title: Opinion of the Economic and Social Committee on 'Managing Change Final Report of the High level group on economic and social implications of industrial change'

eurovoc_concepts:
economic reform
industrial restructuring
management
social change

text: 10. 9. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 258/1 II (Preparatory Acts) ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE Opinion of the Economic and Social Committee on ‘Managing Change Final Report of the High level group on economic and social implications of industrial change’ (1999/C 258/01) On 15 December 1998 the European Commission decided to consult the Economic and Social Committee, under Article 198 of the Treaty establishing the European Community, on ‘Managing Change — Final Report of the High level Group on economic and social implications of industrial change’. The Section for the Single Market, Production and Consumption, which was responsible for preparing the Committee’s work on the subject, adopted its opinion on 10 June 1999. The rapporteur was Mr Little and the co-rapporteur Mr Sepi. At its 365th plenary session (meeting of 7 July 1999), the Economic and Social Committee adopted the following opinion by 103 votes in favour and four abstentions. 1. Introduction 2. General comments A report on economic and social 1. 1. implications of industrial change was released in November 1998 by a ‘high level group’ selected by the European Commission and under the chairmanship of Mr Pehr G. Gyllenhammar. The group was invited by the European Council at the Luxembourg Employment Summit in November 1997 to analyse industrial changes in the European Union, to look at ways of anticipating and dealing with change and its economic and social effects. The report acknowledges that it can only deal with selected areas and provide examples and that it concerns difficult and contagious problems. The group recommends that the report should be followed up by dialogue between the Commission and private sector organisations to discuss the best way forward in anticipating and dealing with change. 2. 1. The Committee considers the Report as providing a stimulus to the consideration of the phenomenon of industrial change and the promotion of effective action to deal with it. It provides a useful commentary on the background to change. The Committee particularly welcomes the Report’s recognition that industrial change provides new opportunities and its emphasis on the creation of new jobs rather than the defence of obsolete ones. The broad strategy of seeking stimulus from an approach built on benchmarking, innovation and social cohesion is valid. In line with a request from Commissioner P. Flynn, the 1. 2. ESC decided to examine the high level group’s report (‘the Report’) and to publish an opinion thereon prior to consider- ation of the Report by the European Council. Facets of this wide and important subject have been dealt with on many previous occasions by the Committee and, therefore, the comments which follow here are focused in the main on matters directly raised in the Report. 2. 2. Industrial change can be driven by many different factors but a common feature is that new opportunities arise. The Report seeks to identify means of converting change into such opportunities. The Committee contends that, to so do, change must be not only anticipated, prepared for and managed but also actively exploited to give the greatest economic and social benefits. Central to that task is the need for European industry to ensure essential productivity and to improve competitiveness in global terms. C 258/2 EN Official Journal of the European Communities 10. 9. 1999 2. 2. 1. The Committee agrees that the business community, the representatives of employees including trade unions, employees themselves, national governments and local auth- orities all have roles to play in exploiting change. constructive and can lead to benefits by way of greater productivity and flexibility. The Committee regrets that there is no specific reference in the Report to collective bargaining. 2. 2. 2. However, the Committee regrets that some of the proposals are confined to possibilities for providing infor- mation — mostly on a voluntary basis — which are not part and parcel of effective consultations in preparation for political and economic decision-making. Such consultations should be aimed at exerting a timely influence on decision-making so that structural changes lead to an optimum economic and social scenario. Inherent in radical change is the creation of the need 2. 3. for new skills and the demand for new competences. If this is not considered in parallel with organizational, administrative and technological changes, the time period for change to take place will be extended and the potential benefits may be diminished. 2. 4. The employability of an individual is defined in the Report as her/his ability to find a niche in the labour market. The Committee submits that, in order to establish or re-establish such a niche, the individual requires mobility, adaptability and commitment together with appropriate skills. She/he needs to have the opportunity for training and re-training during the course of her/his career as skills now need to be viewed on a dynamic basis. The Committee agrees that the responsibility for becoming and maintaining employability is shared. Training and learning extend from relevant formal education to on- and off-the-job training and re-training either provided by companies or facilitated by public authorities. New methods of on-the-job learning will be essential. 2. 5. The Report’s call for companies to recognize obli- gations to other stakeholders in addition to their legal responsi- bilities to shareholders is not novel and continues to be supported by the Committee. Many large companies do operate in this way and the Committee welcomes the sugges- tion that through benchmarking, comparison and sharing information on a voluntary basis, other companies would be encouraged and helped to improve their policies and procedures. 2. 6. The benefits of having effective means of informing and consulting employees have long been recognized by the Committee. Good communication, openness and dialogue with employees increase motivation which is a key contributor to optimum business performance and to the smooth implementation of essential change. Voluntary arrangements are favoured for such dialogue, having the commitment of all parties involved and being tailored to the organisation’s size and culture. 2. 6. 1. When equality of information is available, employee participation is stimulated and collective bargaining, when it is likely to be more takes place at the appropriate level, 2. 6. 2. for the Open dialogue is particularly important smooth implementation of essential change and should be an integral part of the process. the Report. 2. 7. Whilst the Committee supports the overall objectives of the Report and welcomes the impetus which it should give to strategic planning and action, it cannot endorse the entire contents of It contains a number of useful suggestions — not all of them new — to which the Committee gives its support. However, there are also recommendations which are extremely vague and some which are controversial to say the least. In addition, the structure of the report is somewhat confusing with four sections which contain unnecessary repetitions and, more significantly, lack harmony and are even contradictory in some cases. Although the Report is comprehensive to a degree, 2. 7. 1. the Committee feels that there are a number of surprising omissions. It makes no reference to the need for improving the access to venture capital markets nor, in the main body of the text, to the potential boost to employment which could be given by completing the single market. It fails to place sufficient emphasis on the necessity for international competitiveness in order to safeguard employment and to the potential for employment growth from SMEs and the service sector. 2. 7. 2. In addition, the Committee suggests that it would have been desirable for the Report to emphasize the need for the aims of this initiative to be furthered by appropriate industrial measures such as completion of the single market, opening up of government procurement and establishment of the European company. Such measures can contribute to the expanding and growing European economy which is necessary for the renewal of European industry. 2. 7. 3. Moreover, nowhere does the report envisage encour- aging companies in third countries — which compete with EU businesses in the single market — to improve their social dialogue too, and to apply minimum social standards within the firm. The Committee considers that the economic and for a global social approach, including strong pressure from the EU to secure a better framework for competition conditions internationally, inter alia by means of minimum social clauses. industrial change call implications of 2. 7. 