection missions for projects assisted by the Fund. 2. 14. According to the Report the Commission only knows of one case of irregular use of Cohesion Fund resources. The Committee is pleased to learn this since that implies that resources are used properly in the vast majority of cases. However, the Committee has noted the Commission’s obser- vation that national authorities fail to monitor systematically the use of funding for Cohesion Fund projects etc. , which aggravates the risk of fraud. Further, the Committee observes that the Commission considers that it is difficult to assess the impact of the appropriations earmarked for fraud prevention in the absence of notifications of cases of fraud. The Committee regrets that the Commission has found grounds for such serious criticism and fully supports all efforts to achieve more effective prevention of irregularities and fraud in all Structural Fund areas. All authorities concerned must shoulder their responsibilities in this connection. 3. Specific comments 3. 1. Management of financial assistance 3. 1. 1. The Committee is pleased that once again the budget implementation objectives for both commitments and payments have been fully met. 3. 1. 2. The Committee notes that between 1993 and the end of 1997, the Fund committed around two thirds of its overall budget allocation for the first stage of the Cohesion Fund (1993-99). The Committee supports the decision to amend, 2. 10. rather than replace, the current regulation governing the Fund. It believes that this will permit a smooth transition between the financing periods. The COR is also pleased to note that once again, 3. 1. 3. the allocation of funding has remained consistent with the indicative breakdown among the eligible Member States, in accordance with the provisions of Annex I of the regulation establishing the Fund. 2. 11. With regard to other Community policies, the Com- mittee would highlight the Commission’s coordinating work, particularly concerning legislation in such fields as the environ- ment, the trans-European transport network and the Structural Funds. 3. 1. 4. The Committee notes with satisfaction that in 1997, for the first time, investment in the environment (54,4 %) was greater than that in transport (45,5 %), redressing the low levels of the previous years. It also notes that a similar trend occurred in nearly all countries. 23. 12. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 374/69 3. 1. 5. For the 1993-1999 period, the Committee welcomes the improved balance in distribution of Fund resources between the transport and environment sectors (50,8 % and 49,2 % respectively). No major difficulties are thus expected in continuing this trend for the entire 1993-1999 period of the first generation Cohesion Fund. 3. 1. 6. The Committee must, however, emphasize that the sums invested in nature protection and improvement of the urban environment remain low, although these are crucial factors in safeguarding quality of life. Attention is bound to focus on the urban environ- 3. 1. 7. ment over the coming years, especially in view of the acknowledged powerful current trend towards urbanisation on the European continent, where some two-thirds of the population lives in urban areas which barely occupy 1 % of its surface area. Urban areas are thus subject to greater environmental pressures, such as air and water pollution, contaminated land, generation of liquid and solid waste, and noise. Future assistance must pay due attention to these problems, for which society is coming to demand increasingly high standards. 3. 1. 8. Although road projects continue to receive the bulk of Cohesion Fund support (57 %), the COR welcomes the significant increase in the share of the transport budget going to railways, accounting for almost a third of overall transport commitments in 1997. 3. 1. 9. The Committee must point out the low level of investment (1,7 %) in the port sector in 1997, particularly since sea transport is of considerable economic importance in the four beneficiary countries. In this respect, the Committee would urge the Commission and the cohesion countries to step up sea and inland waterway port projects, in order to promote and develop a sector which is crucial to consolidating these countries’ links with the outside world. 3. 1. 13. The Committee stresses the need to safeguard the future funding of small-scale projects. It is convinced that in spite of the need to finance large-scale projects and to ensure a strategic approach to project development, a number of small-scale projects, especially in the area of the environment, could be of particular value in the cohesion countries. It is vitally important that local authorities set their own priorities in this regard. 3. 2. Subsidiarity and partnership 3. 2. 1. The Committee calls upon the Commission to ensure that local and regional authorities are involved at all stages of the Fund from priority-setting to monitoring and evaluation. 3. 2. 2. The Committee would argue that this also means that all applications for funding should be accompanied by opinions, drawn up by the regional and local authorities of the regions concerned, on the regional and inter-regional impact of the projects in question. When approving projects, the Commission should take account of these opinions, issued by the authorities who are directly concerned. 3. 2. 3. The COR recalls that a number of initiatives in this area emanate from local or regional authorities. It therefore recommends that Cohesion Fund rules be applied in a more flexible way, as they stipulate that applications for Fund support must come from central governments. The COR urges the Commission to be more open to intermediate tiers of authority: this would facilitate dialogue and help to secure projects of great potential which might not otherwise come to light. 3. 1. 10. In this regard, the role of intra-European coastal shipping should also be strengthened, providing an alternative to congested goods transport routes on land and ensuring a more balanced environmental and spatial planning solution, which offers clear advantages in terms of speed and cost/ef- ficiency. 3. 2. 4. Although it welcomes the greater commitment to public/private sector partnerships, the Committee feels that decisions on the revenue-generating potential of the projects and their suitability for private sector involvement should be made at national level following consultation with the local and regional authorities involved. 3. 1. 11. Still within the transport sector, the Committee would stress the need to implement intermodally-based pro- jects, so as to make transport systems as a whole more efficient and assure smoother movement of persons and goods. Similarly, future actions 3. 1. 12. should encourage an increase in logistical centres, with the aim of introducing rapid and effective distribution of goods; in turn, these should be linked with multimodal centres so as to connect the various modes of goods transport. 3. 2. 5. The COR would point out that the interests of private and regional/local operators may often differ and that this can stand in the way of private sector funding. There are often difficulties in encouraging such investment in transport and environmental services in certain more peripheral areas of countries. There is also a need to ensure that there is an equitable provision of infrastructure and services and it should be emphasized that in some cases local and regional authorities are best placed to provide (finance) and maintain this type of infrastructure. C 374/70 EN Official Journal of the European Communities 23. 12. 1999 4. Conclusions The Committee notes the decision reached by the 4. 1. Heads of State or Government in Berlin that the four current beneficiary countries will continue to receive assistance under the Cohesion Fund after the year 2000 and that eligibility will be reviewed in 2003, midway through the programming period. 4. 2. The Committee is pleased to note a better balance between investment in the areas of the environment and of transport. It must, however, draw attention to the low level of investment in nature protection and improvement of the urban environment. The Committee considers that the future funding of 4. 3. small-scale projects must be safeguarded, recalling that some of these have had a considerable impact, particularly in the area of the environment, and that it is vitally important that local authorities set their own priorities in this regard. 4. 4. The Committee calls upon the Commission to ensure that local and regional authorities are engaged at all stages of the Cohesion Fund, and recalls the importance of initiatives in this area on the part of local and regional authorities. Brussels, 16 September 1999. The President of the Committee of the Regions Manfred DAMMEYER


title: Parecer do Comité das Regiões sobre a «Proposta de directiva do Conselho relativa a um sistema transparente de regras harmonizadas para as restrições de circulação dos veículos pesados de mercadorias que efectuam transportes internacionais em determinadas estradas»

eurovoc_concepts:
administrative transparency
approximation of laws
commercial vehicle
international transport
road traffic
traffic regulations

formats: html pdf print

