title: Gemensam ståndpunkt (EG) nr 36/1999 av den 29 juli 1999, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om att bekämpa sena betalningar vid handelstransaktioner

text: 6. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 284/1 I (Meddelanden) RÅDET GEMENSAM STÅNDPUNKT (EG) nr 36/1999 antagen av rådet den 29 juli 1999 inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/…/EG av den … om att bekämpa sena betalningar vid handelstransaktioner (1999/C 284/01) EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beakantade av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95 i detta, med beaktande av kommissionens förslag (1), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs ytt- rande (2), enligt förfarandet i artikel 251 i fördraget (3), och av följande skäl: 1. Europaparlamentet uppmanade i sin resolution om det integrerade programmet för små och medelstora företag och hantverksföretag (4) kommissionen att lägga fram förslag inriktade på problemen med sena betalninger. 2. Den 12 maj 1995 antog kommissionen en rekommenda- tion om betalningsfrister vid handelstransaktioner (5). 3. I sin resolution om kommissionens rekommendation om betalningsfrister vid handelstransaktioner (6) uppmanade Europaparlamentet kommissionen at omarbeta sin re- kommendation till ett förslag till ett rådsdirektiv och att lägga fram det så snart som möjligt. (1) EGT C 168, 3. 6. 1998, s. 13 och EGT C 374, 3. 12. 1998, s. 4. (2) EGT C 407, 28. 12. 1998, s; 50. (3) Europaparlamentets yttrande av den 17 september 1998 (EGT C 313, 12. 10. 1998, s. 142), rådets gemensamma ståndpunkt av den 29 juli 1999 och Europaparlamentets beslut av den. (ännu ej offentliggjort i EGT). (4) EGT C 323, 21. 11. 1994, s. 19. (5) EGT L 127, 10. 6. 1995, s. 19. (6) EGT C 211, 22. 7. 1996, s. 43. 4. Den 4 juni 1997 offentliggjorde kommissionen en hand- lingsplan för den inre marknaden, i vilken det underströks att sena betalningar är ett allt allvarligare hinder för att den inre marknaden skall bli en framgång. 5. Den 17 juli 1997 publicerade kommissionen en rapport om betalningsförseningar vid handelstransaktioner (7) med en sammanfattande utvärdering av vad kommissio- nens rekommendation av den 12 maj 1995 hade givit för resultat. 6. Långa betalningsperioder och sena betalningar medför att företag, särskilt små och medelstora, utsätts för betungande administrativa och ekonomiska bördor. Dessa problem utgör dessutom en huvudorsak till att företag kommer på obestånd som hotar deras fortsatta existens, och de leder till att många arbetstillfällen går förlorade. 7. Skillnaderna mellan medlemsstaterna i fråga om regler och praxis när det gäller betalningar utgör ett hinder för en väl fungerande inre marknad. 8. Detta får till följd att handelstransaktioner mellan med- lemsstaterna begränsas avsevärt. Detta strider mot arti- kel 14 i fördraget eftersom företagare skall kunna bedriva handel på hela den inre marknaden på sådana villkor som säkerställer att gränsöverskridande transaktioner inte medför större risker än inrikes försäljning. Det skulle leda till en snedvridning av konkurrensen om olika regler tillämpades på inrikes och gränsöverskridande transak- tioner. 9. Av den senaste statistiken framgår det att situationen med sena betalninger, milt uttryckt, inte har förbättrats i många medlemsstater sedan rekommendationen av den 12 maj 1995 antogs. (7) EGT C 216, 17. 7. 1997, s. 10. C 284/2 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 10. 1999 10. Målet att förbättra situationen när det gäller sena betal- ningar på den inre marknaden kan inte i tillräcklig utsträckning uppnås av medlemsstaterna var för sig, utan kan bättre uppnås på gemenskapsnivå. Detta direktiv går inte utöver vad som är nödvädigt för att uppnå detta mål. Direktivet överensstämmer därför helt och hållet med subsidiaritetsprincipens och proportionaliteitsprincipens krav i enlighet med artikel 5 i fördraget. 11. Detta direktiv bör begränsas till betalningar som görs som ersättning vid handelstransaktioner och reglerar inte transkationer med konsumenter, räntor i samband med andra betalningar, t. ex. betalningar enligt lagstiftningen om checkar och växlar eller betalningar av skadestånd, inbegripet betalningar från försäkringsbolag. 12. Det faktum att fria yrkesutövare omfattas av det här direktivet betyder inte att medlemsstaterna måste behand- la dem som företag eller näringsidkare för syften som inte omfattas av detta direktiv. 13. I detta direktiv ges enbart en definition av uttrycket ”exekutionstitel”, men de olika förfarandena för exekutiv verkställighet av en sådan titel och villkoren för att inställa eller avbryta verkställigheten av en sådan titel regleras inte. 14. Sen betalning är ett avtalsbrott som har blivit ekonomiskt intressant för gäldenärer i de flesta medlemsstater genom att dröjsmålsräntan är låg och/eller indrivningsförfaran- dena långsamma. Det krävs en avgörande förändring för att vända denna utveckling och för att säkerställa att konsekvenserna av sena betalningar avhåller från att betala sent. 15. Det kan finnas kategorier av avtal där en längre betal- ningsperiod tillsammans med en inskränkning i avtalsfri- heten eller en högre ränta kan vara motiverad. 