4. The Committee is surprised that no reference is made to the boost which would be given to competitiveness, and hence to employment, by business tax reform in each Member State and by eliminating the negative consequences of unfair business tax competition between Member States. 10. 9. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 258/3 3. Specific comments on the Report 3. 1. Observatory on industrial change (Part 1. 3) 3. 1. 1. The Report recommends the creation of a European Observatory on Industrial Change which could provide a resource in helping to anticipate and plan for sectoral and regional economic developments. The Committee will be interested to see the outcome of a feasibility study of this proposal and which is being launched by the Commission. 3. 1. 2. The Committee considers that, regardless of the conclusions of that study, the Commission should keep a constant watch on industrial change so that it can adjust its actions and the Community policies which it proposes to the Parliament and the Council. To this end, it is vital that the Commission step up consultations on industrial change with industrial circles and the social partners; it must also radically reform its own internal organisation, for example by using multidisciplinary task-forces to eliminate the barriers between directorates-general and which prevent it from acting with the requisite consistency. 3. 1. 3. Whatever forum is adopted, the Committee would stress the need for a link to economic and political decision- taking and for the social partners to be involved in such a way that they can participate therein. 3. 2. A Managing Change Report (‘MCR’) on employment and working conditions (Part 1. 4) 3. 2. 1. The Committee welcomes the Report’s recommen- dation that companies be encouraged to report to their own employees on employment and working conditions on a voluntary and flexible basis. It recognizes the fact that best practice is developed, not by legislation, but by the voluntary adoption of the highest standards in the own interests of a business and its employees. 3. 2. 2. However, the degree of prescription suggested in the Report for the proposed MCR is greatly excessive and the presumption that there should be a single methodology is at variance with the recognition of cultural diversity and adaptability. Publication of such a report could pose problems for companies reluctant to disclose their innovative practices to competitors. 3. 2. 3. Nevertheless, the Committee would wish to encour- age all companies — both European and foreign-owned — with over 1 000 employees within the EU to prepare a form of ‘managing change report’ on a voluntary basis. It could provide information on what structural changes are foreseen and give a pro-active outline of proposed change management. It could describe the company’s proposals and programmes for — the process and methods of learning to meet demands for new skills and competencies — the development of technology and organization — sustaining equal opportunities (major change tends to have a disproportionate short-term effect on less-favoured groups) — dialogue with other societal forces about managing change. 3. 2. 4. The effect of industrial change is not confined to the private sector. Accordingly, the Committee would also wish to encourage public sector bodies employing over 1 000 to adopt the practice of preparing such a form of report. 3. 2. 5. The involvement of employees and their representa- tives in drafting and implementing the report is considered to be essential to its success. 3. 2. 6. The Committee suggests that the report be drawn up on the basis of objective criteria and be certified by an independent body nominated by the company. The Committee suggests that the Community and 3. 2. 7. Member States could be encouraged to take into account in the award of public aid the form of certified managing change reports, as proposed by the Committee in para 3. 2. 3. above. This would provide an incentive to spread the practice to more large organizations without encroaching on management freedom of decision. However, the Committee is strongly opposed to the 3. 2. 8. parallel recommendation in the Report that the proposed MCR should be a criterion for the award of government contracts. For such a criterion to apply, adjudications would require to be made of the company and its MCR at all national, regional and local levels at which contracts are placed. That would interfere with the commercial rights and obligations not only of suppliers but also of government and its agencies as public contracts should, and in some cases must, be placed on a strict value-for-money basis. Advocating that such a report should be considered as a criterion for the award of all government contracts is totally incompatible with the statement in the Report that ‘the idea of any form of compulsion is eliminated from the outset’. The Report itself acknowledges that compul- sion would lead to argument about definitions and difficulties rather than foster real attempts to convey good practice in open and innovative ways. C 258/4 EN Official Journal of the European Communities 10. 9. 1999 3. 3. Infrastructure for new technologies (Part 2. 1) The Committee endorses the Report’s statement that 3. 3. 1. one of the main economic roles of government is to create the infrastructure which facilitates economic development. It supports the priorities identified and particularly welcomes the emphasis on information technology and the call for liberalization of the telecommunications sector. The Com- mittee welcomes the proposal to give financial incentives for getting this sector off the ground. 3. 4. Employability and lifelong education and training (Part 2. 2) A major factor giving rise to unemployment in 3. 4. 1. Europe is, as stated in the Report, that the supply and demand for jobs cannot readily adjust to each other in a period of major technological changes and globalisation. 3. 4. 2. The Committee concurs with the statement that companies have an obligation and a direct interest in helping to maintain the employability of their workforce. However, the reality is that successful and forward-looking enterprises invest more heavily in their in their own interests, will, workforce than others will do. The Report acknowledges that workers and public 3. 4. 3. authorities share the responsibility for employability but it does not develop sufficiently the role of the individual who is the ultimate beneficiary. For example, he/she has an obligation to participate actively when given the opportunity for further education and training. The role of the state is identified correctly as being to facilitate the process of continuous learning. The Committee fully agrees that training and lifelong learning are of paramount importance in striving for employa- bility but points out that this applies not only to full-time employees but equally to part-time staff, teleworkers and the self-employed. sector partnership public/private being redeployed are to find suitable new jobs. The ‘Work foundations’ scheme operating in Austria is cited by the Committee as an excellent example of good practice which could be adopted more widely. Under this initiative — designed to achieve the concentrated vocational reintegration of people affected by redundancy — comprehensive assistance is given to find new employment by way of outplacement guidance, training/re- training and support in self-employment or business forma- tion. 3. 4. 7. The recommendation that any Company ‘manifestly failing to take the necessary steps to safeguard the employa- bility of those dismissed should no longer be eligible for any form of public aid’ is unenforceable because employers cannot safeguard employability when individuals and public authorities share the responsibility. However, in appropriate circumstances, there is a case for companies to be granted economic incentives and funding for the training which is necessary in order to promote the redeployment of dismissed employees in suitable new jobs. Such incentives would not interfere with companies’ freedom of choice but would assist those wishing to play an active part in growth of European industry as a whole. 3. 4. 8. The Report fails to identify the link which is necessary between education bodies and industry to ensure that edu- cation and training remain relevant to the rapidly-changing world of work. There are a number of voluntary edu- cation/business partnerships in the UK, for example, which could be adopted elsewhere as good practice. 3. 5. New areas of employment (Part 2. 3) 3. 4. 4. In the light of the above, the Committee considers that it is invalid for the Report to refer to companies having to ‘safeguard’ the employability of employees. Corporate responsibility for taking certain measures cannot itself guaran- tee a positive outcome. 3. 5. 1. Two examples are given in the Report of sectors which could play an enhanced role in the labour market over the next decade. The Committee acknowledges that there may be potential growth in these sectors but it is disappointed that no stronger examples are given and that no reference is made to new forms of commerce. 