text: 23. 12. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 374/85 Parecer do Comité das Regio˜ es sobre a «Proposta de directiva do Conselho relativa a um sistema transparente de regras harmonizadas para as restriço˜ es de circulaça˜o dos veı´culos pesados de mercadorias que efectuam transportes internacionais em determinadas estradas» O COMITE´ DAS REGIO˜ ES, (1999/C 374/19) Atenta a lista de propostas da Comissa˜o pendentes em 1 de Maio de 1999, sujeitas a modificaça˜o de base jurı´dica e/ou processual em consequência da entrada em vigor do Tratado de Amsterda˜o; Atenta a «Proposta de directiva do Conselho relativa a um sistema transparente de regras harmonizadas para as restriço˜ es de circulaça˜o dos veı´culos pesados de mercadorias que efectuam transportes internacionais em determinadas estradas» (COM(1998) 115 final — 98/0096 COD ex-SYN) (1); Atenta a decisa˜o do Conselho, comunicada por ofı´cio de 14 de Junho de 1999, de consulta´-lo nesta matéria, nos termos e para os efeitos do primeiro para´grafo do artigo 265. o e do artigo 71. o do Tratado que institui a Comunidade Europeia; Atenta a decisa˜o da sua pro´ pria Mesa, datada de 15 de Setembro de 1999, de designar W. Weingartner (A, PPE) relator-geral encarregado da elaboraça˜o de parecer nesta matéria de harmonia com o artigo 39. o do Regimento do Comité das Regio˜ es; Considerando a sua resoluça˜o «Carta Europeia das Regio˜ es e dos Municı´pios para uma Polı´tica de Transportes Progressiva e Duradoura» (CdR 347/97 fin) (2); Tendo presente o parecer do Comité Econo´ mico e Social sobre a «Proposta de directiva do Conselho relativa a um sistema transparente de regras harmonizadas para as restriço˜ es de circulaça˜o dos veı´culos pesados de mercadorias que efectuam transportes internacionais em determinadas estradas» de 9/10 de Setembro de 1999 (CES 1135/98), adoptou, na sua 30. a reunia˜o plena´ria, de 15 e 16 de Setembro de 1999 (sessa˜o de 16 de Setembro), por unanimidade, o presente parecer. 1. Introduça˜o 1. 1. A Comissa˜o assinala, na sua proposta de directiva, na˜o existirem actualmente disposiço˜ es europeias em matéria de restriço˜ es ao tra´fico de mercadorias transportadas por veı´culos automo´ veis pesados. Tais disposiço˜ es têm dependido da alçada legislativa nacional, pelo que na˜o esta˜o harmonizadas entre si e diferem umas das outras. 1. 2. O propo´ sito desta proposta de directiva da Comissa˜o é facilitar a circulaça˜o dos veı´culos pesados de mercadorias que efectuam transportes internacionais intracomunita´rios, procurando harmonizar as proibiço˜ es de circulaça˜o em vigor na rede de estradas principais (estradas da RTE). Estas inter- diço˜ es afectam essencialmente os fins-de-semana e feriados, contando-se actualmente restriço˜ es desse tipo em 7 dos 15 Estados-Membros da UE. A filosofia regulamentar que alguns Estados-Membros 1. 3. solicitaram à Comissa˜o que aplicasse é a informada pelo campo de forças descrito pelos interesses das actividades econo´ micas e pela necessidade, sentida por va´rios Estados- -Membros, de encontrar uma soluça˜o adequada que permita melhorar a segurança rodovia´ria, reduzir os efeitos nocivos do tra´fego, assegurar a protecça˜o do ambiente e acolher consideraço˜ es sociais. 2. Observaço˜ es 2. 1. A inexistência de disposiço˜ es comunita´rias radica no facto de a competência de gesta˜o da circulaça˜o rodovia´ria pertencer aos governos nacionais, por vezes, mesmo, a gover- nos regionais dos Estados-Membros. A Comissa˜o fundamenta a possibilidade de emissa˜o de uma directiva comunita´ria numa competência conjunta da Comunidade e dos Estados-Membros para esta medida (alı´neas a), c) e d) do n. o 1 do artigo 75. o (3) do Tratado CE). Independentemente desta argumentaça˜o, é forçoso, pelo que toca ao Comité das Regio˜ es, apontar que a publicaça˜o de tal directiva restringe as competências nacionais e mesmo, em certos Estados-Membros, as competências regio- nais, atentando, portanto, contra o princı´pio de subsidiarie- dade. (1) JO C 198 de 24. 6. 1998, p. 17. (2) JO C 251 de 10. 8. 1998, p. 7. (3) Artigo 71. o (Tratado de Amsterda˜o). C 374/86 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 23. 12. 1999 E´ , também, noto´ rio que os Estados-Membros onde 2. 2. actualmente vigoram restriço˜ es à circulaça˜o — sa˜o eles a Alemanha, a França, a Ita´lia, o Luxemburgo, a A´ ustria e Portugal — sa˜o quer destinos tradicionais de férias quer Estados que suportam fortes pontas de trânsito relacionadas com actividades de recreio e férias. Também o paı´s terceiro que a Suı´ça é, e grande parte dos paı´ses da Europa Central e Oriental, todos eles destinos de férias, apresentam idênticas restriço˜ es ao transporte rodovia´rio de mercadorias. totalidade dos transportes rodovia´rios de mercadorias. Relati- vamente ao total dos transportes rodovia´rios de mercadorias, os transportes internacionais representam uma parte pequena. Porém, eles sa˜o utilizadores priorita´rios da rede de estradas principais (estradas das RTE), onde sa˜o ja´ responsa´veis por parcelas muito substanciais (50 % e mais). Ora, esta rede de estradas principais (as estradas das RTE) é, ao mesmo tempo, a rede a que se destinam as restriço˜ es à circulaça˜o. Deixando de lado o facto de o trânsito recreativo e de 2. 3. férias estar a alastrar aos meses de Primavera e de Outono em virtude do nu´ mero crescente de perı´odos curtos de férias, o caso é que grande parte do territo´ rio dos paı´ses da Europa Meridional apenas é afectada pelo trânsito de férias de Vera˜o, ao passo que os paı´ses da Europa Central e alpinos ainda sa˜o, além disso, maciçamente afectados por pontas de trânsito provocadas por tra´fico recreativo e de férias nas épocas baixas e de Inverno. 2. 4. Limitar as proibiço˜ es de circulaça˜o de fim-de-semana aos domingos, conforme propo˜ e a proposta de directiva, acarretaria, em todos os paı´ses de destino de férias, enormes perturbaço˜ es de trânsito ao sa´bado, visto o sa´bado continuar a ser o principal dia de partida e chegada de turistas. Ana´loga é a situaça˜o das proibiço˜ es de tra´fico em dias feriados. Por esta raza˜o, os automo´ veis-clubes ADAC, ACI, FFAC e O¨ AMTC pronunciaram-se, em declaraça˜o conjunta, pela manutença˜o das restriço˜ es ao trânsito de pesados vigentes. 2. 5. Uma questa˜o fundamental é se a prevista harmoni- zaça˜o das disposiço˜ es restritivas envolve ou na˜o modificaço˜ es do alinhamento modal («modal split»), isto é, da distribuiça˜o do transporte de mercadorias pelos diferentes modos de transporte, no tra´fico internacional. A Comissa˜o assinala na˜o estar atestado que as actuais restriço˜ es ao tra´fico ao fim-de-semana tenham suscitado um movimento de substi- tuiça˜o do transporte rodovia´rio de mercadorias pelo ferro- via´rio. 2. 6. Todavia, alargando a disposiça˜o comunita´ria preten- dida o hora´rio u´ til do transporte rodovia´rio internacional de mercadorias aos fim-de-semana e dias feriados, é forçoso dar de barato que se acentuara´ o crescimento do transporte de mercadorias por estrada. Compromete-se, consequentemente, a polı´tica de transportes sustenta´vel que a Comunidade vem reclamando, subordinada aos objectivos de considerar melhor os aspectos ambientais, repartir melhor os transportes pelos intensificar a utilizaça˜o de modos de diferentes vectores, transporte compatı´veis com o ambiente e deslocar volumes de tra´fico de mercadorias das rodovias para as ferrovias ou vias aqua´ticas. O transporte internacional processa-se, exactamente, sobre longas distâncias, pelo que se presta idealmente à transferência para outros vectores. 2. 7. So´ em parte colhe o argumento de a expansa˜o do hora´rio dos transportes internacionais de mercadorias por estrada ter expressa˜o mı´nima, por esses transportes na˜o representarem mais do que alguns pontos percentuais da A segurança da circulaça˜o rodovia´ria é igualmente um 2. 8. factor que se tem de estudar e comprovar melhor. E´ insuficiente a justificaça˜o da Comissa˜o de que, à primeira vista, na˜o se detectara´, das proibiço˜ es à circulaça˜o de pesados aos fins-de-semana, efeito derivado de reduça˜o da sinistralidade nos mesmos perı´odos. Uma vez que a hipo´ tese é de que o afrouxamento das 2. 9. restriço˜ es à circulaça˜o de pesados acarretara´ uma leva adicional de transportes internacionais de mercadorias por estrada, sem que se possa esperar grande efeito de descongestionamento nos demais dias de semana, afigura-se difı´cil argumentar que a medida envolva benefı´cio para a segurança do trânsito rodovia´- rio. Antes é de prever que a sobreposiça˜o de mais tra´fico de pesados com o trânsito recreativo e de férias ja´ ocorrente aos fins-de-semana e feriados va´ deteriorar a segurança rodovia´ria. Essenciais sa˜o igualmente as questo˜ es de protecça˜o 2. 10. do ambiente associadas à expansa˜o do trânsito internacional de pesados. O problema da poluiça˜o atmosférica, ou seja, do aumento da incidência de poluentes, é digno de recensa˜o especialmente crı´tica. Independentemente de o trânsito nos demais dias de semana ser ou na˜o susceptı´vel de reduça˜o graças ao desimpedimento dos sa´bados, na˜o se pode deixar de prever que o risco de congestionamento das estradas principais (estradas das RTE) passe a ser consideravelmente superior. A Comissa˜o assinala, na sua pro´ pria exposiça˜o de motivos, que o consumo de combustı´vel pode multiplicar-se por dois ou por três em condiço˜ es de congestionamento de trânsito, o que implica, por seu turno, multiplicar pelo mesmo factor a incidência simultânea de poluentes atmosféricos. Na˜o é, pois, de prever que a poluiça˜o atmosférica com origem no trânsito rodovia´rio diminua. Ja´ hoje, pelo menos no caso de zonas sensı´veis, como 2. 11. a regia˜o alpina, se atesta que, em fins-de-semana sem circulaça˜o de pesados, os volumes de poluentes podem reduzir-se drasti- camente e a poluiça˜o ambiental reconduzir-se, consequente- mente, a nı´veis tolera´veis. Isto prende-se, em u´ ltima ana´lise, com o facto de os veı´culos pesados ainda continuarem a ser responsa´veis por uma parcela mais do que proporcional do volume total de poluentes atmosféricos com origem no trânsito rodovia´rio: os 15 a 20 % que constituem a parcela do trânsito de pesados no trânsito total produzem, com efeito, cerca de 50 % dos NOx, substâncias que têm um efeito particularmente poluente do ambiente. 23. 12. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 374/87 2. 12. No que diz respeito aos efeitos das emisso˜ es de ruı´do, a pro´ pria Comissa˜o aponta restriço˜ es defensa´veis durante as horas nocturnas, mediante a proibiça˜o da circulaça˜o de pesados que na˜o sejam considerados baixos emissores de ruı´do, assim como refere os efeitos que se manifestam em condiço˜ es topogra´ficas especialmente crı´ticas, como podem sê-lo as regio˜ es montanhosas. Merece assentimento a proposta de prescrever restriço˜ es à circulaça˜o em estradas em que a poluiça˜o sonora constitua um problema real, tal como o merece a proposta de, para esse efeito, contemplar as emisso˜ es de ruı´do de todos os veı´culos automo´ veis. Porém, esta u´ ltima medida, designadamente, requer estudo mais detido. 2. 