16. Detta direktiv bör förbjuda missbruk av avtalsfriheten till borgenärens nackdel. Direktivet påverkar inte nationella bestämmelser med avseende på det sätt på vilket avtal ingås eller som reglerar giltighet av avtalsvillkor som är oskäliga för gäldenären. 17. Konsekvenserna av sena betalningar kan endast verka avskräckande om de är förenade med indrivningsförfa- randen som är snabba och effektiva för borgenären. I enlighet med icke-diskrimineringsprincipen i artikel 12 i fördraget bör dessa förfaranden vara tillgängliga för alla borgenärer som är etablerade i gemenskapen. 18. I artikel 4 i detta direktiv krävs att indrivningsförfarandet av obestridda fordringar slutförs inom en kort tidsperiod i enlighet med nationell lagstiftning men ålägger inte medlemsstaterna att anta ett särskilt förfarande eller ändra sina nuvarande rättsliga förfaranden på ett speciellt sätt. HA¨ RIGENOM FO¨ RESKRIVS FO¨ LJANDE. Artikel 1 Tillämpningsområde Bestämmelserna i detta direktiv skall gälla alla betalningar som görs som ersättning vid handelstransaktioner. Artikel 2 Definitioner I detta direktiv avses med 1. handelstransaktioner: transaktioner mellan företag eller mel- lan företag och offentliga myndigheter som leder till leverans av varor eller tillhandahållande av tjänster mot ersättning; med företag menas varje organisation som handlar inom sin oberoende ekonomiska eller yrkesmässi- ga verksamhet, även om det drivs av en ensam person, 2. 3. sen betalning: överskrida den avtalsenliga eller lagstadgade tidsfristen för betalning, exekutionstitel: beslut, dom, utslag eller betalningsfaststäl- lelse som utfärdas av en domstol eller annan behörig myndighet antingen för omedelbar betalning eller betal- ning genom avbetalningar och som gör det möjligt för borgenären att erhålla betalning för sin fordran av gäldenären genom exekutiv verkställighet; härunder inbe- grips beslut, utslag, dom eller betalningsfastställelse som är preliminärt verkställbar(t) och förblir detta även om gäldenären överklagar den/det. Artikel 3 Ränta vid sen betalning 1. Medlemsstaterna skall säkerställa att a) ränta i enlighet med punkt d skall betalas från dagen efter den förfallodag eller den betalningsperiod som fastställs i avtalet, b) om förfallodagen eller betalningsperioden inte fastställs i avtalet skall ränta automatiskt betalas utan att det krävs en påminnelse i) 30 dagar efter det att gäldenären mottagit fakturan eller en likvärdig begäran om betalning, eller ii) om det råder osäkerhet om tidpunkten för mottagande av fakturan eller en likvärdig begäran om betalning, 30 dagar efter tidpunkten för mottagande av varorna eller tjänsten, eller 6. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 284/3 iii) om gäldenären mottar fakturan eller en likvärdig begäran om betalning innan varorna eller tjänsten mottagits, 30 dagar efter tidpunkten för mottagande av varorna eller tjänsten, Artikel 4 Indrivning av obestridda fordringar eller iv) om ett förfarande för godkännande eller kontroll, genom vilket varornas eller tjänstens överensstämmel- se med avtalet skall konstateras, föreskrivs i lag eller i avtalet och om gäldenären mottar fakturan eller en likvärdig begäran om betalning tidigare eller vid den tidpunkt då mottagandet eller kontrollen sker, 30 dagar efter den sistnämnda tidpunkten, c) borgenären skall vara berättigad till dröjsmålsränta om i) denne har fullgjort sina avtalsenliga och lagenliga skyldigheter, och ii) inte har mottagit det förfallna beloppet i tid, dock inte om gäldenären inte är ansvarig för förseningen, d) räntenivån för dröjsmålsränta (”den lagstadgade räntan”) som gäldenären är skyldig att betala skall vara summan av den räntesats som Europeiska centralbanken (ECB) använder för sin huvudsakliga refinansieringsfacilitet i form av fast återköpsränta över två veckor som gäller vid ECB:s första bankdag under det aktuella halvåret (”referensräntan”) plus åtminstone 6 procentenheter (”mar- ginalen”), såvida inte annat anges i avtalet. För en medlems- stat som inte deltar i tredje etappen av Ekonomiska och monetära unionen skall referenssatsen enligt ovan motsvaras av de styrräntor som fastställs av dess central- bank. I båda fallen skall referensräntan som fällde vid den första bankdagen under det aktuella halvåret gälla under de följande sex månaderna. 2. För vissa kategorier av avtal som skall definieras i nationell lagstiftning, får medlemsstaterna fastställa den tids- frist efter vilken ränta skall betalas till högst 60 dagar under förutsättning att de antingen avhåller avtalsparterna från att överskrida denna tidsfrist eller fastställer en obligatorisk räntesats som väsentligen överskrider den lagstadgade räntan. 