3. 4. 5. Such a corporate responsibility is fulfilled by training, developing and retraining employees for the jobs they are contracted to fulfil together with roles which they may be asked to undertake for the company in the future. By this means, employees generally gain transferable skills and improve their employability. The Committee considers that it is an entirely different matter to suggest that companies should be held responsible for the training of employees for jobs should they leave. Companies can — and so do in many cases without any contractual or legislative obligation — take steps to assist employees no longer required to find other jobs, for example, by means of outplacement services. 3. 4. 6. The Committee agrees that there is a role for public funding for training which may be necessary if persons 3. 5. 2. Nonetheless, the Committee notes with satisfaction that the two examples are taken into account as factors in employment growth. Both of them — personal services and creative arts and entertainment — play an important role in society not only at the economic level but also in improving the quality of life. 3. 5. 3. There may be merit in the proposal to encourage and stimulate creative arts and entertainment. Any action in this area must, however, be and be seen to be compatible with open markets and free competition on a global basis. The Committee feels that public financing of European ‘Oscars’ would not be justified. 10. 9. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 258/5 3. 5. 4. In the case of personal services two taxation aspects are considered both of which involve subsidiarity. The proposal that tax relief should be given to ‘employers’ for primary personal services has some attractions but against that it would in effect constitute regressive taxation for the better-off acting as an employer in such instances. The Report notes that several countries have taken 3. 5. 5. active steps to reduce the tax and social cost burden in respect of low paid employees and recommends such measures be taken more widely in order to bring down the actual cost of less-skilled labour. The Committee welcomes the recommen- dation as such action should give a boost to both employment and competitiveness especially in labour-intensive businesses and particularly with the active involvement of the social partners. In addition to other new areas of employment such 3. 5. 6. as information technology, structural change is creating new forms of employment of which teleworking in all its facets is an important example. The Committee recommends that the Commission should prepare an analysis of recent studies of such new forms of employment. 3. 6. Creation and development of SMEs (Part 2. 4) 3. 6. 1. The Committee is pleased to note that a number of its policies for the sound development of SMEs are incorporated in the Report. It particularly welcomes the emphasis on entrepreneurship and innovation. Brussels, 7 July 1999. 3. 6. 2. The wider establishment of ‘one-stop shops’ is sup- ported although it is pointed out that those already in being do not guarantee bureaucratic simplicity. The Committee draws attention to the need for such operations to be supported at national and local level. 3. 7. Managing crises (Part 3) 3. 7. 1. There are a number of contradictory statements made in this section of the Report, and proposals in it lack clarity as to which would apply to individual companies and which to all companies operating in one industrial sector in a region. 3. 7. 2. Small and medium-sized companies and even large firms cannot alone overcome the problems of declining industries nor of sudden major crises. For enterprises them- selves to remain in business, they need to identify and then satisfy new markets and customers. 3. 7. 3. The Committee supports the general principle that major change at regional level be managed through a collective effort as has been undertaken, successfully in many instances, for steelmaking, coal mining and shipbuilding industries. Voluntary and flexible territorial partnerships should be encouraged. Both Community and national funds should be targeted at helping the transition, which can be managed successfully, from declining industries to new and growing sectors. The President of the Economic and Social Committee Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om «Forslag til Rådets forordning (EF) om aktioner til fremme af bevarelse og bæredygtig forvaltning af tropiske skove og andre skove i udviklingslandene»

eurovoc_concepts:
conservation of resources
developing countries
forest conservation
management of resources
sustainable development
tropical forest

formats: html pdf print

text: 10. 9. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 258/13 Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Forslag til Rådets forordning (EF) om aktioner fremme af bevarelse og bæredygtig forvaltning af tropiske skove og andre skove i til udviklingslandene« (1999/C 258/04) Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 5. marts 1999 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Eksterne Forbindelser, som udpegede Seppo Kallio til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 9. juni 1999. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 365. plenarforsamling af 7. og 8. juli 1999, mødet den 7. juli 1999, enstemmigt følgende udtalelse. 1. Indledning 2. Generelle bemærkninger 1. 1. De tropiske skove er en vigtig fornyelig naturressource for udviklingslandene. De tropiske skove repræsenterer en væsentlig del af jordens biologiske mangfoldighed. Skovenes eksistens og vækst og en bæredygtig forvaltning af skovene spiller en vigtig rolle for jordens økologiske balance. De tropiske skovressourcer er af stor betydning for befolkningen og den regionale udvikling i udviklingslandene. Det internatio- nale samfund bør gøre mere for at sikre, at principperne for bæredygtig skovforvaltning integreres i globale og regionale aftaler og ordninger. 1. 2. Også EU bør styrke sin indsats for at standse forhug- ning og rydning af tropiske skove i udviklingslandene. EU’s bistandsprogrammer inden for beskyttelse, fornyelse og for- valtning af de tropiske skove bør ligge i forlængelse af denne målsætning. 1. 3. Industrilandenes voksende efterspørgsel efter tropisk træ har øget forhugningen i de tropiske skove, hvilket har medført en forringelse af levevilkårene for den lokale befol- kning. ØSU har tidligere peget på disse problemer i en udtalelse fra 1993 (1). 1. 4. Det foreliggende forslag fra Kommissionen til rådsfo- rordning er et nyt forsøg på at samle og målrette EU’s udviklingsressourcer til tropiske skove. Forslaget går i den rigtige retning, men er ikke vidtgående nok i henseende til skovfornyelse, skovbrug og oplysningsaktiviteter. 1. 5. Udgangspunktet for forslaget til Rådets forordning er budgetpost B7-6201. Formålet med denne bevilling er at yde fællesskabsstøtte til bevarelse og bæredygtig udvikling af de tropiske skove og deres biologiske mangfoldighed, idet en bedre livskvalitet for befolkningerne i skovene tilstræbes. (1) EFT C 249 af 13. 9. 1993, s. 3-5. ØSU er stærkt bekymret for de tropiske skoves tilstand. 2. 1. Til trods for at de tropiske skove ifølge internationale aftaler skal forvaltes bæredygtigt, fortsætter ødelæggelsen i mange udviklingslande. 2. 2. Kommissionens forslag af 3. februar 1999 til ny rådsfo- rordning om de tropiske skove hilses velkommen. Der er tale om en logisk fortsættelse af den seneste udvikling i EU, f. eks. den uafhængige vurdering af EU’s bidrag til udviklingssamar- bejdet inden for skovsektoren fra 1998 (Evaluation of the Forestry Component of EC Programmes in Developing Coun- tries). En anden milepæl er EU’s »skovbrugshåndbog« Forestry Manual (Guidelines for Forestry Sector Development Coopera- tion) med retningslinjer for bistandsarbejdet på skovforvalt- ningsområdet. Første del udkom i oktober 1996. Endvidere kan nævnes The EU Tropical Forestry Sourcebook fra 1998, som er en kildefortegnelse for EU om tropiske skove med en gennemgang af de forskellige EU-organers og medlemsstaters aktioner inden for forvaltning af tropiske skove. 2. 3. Et meget positivt element i Kommissionens forslag er, at det også behandler den globale udvikling inden for skovpolitikken efter De Forenede Nationers Konference om Miljø og Udvikling (UNCED), der fandt sted i Rio de Janeiro i 1992: Det mellemstatlige panel vedrørende skove (IPF, Intergovernmental Panel on Forests) har sørget for koordina- tion på skovområdet i perioden 1994-1997, og i dag er det mellemstatlige skovforum (IFF, Intergovernmental Forum of Forests) det ansvarlige koordinerende organ i FN. 2. 