13. A Comissa˜o refere, na exposiça˜o dos motivos da proposta, que, em todos os Estados que têm actualmente em vigor restriço˜ es à circulaça˜o de veı´culos pesados de grande tonelagem, constam regimes de excepça˜o, todos eles diferentes uns dos outros. A exigência de uma lista harmonizada, restritiva, das mercadorias cujo transporte se deva autorizar mesmo aos fins-de-semana e dias feriados é pertinente. Merece, igualmente, aprovaça˜o o estabelecimento de um regime unita´- rio dos tipos de veı´culos que se ha˜o-de considerar nos regimes derrogato´ rios (por exemplo, veı´culos que obedeçam à norma que nesse momento seja a mais elevada segundo a classificaça˜o EURO). a crescer — e os transportes rodovia´rios de mercadorias mais ainda, até, do que os transportes na globalidade — , denotando o transporte internacional de mercadorias por estrada, alvo do diploma jacente, entre todos, as mais elevadas taxas de crescimento. A par disso, esta´ a dar-se uma mudança para uma sociedade do lazer — o que significa que o tempo de trabalho tende a diminuir e o tempo livre, consequentemente, a aumentar. Cada vez sa˜o mais os cidada˜os que, além das férias anuais, tiram perı´odos curtos de férias e fazem excurso˜ es de fim-de-semana e feriados. Assim, na regia˜o central dos Alpes, por exemplo, ja´ so´ ha´, hoje em dia, mais ou menos dois meses por ano, no final do Outono, em que se na˜o regista trânsito turı´stico digno de nota. Por isso, a justaposiça˜o entre um trânsito recreativo que na˜o pa´ra de crescer e uma nova leva de transportes rodovia´rios de mercadorias suscita, ano apo´ s ano, ao sa´bado designadamente, problemas maiores, que tornam cada vez mais urgente encontrar antı´dotos. O que é necessa´rio é investigar muito mais a fundo as 3. 3. relaço˜ es entre as condiço˜ es de trânsito aos fins-de-semana e feriados descritas e as respectivas repercusso˜ es na segurança rodovia´ria e na protecça˜o do ambiente. Analogamente, as repercusso˜ es macroecono´ micas, de momento mal atestadas. As proibiço˜ es de circulaça˜o têm, ainda, naturalmente, 2. 14. repercusso˜ es sociais, ja´ que os tempos de conduça˜o sofrem restriça˜o e os tempos de descanso ficam pré-determinados. Restringir as proibiço˜ es de circulaça˜o actualmente vigentes importaria novas e inaceita´veis presso˜ es para as pessoas que desenrolam a sua actividade no ramo dos transportes rodovia´rios. As indicaço˜ es, constantes da exposiça˜o de motivos da 3. 4. proposta de directiva jacente, que visam a uma futura restriça˜o das proibiço˜ es de circulaça˜o parecem fortemente alinhadas com as necessidades dos operadores do sector dos transportes rodovia´rios. Ora, uma metodologia com fundamentaça˜o cientı´- fica exige uma visa˜o de conjunto. 3. Concluso˜ es e recomendaço˜ es 3. 1. Rejeita-se a proposta de directiva jacente relativa a regras harmonizadas para as restriço˜ es de circulaça˜o dos veı´culos pesados de mercadorias que efectuam transportes internacionais em determinadas estradas, pois têm maior peso os argumentos que abonam a manutença˜o do regime em vigor. A circunstância, mais, de o afrouxamento das restriço˜ es à circulaça˜o vigentes engendrar um acréscimo do trânsito de pesados proporciona, de maneira unilateral, novas vantagens ao transporte rodovia´rio de mercadorias, surtindo, assim, efeito contra´rio à reconversa˜o da polı´tica de transportes no sentido de um modelo de repartiça˜o mais adequado, isto é, de uma integraça˜o mais forte dos modos ferrovia´rio e fluvial, que hoje se procura na Unia˜o Europeia. Afigurar-se-ia pertinente compilar uma lista harmoni- 3. 5. zada, restritiva, das mercadorias cujo transporte devesse ser autorizado aos fins-de-semana e dias feriados. Acertado seria, ainda, harmonizar os tipos de veı´culo automo´ vel abrangidos pelas derrogaço˜ es. No espı´rito do acatamento do princı´pio de subsidiarie- 3. 6. dade, reclama o Comité das Regio˜ es, como lhe compete, que a competência de gesta˜o da circulaça˜o rodovia´ria seja mantida, sem alteraça˜o, ao nı´vel dos governos nacionais ou regionais, onde actualmente se encontra, porque sa˜o estes os que mais bem colocados esta˜o para avaliar da eventual necessidade de proibir a circulaça˜o de pesados. Isto, bem entendido, notifi- cando eles em tempo u´ til a Comissa˜o de restriço˜ es vigentes ou previstas. A directiva proposta é, ainda, de rejeitar, em atença˜o 3. 2. ao incontı´vel e ininterrupto crescimento do tra´fico. O trânsito rodovia´rio esta´, segundo todos os progno´ sticos, para continuar 3. 7. Mesmo que o afrouxamento das restriço˜ es se afigure defensa´vel num ponto de vista microecono´ mico, a balança da segurança rodovia´ria e da compatibilidade social pende para a conservaça˜o do regime vigente. O debate em torno desta C 374/88 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 23. 12. 1999 proposta de directiva acaba, por conseguinte, por se resolver numa escolha entre valores fundamentais, em que o Comité das Regio˜ es, como representante que é dos cidada˜os, opta inequivocamente pelos interesses das populaço˜ es afectadas. Bruxelas, 16 de Setembro de 1999. O Presidente do Comité das Regio˜es Manfred DAMMEYER


eurovoc_concepts:
Democratic Republic of the Congo
cease-fire
civilian victim
export monitoring
humanitarian aid
non-proliferation of arms
peace
political prisoner
refugee

formats: pdf print

text: C 54/114 Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen NL 25. 2. 2000 Donderdag, 16 september 1999 17. Akkoord van Lusaka B5-0070, 0084, 0094, 0099 en 0101/1999 Resolutie over het akkoord van Lusaka inzake het staakt-het-vuren in het gebied van de Grote Meren Het Europees Parlement, (cid:1) onder verwijzing naar zijn eerdere resoluties over de situatie in het gebied van de Grote Meren en met name in de Democratische Republiek Congo, (cid:1) gelet op de verklaring van het EU-voorzitterschap van 3 september 1999, (cid:1) gelet op de verklaring van de Europese Unie van juni 1999 over de wapenhandel naar en binnen het gebied van de Grote Meren, A. overwegende dat het afgelopen jaar een gewapend conflict in de Democratische Republiek Congo heeft gewoed, met de actieve militaire betrokkenheid van verschillende buurlanden, waardoor een ern- stige bedreiging ontstond voor de stabiliteit in het gebied, dood en verderf werd gezaaid en een nieuwe exodus van vluchtelingen op gang kwam, B. overwegende dat in Lusaka een akkoord inzake het staakt-het-vuren is getekend door de zes landen in de regio (de Democratische Republiek Congo, Zimbabwe, Namibië, Angola, Rwanda en Oeganda) en door de verschillende rebellerende facties, die alle bij het conflict betrokken zijn, C. overwegende dat het akkoord van Lusaka inzake het staakt-het-vuren een belofte van de buurlanden inhoudt om hun strijdkrachten terug te trekken en een toezegging van alle zijden om een nationale dialoog over de toekomst van Congo op gang te brengen met deelname van vertegenwoordigers van de burgermaatschappij en om de grenzen van Congo te garanderen teneinde de veiligheid van de buurlanden te waarborgen, D. overwegende dat de obstakels voor de uitvoering van het akkoord van Lusaka enorm groot zijn gezien de ernstige instabiliteit, de aanhoudende etnische spanningen in de regio en de voortdurende aanwe- zigheid van vluchtelingen in het gehele gebied, hetgeen heeft geleid tot een enorme humanitaire crisis E. overwegende dat de eerbiediging van de mensenrechten en democratische instellingen een essentieel onderdeel moet vormen van het verzoeningsproces in de regio, 1. betuigt zijn steun voor het vredesproces dat op gang is gekomen met de ondertekening van het akkoord van Lusaka en prijst de succesvolle diplomatieke inspanningen van Zambia, Zuid-Afrika en Tan- zania die tot de ondertekening van dit akkoord hebben geleid; dringt er bij alle partijen op aan onverwijld over te gaan tot uitvoering van het akkoord, zich hieraan 2. strikt te houden en zich te onthouden van elke actie die het akkoord in gevaar zou kunnen brengen; doet met name een beroep op alle Congolese ondertekenaars van het akkoord om onmiddellijk een 3. nationale dialoog over de toekomst van Congo op gang te brengen samen met vertegenwoordigers van de burgermaatschappij; verzoekt daartoe de autoriteiten van de Democratische Republiek Congo alle politieke gevangenen onverwijld vrij te laten en ter voorbereiding van de verkiezingen activiteiten van politieke partijen toe te staan; verzoekt alle strijdende partijen een einde te maken aan alle gewelddaden tegen de burgerbevolking 4. en de fundamentele rechten van de mens te eerbiedigen; 5. is van mening dat het akkoord van Lusaka van cruciaal belang is voor het herstel van de vrede en de stabiliteit in de Democratische Republiek Congo en de Centraal-Afrikaanse regio, alsook voor de terugkeer en reïntegratie van vluchtelingen en ontheemden in hun land van herkomst en voor de veiligheid van de buurlanden; 6. onderstreept de verantwoordelijkheid van de Europese Unie in het kader van de steun voor de uitvoe- ring van het akkoord van Lusaka en verzoekt de Europese Unie politieke en operationele steun voor de uitvoering ervan te verlenen en met name bij te dragen aan vredeshandhaving door de VN en de OAE; 7. verzoekt de Raad en de lidstaten zich te houden aan hun toezeggingen controle uit te oefenen op de uitvoer van wapens naar de regio, de illegale circulatie van wapens en de illegale handelaren die deze financieren; 25. 2. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 54/115 Donderdag, 16 september 1999 verzoekt de Europese Unie haar humanitaire hulp aan de regio op te voeren in verband met de 8. voortdurende aanwezigheid van vluchtelingen en assistentie te verlenen bij het repatriëringsproces; 9. verzoekt zijn Voorzitster deze resolutie te doen toekomen aan de ondertekenaars van het akkoord van Lusaka, aan de Raad, de Commissie, de regeringen van de lidstaten, de secretaris-generaal van de Ver- enigde Naties, de OAE en de regeringen van Zuid-Afrika, Tanzania en Zambia