3. Medlemsstaterna skall säkerställa att en överenskommel- se om tidpunkt för betalning eller konsekvenserna av sen betalning som inte överensstämmer med bestämmelserna i punkt 1 och punkt 2 antingen inte skall vara verkställbar eller ge upphov till skadeståndskrav om den, när alla omständighe- ter i fallet beaktas, inklusive gott handelsbruk, är grovt oskälig mot borgenären. Om en sådan överenskommelse fastställs vara grovt oskälig skall de lagstadgade villkoren gälla, såvida inte de nationella domstolarna fastställer andra villkor som är skäliga. 1. Medlemsstaterna skall säkerställa att en exekutionstitel, oavsett skuldens storlek, normalt kan erhållas inom 90 kalen- derdagar från den dag då borgenären gjorde en framställning eller lämnade in en ansökan vid domstol eller annan behörig myndighet, under förutsättning att gäldenären inte bestrider skulden eller ifrågasätter aspekter av förfarandet. Denna skyl- dighet skall fullgöras av medlemsstaterna i enlighet med respektive nationella lagar och andra författningar. 2. Enligt respektive nationella lagar och författningar skall samma villkor gälla för alla borgenärer som är etablerade i Europeiska gemenskapen. Tidsfristen på 90 kalenderdagar i punkt 1 skall 3. omfatta följande: inte a) Tidsfristerna för underrättelse och delgivning av hand- lingar. b) Eventuella förseningar som orsakats av borgenären, såsom den tid som krävs för att korrigera ansökningar. 4. Denna artikel skall inte påverka bestämmelserna i Brys- selkonventionen om domstols behörighet och verkställighet av domar på privaträttens område (1). Artikel 5 O¨ verföring till nationell lagstiftning 1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den. (*). De skall genast underrätta kommissionen om detta. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehål- la en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av sådan hänvisning vid offentliggörandet. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. 2. Medlemsstaterna får behålla eller sätta i kraft bestämmel- ser som är mer gynnsamma för borgenären än de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv. Vid överföringen av detta direktiv får medlemsstaterna 3. utesluta a) skulder som är föremål för ett insolvensförfarande mot gäldenären, och (1) Konsoliderad version (EGT L 27, 26. 1. 1998, s. 3). (*) 24 månader efter detta direktivs ikraftträdande. C 284/4 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 10. 1999 b) avtal som har ingåtts före den. (*). 4. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna tex- terna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. 5. Kommissionen skall åtminstone under de tre första åren efter den. (*) genomföra en årlig översyn av bland annat den lagstadgade räntan för att bedöma inverkan på transaktioner och hur lagstiftningen fungerar i praktiken. Resultatet av denna och andra översyner skall meddelas Europaparlamentet och rådet. Artikel 6 Ikraftträdande Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Artikel 7 Adressater Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. Utfärdat i. den. På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar Ordförande Ordförande (*) 24 månader efter detta direktivs ikraftträdande. 6. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 284/5 RÅDETS MOTIVERING I. INLEDNING 1. Den 24 april 1998 lade kommissionen fram ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om insatser mot betalningsförseningar vid handelstransaktioner. Förslaget grundades då på artikel 100a i medbeslutandeförfarandet skall tillämpas (kvalificerad majoritet begärd). fördraget (och grundas nu på artikel 95 i fördraget), och 2. Europaparlamentet yttrade sig om förslaget vid en första behandling den 17 september 1998. Kommissionen lade därefter fram ett ändrat förslag. 3. Rådet fastställde sin gemensamma ståndpunkt i enlighet med artikel 251. 2 tredje stycket den 29 juli 1999. II. SYFTE Syftet med det kommande direktivet är bland annat att motverka betalningsförseningar genom att harmonisera den ränta som skall betalas efter det att betalningsfristen har gått ut. Enligt direktivet skall indrivningsförfarandet vid obestridda fordringar slutföras på kort tid i överensstämmelse med nationell lagstiftning, men medlemsstaterna är inte skyldiga att anta något särskilt förfarande eller ändra befintliga rättsliga förfaranden på något särskilt sätt. Principen om avtalsfrihet respekteras givetvis genom detta direktiv. III. SYNPUNKTER A. ALLMA¨ NNA KOMMENTARER Rådet har försökt att förbättra borgenärens situation på de tre områden där behovet av harmoniserade regler är som störst. Dessa är perioden efter vilken ränta skall betalas, dröjsmålsräntan samt kravet att indrivningsförfaranden för obestridda fordringar normalt skall slutförs inom 90 dagar. På övriga områden som omfattas av kommissionens förslag kunde rådet inte bekräfta behovet eller ens möjligheten av en harmonisering. Detta gäller äganderättsförbehåll (artikel 4 i kommissionens ändrade förslag), ett särskilt förfarande för fordringar på upp till 20 000 euro (artikel 6 i kommissionens ändrade förslag) samt särskilda regler för den offentliga sektorn (artiklarna 7 och 8 i kommissionens ändrade förslag). När det gäller de av Europaparlamentets ändringsförslag som kommissionen inte har behållit i sitt ändrade förslag (1) (ändringsförslagen 5, 6, 17, 23, 25, 27, 29, 33 och 34), har rådet också beslutat att av ovan nämnda skäl inte ta med dessa. Rådets granskning av det ändrade förslaget har inriktats på de av Europaparlamentets ändringsförslag som kommissionen behållit. Resultatet av diskussionen inom rådet återges i detalj nedan under B (Synpunkter på artiklarna). (1) Dok. 12571/98. C 284/6 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 10. 