4. EU’s bistandsprogrammer på skovområdet vurderes i de nævnte dokumenter, der også indeholder detaljerede og konkrete henstillinger vedrørende kommende aktioner. Den vigtigste konklusion er, at der er behov for en generel og ensartet EU-politik for de tropiske skove. Der bakkes således op om den generelle målsætning i EU’s »skovbrugshåndbog«, som er at samle alle EU’s aktiviteter vedrørende forvaltning af C 258/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10. 9. 1999 tropiske skove. En samlet indsats skulle omfatte alle regioner og gavne alle finansieringsinstrumenter og kontorer (Evaluation of the Forestry Component, Synthetic Report, s. 23). Dette ville give et bedre grundlag for den nye politik end Rådets forordning fra 1995, hvis virkning forlænges med det forslag, der nu er til behandling. 2. 5. Som det konstateres i indledningen vedrører Rådets forordning anvendelsen af budgetpost B7-6201. Der bør således tages hensyn til bemærkningerne til budgetposten i den uafhængige vurdering. Den vigtigste indvending vedrører den manglende prioritering af aktionerne i et givet projekt, selvom hovedvægten som regel ligger på bevarelsen af de tropiske skove med en bæredygtig forvaltning af skovene, forøgelse af skovenes kapacitet og forskning som andre indsatsområder. Det er yderst vigtigt, at budgetpost B7-6201 og anden EU-finansiering anvendes til at støtte aktioner, organisationer og befolkningen på lokalt og regionalt niveau. 2. 6. I den uafhængige vurdering konstateres det endvidere, at rådsforordningen fra 1995 fokuserede mere på bevarelse af de tropiske skove end på skovenes ydeevne. Det anbefales således, at man i overensstemmelse med EU’s »skovbrugshånd- bog« foretager en afvejning af skovenes økologiske, økonomi- ske og samfundsmæssige/kulturelle aspekter. 3. Særlige bemærkninger 3. 1. ØSU mener ikke, at Kommissionens forslag fuldt ud afspejler synspunkterne i EU’s »skovbrugshåndbog«, der opererer med en hel vifte af hierarkisk forbundne temaer inden for skovforvaltningssamarbejde. Det første grundtema er »institutionel« og vedrører politik og institutioner. Andet niveau vedrører skovressourcerne og deres anvendelse og kan inddeles i bevarelse af skovene, bæredygtig forvaltning, skovrejsning, skovhugst og regler på området (f. eks. certifice- ring for skovforvaltning og -produkter). Tredje niveau omfatter viden og knowhow, dvs. forskning og oplysningsaktiviteter på skovområdet. Efter ØSU’s opfattelse bør man i forbindelse med EU’s aktioner i relation til tropiske skove give de forskellige delområder inden for bæredygtigt (økologi, økonomi og det sociale skovbrug samme vægt aspekt). især uddannelse, 3. 3. Efter ØSU’s opfattelse er det umuligt at føre en bred politik for de tropiske skove uden at tage hensyn til traditionelle og moderne landbrugs- og skovforvaltningssystemer eller enkelte træer og skovlodder, der spiller en vigtig rolle i udviklingslandenes dyrkningssystemer og ofte er bestemmende for deres udbud af skovprodukter. Samtidig skal man være opmærksom på, at en vigtig kilde til skovprodukter er buskbevoksning, der ikke defineres som skov, men ikke desto mindre bruges som brænde i mange af de fattige tropiske lande, der allermest behøver EU’s bistand. Et vigtigt spørgsmål i forbindelse med udviklingssamarbejde inden for skovsektoren er, hvordan vegetationen i sådanne tørre regioner kan gøres til rentabel skov. 3. 4. Det tropiske skovbrug omfatter i dag under 2 % af de tropiske skoves areal, men dets betydning vokser hele tiden for såvel landsamfundenes og industriens råvareproduktion som for oplagringen af CO2. Det tropiske skovbrugs miljømæssige og samfundsøkonomiske virkninger både regionalt og globalt bør absolut være omfattet af EU’s politik for tropiske skove. Dette ville også være i overensstemmelse med de øvrige forpligtelser, EU har indgået, såsom UNCED’s skovprincipper (Forest Principles), der ikke er juridisk bindende, og IPF’s slutrapport fra 1997. EU’s medlemsstater har spillet en central rolle i forbindelse med udarbejdelsen af de pågældende rap- porter. ØSU foreslår, at der i artikel 2, stk. 2, lægges endnu 3. 4. 1. større vægt på en forbedring af skovenes tilstand gennem udnyttelse af såvel skovenes naturlige fornyelse som af skov- rejsning i områder, der er blevet ryddet eller på anden måde har underlødig skov. 3. 5. ØSU ønsker særligt at fremhæve artikel 4. EU bør slå mere på målsætningen om, at bistanden skal reducere de negative følger af tropisk skovbrug. EU bør navnlig arbejde for udvikling og gennemførelse af nationale skovprogrammer og -politikker i udviklingslandene. Skovbrug bør få en højere samfundsmæssig status, så det bliver et vigtigt element i erhvervspolitikken. I udviklingslandene bør skovbruget udvi- des og gøres mere effektivt. Mulighederne for anvendelse af lokale træsorter bør ligeledes udvides. Der bør også forskes i forskellige former for bæredygtig udnyttelse og udvikling af naturskovsområder. ØSU betoner målsætningerne i den internationale aftale om tropisk træ (International Tropical Timber Agreement). 4. Konklusioner 3. 2. For at styrke hensynet til de forskellige delfaktorer inden for bæredygtigt skovbrug foreslår ØSU, at definitionen i artikel 2 formuleres som følger: ». naturlige og delvis naturlige eller plantede primære eller sekundære økosystemer, åbne og lukkede skovformationer i tørt eller fugtigt klima samt træer og buske, der gror på opdyrket land eller i andre økosystemer uden for skovene og kan omsættes til skovprodukter«. 4. 1. ØSU mener, at de overordnede linjer i Kommissionens forslag er rigtige og bifalder forslaget. Forslaget bør dog kobles mere direkte sammen med det skovpolitiske arbejde, der foregår i FN-regi. EU’s beslutninger skal i højere grad være i overensstemmelse med internationale aftaler. 10. 9. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 258/15 4. 2. ØSU peger endnu en gang på behovet for en mere præcis definition af bæredygtigt skovbrug — også i udviklings- landenes egne skovpolitiske målsætninger og programmer. I planlægningen 4. 3. EU- og programmerne skal der tages bedre hensyn til de behov, som lokale arbejdstagere og den øvrige befolkning har. gennemførelsen af 4. 5. ØSU håber, at EU’s udviklingsressourcer i højere grad vil blive rettet mod forskning, uddannelse og oplysningsaktivi- teter, så det i første række er den lokale befolkning, der har gavn heraf. 4. 6. ØSU foreslår, at man udvider indsatsen i forbindelse med projekter vedrørende udarbejdelse og udvikling af natio- nale skovpolitiske programmer i udviklingslandene på grund- lag af principperne om bæredygtigt skovbrug. Med sådanne foranstaltninger kunne man skabe nye arbejdspladser i udvik- lingslandene og forbedre uddannelsesniveauet, den sociale tryghed og sikkerheden på arbejdspladsen. ØSU foreslår, at EU’s bistandsprogrammer for tropiske 4. 4. skove kobles entydigt sammen med forpligtelserne i multilate- rale internationale aftaler som Rio-erklæringen, Agenda 21 og WTO-aftalerne. Endelig støtter ØSU EU’s ønske om en bred internatio- 4. 7. nal skovaftale, som også skal skabe grundlag for bæredygtig forvaltning og udnyttelse af de tropiske skove og omfatte fælles kriterier for udviklingssamarbejde inden for skovsektoren. Bruxelles, den 7. juli 1999. Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg


title: Dictamen del Comité Económico y Social sobre la «Propuesta de Reglamento (CE) del Consejo sobre las medidas destinadas a favorecer la plena integración de la dimensión ambiental en el proceso de desarrollo de los países en desarrollo»

eurovoc_concepts:
developing countries
environmental protection
sustainable development

text: C 258/16 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 10. 9. 1999 Dictamen del Comité Econo´ mico y Social sobre la «Propuesta de Reglamento (CE) del Consejo sobre las medidas destinadas a favorecer la plena integracio´ n de la dimensio´ n ambiental en el proceso de desarrollo de los paı´ses en desarrollo» (1) (1999/C 258/05) El 5 de marzo de 1999, de conformidad con el artı´culo 198 del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, el Consejo decidio´ consultar al Comité Econo´ mico y Social sobre la propuesta mencionada. La Seccio´ n de Relaciones Exteriores, encargada de preparar los trabajos en este asunto, aprobo´ su dictamen el 9 de junio de 1999 (ponente: Sr. Jaarsma). En su 365o Pleno de los dı´as 7 y 8 de julio de 1999 (sesio´ n del 7 de julio de 1999) el Comité Econo´ mico y Social ha aprobado por 110 votos a favor y 2 abstenciones el presente Dictamen. 1. Introduccio´ n 1. 1. El Consejo considera que la propuesta constituye un instrumento de crucial importancia para ayudar a la Comuni- dad a respetar sus compromisos jurı´dicos y polı´ticos relativos a la proteccio´ n del medio ambiente en el contexto de un desarrollo sostenible. 1. 2. El objeto del Reglamento es garantizar la continuacio´ n de las actividades realizadas en virtud del Reglamento (CE) del Consejo 722/97 de 22 de abril de 1997, después de su expiracio´ n el 31 de diciembre de 1999. La cooperacio´ n de la CE en materia econo´ mica y de 1. 3. cooperacio´ n al desarrollo se lleva a cabo en el marco de compromisos claros con respecto a la proteccio´ n y la sostenibi- lidad del medio ambiente. Los artı´culos 177 y 174 del Tratado (antiguos artı´culos 130 U y 130 R, respectivamente) son de especial interés a ese respecto. 