text: 25. 2. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 54/93 10. Vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue Torstai 16. syyskuuta 1999 a) B5-0110/1999 Euroopan parlamentti, joka Päätöslauselma perusoikeuskirjan laatimisesta (cid:5) ottaa huomioon Kölnin Eurooppa-neuvoston päätelmät, (cid:5) ottaa huomioon lainsäädäntökauden 1994 (cid:5) 1999 aikana hyväksymänsä ehdotukset, jotka sisältyvät erityisesti Euroopan unionin perustuslaista ja yleensä institutionaalisista kysymyksistä annettuihin pää- töslauselmiin (1), on ilahtunut Kölnin Eurooppa-neuvoston tekemästä päätöksestä laatia luonnos Euroopan unionin 1. perusoikeuskirjaksi ennen joulukuussa vuonna 2000 pidettävää Eurooppa-neuvoston kokousta; katsoo, että perusoikeuskirjan laatiminen on yksi sen konstitutionaalisista prioriteeteista ja että se joihin unionin legitimiteetti perustuu; neuvoston 2. ilmentää niiden kahden toimielimen yhteistä vastuuta, (jäsenvaltioiden edustajana) ja Euroopan parlamentin (Euroopan kansalaisten edustajana); painottaa avoimen ja uudistusmielisen asenteen tärkeyttä, kun on kyse perusoikeuskirjan luonteesta, 3. siihen sisällytettävistä oikeuksista ja sen roolista ja asemasta unionin perustuslakien kehittämisessä; vaatii, että luonnoksen laativan elimen kokoonpanossa ja työskentelyssä otetaan huomioon seuraavat 4. seikat; (cid:5) Euroopan parlamentin jäsenten määrän on oltava yhtä suuri kuin jäsenvaltioiden valtion- ja hallitusten päämiesten edustajien määrä, jotta nämä kaksi osapuolta ovat edustettuina tasapuolisesti ja jotta voi- daan asianmukaisesti esitellä Euroopan parlamentissa esillä olevia suuntauksia ja poliittisia mielipiteitä (cid:5) kansallisten parlamenttien tärkeä rooli ja osuus on taattava kansallisten parlamenttien puhemiesten kanssa käytävien keskustelujen perusteella tehokkaimmalta vaikuttavalla tavalla (cid:5) puheenjohtajan ja puheenjohtajiston toimivaltuudet vahvistaa kyseinen elin (cid:5) edellä mainitulle annetaan valtuudet päättää toimituskomitean ja työryhmien mahdollisesta perustami- sesta (cid:5) työn avoimuus on taattava asianmukaisella tavalla; kansalaisjärjestöjen ja kansalaisten mahdollisuus osallistua on myös taattava ja on järjestettävä julkisia kuulemistilaisuuksia (cid:5) kyseisen elimen sihteeristöstä vastaavat siihen osallistuvat elimet ja instanssit; kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman komissiolle, neuvostolle sekä muille 5. yhteisön toimielimille ja jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille. (1) EYVL C 120, 16. 5. 1989, s. 51, EYVL C 324, 24. 12. 1990, s. 219 ja EYVL C 61, 28. 2. 1994, s. 155. b) B5-0116/1999 Päätöslauselma vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta koskevasta Eurooppa- neuvoston ylimääräisestä kokouksesta (Tampereella 15. ja 16. lokakuuta 1999) Euroopan parlamentti, joka (cid:5) ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen sekä EY:n perustamissopimuksen ja erityisesti määräykset unionin kehittämisestä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvana alueena, (cid:5) ottaa huomioon samasta asiasta aikaisemmin antamansa päätöslauselmat (1), (1) EYVL C 219, 30. 7. 1999, s. 5 ja s. 6, EYVL C 175, 21. 6. 1999, s. 4


title: Regionsudvalgets udtalelse om «Den europæiske sportsmodel»

eurovoc_concepts:
EU Member State
professional sport
sport
sporting event
sports body

text: C 374/56 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 12. 1999 Regionsudvalgets udtalelse om »Den europæiske sportsmodel« (1999/C 374/14) REGIONSUDVALGET har — under henvisning til høringsdokument fra Europa-Kommissionens GD X »Den europæiske sportsmodel« samt arbejdspapir fra Europa-Kommissionens GD X »Udviklingen i Fællesskabets indsats på sportsområdet og fremtidsperspektiverne«, under henvisning til præsidiets beslutning af 15. juli 1998 om at afgive udtalelse herom i henhold til EF-traktatens artikel 198 C, stk. 4, og henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 7 »Uddannelse, Erhvervsuddannelse, Kultur, Ungdom, Sport, Borgernes Rettigheder«, under henvisning til forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 37/99 rev. 2), som blev vedtaget af Underudvalg 7 den 1. juli 1999 med Udo Mientus (D, PSE) og Jean-Pierre Grafé (B, PPE) som ordførere, under henvisning til Regionsudvalgets udtalelse om »Lige muligheder for piger og drenge i forbindelse med fritidsaktiviteter med særlig henblik på EU’s programmer på ungdoms- og idrætsområdet« (CdR 182/97 fin) vedtaget den 20. november 1997 (ordfører: Barbro Sundback) (1) — på den 30. plenarforsamling den 15. -16. september 1999 (mødet den 16. september) enstemmigt vedtaget følgende udtalelse. 1. Indledning I lyset af de udfordringer, som sporten i dag står 1. 1. overfor, bør EU efter Regionsudvalgets opfattelse deltage i debatten om, hvordan man forbedrer rammerne for udvik- lingen af sportsaktiviteter med fuld respekt for subsidiaritets- princippet, de nationale, regionale og lokale myndigheders beføjelser på området og ikke mindst sportsorganisationernes uafhængige status. Det bifalder derfor, at Kommissionen har taget initiativ til en tilbundsgående analyse af sportens særlige kendetegn i Europa i høringsdokumentet fra GD X »Den europæiske sportsmodel«. Det støtter navnlig den åbne hø- ringsproces, som danner rammen om analysen — en proces, som gør det muligt for alle berørte parter at komme til orde. Regionsudvalget anmoder Kommissionen om at tage 1. 2. hensyn til dets synspunkter i den rapport om bevarelse af eksisterende sportsstrukturer og sportens sociale funktion i EU, som Det Europæiske Råd på samlingen i Wien bad den udarbejde til samlingen i Helsingfors. 2. Generelle bemærkninger Som argument for at gøre sport 2. 1. til et EU-tema fremhæver Kommissionen sportens uomtvistelige betydning for Den Europæiske Unions medlemsstater, ikke mindst for de lokale og regionale myndigheder i disse. Sport har udviklet sig til en vigtig samfundsfaktor, man ikke kommer udenom. (1) EFT C 64 af 27. 2. 1998, s. 81. 2. 2. Sporten og dens strukturer i Europa, som Kommissio- nen beskriver som »den europæiske sportsmodel«, er en utrolig mangfoldig og kompleks størrelse. Sporten har udviklet sig for alle«, hvor sportens sociale, både til begrebet »sport opdragende, sundhedsmæssige og miljørelaterede værdier har haft mulighed for at udfolde sig, og til et alsidigt konkurrence- system med op- og nedrykning inden for de enkelte sportsgre- ne, som Kommissionen klart og tydeligt gør opmærksom på. fremtiden at Sportens udvikling og dens mediebevågenhed tvinger 2. 3. den til tage højde for to andre aspekter, i hvis indbyrdes forhold afhænger af de enkelte sportsgrenes popularitet: a) det økonomiske aspekt og b) underholdnings- aspektet. 2. 4. Sporten er blevet et betydeligt økonomisk parameter såvel for det enkelte individ som for handel, industri, turisme og showbusiness m. m. Finansieringen på de forskellige niveau- er af sportsudøvelsen, navnlig inden for den professionelle sport og elitesporten, og det pres og den indflydelse, som fjernsyn og de kommercielle partnere udøver på afviklingen af sportskonkurrencer, kræver en budgetmæssig og økonomisk strategi, som ikke længere kan baseres på det rent sportslige. Sportsudøverens rolle er her fundamentalt forandret, og sports- verdenen indgår her i nogle sammenhænge, som de traditionel- le strukturer med forbund og klubber — og den sportsopfattel- se, som lå bag deres oprettelse — ikke kan håndtere. 2. 5. Sportsforbundene konfronteres stadig oftere med øko- nomiske spørgsmål. De har udviklet sig i retning af virksom- heder med en servicefunktion og er — inden for visse sportsgrene på højt niveau og på konkurrenceplan — underlagt 23. 12. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 374/57 markedskræfterne. De varetager stadig oftere rollen som arbejdsgivere i fuldt omfang. Dette indebærer også en forplig- telse til i højere grad end tidligere at gå ind i uddannelsen og videreuddannelsen af sportsudøverne. bekostning af de traditionelle værdier. Det opfordrer Kommis- sionen til at være særlig opmærksom på uddannelsens betyd- ning for sporten både inden for sport generelt og hvad angår sportsuddannelsen på professionelt og højt niveau. 2. 6. Regionsudvalget vil derfor gerne pointere, at den europæiske sportsverden bør søge at finde pragmatiske og sammenhængende løsninger på de økonomiske problemer, som knytter sig til udviklingen inden for sporten. I den forbindelse synes systemet med op- og nedrykning, som Kommissionen gør ret i at trække frem som et karakteristisk træk ved den europæiske sportsmodel, at være et væsentligt parameter. Et system, der helt og holdent fokuserer på det sportslige aspekt, kan ikke være tilfredsstillende for den professionelle sektor, som har brug for investeringer for at udvikle sig. 2. 7. Udfordringen antager et betragteligt omfang, hvis man sætter sig som mål både at bevare de kulturelle, uddannelses- mæssige og sociale værdier, som kendetegner den europæiske model, og at integrere dem i et økonomisk helhedssyn, der tager hensyn til sportsudøvernes og sportsverdenens interesser. Der bør derfor udarbejdes forslag til harmonisering af ramme- betingelserne for professionelle sportsudøvere, herunder foran- staltninger mod illoyal konkurrence mellem økonomisk stærke og økonomisk svage sportsforeninger. 3. Særlige bemærkninger 3. 1. Kapitel 1: Den europæiske sportsmodel 3. 1. 1. I kapitel 1 søger Kommissionen at vise, hvilke proble- mer det giver at anvende økonomiske kriterier på sportsområ- det, de forskellige interessegrupper (foreninger, klubber, arran- gører, medier etc. ) identificeres, og der gives et overblik over de vigtigste problemer. 3. 1. 2. Regionsudvalget vil gerne insistere på den ikke ubetydelige rolle, som sportsklubberne spiller for det europæi- ske samfunds kulturelle og sociale udvikling. Det finder, at Kommissionen er alt for tavs om den store betydning af de økonomiske midler og den infrastruktur, som de lokale og regionale myndigheder støtter det lokale sportsmiljø med. Efter Regionsudvalgets opfattelse bør Kommissionen tillægge dette aspekt mere vægt og tilkendegive, at det vil søge at bevare og støtte det. Kommissionen sammenligner det europæiske system 3. 1. 3. med det nordamerikanske. Efter Regionsudvalgets mening er sidstnævnte i for høj grad centreret om iværksætterånden og det marked, som omgiver sporten, idet man i USA klart skelner mellem professionel sport og amatørsport ved at give dem to vidt forskellige strukturer. Regionsudvalget nærer fortsat tillid til og foretrækker den europæiske sociokulturelle model. Regionsudvalget lægger, som Kommissionen, vægt 3. 1. 4. på den europæiske models særlige kendetegn og ønsker ikke, at medtænkningen af det økonomiske element skal ske på 3. 1. 5. Regionsudvalget erkender, at sportens popularitet og mediebevågenhed har konsekvenser og stiller krav af politisk, økonomisk, social og individuel art. Men hvad samfundet eller enkeltindivider bruger sporten til, kan ikke tilskrives sporten selv. Regionsudvalget opfordrer Kommissionen til altid klart at skelne mellem sport og misbrug af sport. 3. 1. 6. Regionsudvalget finder beskrivelsen af sportens ud- vikling (under punkt 2) for upræcis og delvis fejlagtig. En lang række sportsstævner blev indstiftet allerede inden 1950. Parallellen mellem den europæiske integration og de europæi- ske sportskonkurrencer virker lidt søgt, når man ved, at de første europamesterskaber blev afholdt i 1886. Selv om Regionsudvalget erkender, at tipsmidler i de 3. 