1999 B. SYNPUNKTER PÅ ARTIKLARNA Den text som det hänvisas till i det följande är kommissionens ändrade förslag. i) Artikel 1 (Tillämpningsområde) Artikel 1 är oförändrad. Rådet har endast infört ett klargörande som går ut på att det endast är betalningar som görs som ersättning vid handelstransaktioner som avses. ii) Artikel 2 (Definitioner) A¨ n d r i n g s f ö r s l a g e n 9 - 1 1 o c h 1 3 Artikel 2 innehåller nu definitioner av ”handelstransaktioner”, ”betalningsförsening” och ”exekutionstitel”. De båda första definitionerna är nu mer precisa, men har i stort sett samma sakinnehåll. Definitionen av ”exekutionstitel” fanns inte med i kommissionens ändrade förslag, men rådet har infogat denna definition för att klargöra räckvidden av artikel 5. Definitionerna av ”äganderättsförbehåll”, ”offentliga myndigheter” och ”offentlig upphandling” behövs inte längre. Dessa definitioner behövdes för tillämpningen av artiklarna 4, 7 och 8 i kommissionens ändrade förslag, vilka rådet inte kunde godta och vilka har utgått. Europaparlamentets ändringsförslag 9 täcks delvis av den definition som rådet behållit i sin gemensamma ståndpunkt. Det var emellertid omöjligt att behålla ändringsförslagen 10, 11 och 13. iii) Artikel 3 (Ränta vid betalningsförsening) A¨ n d r i n g s f ö r s l a g e n 1 4 , 1 5 o c h 1 7 Rådet kunde följa huvudpunkterna i artikel 3 i kommissionens ändrade förslag, vilka var följande: Ränta skall betalas utan att det krävs en påminnelse efter en viss tidsfrist. Räntenivån har fastställts genom hänvisning till en lagstadgad dröjsmålsränta och en marginal. Parterna i kontraktet skall ha möjlighet att fastställa andra betalningsfrister och räntesatser, om de anser detta lämpligare i deras fall. Rådet kunde inte bekräfta den föreslagna tidsfristen och vissa detaljer i den föreslagna bestämmelsen. Efter en intensiv debatt enades rådet om att det vore rimligt med en frist på 30 dagar efter erhållande av faktura eller likvärdig begäran om betalning. Rådet delade kommissionens och Europaparlamentets farhågor om att avtalsfriheten möjligen kan komma att missbrukas i fråga om tidsfristen för betalning. Rådet beslutade att de missbruksmotverkande mekanismerna i kommissionens ändrade förslag kunde förenklas och på sa˚ sätt bli mer verkningsfulla. Kontraktsbestämmelser som är grovt orättvisa mot borgenären skall inte kunna genomdrivas eller skall ge upphov till skadestånd, om inte en nationell domare fastställer andra villkor som är rättvisa. Rådet beslutade att ta hänsyn till de speciella situationerna i vissa medlemsstater. I sådana situationer fungerar 30-dagarsregeln i kombination med parternas frihet att fastställa andra regler i sitt speciella avtal ibland inte på ett tillfredsställande sätt. Det finns fall där en av parterna är så dominerande att den andra parten de facto är oförmögen att förhandla till sig ett balanserat avtal. I andra fall kan en part sakna tillräcklig yrkeskunskap för att kunna använda sin avtalsfrihet på ett adekvat sätt. Rådet har därför infört en regel som ger medlemsstaterna möjlighet att förlänga fristen, varefter ränta skall betalas upp till 60 dagar, under förutsättning att respektive medlemsstat i sin nationella lagstiftning antingen begränsar avtalsfriheten och hindrar parterna från att i sitt avtal föreskriva en ytterligare förlängning av 60-dagarsfristen eller medger en betydligt högre räntesats. 6. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 284/7 När allt kom omkring kunde rådet inte acceptera bestämmelsen i artikel 3. 1 j i kommissionens ändrade förslag. Enligt denna bestämmelse skulle medlemsstaterna vara skyldiga att göra det möjligt för borgenären att kräva såväl ränta som kompensation för alla andra kostnader som uppstått till följd av betalningsförsening. Endast några få medlemsstater var beredda att acceptera ett så brett synsätt. Flera medlemsstater begärde att man istället skulle införa en enklare bestämmelse enligt vilken medlemsstater- na skulle vara skyldiga att garantera att borgenären har rätt att kräva skälig kompensation för kostnader för indrivning av skuld. Dessa medlemsstater menade att den ränta som fastställs i artikel 3. 