1. 4. En el plano internacional son de particular importancia los compromisos asumidos por la Comunidad en la Conferen- cia de las Naciones Unidas para el Medio Ambiente y el Desarrollo (CNUMAD) celebrada en Rı´o en 1992, ası´ como su evolucio´ n posterior. 1. 5. La Comunidad es también parte en acuerdos multilate- rales sobre el medio ambiente, en particular el Convenio sobre la Diversidad Biolo´ gica, el Convenio Marco sobre el Cambio Clima´tico y el Convenio de Lucha contra la Desertizacio´ n. Todos estos convenios implican obligaciones especı´ficas de ayudar a los paı´ses en desarrollo firmantes a hacer frente a sus propios compromisos. 1. 6. Adema´s, la Comunidad suscribio´ el documento de la OCDE Comité de Asistencia para el Desarrollo (CAD) «Estrate- gia para el siglo XXI», que invita a apoyar la aplicacio´ n de las estrategias nacionales de desarrollo sostenible en todos los paı´ses, de aquı´ al an˜ o 2005. 1. 7. La integracio´ n de la dimensio´ n ambiental en el proceso de desarrollo de los paı´ses en desarrollo es un principio importante de la polı´tica de cooperacio´ n al desarrollo de la Comunidad. Dicha integracio´ n es un proceso dina´mico y progresivo. El Reglamento propuesto contribuira´ a la integra- cio´ n efectiva de la dimensio´ n ambiental en el contexto de las actividades financiadas por los dema´s instrumentos de (1) DO C 47 de 20. 2. 1999, p. 10. cooperacio´ n al desarrollo de la Comunidad, especialmente los instrumentos geogra´ficos, asegurando de tal modo la necesaria complementariedad. El Reglamento propuesto define el a´mbito de gestio´ n de 1. 8. la lı´nea presupuestaria B7-6200, que constituye el instrumento financiero especı´fico a disposicio´ n de la CE en el contexto de la aplicacio´ n de los compromisos previamente mencionados. El 1. 9. para financiar fundamentalmente dos tipos de acciones: instrumento antes mencionado ha evolucionado — proyectos piloto en los paı´ses en desarrollo; y — la elaboracio´ n de directrices e instrumentos operativos. 1. 10. aceptado, de la sostenibilidad de los proyectos de desarrollo. Con ello se potenciara´ el principio, generalmente 2. Objetivo y recursos 2. 1. Los créditos de la lı´nea presupuestaria B7- 6200 tienen por objeto la financiacio´ n de programas de ayuda a los paı´ses en desarrollo que permitan integrar la dimensio´ n medioambiental en su proceso de desarrollo. La ayuda presu- puestaria y la experiencia proporcionan el complemento y contribuyen a reforzar los dema´s instrumentos de cooperacio´ n al desarrollo. Los recursos favorecen a los receptores de los paı´ses en desarrollo tanto directa como indirectamente. 2. 2. Las actividades que deben llevarse a cabo responden al propo´ sito de elaborar y promover polı´ticas, estrategias, instrumentos y tecnologı´as con el fin de alcanzar un desarrollo sostenible. El Consejo toma ası´ en consideracio´ n los siguientes 2. 3. aspectos: — problemas ambientales de dimensio´ n mundial; — problemas ambientales que afectan a varios paı´ses, en particular la contaminacio´ n atmosférica e hı´drica; — impacto ambiental de la integracio´ n de los paı´ses en desarrollo en la economı´a mundial; 10. 9. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 258/17 — impacto ambiental de las polı´ticas macroecono´ micas y sectoriales de los paı´ses en desarrollo; — gestio´ n y utilizacio´ n sostenibles de los recursos naturales y ambientales en todos los sectores productivos de la economı´a; — conservacio´ n de la diversidad biolo´ gica; — problemas relacionados con la pesca; — gestio´ n de las zonas costeras; — prevencio´ n de la desertizacio´ n; — problemas ambientales urbanos; — produccio´ n y uso sostenibles de la energı´a; — modelos sostenibles de produccio´ n y consumo. 2. 4. Habida cuenta de que la integracio´ n ambiental es un compromiso a largo plazo, el Consejo sugiere que el Regla- mento tenga un perı´odo de aplicacio´ n ilimitado. 2. 5. El documento incluye un desglose indicativo de los costes para 1998 y 1999 con arreglo al actual Reglamento. Para 1998 se dispuso de 15 millones de ecus (5 millones para directrices e instrumentos y 10 millones para planes piloto) y para 1999 el total ascendio´ a 16 millones de euros (7 millones para directrices e instrumentos y 9 millones para sistemas experimentales). 3. Observaciones generales El Comité observa con satisfaccio´ n que el Reglamento 3. 1. (CE) del Consejo no 722/97, de aplicacio´ n durante un perı´odo limitado, va a ser reemplazado por un reglamento de duracio´ n ilimitada. La integracio´ n de la dimensio´ n ambiental en el proceso de desarrollo requiere un planteamiento a largo plazo. 3. 2. El Comité insiste en la necesidad de integrar completa- mente la dimensio´ n ambiental en los restantes instrumentos comunitarios de cooperacio´ n al desarrollo. Aunque no forme parte del a´mbito de aplicacio´ n del presente Reglamento, el Comité considera que este aspecto (en virtud de los artı´- culos 177 y 174 del Tratado) debe aplicarse no so´ lo a los instrumentos y proyectos comunitarios sino también a los de los Estados miembros individuales y a los de las ONG que utilizan fondos de la UE. 3. 3. En opinio´ n del Comité los recursos financieros disponi- bles para la aplicacio´ n del presente reglamento no son proporcionales a las obligaciones que la Comunidad tiene contraı´das con arreglo a los tratados internacionales. 3. 5. Teniendo en cuenta los limitados recursos disponibles y la posibilidad de financiar la elaboracio´ n de directrices e instrumentos también con cargo a los fondos FED-ALA-MED, ası´ como la dificultad para los programas piloto relativamente pequen˜ os, innovadores y de cara´cter local (en particular de las ONG) de acceder a estos grandes fondos, el Comité recomienda que en el Reglamento se haga como mı´nimo igual hincapié en la financiacio´ n de los planes piloto. 3. 6. El Comité considera necesario que los limitados recur- sos del presente Reglamento se distribuyan de manera que puedan utilizarse eficazmente. 3. 7. Parece inevitable que se aborden gran nu´ mero de objetivos a través del presente Reglamento. El Comité consi- dera, sin embargo, que para su correcta y efectiva puesta en pra´ctica deberı´an limitarse los objetivos prioritarios cada cuatro an˜ os. En caso de necesidad podrı´an ajustarse cada dos an˜ os. El reajuste perio´ dico de las prioridades es tanto ma´s importante cuanto que el Reglamento tiene una duracio´ n ilimitada y no sera´ antes de cuatro an˜ os después de su entrada en vigor que la Comisio´ n tenga que presentar al Parlamento Europeo y al Consejo una evaluacio´ n global de las operaciones financiadas, ası´ como sus propuestas relativas al futuro desarro- llo del Reglamento (véase el artı´culo 10 del proyecto de Reglamento). 3. 8. Es importante que estas prioridades se publiquen de una manera clara y con suficiente antelacio´ n, de modo que todo aquél que desee presentar un proyecto pueda conocer los criterios de seleccio´ n. El Comité ha observado que se esta´n presentando 3. 9. muchos proyectos conforme al actual Reglamento. Es de esperar que la situacio´ n continu´ e con el nuevo Reglamento. La presentacio´ n de propuestas de proyecto completas implica un considerable trabajo tanto para los candidatos como para los asesores. Puesto que el nu´ mero de proyectos aceptados es inevitablemente limitado, ello comporta gran cantidad de trabajo innecesario. El Comité recomienda sistematizar el uso de los denominados perfiles de proyecto, con lo que se brinda a las organizaciones que presentan planes piloto para financiacio´ n la oportunidad de presentar proyectos basados en lı´neas directrices (objetivo, regio´ n, socios, presupuesto, plazo), entre los que pueda efectuarse una primera seleccio´ n. Los proyectos seleccionados, una vez terminados, se someterı´an a la seleccio´ n final. 3. 10. Otra recomendacio´ n consiste en ofrecer a los socios —en particular las ONG— con las que la Comisio´ n haya trabajado con éxito durante varios an˜ os, un contrato de programa para llevar a cabo varios proyectos de pequen˜ a escala cubiertos por el presente Reglamento. 4. Observaciones particulares Lo limitado de tales recursos hace necesario fomentar, 3. 4. ma´s au´ n que en el pasado, la integracio´ n de la dimensio´ n ambiental en los programas regulares de ayuda al desarrollo. En opinio´ n del Comité, en el considerando (2) del 4. 1. Reglamento, junto a la atmo´ sfera, la hidrosfera y la diversidad biolo´ gica debe mencionarse también el suelo. C 258/18 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 10. 9. 1999 4. 2. El Comité apoya lo que se indica en el segundo guio´ n del apartado 3 del artı´culo 2 del Reglamento en el sentido de que es posible financiar acciones destinadas a potenciar las capacidades institucionales y operativas de todos los agentes del proceso de desarrollo, aunque considera lo´ gico an˜ adir: «, ası´ como a fomentar de la cooperacio´ n entre dichos agentes. » 4. 