1. 7. fleste af EU’s medlemsstater udgør en væsentlig del af sportens indtægter, ønsker det at understrege, at støtten til sporten først og fremmest kommer fra de nationale, regionale og kommunale myndigheder. Det er som regel kun i sportsgrene, hvis professionelle afdelinger nyder stor mediebevågenhed, at sponsorstøtte fremover vil blive et uundværligt supplement. Regionsudvalget foreslår således, at der træffes passende foran- staltninger med henblik på at minimere forskellen mellem finansieringsmulighederne for sportsforbund med medietække og de tilsvarende muligheder for sportsforbund, der admini- strerer sportsaktiviteter uden samme bevågenhed hos medierne og de samme seertal. Regionsudvalget opfordrer Kommissio- nen til i sin analyse af sportens finansiering ikke at bagatellisere frivilliges sportsudøverens, dennes families og tusinde af bidrag. 3. 2. De nationale forbunds rolle (punkt 4. 1) 3. 2. 1. Den europæiske sportsadministration er baseret på princippet om ét forbund på EU-plan, som repræsenterer nationale og regionale forbund i overensstemmelse med de enkelte medlemsstaters nationale lovgivning. Regionsudvalget understreger, at det er vigtigt at bevare dette princip gennem politiske og administrative foranstaltninger. EU’s handelslov- givning skal underbygge denne struktur. forbundssystemet I den højtudviklede europæiske sportsmodel udfylder 3. 2. 2. hvert niveau i (pyramidestrukturen) sin særlige plads. På pyramidens top har de europæiske forbund som deres vigtigste opgave at udarbejde tekniske regler og regler for konkurrencer og at stå for afholdelsen af disse på europæisk niveau samt at koordinere samarbejdet mellem de nationale forbund med henblik på fremme og udvikling af de forskellige sportsgrene. En af forbundenes vigtigste opgaver er i øvrigt i at stå for udformning og løbende videreudvikling af de rammer, som er nødvendige for de forskellige sportsgrenes evolution på et hvilket som helst udøvelsesniveau. Spørgsmålet om, hvorvidt en europæisk liga kan administreres på en fornuftig og effektiv måde, bør overlades til de berørte forbund selv. C 374/58 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 12. 1999 3. 2. 3. Regionsudvalget understreger, at de kommercielle muligheder kun er til stede for ganske få forbund (fodbold, tennis, motorsport). De nationale forbund er som regel i stand til at udføre deres kommercielle rolle. 3. 2. 4. Begrebet »sport for alle«, som er stærkt udviklet i Europa, er kendetegnet ved en individuel sportsudøvelse uden for sportsforeningerne. Fænomenet er udtryk for en betydelig vilje til at forbedre befolkningens velbefindende og sundhedstil- stand. Den offentlige sektors og offentlige organisationers investering i denne type arrangementer er en passende form for støtte. Regionsudvalget vil gerne pointere, at arrangemen- terne på ingen måde kolliderer med sportsforbundenes initiati- ver, idet disse finder løsninger, der netop passer til deres særlige forhold. 3. 2. 5. Regionsudvalget regner det for usandsynligt, at for- bundene skulle miste basis- eller elitemedlemmer, så længe rammebetingelserne tillader tilstrækkelig stærke sportsforbund på nationalt og europæisk niveau. 3. 2. 6. Regionsudvalget betoner, at det skal være helt op til forbundene selv at beslutte, hvilke arrangementer eller konkurrencer de vil afholde på europæisk niveau, eller hvilke foranstaltninger de vil træffe. EU’s rolle består kun i at sørge for et økonomisk og socialt miljø, hvor sporten kan udvikle sig på tilfredsstillende vis. 3. 3. Lukkede konkurrencer (punkt 4. 2) 3. 3. 1. Regionsudvalget vil gerne pointere, at dette grund- læggende er et spørgsmål af teknisk, administrativ art. De nødvendige beslutninger bør tages af de forbund, der har ansvaret på området. Staten bør ikke blande sig. Men hvis forbundene ikke er tilstrækkelig stærke til at løse problemerne selv i en solidarisk ånd, så bør man til enhver tid anvende principper, der sikrer en sund økonomi. 3. 4. Solidaritet (punkt 4. 3) 3. 4. 1. For Regionsudvalget er solidaritet en del af selve sportens væsen. Sportens uddannelsesmæssige og sociale funk- tion er langt hen ad vejen styret af solidaritet. Dette sociale aspekt er et grundlæggende element i de europæiske forhold, som Det Europæiske Råd i Wien (december 1998) specielt lagde vægt på at få opretholdt inden for en EU-ramme. Sport bør kun kunne nyde godt af en »særbehandling«, så længe solidaritet praktiseres på alle niveauer af sportsudøvelsen, dvs. såvel i klubberne, som giver deres bidrag til sportsforbundene på nationalt og overregionalt niveau, som i forbundene, som på deres side skal opfylde deres forpligtelser over for klubberne og deres medlemmer. 3. 4. 2. Et af målene med EU’s sportspolitik bør være at bekæmpe adskillelsen mellem de privilegerede sportsgrene og sport for unge og amatører. Det er ikke passende at opbygge et ræsonnement med udgangspunkt i en adskillelse af profes- sionel sport og sport for alle, idet disse to sportsformer indgår i et permanent samspil og påvirker hinanden gensidigt. 3. 4. 3. Om princippet om solidaritet kan opretholdes af- hænger af, hvilken form de overnationale ligaer får. Hvis de sættes under de europæiske forbunds kontrol, kan solidaritet godt praktiseres. Men hvis der indføres »lukkede konkurrencer« uden for forbundene, skal man til enhver tid anvende princip- per, der sikrer en sund økonomi. 3. 4. 4. Efter Regionsudvalgets mening skal de få forbund, der er i stand til at skaffe sig betydelige indtægter fra kommercielle aktiviteter og fra tv- og radiotransmissioner, kunne nyde godt af undtagelsesbestemmelser, f. eks. fra be- grænsninger med hensyn til konkurrencedeltagelse. 3. 4. 5. De nationale og europæiske sportsforbund har hidtil ikke været tilstrækkeligt gode til at anvende solidaritetsprincip- pet. Næsten alle indtægter tv-transmissions- rettigheder er forblevet i den professionelle sektor. En stor del (så stor som muligt) af disse indtægter bør fremover gå til ungdoms- og amatørafdelinger for at lette presset på de lokale og regionale myndigheders budgetter til fremme af sport. fra salg af 3. 4. 6. Lighedsprincippet er endnu ikke gennemført i praksis — men det kan det blive, hvis undtagelsesbestemmelser på grundlag af kravet om en sund økonomi altid baseres på overholdelsen af passende betingelser. 3. 5. Fremme af sporten (punkt 4. 4) 3. 5. 1. fremmer sporten. I punkt 3. 4. 6 rejses spørgsmålet, hvordan man bedst Offentlig finansiering af sporten er baseret på subsi- 3. 5. 2. diaritetsprincippet og bør kun forekomme, når klubber og forbund ikke er i stand til på behørig vis at opfylde deres sociale funktion med egne midler. Klubbers og forbunds egne bidrag bør suppleres af indtægter fra kommercielle aktiviteter. 3. 5. 3. Efter Regionsudvalgets opfattelse er det kun i orden med offentlig finansiering af sport, som er i offentlighedens interesse (sundhed og velvære), eller som består i almennyttige aktiviteter. Dette udelukker offentlige tilskud til fremme af professionel sport og sportsorganisationers kommercielle akti- viteter. 3. 5. 4. Regionsudvalget insisterer på, at de nationale for- bund med få undtagelser (fodbold, tennis, motorsport) ikke er i stand til at finansiere ungdoms- og amatørafdelinger med egne midler. De er altså afhængige af de lokale og regionale myndigheders fremme af sporten. Spørgsmålet om, hvorvidt fremme af sporten kan ske 3. 5. 5. på behørig vis gennem et system med lukkede konkurrencer behandles under punkt 3. 3 ovenfor. 23. 12. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 374/59 3. 6. Den europæiske sportsmodel (punkt 4. 5) 3. 6. 1. Regionsudvalget mener principielt, at den sports- struktur, der har udviklet sig i Europa, bør bevares og støttes. Regionsudvalget understreger, at det ikke er regeringernes opgave at overvåge sportens strukturer og organisationer. Denne opgave påhviler fortsat de uafhængige sportsorganisa- tioner selv. På den anden side mener det, at staten som regulator skal sørge for et miljø, hvor sporten og sportsorgani- sationerne kan udvikle sig på en måde, der sætter dem i stand til at varetage deres funktion. 3. 7. Kapitel 2: Sport og tv 3. 7. 1. Kapitlet om sport og tv giver først og fremmest et præcist billede af de problemer, der trænger sig på. Analysen er dog på sine steder overfladisk, unøjagtig og i visse henseen- der uklar. F. eks. vil sport og tv kun udvikle sig parallelt inden for de få sportsgrene, der har mediernes bevågenhed, og som trækker flere tilskuere end folkesporten. 3. 7. 2. Medierne har stor indflydelse på sportens udvikling, men det eksempel, som Kommissionen har valgt, illustrerer ikke fænomenet særlig godt. Det er forkert at hævde, at indtægter fra tv-transmissioner er blevet den største indtægt- skilde for de fleste sportsarter. Dette gælder kun for et lille antal sportsgrene med tilstrækkelig mediebevågenhed. 3. 7. 3. I betragtning af den betydning, tv-transmissioner har, er det forståeligt, at der lægges stor vægt på en lille gruppe af sportsgrene med medietække, men disse bør ikke få lov til at skygge for resten af sportsverdenen, som i økonomisk henseen- de er langt større. Eftersom sportsgrene med mediebevågenhed indirekte øver indflydelse på alle andre sportsgrene, vil beslut- ninger vedrørende en lovgivningsramme for disse få langsigte- de konsekvenser for sportens fremtidige struktur og organisa- tion i Europa — en struktur, som de fleste europæere identificerer sig med via et medlemskab af en klub eller et forbund — ja, selv uden for denne sammenhæng. 3. 8. Kollektivt salg og eksklusive rettigheders varighed (punkt 9. 1) 3. 8. 1. Sporten udvikler sig i Europa navnlig gennem arbej- det i sportsklubber og sportsforbund, der leverer en betydelig og alsidig service til publikum ved at stille sportsfaciliteter til rådighed og give enhver mulighed for at deltage i konkurrencer på frivillig basis i hele EU. Denne indsats fortjener støtte og opmuntring i form af offentlige tilskud (navnlig på regionalt niveau) i overensstemmelse med principperne om subsidiaritet og solidaritet. Subsidiaritetsprincippet indebærer, at den offent- lige finansiering kun kan have form af rallonger, dvs. gives som supplement til eksisterende ressourcer og midler. 3. 8. 