1 d i den gemensamma ståndpunkten inte skulle stärka borgenärens ställning i tillräckligt hög grad och att en ny punkt e, som skulle begränsas till att gälla enbart kostnaderna för indrivning av skuld, borde införas. Andra medlemsstater delade inte denna åsikt och var emot en sådan bestämmelse med argumentet att varje text om kompensation skulle leda till flera oklarheter av juridisk natur i direktivet. Mot bakgrund av ovanstående var det därför inte möjligt att behålla Europaparlamentets ändringsför- slag 14, 15 och 17. Som en politisk kompromiss beslöt rådet att inte införa en kompensationsklausul utan att istället fastställa marginalen till en betydligt högre nivå. Under de diskussioner som tidigare förts hade medlemsstaternas åsikter om marginalen varierat från 2 till 8 procents marginal. Rådet enades slutligen om en marginal på 6 procent. Kommissionen accepterade dessa ändringar som en kompromisslösning. iv) Artikel 4 (struken) (A¨ ganderättsförbehåll) A¨ n d r i n g s f ö r s l a g 1 8 , 1 9 o c h 2 1 Rådet kunde inte acceptera artikel 4 i kommissionens ändrade förslag om äganderättsförbehåll. Medlemsstaterna var mycket tveksamma till om en sådan klausul verkligen skulle leda till snabbare betalningar. De ansåg att äganderättsförbehåll snarast var ett instrument för att skydda borgenären mot riskerna för gäldenärens insolvens. De var även rädda för att klausuler om äganderättsförbehåll, särskilt en utökad klausul i denna fråga, skulle inkräkta på deras nationella egendoms- och insolvenslagstiftning som inte skulle påverkas av direktivet. Kommissionen accepterade slutligen att man absolut inte skulle nå någon majoritet om att bibehålla denna artikel i direktivet. Artikeln ströks således från den gemensamma ståndpunkten. Europaparlamentets ändringsförslag 18, 19 och 21 faller därmed. v) Artikel 5 (Indrivning av obestridda fordringar) Rådet kom fram till att det förelåg stora svårigheter med texten till artikel 5, särskilt beträffande den ursprungliga lydelsen i kommissionens ändrade förslag. Rådets juridiska avdelning granskade artikeln och ansåg att detta inte tillhörde gemenskapens befogenheter. Rådet ansåg dock att bestämmelsen var av väsentlig betydelse för direktivet och därför inte skulle strykas. För att beakta yttrandet från rådets juridiska avdelning ändrades därför lydelsen till att innebära att medlemsstaterna inte är skyldiga att införa något nytt särskilt förfarande i sin nationella civilprocesslagstiftning om indrivning av obestridda fordringar och inte heller att ändra sina nuvarande rättsliga förfaranden på något särskilt sätt. De behöver endast se till att en verkställbar exekutionstitel för sådana fordringar normalt kan erhållas inom 90 dagar. Det erinras om att Europaparlamentet inte lade fram något ändringsförslag till denna artikel. C 284/8 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 10. 1999 vi) Artikel 6 (struken) (Förenklat förfarande vid bestridda fordringar på belopp upp till 20 000 euro) A¨ n d r i n g s f ö r s l a g 2 2 o c h 2 3 Rådet kunde inte acceptera artikel 6 i kommissionens ändrade förslag. Denna artikel skulle ha tvingat medlemsstaterna att införa ett nytt förfarande i sin nationella civilprocesslagstiftning. Enligt rådets juridiska avdelning skulle detta ha överskridit gemenskapens juridiska befogenheter. Medlemsstaterna kunde inte heller se att det fanns behov av ett sådant nytt förfarande och ansåg att en bestämmelse om indrivning av bestridda fordringar inte hör hemma i ett direktiv som endast avser försenade betalningar. Den tänkta strukturen i ett sådant förfarande ansågs också oklar. Under dessa villkor fanns det inget stöd i rådet för bestämmelsen. Denna artikel ströks således från den gemensamma ståndpunkten. Europaparlamentets ändringsförslag 22 och 23 faller därför. vii) Artiklarna 7 och 8 (strukna) (Särskilda bestämmelser för offentlig upphandling) A¨ n d r i n g s f ö r s l a g 2 4 , 2 5 , 2 6 , 2 7 , 2 8 o c h 3 3 Artiklarna 7 och 8 i kommissionens ändrade förslag föreskrev särskilda regler för offentlig upphandling. Rådet var fast övertygat om att sådana särskilda regler inte var berättigade och att de allmänna reglerna bör gälla för både den offentliga och den privata sektorn. Rådet påpekade även att gränserna mellan privata och offentliga affärstransaktioner har suddats ut på grund av det ökande antalet privatiseringar. Slutligen kunde rådet inte finna någon tillfredsställande lösning på problemet med underentreprenörer. De särskilda reglerna bör — i enlighet med det ursprungliga förslaget — endast gälla de offentliga myndigheternas direktleverantörer. Leverantörerna behövde inte själva erbjuda samma villkor till sina underentreprenörer. Ett sådant krav infördes i artikel 7 i kommissionens ändrade förslag vilket skulle ha lett till att en stor del av den privata sektorn skulle ha varit underkastade särskilda regler som gäller offentlig upphandling. Rådet beslutade att det var mycket enklare och mer övertygande att förbättra de allmänna reglerna och avstå från särskilda regler för den offentliga sektorn. Det bör dock framhållas att en klausul mot missbruk infördes i artikel 3 i detta direktiv. Kommissionen accepterade slutligen detta beslut. Mot bakgrund av ovanstående ströks dessa två artiklar från den gemensamma ståndpunkten. Europaparlamentets ändringsförslag 24, 25, 26, 27, 28 och 33 faller därför. viii) Artikel 9 (struken) (Kommitté) A¨ n d r i n g s f ö r s l a g 2 9 o c h 3 4 Artikel 9 i kommissionens ändrade förslag föreskriver ett kommittéförfarande som skulle ha tillåtit kommissionen att