9. En el apartado 3 del artı´culo 9 se establece que la Comisio´ n informara´ a los Estados miembros, a ma´s tardar en el plazo de un mes después de su decisio´ n, de las acciones y los proyectos aprobados. El Comité considera que esto debe aplicarse a todos los agentes mencionados en el artı´culo 3 que hayan presentado una solicitud para una accio´ n o un proyecto. 4. 3. El apartado 1 del artı´culo 4 indica que «No obstante, estos gastos, como norma general so´ lo podra´n ser cubiertos para la fase de lanzamiento de las acciones, con excepcio´ n de los programas de formacio´ n, educativos y de investigacio´ n,. » Resulta, sin embargo, difı´cil definir en qué consiste la «fase de lanzamiento»; adema´s, hace falta a menudo mucho tiempo antes de que un proyecto dé realmente frutos. 4. 4. El apartado 3 del artı´culo 4 establece que «Podra´n buscarse posibilidades de cofinanciacio´ n con otros donantes, en particular con los Estados miembros y las organizaciones internacionales interesadas». El Comité propone sustituir la primera frase por: «Podra´n buscarse posibilidades de cofinan- ciacio´ n con otros donantes, en particular con los Estados miembros, las organizaciones internacionales interesadas y las ONG». 4. 5. El Comité aprueba la disposicio´ n contenida en el apartado 2 del artı´culo 6, a saber que las decisiones relativas a las acciones cuya financiacio´ n supere los 2 millones de euros se adaptaran conforme al procedimiento establecido en el artı´culo 7. 4. 6. El Comité acoge favorablemente el margen de 20 % fijado en el apartado 3 del artı´culo 6 para los rebasamientos o las necesidades adicionales. Esto aumentara´ la flexibilidad. 4. 7. El artı´culo 9 establece que después de cada ejercicio presupuestario la Comisio´ n presentara´ un informe anual al Parlamento Europeo y al Consejo. Este informe resumira´ las la aplicacio´ n del regla- operaciones financiadas y evaluara´ mento. El Comité Econo´ mico y Social recomienda que el informe anual, ası´ como la informacio´ n relativa a lo que se indica en los puntos 3. 7 y 3. 8 del presente Dictamen en favor de una puesta al dı´a perio´ dica de las prioridades, se difundan ampliamente, y expresa su deseo de ser uno de los destinatarios de este informe y de esa informacio´ n. Dado que el Reglamento debe tener de duracio´ n ilimitada, el Comité se propone valorar de nuevo sus objetivos y efectividad. El artı´culo 9 sen˜ ala que se deben evaluar perio´ dica- 4. 8. mente las operaciones financiadas por la Comunidad. El Comité considera que estas evaluaciones deberı´an ser objeto de amplia publicidad. Las evaluaciones de los proyectos pueden de hecho ser altamente instructivas, especialmente en el caso de los proyectos innovadores. Bruselas, el 7 de julio de 1999. 5. Conclusiones El Comité considera que el Reglamento propuesto es 5. 1. muy importante para incorporar correctamente la dimensio´ n ambiental al proceso de desarrollo de los paı´ses en desarrollo, pero considera que la financiacio´ n que se ha previsto para su puesta en pra´ctica no es proporcional a las obligaciones que la Comunidad ha asumido con arreglo a los tratados internacio- nales. El Comité llama también la atencio´ n acerca de la discrepancia entre la escasez de los recursos y el gran nu´ mero de solicitudes recibidas cada an˜ o. 5. 2. Teniendo en cuenta los limitados recursos disponibles y la posibilidad de financiar la elaboracio´ n de orientaciones e instrumentos a través de los fondos FED-ALA-MED, ası´ como la dificultad para los programas piloto relativamente pequen˜ os, innovadores y de cara´cter local (especialmente de las ONG) de acceder a estos grandes fondos, el Comité aconseja que se haga al menos igual énfasis en la financiacio´ n de planes piloto. A través de un mayor desarrollo y una mayor integracio´ n en el proceso de toma de decisiones de instrumentos especı´ficos tales como los «perfiles de proyecto» y los «contratos de programa», (estos u´ ltimos con socios contractuales —y, en particular, ONG— con los que la Comisio´ n tenga una experien- cia tenga una experiencia larga y positiva), la Comisio´ n puede hacer la carga de trabajo manejable para ambas partes: los socios y la Comisio´ n misma. 5. 3. Teniendo en cuenta el deber de la Comisio´ n de responsabilidad, transparencia y fiabilidad, y la necesidad de difundir la experiencia u´ til, todos los documentos que se elaboren conforme al presente Reglamento deberı´an difundirse ampliamente. Esto se aplica en especial a los documentos referentes a prioridades polı´ticas, evaluaciones de las acciones financiadas e informes anuales. El Comité desea también recibir los informes anuales y la informacio´ n sobre los ajustes perio´ dicos de las prioridades. Puesto que se trata de un Reglamento de duracio´ n ilimitada, el Comité prevé volver en su momento a evaluar los objetivos y la efectividad de este Reglamento. La Presidenta del Comité Econo´mico y Social Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: Pöytäkirja Euroopan talousyhteisön ja Seychellien tasavallan välisessä Seychellien rannikon edustalla harjoitettavaa kalastusta koskevassa sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamisesta 18 päivän tammikuuta 1999 ja 17 päivän tammikuuta 2002 väliseksi ajaksi

eurovoc_concepts:
Seychelles
agreement (EU)
deep-sea fishing
financial compensation of an agreement
fishing agreement
protocol to an agreement

text: 27. 5. 1999 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti L 131/53 P(cid:153)YT(cid:142)KIRJA Euroopan talousyhteis(cid:148)n ja Seychellien tasavallan v(cid:132)lisess(cid:132) Seychellien rannikon edus- talla harjoitettavaa kalastusta koskevassa sopimuksessa m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)ttyjen kalastusmahdolli- suuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamisesta 18 p(cid:132)iv(cid:132)n tammikuuta 1999 ja 17 p(cid:132)iv(cid:132)n tammikuuta 2002 v(cid:132)liseksi ajaksi 1 artikla (cid:190) 450 000 euroa satelliittiseurantaj(cid:132)rjestelm(cid:132)n k(cid:132)yt- Sopimuksen 2 artiklan mukaisesti my(cid:148)nnet(cid:132)(cid:132)n 18 p(cid:132)iv(cid:132)st(cid:132) tammikuuta 1999 alkaen kolmeksi vuodeksi lisenssit, jotka oikeuttavat samanaikaiseen kalastustoimin- k(cid:132)ytt(cid:132)v(cid:132)lle taan Seychellien vesill(cid:132), tonnikala-alukselle ja 32:lle pintasiima-alukselle, sen est(cid:132)- m(cid:132)tt(cid:132), mit(cid:132) sopimuksen jatkamista koskevassa sopi- muksen 12 artiklassa m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)t(cid:132)(cid:132)n. 47:lle nuottaa 2 artikla Sopimuksen 6 artiklassa tarkoitetun korvauksen m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)ksi vahvistetaan 2 300 000 euroa vuodessa. Ensimm(cid:132)inen er(cid:132) on maksettava viimeist(cid:132)(cid:132)n 31 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) lokakuuta 1999 ja kaksi muuta er(cid:132)(cid:132) viimeist(cid:132)(cid:132)n 31 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) toukokuuta 2000 ja 31 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) toukokuuta 2001. T(cid:132)m(cid:132) summa kattaa 46 000 tonnin vuotuiset tonnikalasaaliit Seychellien vesill(cid:132). Jos yhteis(cid:148)n alusten Seychellien vesill(cid:132) pyyt(cid:132)mien tonnikalasaaliiden m(cid:132)(cid:132)r(cid:132) ylitt(cid:132)(cid:132) 46 000 tonnia, yhteis(cid:148) korottaa taloudellista korvaustaan samassa suhteessa. tarkoitettua edell(cid:132) t(cid:148)(cid:148)nottoon ja kehitt(cid:132)miseen, (cid:190) 750 000 euroa paikallisten pitk(cid:132)siima-alusten kehitt(cid:132)- miseen t(cid:132)ht(cid:132)(cid:132)v(cid:132)n rahaston perustamiseen. Toimista p(cid:132)(cid:132)tet(cid:132)(cid:132)n Seychellien toimivaltaisen viran- omaisen ja Euroopan talousyhteis(cid:148)n yhteisell(cid:132) p(cid:132)(cid:132)t(cid:148)ksell(cid:132). Mainitut summat maksetaan Seychellien viranomaisten ilmoittamalle pankkitilille sit(cid:132) mukaa kun niit(cid:132) k(cid:132)ytet(cid:132)(cid:132)n. Seychellien kalastuksesta vastaavan viranomaisen on ilmoitettava Seychelleist(cid:132) vastaavalle Euroopan yhteis(cid:148)jen komission edustustolle vuosikertomus n(cid:132)iden toimien t(cid:132)yt(cid:132)nt(cid:148)(cid:148)npanosta ja saavutetuista tuloksista viimeist(cid:132)(cid:132)n kolmen kuukauden kuluttua siit(cid:132), kun p(cid:148)yt(cid:132)kirjan teke- misest(cid:132) on kulloinkin kulunut yksi vuosi. Euroopan yhteis(cid:148)jen komissio pid(cid:132)tt(cid:132)(cid:132) itsell(cid:132)(cid:132)n oikeuden pyyt(cid:132)(cid:132) Seychellien kalastuksesta vastaavalta viranomaiselta n(cid:132)it(cid:132) tuloksia koskevia tarkastella uudestaan kyseisi(cid:132) maksuja n(cid:132)iden toimien t(cid:132)yt(cid:132)nt(cid:148)(cid:148)npanon perus- teella. lis(cid:132)tietoja ja 3 artikla Yhteis(cid:148) osallistuu lis(cid:132)ksi edell(cid:132) 1 artiklassa tarkoitetun ajan seuraavien toimien rahoitukseen 3 450 000 eurolla seuraavan erittelyn mukaisesti: (cid:190) 1 950 000 euroa sellaisia Seychellien tieteellisi(cid:132) ja teknisi(cid:132) ohjelmia varten, joiden tarkoituksena on parantaa tiet(cid:132)myst(cid:132) Intian valtameren kalavaroista, erityisesti laajalti vaeltavista lajeista, Seychellien ymp(cid:132)- rist(cid:148)ss(cid:132) sek(cid:132) kalastukseen liittyv(cid:132)n hallintorakenteen parantamiseen tarkoitetun v(cid:132)lineist(cid:148)n hankintaan tai huoltoon tai Seychellien harkinnan mukaan molem- piin, (cid:190) 300 000 euroa stipendeihin ja harjoittelujaksoihin kalastukseen liittyvill(cid:132) eri tieteen tekniikan ja talouden aloilla sek(cid:132) kalastusalan kansainv(cid:132)lisiin kokouksiin osallistumista varten, 4 artikla Jos yhteis(cid:148) j(cid:132)tt(cid:132)(cid:132) suorittamatta t(cid:132)m(cid:132)n p(cid:148)yt(cid:132)kirjan 2 ja 3 artiklassa m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)tyt maksut p(cid:148)yt(cid:132)kirjan soveltaminen voidaan keskeytt(cid:132)(cid:132). 