2. Princippet om solidaritet forudsætter, at det økono- miske udbytte fra et lille antal sportsgrene ikke akkumuleres i privilegerede dele af sportsverdenen, men bidrager til finansie- ringen af de dyre ungdoms- og amatørafdelinger. Tendensen i retning af privatisering af »kommercielt bæredygtige sportsgre- ne« og finansiering af ungdomssport af det offentlige må stoppes, men dette er kun muligt, hvis man forbedrer sportsfor- bundenes mulighed for at støtte, hvilket bør være en af målsætningerne for EU’s sportspolitik. 3. 8. 3. En vigtig og egnet metode til at sikre, at de kollektive interesser (dvs. forbundenes interesser) får forrang over for de private, er kollektivt salg (f. eks. af flere forbund i fællesskab) af ophavs-, transmissions- og tv-rettigheder. 3. 8. 4. Kun ganske få forbund (fodbold, tennis og motor- sport) kan skaffe sig store indtægter gennem kollektivt salg. Disse forbund bør opfordres til at udarbejde forslag til en differentieret og gennemsigtig fordelingsnøgle for indtægterne, som forelægges for Kommissionen. Regionsudvalget er af den opfattelse, at så stor en del som muligt af indtægter fra tv-rettigheder skal gå til ungdoms- og amatørsporten for at lette de regionale budgetter til fremme af sport. 3. 8. 5. Det er ligeledes vigtigt med institutionel samordning med henblik på et effektivt samarbejde mellem den professio- nelle sport på den ene side og sport for unge og den brede befolkning på den anden. En sådan koordination kan enten ske i et forbund, der dækker begge afdelinger, eller gennem kontrakter. 3. 8. 6. Som svar på spørgsmålet om, hvorvidt man skal tillade kollektivt salg som garanti for lige konkurrence, eller et sådant salg skal knyttes til en solidaritetsfond, mener Regionsudvalget, som nævnt i punkt 3. 8. 2, at flest mulige af de tv-indtægter, der er afgiftsfri for brugerne og/eller sportsforbundene, bør komme ungdoms- og amatørsporten til gode. Spørgsmålet om hensigtsmæssigheden af en solidaritets- fond er her af mindre betydning. 3. 8. 7. Arrangementer og sportskonkurrencer af kommer- ciel interesse for medierne afholdes med regelmæssige mellem- rum af forbundene (konkurrencer, stævner, pokalturneringer). Eksklusive rettigheder bør kun gives for én sådan turnering ad gangen. Man bør ligeledes sørge for, at indehaveren af eksklusive rettigheder tillader videresalg til tredjepart eller selv påtager sig videresalget. Forbundene bør være forpligtet til at anvende en 3. 8. 8. udbudsprocedure i forbindelse med udøvelsen af retten til kollektivt salg. C 374/60 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 12. 1999 3. 9. Forbindelser mellem sporten og av-industrien (punkt 9. 2) 3. 11. Offentlige tv-tjenesters rolle (punkt 9. 4) Efter Regionsudvalgets mening kan mediekoncerners 3. 9. 1. eller industriers opkøb eller kontrol med sportsklubber i de nationale ligaer få en korrumperende effekt på sporten. Sportsforbundene bør i deres statutter udstyres med retsmidler, der sætter dem i stand til at undgå sådanne opkøb. 3. 9. 2. Omdannelsen af sportsklubber til kommercielle or- ganisationer muliggør sådanne forbindelser og kontrol med flere af deltagerne i sportskonkurrencer. På den måde bliver det lettere at manipulere med resultaterne, hvilket trækker veksler på sportens fremtid. Eftersom de offentlige tv-tjenester primært har til 3. 11. 1. opgave at levere offentlige tjenesteydelser, er de forpligtet til at præsentere hele spektret af sportsgrene og at give god publicity til dem alle. Tv er meningsdannende og opdrager til politisk demokrati, men dets klassiske rolle omfatter desuden en kulturel dimension — kulturel i bred forstand, som også indbefatter sport. For øjeblikket opfylder de offentlige kanaler enten 3. 11. 2. kun delvis eller slet ikke deres forpligtelser på dette felt. De bør i højere grad presses til at gøre det. For at værne om sportsetikken bør private virksom- 3. 9. 3. heder ikke kunne eje sportsklubber. Dette strider imod sportens principper og målsætningen om, at sportsorganisationerne skal samarbejde. De offentlige tv-tjenester bør i deres egenskab af 3. 11. 3. leverandører af offentlige tjenesteydelser præsentere »minori- tets«-sportsgrene. I Tyskland skal de offentlige kanaler reservere en passende sendetid til alle sportsgrene, herunder til »minori- tets«-sportsgrene, i deres programmer. 3. 10. Retten til information (punkt 9. 3) 3. 10. 1. Efter Regionsudvalgets mening udgør pay-per-view- tv en trussel mod sporten, hvis betalingskanalerne erhverver eksklusivrettigheder af en så lang varighed, at det principielt er uacceptabelt. Betalingskanalerne vil være fristet til at betale store beløb for rettighederne for at trænge ind på markedet eller udvide deres markedsandel. Dette vil være en alvorlig hindring for publikums adgang til de store sportsbegivenheder i fjernsynet og skabe uorden i markedet. For at støtte sportens sociale funktion skal man ved transmission af sportsbegivenhe- der sikre public service-kanalernes adgangsret og sørge for relevante og konsekvente bestemmelser for betalingskanalerne, som i kraft af eneret på transmission af visse sportsbegivenhe- der kan undergrave borgernes ret til at se sportsbegivenheder i tv. 3. 10. 2. I betragtning af deres socialpolitiske ansvar og solidaritetsprincippet bør sportsforbundene tilskyndes til at sige nej til aftaler, som måske nok vil give økonomiske fordele på kort sigt, men som samtidig vil berøve det brede publikum muligheden for at følge de pågældende sportsbegivenheder i tv. En sådan praksis vil skade sportsudviklingen i Europa og i sidste ende ramme forbundene selv. 3. 11. 4. Hvad spørgsmål 1 angår, er Regionsudvalget ikke enig med Kommissionen i, at sportsprogrammer falder uden for de offentlige tjenesteydelser. Der bør under alle omstændig- heder opstilles en liste med kriterier, som kan anvendes til at afgøre, om en given sportsbegivenhed er at betragte som ren underholdning og derfor ikke nødvendigvis skal udsendes af de offentlige tv-tjenester, eller som en manifestation, der er centreret om sportens mål og indhold, og derfor hører under tv-stationernes ansvar som offentlige institutioner. 3. 12. Kapitel 3: Sport og socialpolitik 3. 12. 1. I tredje kapitel beskæftiger Kommissionen sig med sportens sociale aspekt. Der fokuseres på sportsudøvelsens sociale funktioner og på de områder, hvor disse manifesterer sig: a) uddannelse, b) miljø, c) sundhed og d) beskæftigelse. 3. 12. 2. Man har kunnet konstatere en tendens til, at sociale organisationer som svar på tidens sociale udfordringer »kaprer« sportsbegrebet — en idé, der ofte gentages af de politiske beslutningstagere. Samtidig har den private sektor af rent kommercielle grunde bevæget sig ind på sundhedsområdet (fitness-centre). 3. 10. 3. Hvis tv-kanalerne bliver aktionærer i de største europæiske sportsklubber, vil de få indflydelse på den europæi- ske sports ledende instansers beslutninger. Med andre ord vil de især få indflydelse på spillets regler som underholdning betragtet og vil især i høj grad påvirke tilrettelæggelsen og programmeringen af konkurrencerne. Der er således tale om en trussel mod sportens etik. 3. 12. 3. På uddannelsesområdet mener Regionsudvalget, at EU har en vigtig rolle at spille for anerkendelsen af kvalifikatio- ner, som er knyttet til lederfunktioner i sportsverdenen. EU bør desuden gøre det lettere for sportsudøvere og instruktører at praktisere i andre medlemsstater ved at fremme afskaffelsen af hindringer for den frie bevægelighed. 3. 10. 4. For at undgå, at transmissionen af store sportsbegi- venheder monopoliseres af kanaler, hvor der kræves dekoder, eller betalingskanaler, bør direktivet om tv uden grænser uomgængeligt anvendes af hver medlemsstat for at sikre tv fri adgang til de store sportsbegivenheder. Regionsudvalget understreger, at sporten som en 3. 12. 4. kulturel del af samfundet er formidler af individuelle og sociale værdier; den fremmer den enkeltes velbefindende og integration i samfundet. Det drejer sig om væsentlige værdier, som udspringer sportsudøvelsen og sportssystemets struktur. af 23. 12. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 374/61 3. 12. 5. Det er altså relevant at spørge: »Kan sportsudøvelse, der ikke er en fritidsbeskæftigelse eller en afprøvning af egne grænser, give værdifulde svar på vores samfundsproblemer? I bekræftende fald, bør man have en særlig politik for en instrumental logik, som er fremmed for sporten og sports- ånden?« 3. 12. 6. Sport er en integreret del af samfundet. Regionsud- valget understreger, at ingen er bedre stillet end sportsklubber- ne til at forfølge denne logik, bistå de unge med at udvikle deres personlighed og fysiske velvære og fremme deres integration i samfundet — evt. i sporten selv. Et af de grundlæggende elementer i sportens sociale rolle er i øvrigt muligheden for at fremme social integration af personer med fysiske eller mentale handicap. Man bør derfor anerkende og bekræfte sportsverde- nen i dens virke, hvilket reelt betyder, at man må anerkende den som en del af arbejdsmarkedet. Regionsudvalget understre- ger, at sportsklubber ikke er virksomheder, og at sportsforbund ikke er industrielle organisationer i økonomisk retlig forstand, men foreninger med en offentlig funktion, der først og fremmest bygger på borgernes frivillige engagement. Sports- sektoren er ikke desto mindre en betydelig økonomisk sektor, der alt i alt står for 1,5 % af bruttonationalproduktet i EU, og en servicesektor, der udbyder en lang række beskæftigelsesmu- ligheder. 3. 12. 7. Regionsudvalget anser det derfor for meget vigtigt, at forholdet mellem sporten og EU hviler på et solidt grundlag og respekterer sportsudøverens individuelle rettigheder, sports- systemets uafhængighed og dermed dets evne til at tilpasse sig og udvikle sig inden for den internationale sportsverdens regler. På den anden side bør Kommissionen inden for rammerne af sine beføjelser gøre brug af sin mulighed for at gribe ind til fordel for den enkelte sportsudøver og dennes udfoldelsesmuligheder. 3. 12. 8. Her er det dog på sin plads med en advarsel. Det er forkert at tro, at man nemt og smertefrit kan styre sporten gennem lovbestemmelser og cirkulærer. Sport er en yderst sammensat størrelse, såvel sportsligt som politisk. 3. 12. 9. Ikke alene har enhver sport sine egne særlige kendetegn, den institutionelle planlægning af sporten varierer også fra det ene EU-land til det andet (se bilag), hvilket komplicerer koordinationen på EU-plan så meget desto mere. 3. 12. 10. Hertil kommer, at de forskellige aspekter af sports- udøvelsen, som kan give anledning til indgriben fra EU’s side, spænder over vidt forskellige kompetencer. De kan vedrøre uddannelse, sundhed, sikkerhed, miljø, beskæftigelse, dannelse, infrastruktur m. m. — aspekter, som sjældent hører under sportsministeriets kompetence i medlemsstaterne. 