höja räntan och det belopp upp till vilket det förenklade förfarandet för bestridda fordringar skall tillämpas. Eftersom det förenklade förfarandet inte fann stöd i rådet blev kommittéförfa- randet överflödigt. När det gäller räntan beslutade rådet med tanke på frågans vikt att det normala rättsliga förfarandet skulle tillämpas för varje ändring av räntan. Denna artikel ströks således från den gemensamma ståndpunkten. Europaparlamentets ändringsförslag 29 och 34 faller därför. ix) Artikel 10 (O¨ verföring) A¨ n d r i n g s f ö r s l a g 3 1 Rådet enades om en längre överföringsperiod. Dessutom enades rådet om två undantag som medlemsstaterna skulle ha möjlighet att införa. För det första skulle medlemsstaterna tillåtas att bibehålla särskilda regler för handläggningen av betalningar vid gäldenärens insolvens. För det andra skulle medlemsstaterna ha möjlighet att utesluta sådana avtal från genomförandelagstiftningens tillämpnings- område som hade ingåtts före överföringsperiodens utgång. Det erinras om att Europaparlamentets ändringsförslag 31 till fullo har beaktats i den nya artikeln 5. 1 (före detta artikel 10. 2)


title: 1999/545/CE: Decisione del Consiglio del 29 luglio 1999 che autorizza la Repubblica portoghese a prorogare fino al 9 aprile 2000 l'accordo sulle reciproche relazioni di pesca con la Repubblica sudafricana

eurovoc_concepts:
Portugal
South Africa
fishing agreement

formats: html pdf print

text: L 209/30 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee 7. 8. 1999 DECISIONE DEL CONSIGLIO del 29 luglio 1999 che autorizza la Repubblica portoghese a prorogare fino al 9 aprile 2000 l’accordo sulle reciproche relazioni di pesca con la Repubblica sudafricana (1999/545/CE) IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA, visto il trattato che istituisce la Comunit(cid:133) europea, l’accordo previsto (cid:138) stato prorogato fino al 7 anno; marzo 1999 (1); visto l’atto di adesione della Spagna e del Portogallo, in partico- lare l’articolo 354, paragrafo 3, (4) (cid:138) opportuno autorizzare la Repubblica portoghese a prorogare fino al 9 aprile 2000 l’accordo di cui sopra, vista la proposta della Commissione, considerando quanto segue: (1) (2) (3) l’accordo sulle reciproche relazioni di pesca tra il governo della Repubblica portoghese e il governo della Repubblica sudafricana, firmato il 9 aprile 1979, (cid:138) entrato in vigore il giorno stesso per un periodo iniziale di dieci anni; in seguito, esso resta in vigore a tempo indeterminato se non viene denunciato con un preavviso di dodici mesi; a norma dell’articolo 354, paragrafo 2 dell’atto di adesione, i diritti e gli obblighi che derivano per la Repubblica portoghese degli accordi di pesca conclusi con paesi terzi rimangono invariati durante il periodo in cui sono provvisoriamente mantenuti; a norma dell’articolo 354, paragrafo 3 dell’atto di adesione, prima della scadenza di tali accordi di pesca, il Consiglio adotta le disposizioni necessarie per preservare le attivit(cid:133) di pesca risultanti da tali accordi, compresa la possibilit(cid:133) di proroga per un periodo massimo di un HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE: Articolo 1 La Repubblica portoghese (cid:138) autorizzata a prorogare fino al 9 aprile 2000 l’accordo sulle reciproche relazioni di pesca con la Repubblica sudafricana, entrato in vigore il 9 aprile 1979. Articolo 2 La Repubblica portoghese (cid:138) destinataria della presente deci- sione. Fatto a Bruxelles, add(cid:141) 29 luglio 1999. Per il Consiglio Il Presidente S. HASSI (1) GU L 267 del 2. 10. 1998, pag. 40


title: Regolamento (CE) n. 1721/1999 del Consiglio del 29 luglio 1999 che stabilisce talune misure di controllo concernenti i pescherecci che battono bandiera di parti non contraenti della convenzione sulla conservazione delle risorse biologiche dell'Antartico

eurovoc_concepts:
European standard
laying poultry
livestock farming
protection of animals

text: L 203/14 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee 3. 8. 1999 REGOLAMENTO (CE) N. 1721/1999 DEL CONSIGLIO del 29 luglio 1999 che stabilisce talune misure di controllo concernenti i pescherecci che battono bandiera di parti non contraenti della convenzione sulla conservazione delle risorse biologiche dell’Antartico IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA, visto il trattato che istituisce la Comunit(cid:133) europea, in partico- lare l’articolo 37, vista la proposta della Commissione (1), visto il parere del Parlamento europeo (2), considerando quanto segue: (1) (2) (3) (4) (5) (6) sulla la Comunit(cid:133) europea (cid:138) parte contraente della conven- conservazione delle zione risorse biologiche dell’Antartico, in prosieguo denominata «convenzione CCAMLR» (3); la convenzione CCAMLR stabilisce un quadro idoneo alla cooperazione regionale in materia di conservazione e di gestione delle risorse biologiche marine mediante, tra l’altro, l’istituzione di una commissione per la conser- in vazione delle prosieguo denominata l’adozione di proposte riguardanti misure di conservazione