5 artikla Kumotaan 28 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) lokakuuta 1987 voimaan tulleen Euroopan talousyhteis(cid:148)n ja Seychellien tasavallan v(cid:132)lisen Seychellien rannikon edustalla harjoitettavaa kalastusta koskevan sopimuksen 17 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) tammikuuta 1996 p(cid:132)iv(cid:132)tty p(cid:148)yt(cid:132)kirja ja sen liite I, ja korvataan ne t(cid:132)ll(cid:132) p(cid:148)yt(cid:132)kirjalla ja sen liitteell(cid:132) I. 6 artikla T(cid:132)m(cid:132) p(cid:148)yt(cid:132)kirja ja liite I tulevat voimaan niiden allekir- joitusp(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132). Niit(cid:132) sovelletaan 18 p(cid:132)iv(cid:132)st(cid:132) tammikuuta 1999. L 131/54 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti 27. 5. 1999 LIITE «LIITE I EDELLYTYKSET YHTEIS(cid:153)N ALUSTEN SEYCHELLIEN VESIALUEILLA HARJOITTAMALLE KALASTUKSELLE 1. Lisenssin hakeminen ja my(cid:148)nt(cid:132)minen Yhteis(cid:148)n alusten Seychellien vesill(cid:132) kalastamiseen oikeuttavien lisenssien hakemis- ja my(cid:148)nt(cid:132)mismenet- tely on seuraava: 1. 1 Euroopan yhteis(cid:148)jen komissio esitt(cid:132)(cid:132) v(cid:132)hint(cid:132)(cid:132)n kaksikymment(cid:132) p(cid:132)iv(cid:132)(cid:132) ennen voimassaolokauden toivottua alkamisp(cid:132)iv(cid:132)(cid:132) Seychelleill(cid:132) olevan edustajansa v(cid:132)lityksell(cid:132) Seychellien viranomaisille kunkin sellaisen aluksen varustajan laatiman hakemuksen, jolla halutaan harjoittaa t(cid:132)m(cid:132)n sopimuksen mukaista kalastustoimintaa. Hakemus on teht(cid:132)v(cid:132) Seychellien t(cid:132)t(cid:132) tarkoitusta varten laatimalla lomakkeella, jonka malli on lis(cid:132)yksess(cid:132) 1; 1. 2 lisenssi my(cid:148)nnet(cid:132)(cid:132)n aluskohtaisesti. Euroopan yhteis(cid:148)jen komission pyynn(cid:148)st(cid:132) alakohtainen lisenssi voidaan korvata, ja ylivoimaisen esteen sattuessa se korvataan, toiselle yhteis(cid:148)n alukselle my(cid:148)nnett(cid:132)v(cid:132)ll(cid:132) lisenssill(cid:132); 1. 3 Seychellien viranomaiset toimittavat lisenssin aluksen varustajalle tai h(cid:132)nen edustajalleen tai asiamiehel- leen. Seychellien viranomaisten my(cid:148)nt(cid:132)m(cid:132)t lisenssit annetaan tiedoksi Euroopan yhteis(cid:148)jen komission edustajalle; 1. 4 lisenssi on s(cid:132)ilytett(cid:132)v(cid:132) aluksella koko ajan; kun Seychellien viranomaiset ovat saaneet Euroopan yhteis(cid:148)jen komission niille osoittaman ilmoituksen ennakkomaksun maksamisesta, alus kuitenkin merkit(cid:132)(cid:132)n kalas- tukseen oikeutettujen alusten luetteloon, joka toimitetaan Seychellien kalastukseen valvonnasta vastaaville viranomaisille. Ennen lisenssin alkuper(cid:132)iskappaleen saantia voidaan faksilla toimittaa j(cid:132)ljenn(cid:148)s my(cid:148)nne- tyst(cid:132) lisenssist(cid:132); t(cid:132)m(cid:132) j(cid:132)ljenn(cid:148)s on s(cid:132)ilytett(cid:132)v(cid:132) aluksella; 1. 5 Seychellien viranomaiset ilmoittavat ennen sopimuksen voimaantuloa kaikki lisenssien maksamisessa tarvittavat yksityiskohtaiset s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)t, ja erityisesti tiedot k(cid:132)ytett(cid:132)vist(cid:132) pankkitileist(cid:132) ja valuutoista. 2. Lisenssien voimassaoloaika ja maksaminen 2. 1 Lisenssit ovat voimassa yhden vuoden. Ne voidaan uusia. 2. 2 Maksu vahvistetaan 25 euroksi Seychellien vesill(cid:132) pyydetty(cid:132) tonnia kohti. Lisenssit my(cid:148)nnet(cid:132)(cid:132)n, kun niit(cid:132) vastaan maksetaan kunkin nuottaa k(cid:132)ytt(cid:132)v(cid:132)n tonnikala-aluksen osalta 7 500 euron, yli 150 bruttorekisteritonnin vetoisten pintasiima-alusten osalta 1 375 euron ja alle 150 bruttorekisteritonnin vetoisten pintasiima-alusten osalta 1 000 euron suuruinen vuotuinen aluskohtainen kiinte(cid:132) ennakkomaksu, joka vastaa 300 tonnin, 55 tonnin tai 40 tonnin Seychellien vesill(cid:132) vuosittain pyydetty(cid:132) saalista. 2. 3 Pintasiima-alusten on ilmoittauduttava Victorian satamassa ennen kutakin Seychellien vesill(cid:132) vietett(cid:132)v(cid:132)(cid:132) kalastuskautta sek(cid:132) niiden j(cid:132)lkeen saaliin toteamista varten. Aluksen varustajan pyynn(cid:148)st(cid:132) Seychellien viranomaiset voivat vapauttaa aluksen t(cid:132)st(cid:132) velvollisuudesta. Kalastuslisenssit oikeuttavat pintasiima-alusten saaliiksi tonnikalan lis(cid:132)ksi my(cid:148)s miekkakala-, marliini- ja purjekalasaaliit. 2. 4 Seychellien merikalastusviranomainen (SFA) laatii kunkin kalenterivuoden lopussa kalenterivuodelta suoritettavien maksujen tilityksen yhteis(cid:148)n alusten saalisilmoitusten ja muiden SFA:n saamien tietojen perusteella. T(cid:132)m(cid:132) tilitys on toimitettava edellisen vuoden osalta ennen 31 p(cid:132)iv(cid:132)(cid:132) maaliskuuta tiedoksi Euroopan komissiolle, joka v(cid:132)litt(cid:132)(cid:132) sen ennen 15 p(cid:132)iv(cid:132)(cid:132) huhtikuuta samanaikaisesti alusten varustajille ja asian- omaisten j(cid:132)senvaltioiden kansallisille viranomaisille. 27. 5. 1999 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti L 131/55 Jos varustajat kiist(cid:132)v(cid:132)t SFA:n esitt(cid:132)m(cid:132)n tilityksen, he voivat kysy(cid:132) neuvoa saalistietojen tarkistamista varten sellaisilta toimivaltaisilta tieteellisilt(cid:132) laitoksilta kuin Merentakaisen tieteen ja tekniikan tutkimustoimisto (ORSTOM) ja neuvottelevat t(cid:132)m(cid:132)n j(cid:132)lkeen Seychellien viranomaisten kanssa lopullisen tilityksen laatimisesta ennen kuluvan vuoden 15 p(cid:132)iv(cid:132)(cid:132) toukokuuta. Jos varustajilta ei tule huomautuksia t(cid:132)h(cid:132)n p(cid:132)iv(cid:132)(cid:132)n menness(cid:132), SFA:n laatima tilitys katsotaan lopulliseksi. ja Espanjan valtamerten tutkimuslaitos (IEO), J(cid:132)senvaltiot toimittavat Euroopan yhteis(cid:148)jen komissiolle omaa laivastoaan koskevan lopullisen tilityksen. Varustajat maksavat kunkin mahdollisen ennakkomaksun lis(cid:132)ksi suoritettavan maksun Seychellien kalas- tuksesta vastaavalle viranomaiselle viimeist(cid:132)(cid:132)n saman vuoden 31 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) toukokuuta. Jos lopullinen tilitys on edell(cid:132) tarkoitettua ennakkomaksua pienempi, yli j(cid:132)(cid:132)v(cid:132)(cid:132) m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)(cid:132) ei kuitenkaan palauteta varustajalle. 3. Saalisilmoitukset 3. 1 Yhteis(cid:148)n alusten, joilla on lupa kalastaa Seychellien vesill(cid:132), on laadittava jokaisesta Seychellien vesill(cid:132) vietetyst(cid:132) ajanjaksosta kalastusselvitys lis(cid:132)yksiss(cid:132) 2 ja 3 olevan mallin mukaan. Kalastusselvitykset t(cid:132)yte- t(cid:132)(cid:132)n, vaikka saalista ei ole saatu. 3. 2 Alusten on merkitt(cid:132)v(cid:132) edell(cid:132) mainittuun selvitykseen merkint(cid:132) ”Seychellien yksinomaisen talousvy(cid:148)hyk- keen ulkopuolella” sellaisten jaksojen osalta, jolloin ne eiv(cid:132)t ole olleet Seychellien vesill(cid:132). 3. 3 Edell(cid:132) 3. 1 ja 3. 2 kohdassa tarkoitettujen kalastusta koskevien selvitysten osalta yhteis(cid:148)n alusten (cid:190) on Victorian satamassa poiketessaan j(cid:132)tett(cid:132)v(cid:132) asianmukaisesti t(cid:132)ytetyt kalastusselvitykset Seychellien viranomaisille viiden p(cid:132)iv(cid:132)n kuluessa satamaan saapumisesta ja viimeist(cid:132)(cid:132)n ennen satamasta l(cid:132)ht(cid:148)(cid:132), (cid:190) on kaikissa muissa tapauksissa toimitettava edell(cid:132) mainitut kalastusta koskevat selvitykset Seychellien viranomaisille 14 p(cid:132)iv(cid:132)n kuluessa muuhun kuin Victorian satamaan saapumisesta. N(cid:132)ist(cid:132) selvityksist(cid:132) osoitetaan j(cid:132)ljenn(cid:148)s 2. 4 kohdassa tarkoitetuille tieteellisille laitoksille. 3. 4 Jos n(cid:132)it(cid:132) s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)ksi(cid:132) ei noudateta, sovelletaan 10 kohdassa s(cid:132)(cid:132)dettyj(cid:132) suraamuksia. 