3. 12. 11. Regionsudvalget understreger, at en samlet EU- politik på området må defineres omhyggeligt, så sporten kan få et regelsæt, der sætter den i stand til at opbygge strukturer, som giver lige adgang til sport på alle niveauer. 3. 13. Sport og lige muligheder 3. 13. 1. Regionsudvalget understreger, at en politik for »sport for alle« baseret på princippet om lige muligheder er en uadskillelig del af den europæiske sportsmodel, hvorfor den bør støttes og fremmes bl. a. ved at garantere alle borgere (herunder de handicappede) uanset alder, køn, herkomst, social eller økonomisk stilling adgang til enhver sportsaktivitet. Foranstaltninger, der med udgangspunkt i unge pigers og kvinders særlige behov sigter mod at skabe forhold, der tilskynder disse til at deltage i sportsaktiviteter og i ledelsen af beslutningstagende og administrative organer inden for sportsområdet, falder i tråd med en sådan indfaldsvinkel, hvilket også fremhæves i Regionsudvalgets udtalelse »Lige muligheder for piger og drenge i forbindelse med fritidsaktivi- teter med særlig henblik på EU’s programmer på ungdoms- og idrætsområdet«. Denne adgang til sportsaktiviteter forudsætter en udbygning af sportsfaciliteterne. I visse EU-lande drøfter man for øjeblikket en omlægning af skoleforløbet, som vil infrastrukturer; dette indebære en mere intensiv brug af forudsætter igen, at de lokale og regionale myndigheder, som er ansvarlige for de sportsfaciliteter, der benyttes til skolebrug, skal foretage en række investeringer. 3. 14. Sport og doping 3. 14. 1. Regionsudvalget konstaterer med tilfredshed, at Rådet på samlingen i Wien den 11. -12. december 1998 påpegede behovet for at optrappe kampen mod doping, idet det navnlig opfordrede medlemsstaterne, Kommissionen og de internationale sportsorganisationer til at forbedre koordinatio- nen af eksisterende nationale foranstaltninger. 3. 14. 2. Regionsudvalget insisterer på, at det er nødvendigt at koordinere og harmonisere de nationale foranstaltninger, hvis forebyggelse, forskning og sanktioner skal være effektive, eftersom det drejer sig om et problem, der går på tværs af nationalgrænserne. Det støtter derfor Europa-Parlamentets opfordring til Kommissionen om at fremlægge forslag til indførelse af en ensartet sundhedspolitik med henblik på at komme doping til livs (beslutning af 17. december 1998). Regionsudvalget insisterer ikke mindst på, at der 3. 14. 3. må opstilles en fælles EU-liste over ulovlige stoffer for at undgå en absurd situation, hvor visse stoffer er tilladte i nogle medlemsstater og forbudte i andre. 3. 14. 4. Regionsudvalget noterer sig forslaget om at oprette et internationalt antidoping-center, som blev præsenteret på IOC’s verdenskonference i Lausanne i februar 1999. Efter Regionsudvalgets mening skal et sådan center være uafhængigt og varetage kontrollen med overholdelsen af minimumsnor- mer for tilsyn og sanktioner. C 374/62 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 12. 1999 3. 14. 5. Regionsudvalget noterer sig med tilfredshed kon- klusionerne fra EU-sportsministrenes uformelle møde i Pader- born den 31. maj-2. juni 1999, hvori det hedder, at forløbet af IOC’s internationale konference om doping i Lausanne viste, hvor vigtigt det var for Den Europæiske Union, at den talte med én stemme i forbindelse med oprettelsen af et anti-doping kontor, og hvor ministrene gav grønt lys for samarbejde med Europarådet om emnet. På mødet gav ministrene også deres støtte til oprettelsen af et uafhængigt internationalt anti-doping kontor med klare procedurer og med deltagelse af Den Europæiske Union. 3. 14. 6. Regionsudvalget konstaterer, at doping også fore- kommer blandt helt unge (nogle gange ned til 12 år), og det tilskynder til en særlig indsats for at beskytte de unge mod en sådan praksis. Det kan derfor fuldt ud tilslutte sig Europa- Parlamentets henstilling om, at EU skal støtte oplysnings- og uddannelseskampagner i skolemiljøer, klubber og ungdomsor- ganisationer. Regionsudvalget mener i den forbindelse, at man 3. 14. 7. må modsætte sig tendenserne i retning af en hæmningsløs kommercialisering af sporten såvel som det fordrejede billede, som offentligheden får af sporten gennem medierne. Falske præstationer udført under indtagelse af doping kan føre til, at ægte sportslige værdier går tabt. 4. Konklusioner 4. 1. Sport er en del af europæernes hverdag. Over 100 mio. europæiske borgere dyrker en eller anden form for sport i en af de mange tusinde sportsklubber, foreninger og forbund. Sport er desuden et instrument for »borgernes Europa«, som mere end noget andet er med til at skabe identitet, og som takket være sit potentiale, hvad angår formidling, sundhed og integration, er en social og kulturel faktor, hvis betydning for borgernes liv i de europæiske kommuner og regioner og for hele den europæiske integrationsproces stadig flere får øjnene op for og anerkender. 4. 2. En EU-politik på sportsområdet bør have til formål gennem EU-lovgivning at indføre og udvikle rammebetingelser for sporten, som sætter denne i stand til at varetage sine vigtige sociale funktioner i regioner og kommuner og til at udvikle sig under fuld hensyntagen til subsidiaritetsprincippet, de nationale, regionale og kommunale myndigheders beføjelser og sportsorganisationernes uafhængighed. Regionsudvalget Bruxelles, den 16. september 1999. glæder sig over, at EU’s sportsministre på deres uformelle møde i Paderborn den 31. maj-2. juni 1999 opfordrede Kom- missionen til at nedsætte en arbejdsgruppe, der skal udarbejde forslag til, hvordan der kan tages hensyn til sporten i EU- traktaten. Det er således altafgørende, at subsidiaritetsprincip- pet respekteres, idet de lokale og regionale myndigheder spiller en vigtig rolle, når det gælder den sociale integration. Sporten er et af de midler, de i denne forbindelse kan gøre brug af. Det er derfor nødvendigt at give dem et bredt spillerum, samtidig med at der på EU-plan fastlægges en overordnet sportspolitik. 4. 3. Regionsudvalget noterer sig med tilfredshed konklusio- nerne fra den første EU-konference om sport, der afholdtes den 20. -23. maj 1999 i Olympia. Heri hedder det bl. a. , at man er overbevist om, at sportsudøvelse i Europa på trods af dens uensartede karakter også har mange fællestræk, som bør beskyttes mod kommercielle fordrejninger. Man betonede endvidere, at demokrati og solidaritet fortsat skal være de to principper, som kendetegner europæisk sport. Samtidig må sporten dog finde en måde at tilpasse sig den nye kommercielle virkelighed, så den kan udvikle sig uden at miste sin identitet eller autonomi — dvs. selve grundlaget for sportsudøvelsens sociale aspekter. tydeligt nok frem, 4. 4. Regionsudvalget henleder opmærksomheden på, at sportens fundament og dens betydning for et »borgernes Europa« ikke hidtil er trådt fordi de beføjelser, EU har fået i traktaten, har været begrænset til sportens økonomiske aspekter. Efter Regionsudvalgets opfat- telse bør man udvikle en EU-politik på sportsområdet, som fokuserer mere på sportens vigtige kulturelle og socioøkono- miske funktioner, og som ikke kun skal beskæftige sig med de økonomiske spørgsmål i forbindelse med sportskonkurrencer og kontrakter, fri bevægelighed for professionelle sportsudøve- re eller »tv uden grænser«, men også med emner som sportens bidrag til Agenda 2000, klubbers og foreningers nytteværdi for samfundet, den særlige betydning af den frivillige indsats og sportens bidrag til en europæisk volontørtjeneste, omstruk- turering af de europæiske ungdomsprogrammer, integration af handicappede, forbedring af kvindens stilling i samfundet, bekæmpelse af hooliganisme og den eventuelle effekt af et forbud mod finansiering af sportsbegivenheder gennem to- baks- og alkoholreklamer. Sportens udvikling i de europæiske regioner og kom- 4. 5. muner afhænger af de generelle vilkår, som EU definerer. En fremtidig EU-politik på sportsområdet bør derfor have til formål at bevare og udvikle de europæiske sportsstrukturer i perspektivet af en »europæisk sportsmodel«. Manfred DAMMEYER Formand for Regionsudvalget 23. 12. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 374/63 BILAG til Regionsudvalgets udtalelse SPORTSSTRUKTURERNE I EUROPA TYSKLAND DET OVERORDNEDE BILLEDE Tyskland er en forbundsstat bestående af 16 delstater. Delstaterne deler ansvaret for sporten. Sportsudøverne er først og fremmest organiseret i ikke-statslige sportsklubber. Forbundsregeringen, delstaterne og de lokale myndigheder lovgiver på området, stiller faciliteter til rådighed og støtter sportsklubbernes aktiviteter, når disses personale og ressourcer ikke slår til. Støtten gives i henhold til subsidiaritetsprincippet. Ansvarsfordeling, sponsorering og offentlig fremme af sport er lagt ud til delstaterne. Forbundsregeringen tager sig først og fremmest af nationale og overnationale spørgsmål. ØSTRIG DET OVERORDNEDE BILLEDE I Østrig er sporten organiseret gennem de uafhængige sportsklubbers og sportsforbunds aktiviteter. Staten kan dog gå ind og støtte, især på delstatsniveau (Østrig har 9 delstater), men også på forbundsstatsniveau. REGERINGSORGANER P å n a t i o n a l t n i v e a u Forbundsministeriet for uddannelse og kultur er eneansvarlig for gymnastik og sport i skolerne. Andre opgaver, som f. eks. støtte til sportsklubber, sportsorganisationer eller lokale myndigheder, fremme og planlægning af sportsbegivenheder af national interesse sorterer under forbundskancelliets kompetence. P å r e g i o n a l t n i v e a u Ifølge landets love hører sportsanliggender under de ni delstaters kompetence. De har det generelle ansvar for fremme af sport. Sportsråd (Landessporträte) tager sig af administrationen på sportsområdet. Der er indført et samarbejde mellem forbundsstaten og delstaterne om samordning af fremmende foranstaltninger af national interesse. BELGIEN DET OVERORDNEDE BILLEDE Sporten er i Belgien organiseret i frie sportsforeninger. Myndighederne har først og fremmest en supplerende funktion, idet de yder støtte til sportsaktiviteter og private initiativer under visse forudsætninger. Denne supplerende rolle forhindrer ikke myndighederne i at tage egne initiativer (sport for alle, uddannelse af sportsinstruktører m. m. ). Sport anses for en kulturel aktivitet, som hører under Belgiens tre sprogsamfund. C 374/64 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 12. 