e di gestione delle risorse biologiche marine presenti nella zona di applicazione della convenzione CCAMLR, che diventano vincolanti per le parti contraenti; risorse biologiche dell’Antartico, «CCAMLR», e la pratica di ricorrere a pescherecci battenti bandiera di parti non contraenti della CCAMLR in modo da non dover rispettare le misure di conservazione e di gestione adottate dalla CCAMLR pregiudica gravemente l’efficacia di tali misure e va pertanto scoraggiata; la CCAMLR ha ripetutamente invitato le parti non contraenti in questione ad aderire alla convenzione CCAMLR o ad accettare di applicarne le misure di conservazione e di gestione al le proprie responsabilit(cid:133) per quanto riguarda i pescherecci battenti fine di assumersi la loro bandiera; la CCAMLR, nella XVI riunione annuale tenutasi dal 27 ottobre al 7 novembre 1997, ha adottato una misura di conservazione concernente un programma diretto a favorire l’osservanza delle misure di conservazione della CCAMLR da parte dei pescherecci di parti non contraenti, con l’obiettivo di evitare che l’efficacia delle misure di conservazione e di gestione stabilite dalla CCAMLR sia pregiudicata dai pescherecci delle parti non contraenti; tale programma prevede, tra l’altro, l’ispezione obbliga- toria dei pescherecci di parti non contraenti, quando questi ultimi si trovano per propria volont(cid:133) nei porti delle parti contraenti, e il divieto di procedere a sbarchi e trasbordi se nel corso di detta ispezione si constati che le catture sono state effettuate contravvenendo alle misure (1) GU C 218 del 14. 7. 1998. (2) GU C 98 del 9. 4. 1999. (3) GU L 252 del 5. 9. 1981, pag. 26. (7) (8) di conservazione e di gestione fissate dalla CCAMLR e ad altre misure collaterali adottate dalle parti contraenti; questa misura di conservazione diverr(cid:133) obbligatoria per tutte le parti contraenti a decorrere dal 10 maggio 1998 ed (cid:138) pertanto necessario che la Comunit(cid:133) la applichi; a norma del trattato, l’autorit(cid:133) sulle acque interne e sui porti (cid:138) esercitata dagli Stati membri; tuttavia, per quanto riguarda l’accesso alle infrastrutture portuali comunitarie da parte di pescherecci di parti non contraenti avvistati nello svolgimento di attivit(cid:133) alieutiche nella zona di applicazione della convenzione, (cid:138) necessario attuare misure aggiuntive comuni a livello comunitario per disciplinare le operazioni di tali pescherecci nei porti della Comunit(cid:133) e assicurare cos(cid:141) l’efficacia delle misure di conservazione e di gestione stabilite dalla CCAMLR, HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: Articolo 1 Ai fini del presente regolamento si applicano le seguenti defini- zioni: a) «peschereccio di parte non contraente»: un peschereccio che batte bandiera di una parte non contraente della conven- zione CCAMLR e che (cid:138) stato avvistato mentre era impe- gnato in attivit(cid:133) alieutiche nella zona di applicazione della convenzione; contraente della b) «avvistamento»: ogni rilevamento di un peschereccio di una parte non contraente effettuato da un peschereccio che batte bandiera di una parte convenzione CCAMLR e che opera nella zona di applicazione della convenzione o da un aeromobile immatricolato in uno Stato membro, convenzione CCAMLR, che sorvola la zona di applicazione della conven- zione, oppure da un ispettore dei servizi di controllo della pesca delle parti contraenti assegnato al sistema d’ispezione della CCAMLR. contraente parte della La relazione di avvistamento deve comprendere in partico- lare informazioni sull’identificazione del peschereccio, sul tipo di attivit(cid:133) che esso svolge e sulla sua localizzazione geografica; c) «zona di applicazione della convenzione»: la zona situata a sud di 60o di latitudine sud e la zona compresa tra questa latitudine e la convergenza antartica. La convergenza antar- tica (cid:138) la linea che unisce i seguenti punti lungo paralleli di latitudine e meridiani di longitudine: 50 (cid:176)S, 0 (cid:176); 50 (cid:176)S, 30 (cid:176)E; 45 (cid:176)S, 30 (cid:176)E; 45 (cid:176)S, 80 (cid:176)E; 55 (cid:176)S, 80 (cid:176)E; 55 (cid:176)S, 150 (cid:176)E; 60 (cid:176)S, 150 (cid:176)E; 60 (cid:176)S, 50 (cid:176)W; 50 (cid:176)S, 50 (cid:176)W; 50 (cid:176)S, 0 (cid:176). 3. 8. 1999 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee L 203/15 Articolo 2 Dopo aver ricevuto una relazione di avvistamento, la Commis- sione trasmette immediatamente tali informazioni al Segreta- riato della CCAMLR e, ove possibile, al peschereccio della parte non contraente avvistato, rendendogli noto che dette informa- zioni saranno trasmesse al suo Stato di bandiera. Articolo 3 La Commissione informa immediatamente tutti gli Stati membri di ciascuna relazione di avvistamento ricevuta a norma all’articolo 2 o notificatale dal segretariato della CCAMLR o da un’altra parte contraente. Articolo 4 I pescherecci comunitari non accettano trasbordi di pesce da un peschereccio di una parte non contraente che sia stato oggetto di avvistamento e di una