4. Tarkkailijat Seychellien viranomaisten pyynn(cid:148)st(cid:132) nuottaa k(cid:132)ytt(cid:132)vien tonnikala-alusten on otettava alukselle kyseisten jonka teht(cid:132)v(cid:132)n(cid:132) on tarkistaa aluksen sijainti ja Seychellien vesill(cid:132) viranomaisten nime(cid:132)m(cid:132) tarkkailija, tarvittavat keinot, pyydetyt saaliit. H(cid:132)nell(cid:132) on oltava k(cid:132)ytett(cid:132)viss(cid:132)(cid:132)n kaikki mukaan luettuna mahdollisuus tutustua kaikkiin tiloihin, asiakirjoihin ja laitteisiin. Tarkkailija ei saa viipy(cid:132) aluksella pidemp(cid:132)(cid:132)n kuin h(cid:132)nen teht(cid:132)v(cid:132)ns(cid:132) suorittaminen edellytt(cid:132)(cid:132). H(cid:132)nt(cid:132) kohdellaan aluksella olon ajan kuin aluksen p(cid:132)(cid:132)llyst(cid:148)n j(cid:132)sent(cid:132). Jos tonnikala-alus, jolla on seychellil(cid:132)inen tarkkailija, poistuu Seychellien kalastusvy(cid:148)hykkeelt(cid:132), on toteutettava varustajan kustannuksella kaikki toimenpiteet sen varmistamiseksi, ett(cid:132) tarkkailija p(cid:132)(cid:132)see palaamaan Seychelleille mahdollisimman pian. teht(cid:132)v(cid:132)n suorittamiseksi 5. Merimiesten palvelukseen ottaminen Nuottaa k(cid:132)ytt(cid:132)vien tonnikala-alusten on otettava v(cid:132)hint(cid:132)(cid:132)n kaksi seychellil(cid:132)ist(cid:132) Seychellien viranomaisten nime(cid:132)m(cid:132)(cid:132) merimiest(cid:132) kalastuskauden ajaksi. N(cid:132)iden merimiesten ty(cid:148)sopimukset tehd(cid:132)(cid:132)n aluksen varus- tajan ja asianomaisten v(cid:132)lill(cid:132) Victorian satamassa Seychellien toimivaltaisten viranomaisten hyv(cid:132)ksym(cid:132)n(cid:132). N(cid:132)ill(cid:132) sopimuksilla merimiehille varmistetaan heihin sovellettavat sosiaaliturvaedut, ja erityisesti henkiva- kuutus sek(cid:132) sairaus- ja tapaturmavakuutus. 6. Saaliin purkaminen Victorian satamassa saaliinsa purkavien nuottaa k(cid:132)ytt(cid:132)vien tonnikala-alusten on saatettava sivusaalinsa Seychellien viranomaisten k(cid:132)ytt(cid:148)(cid:148)n paikallisilla markkinoilla vallitsevaan hintaan. Yhteis(cid:148)n nuottaa k(cid:132)yt- t(cid:132)v(cid:132)t tonnikala-alukset my(cid:148)s osallistuvat purkitettavan seychellil(cid:132)isen tonnikalan hankintaan kansainv(cid:132)li- seen markkinahintaan. L 131/56 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti 27. 5. 1999 7. Tiedonannot Alusten on ilmoitettava sijaintinsa ja tiedot aluksella olevasta saaliista suoraan Seychellien viranomaisille mieluiten faksina tai tarvittaessa radiolla kolmen tunnin kuluessa kustakin Seychellien vy(cid:148)hykkeelle saapumisesta ja sielt(cid:132) l(cid:132)htemisest(cid:132) sek(cid:132) joka kolmas p(cid:132)iv(cid:132) harjoittaessa kalastustoimintaa Seychellien vesill(cid:132). Faksinumero ja radiotaajuus on ilmoitettu lisenssiss(cid:132). Seychellien viranomaiset ja alusten varustajat s(cid:132)ilytt(cid:132)v(cid:132)t j(cid:132)ljenn(cid:148)ksen faksina tehdyist(cid:132) ilmoituksista tai nauhoituksen radiolla tehdyist(cid:132) ilmoituksista kunnes molemmat sopimuspuolet hyv(cid:132)ksyv(cid:132)t 2. 4 kohdassa tarkoitetut maksujen lopulliset tilitykset. Jos n(cid:132)it(cid:132) s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)ksi(cid:132) ei noudateta, sovelletaan 10 kohdassa m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)ttyj(cid:132) seuraamuksia. 8. Kalastusvy(cid:148)hykkeet Seychellien vesill(cid:132) harjoitettavalle pienimuotoiselle kalastukselle aiheutuvien haittojen ehk(cid:132)isemiseksi yhteis(cid:148)n alukset eiv(cid:132)t saa kalastaa Seychellien lains(cid:132)(cid:132)d(cid:132)nn(cid:148)ss(cid:132) m(cid:132)(cid:132)ritellyill(cid:132) alueilla ja kolmen meripeni- kulman s(cid:132)teell(cid:132) Seychellien viranomaisten asettamista kalojen houkuttimista, joiden sijaintipaikat on annettu tiedoksi laivanvarustajalle tai asiamiehelle. 9. Satamalaitteisto sek(cid:132) tarvikkeiden ja palvelujen k(cid:132)ytt(cid:148) Yhteis(cid:148)n alusten on pyritt(cid:132)v(cid:132) hankkimaan Seychelleilt(cid:132) kaikki toimintaansa varten tarvitsemansa tarvik- keet ja palvelut. Seychellien viranomaiset vahvistavat yhteisymm(cid:132)rryksess(cid:132) laivanvarustajien kanssa edelly- tykset satamalaitteiden sek(cid:132) tarvittaessa tarvikkeiden ja palvelujen k(cid:132)yt(cid:148)lle. 10. Seuraamukset Jos edell(cid:132) olevia s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)ksi(cid:132), kalavarojen hoito- ja s(cid:132)ilytytt(cid:132)mistoimenpiteit(cid:132) tai Seychellien lains(cid:132)(cid:132)d(cid:132)nt(cid:148)(cid:132) ei noudateta, seuraamuksena voi olla kyseisen aluksen kalastuslisenssin voimassaolon keskeytt(cid:132)minen, lisenssin peruttaminen tai sen uusimatta j(cid:132)tt(cid:132)minen. Lisenssin keskeytt(cid:132)minen tai peruttaminen muodostaa t(cid:132)m(cid:132)n liitteen 1. 2 kohdassa tarkoitetun ylivoimaisen esteen. Euroopan yhteis(cid:148)jen komissiolle on ilmoitettava v(cid:132)litt(cid:148)m(cid:132)sti kaikista keskeytt(cid:132)misist(cid:132) tai peruuttamisista sek(cid:132) kaikista niihin liittyvist(cid:132) asiaan kuuluvista seikoista. 27. 5. 1999 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti L 131/57 ULKOMAISTA KALASTUSALUSTA KOSKEVA LISENSSIHAKEMUS Lis(cid:132)ys 1 Hakijan nimi:. Hakijan osoite:. Aluksen rahtaajan nimi ja osoite, jos eri kuin yll(cid:132) mainittu:. Muun Seychelleill(cid:132) toimivan virallisen edustajan nimi ja osoite:. Aluksen p(cid:132)(cid:132)llik(cid:148)n nimi ja osoite:. Aluksen nimi:. Alustyyppi:. Aluksen pituus ja nettovetoisuus:. Konetyyppi ja -teho, bruttovetoisuus:. Rekisterisatama ja -valtio:. Rekisterinumero:. Kalastusaluksen ulkoinen tunnus:. Radiokutsutunnus:. Taajuus:. Laitteisto:. Miehist(cid:148)n vahvuus ja kansallisuus:. Suunniteltu toiminta-alue ja pyydett(cid:132)v(cid:132)t kalalajit:. Kalastustoimet, yhteisyritykset ja muut sopimukseen perustuvat j(cid:132)rjestelyt:. Allekirjoittanut. vakuuttaa, ett(cid:132) edell(cid:132) annetut tiedot ovat todenmukaiset. P(cid:132)iv(cid:132)m(cid:132)(cid:132)r(cid:132):. Allekirjoitus:. NUOTTAA K(cid:142)YTT(cid:142)V(cid:142)N TONNIKALA-ALUKSEN SAALISLUETTELO Lis(cid:132)ys 2 Rivi jokaista nuotan vetoa kohti, my(cid:148)s tyhj(cid:132) apaja mainittava, rastit sarakkeisiin ”ilmenem(cid:132)t” ja ”apaja”. Kiitos yhteisty(cid:148)st(cid:132). L(cid:132)ht(cid:148) Satama: Pmv: Kellonaika: Paluu Satama: Pvm: Kellonaika: Loki: L(cid:132)ht(cid:148): Paluu: Alus: Laivuri: Sivu N:o: Apaja Arvioitu saalis Ilmenem(cid:132)t Huomautuksia Loki Tuuli Virtaus Pvm Sijainti Nuotan- vedon hetkell(cid:132) tai klo 12 a t s i l a a s i E : o n n a a t l A a t s i l a a S Keltaev(cid:132)tonnikala Mustaboniitti Isosilm(cid:132)tonnikala Valkotonnikala Muut lajit Koko Vetoisuus Koko Vetoisuus Koko Vetoisuus Koko Vetoisuus Koko ) (cid:132) j ( y k l y Vetoisuus H a t i a l a V / s a l a V ) a t ( / i a h s a l a V a j u t n i L Reitti tai etsint(cid:132) Hyl(cid:132)tyt Matalikko tai hylky Mahd. vaikeudet S(cid:132)(cid:132)olosuhteet. p p o l n i d h a v i a t 8 1 o l K. k l a n i d h a v i a t 6 o l K t e e t h u s o l o i r e M k p m s y y v y k (cid:132) N u t a a l n a n n i P a t n u u S a n i u m l o s s u e p o N a n i u m l o s s u e p o N a t n u u S L 1 3 1 / 5 8 F I E u r o o p a n y h t e i s (cid:148) j e n v i r a l l i n e n l e h t i 2 7. 5. 1 9 9 9 27. 5. 1999 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti L 131/59 Lis(cid:132)ys 3 PINTASIIMA-ALUSTEN SAALISILMOITUS Aluksen nimi:. P(cid:132)(cid:132)llik(cid:148)n nimi:. Siiman laskun p(cid:132)iv(cid:132)m(cid:132)(cid:132)r(cid:132):. /. / Kalastusmatka alkaa:. /. /. P(cid:132)(cid:132)ttyy:. /. /. Kalastusmatkan numero:. Siiman laskun numero:. Tuulen suunta:. Voimakkuus:. (boforia) Meren tila:. Mainingit:. Pinnan l(cid:132)mp(cid:148)tila:. (cid:176)C Virtaus: voimakkuus:. Suunta:. Kuu: uusi kuu+. p(cid:132)iv(cid:132)(cid:132) Kuu nousee:. (klo 0–24) Kuu laskee:. (klo 0–24) Siiman lasku Aloittamisaika:. Lopettamisaika:. Osuus Sijainti Kurssi Nopeus Huomautuksia L(cid:132)ht(cid:148): Ensimm(cid:132)inen tutkaheijastin Toinen tutkaheijastin Kolmas tutkaheijastin Nelj(cid:132)s tutkaheijastin Viides tutkaheijastin Kuudes tutkaheijastin Seitsem(cid:132)s tutkaheijastin Koukkujen lukum(cid:132)(cid:132)r(cid:132):. 1 koho joka. :tta koukkua kohti Pituus: Poijuk(cid:148)ydet:. Tapsit:. Siiman pituus:. Siiman syvyys kaikuluotaimella mitattuna:. Sy(cid:148)tit: Kalmari:. % Makrilli:. %. :. % L 131/60 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti 27. 5. 1999 Kalastuksen erityispiirteet Kellonaika (0–24) Leveysaste Pituusaste Aluksen k(cid:132)(cid:132)nt(cid:132)misen aloittaminen Aluksen k(cid:132)(cid:132)nt(cid:132)misen p(cid:132)(cid:132)ttyminen Laji M(cid:132)(cid:132)r(cid:132) Arvioitu yksikk(cid:148)paino Kokonaispaino Sy(cid:148)tyjen kalojen m(cid:132)(cid:132)r(cid:132) Miekkakala (*) Keltaev(cid:132)tonnikala (**) Isosilm(cid:132)tonnikala (**) Marliinit (**) Purjekala (*) Hammasahven pagellit (*) ja Hai Muut (mitk(cid:132)) Kokonaispaino Aluksesta puretun saaliin kokonaispaino (punnittu) (*) VDK. (**) P(cid:132)(cid:132)n kanssa, kidukset poistettu. K(cid:132)ytetty painotyyppi (VAT, VDK, KOKONAINEN) tarkennetaan, jos se poikkeaa edell(cid:132) m(cid:132)(cid:132)ritellyist(cid:132) painoista. ”