1999 DANMARK Sport er i Danmark først og fremmest en ikke-statslig affære, der hviler på amatørbegrebet. Selv om de offentlige myndigheder yder stadig mere støtte, nyder de frivillige og uafhængige sportsorganisationer ikke alene respekt, de betragtes også som et vigtigt instrument i oplæringen i demokrati. De offentlige myndigheder skal stille faciliteter til rådighed, men det er op til de frivillige organisationer at udfylde de fysiske rammer. Såvel de offentlige som de frivillige organisationer prioriterer rekreativ sportsudøvelse på bekostning af konkurrence- sporten, og der lægges størst vægt på det lokale niveau. De lokale myndigheder støtter de lokale sportsklubber økonomisk i form af investeringer i anlæggelse og drift af sportsfaciliteter, hvortil kommer direkte tilskud til de lokale sportsklubbers aktiviteter og leje af haller eller sportsbaner. SPANIEN I dag er organiseringen af sporten i Spanien baseret på et samarbejde mellem den offentlige og den private sektor. De to sektorer har sammen ansvaret for fremme og udvikling af fysiske aktiviteter og sportsaktiviteter. De vigtigste offentlige organisationer er: — det øverste sportsråd — i de autonome provinser findes som regel et generaldirektorat for sport — på lokalt plan findes et råd med ansvar for sport. Den private organisering af sporten følger landets forvaltningsniveauer: 1) på nationalt niveau finder man: — Spaniens Olympiske Komité (COE) — forbund for de enkelte sportsgrene — professionelle ligaer med professionelle hold — paraplyorganisationer for flere forskellige sportsgrene. 2) på selvstyrende provinsniveau finder man: — regionale forbund for de enkelte sportsgrene — regionale sportsforeninger. 3) på lokalt niveau finder man: — sportsforeninger og sportsklubber. FINLAND DET OVERORDNEDE BILLEDE De generelle målsætninger for Finlands sportspolitik er fastsat i sportsloven, som trådte i kraft i 1980. Ansvaret deles på følgende måde: den offentlige sportsadministration skal sikre gunstige betingelser for sportsudøvelse, mens sportsorganisationerne har ansvaret for organiseringen af selve sportsaktiviteterne. FRANKRIG DET OVERORDNEDE BILLEDE Organisering og udvikling af sport hviler på et system, der forbinder offentlige strukturer og private organisationer under en særlig lovgivningsramme. 23. 12. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 374/65 Det franske sportssystems originalitet ligger netop i disse særlige relationer inden for administrationen af offentlige ydelser til fysiske aktiviteter og sport legitimeret i disses almennytte. GRÆKENLAND DET OVERORDNEDE BILLEDE I Grækenland udvikles sportsstrukturerne i undervisningsministeriet og direktoratet for sport i henhold til følgende to hovedmålsætninger: — økonomisk og videnskabelig støtte til sport på højt plan i samarbejde med sportsforeninger og centre for sportsforskning; — økonomisk og organisatorisk støtte til massesport såvel fra centralt hold som på lokalt niveau i samarbejde med de lokale myndigheder, klubberne og andre sociale institutioner og sportsinstitutioner. Den græske forfatnings artikel 16: »Sport er under statens beskyttelse og højeste overvågning. «. IRLAND DET OVERORDNEDE BILLEDE Den irske sportpolitik er langt hen ad vejen baseret på det europæiske sportcharters principper, men faktorer som f. eks. deltagelsesniveau og strategi inddrages også i beslutningstagningen. Den statslige sportspolitik anerkender sportsforeningernes uafhængighed og søger at bidrage til udviklingen af sport. ITALIEN DET OVERORDNEDE BILLEDE Sportsaktiviteter organiseres af sportsverdenen, hvis fundament er klubberne og hvis top er den nationale italienske olympiske komité. Staten har en supplerende funktion, idet den tilvejebringer betingelserne for, at borgerne kan udøve de sportsgrene, de har lyst til. Den »institutionelle« lov af 1942 angående Italiens Olympiske Komité overdrog ikke denne en eneste af statens beføjelser, men stadfæstede den tidligere sportsorganisations rolle og de funktioner, som denne havde udført lige fra dens oprettelse. Staten overdrog tipsmidlerne til den nationale olympiske komité i 1948 og gav den status af offentligt organ. Den nationale italienske olympiske komité varetager således tre funktioner på én gang: — den er et ikke-statsligt offentligt organ — den er paraplyorganisation for de italienske sportsforbund — den er national olympisk komité, anerkendt af CIO. LUXEMBOURG DET OVERORDNEDE BILLEDE Sporten er i Luxembourg kendetegnet ved, at de uafhængige sportsklubber og de offentlige myndigheder på nationalt og lokalt plan supplerer hinanden og deler opgaverne imellem sig. C 374/66 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 12. 1999 PORTUGAL DET OVERORDNEDE BILLEDE Regeringen deltager i organiseringen af sporten gennem statssekretariatet for sport, som hører under statsministeren, og som bistås i den offentlige forvaltning af tre offentlige organer IND, CEFD og CAAD. for sport har ansvaret for sporten på statsligt niveau, og det er samtidig et politisk og Statssekretariatet beslutningstagende organ. Det bistås på det operationelle plan af tre offentlige organer, som har ansvaret for koordination og udvikling af statens administrative og økonomiske støtte til sportsaktiviteter under ledelse af det medlem af regeringen, som har ansvaret for sport. STORBRITANNIEN DET OVERORDNEDE BILLEDE Organer med ansvar for sport og fritid: ministeriet for den nationale arv, direktoratet for Skotland, direktoratet for Wales og Nordirlands undervisningsministerium; sportsrådene i henholdsvis Skotland, Wales og Nordirland; de lokale myndigheder; de nationale foreninger; forbundene; den frivillige sektor og erhvervslivet. De lokale myndigheders rolle i opfyldelsen af sportens behov er omfattet af forskellige officielle bestemmelser, men antager ikke form af en egentlig forpligtelse. De lokale myndigheder er ikke ifølge lovgivningen forpligtet til at sikre gunstige betingelser for sportsudøvelse. Sportsrådene i England, Skotland, Wales og Nordirland er agenturer for udvikling og finansiering af sport, der på den ene eller anden måde har ansvar for at fremme sport, få flere mennesker til at dyrke sport, opstille standarder og forbedre infrastrukturer. SVERIGE DET OVERORDNEDE BILLEDE Sportsverdenen har i Sverige karakter af en bred, uafhængig bevægelse med en centraliseret administration: det svenske sportsforbund. De lokale sportsklubber udgør dog sportsbevægelsens fundament. Systemet tildeler det svenske sportsforbund en central rolle; selv om dette er et ikke-statsligt organ, har staten overdraget det en række beføjelser. Staten finansierer forbundet samt — som et minimum — sportsforeningernes administrative omkostninger. HOLLAND DET OVERORDNEDE BILLEDE De offentlige myndigheder og de uafhængige sportsforeninger deler ansvaret for udvikling og gennemførelse af sportspolitikken. Den private sektor kan frit fastsætte sin egen politik. De offentlige myndigheder tilbyder økonomisk støtte, organisatorisk bistand og infrastruktur. Grundprincippet er således, at de offentlige myndigheder ikke tager sig af politiske opgaver, for så vidt som de nationale sportsorganisationer kan påtage sig disse selv. Dette princip forhindrer dog ikke, at de offentlige myndigheder i deres relationer til den private sektor bevarer en vis frihed til at vælge, hvilken politik de vil følge på deres egne ansvarsfelter inden for sport


title: Europaparlamentets lagstiftningsresolution om pågående lagstiftningsförfaranden på området för kvinnors rättigheter och jämställdhetsfrågor (kommissionens meddelande till Europaparlamentet och rådet - Följder av Amsterdamfördragets ikraftträdande) (SEK(1999) 581 - C4-0219/1999)

eurovoc_concepts:
Treaty of Amsterdam
equal treatment
gender equality
position of women
women's rights

text: 25. 2. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 54/81 7. Kvinnors rättigheter och jämställdhetsfrågor ***I (förfarande utan debatt) Torsdag 16 september 1999 A5-0007/1999 Europaparlamentets lagstiftningsresolution om pågående lagstiftningsförfaranden på området för kvinnors rättigheter och jämställdhetsfrågor (kommissionens meddelande till Europaparlamentet och rådet & Följder av Amsterdamfördragets ikraftträdande) (SEK(1999) 581 & C4-0219/1999) (Medbeslutandeförfarandet; bekräftelse av första behandlingen) Europaparlamentet utfärdar denna resolution (cid:23) med beaktande av den förteckning över förslag från kommissionen som inte var färdigbehandlade den 1 maj 1999 och för vilka Amsterdamfördragets ikraftträdande innebär en ändring av den rättsliga grunden och/eller förfarandet (SEK(1999) 581 (cid:23) C4-0219/1999) (cid:23) med beaktande av sin resolution av den 4 maj 1999 (1) om förteckningen över lagstiftningsförslag som inte var färdigbehandlade i rådet den 1 maj 1999 med uppgift om ny rättslig grund och en eventuell ändring av lagstiftningsförfarandet till följd av Amsterdamfördragets ikraftträdande (C4-0134/1999 (cid:23) SEK(1999) 581 (cid:23) C4-0219/1999), (cid:23) med beaktande av artikel 251. 2 i EG-fördraget, (cid:23) med beaktande av betänkandet från utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhetsfrågor (A5-0007/1999). 1. a) Parlamentet har beslutat att inte bekräfta första behandlingen inom ramen för medbeslutandeför- farandet av följande text om vilken parlamentet röstade den 16 september 1988 (2) om förslaget till direk- tiv om komplettering av genomförandet av principen om likabehandling av män och kvinnor i de juridiska och yrkesmässiga systemen för social trygghet (KOM(1987) 494 (cid:23) C2-0226/1987 (cid:23) 1987/0849(COD) (cid:23) tidigare 1987/0849(CNS)) och b) uppmanar kommissionen att lägga fram ett reviderat förslag till direktiv för parlamentet med beaktande av de politiska förpliktelser som kommissionen åtagit sig och utvecklingen av förhållandena på de berörda områdena 2. bekräftar första behandlingen inom ramen för medbeslutandeförfarandet av följande text om vilken parlamentet röstade den 9 mars 1999 (3) om förslaget till ändring av rådets direktiv om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om tillgång till anställning, yrkesutbildning och befordran samt arbetsvilkor (KOM(1996) 93 (cid:23) C4-0317/96 (cid:23) 1996/0095(CNS)), 3. (1) (2) (3) uppdrar åt talmannen att översända denna lagstiftningsresolution till rådet och kommissionen. Se protokollet av detta datum, del II. 7. EGT C 262, 10. 10. 1988, s. 174. EGT C 175, 21. 6. 1999, s. 67