relazione in base alla quale ha esercitato attivit(cid:133) di pesca nella zona di applicazione della convenzione e che pertanto si presume abbia pregiudicato l’efficacia delle misure di conservazione stabilite dalla CCAMLE. Articolo 5 1. Il capitano di un peschereccio di una parte non contraente che intende entrare nel porto di uno Stato membro ne d(cid:133) avviso alle autorit(cid:133) competenti di detto Stato membro almeno 72 ore prima dell’ora di arrivo prevista notificando l’origine delle catture detenute a bordo e, se del caso, il pesche- reccio o i pescherecci dai quali le catture sono state trasbordate. Il peschereccio non pu(cid:149) entrare nel porto a meno che le autorit(cid:133) competenti dello Stato membro interessato abbiano accusato ricevuta della necessaria notifica preliminare. 2. Tranne in casi di forza maggiore e di pericolo, i pesche- recci di parti non contraenti possono entrare solo nei porti designati dagli Stati membri ai fini del presente regolamento. 3. Alla data di entrata in vigore del presente regolamento gli Stati membri inviano alla Commissione l’elenco dei porti di cui al paragrafo 2. Essi notificano alla Commissione gli eventuali cambiamenti successivamente apportati a tale elenco. La Commissione pubblica l’elenco dei porti e gli eventuali cambiamenti nella serie C della Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee. Articolo 6 1. Gli Stati membri provvedono affinch(cid:130) tutti i pescherecci di parti non contraenti che entrano in un porto designato siano ispezionati dalle I pescherecci non possono effettuare sbarchi o trasbordi di catture fino a quando l’ispezione sia stata ultimata. competenti. autorit(cid:133) 2. Qualora nel corso di un’ispezione le autorit(cid:133) competenti riscontrino, a bordo di un peschereccio di una parte non contraente, la presenza di specie contemplate nelle misure di lo Stato membro interessato conservazione della CCAMLR, vieta lo sbarco e/o il trasbordo di tali specie. 3. Il divieto tuttavia non si applica qualora il capitano del peschereccio di una parte non contraente oggetto dell’ispezione dimostri, con soddisfazione delle autorit(cid:133) competenti dello Stato membro interessato: — che le specie detenute a bordo sono state catturate al di convenzione applicazione della zona di fuori della CCAMLR, o — che le specie detenute a bordo sono state catturate secondo le pertinenti misure di conservazione della CCAMLR e i requisiti fissati nella convenzione. Articolo 7 Gli Stati membri comunicano immediatamente alla Commis- sione i risultati di ciascuna ispezione e, se del caso, la conse- guente imposizione di divieti di sbarchi e/o di trasbordi. La Commissione trasmette immediatamente tali informazioni al segretariato della CCAMLR e non appena possibile allo Stato di bandiera del peschereccio di una parte non contraente oggetto dell’ispezione. Articolo 8 Il presente regolamento entra in vigore il settimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comu- nit(cid:133) europee. Il presente regolamento (cid:138) obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a Bruxelles, add(cid:141) 29 luglio 1999. Per il Consiglio Il Presidente S. HASSI


title: Rådets forordning (EF) nr. 1728/1999 af 29. juli 1999 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af syntetiske fibre af polyester med oprindelse i Taiwan og om afslutning af proceduren for så vidt angår importen af syntetiske fibre af polyester med oprindelse i Republikken Korea

eurovoc_concepts:
South Korea
anti-dumping duty
import
man-made fibre
originating product

text: 4. 8. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 204/3 I (Retsakter hvis offentliggørelse er obligatorisk) R(cid:143)DETS FORORDNING (EF) Nr. 1728/1999 af 29. juli 1999 om indførelse af en endelig antidumpingtold p(cid:134) importen af syntetiske fibre af polyester med oprindelse i Taiwan og om afslutning af proceduren for s(cid:134) vidt ang(cid:134)r importen af syntetiske fibre af polyester med oprindelse i Republikken Korea RADET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — b) Republikken Korea under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, (2) under henvisning til R(cid:134)dets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), særlig artikel 9 og artikel 11, under henvisning til forslag fremsat af Kommissionen efter høring af Det R(cid:134)dgivende Udvalg, og (3) ud fra følgende betragtninger: A. PROCEDURE 1. Tidligere undersøgelser a) Taiwan (1) I december 1988 indførte R(cid:134)det ved forordning (EØF) nr. 3946/88 (2) en endelig antidumpingtold p(cid:134) importen af syntetiske fibre af polyester med oprindelse i bl. a. Taiwan. (4) Efter at have modtaget en anmodning indgivet af »Asso- ciation of Importers of Synthetic Fibres of Polyester« samt en anmodning fra eksportører i nogle af de p(cid:134)gael- dende lande indledte Kommissionen i september 1990 en fornyet undersøgelse af forordning (EØF) nr. 3946/88 i henhold til artikel 14 i forordning (EØF) nr. 2423/ 88 (3). Som følge af denne fornyede undersøgelse ændrede R(cid:134)det i oktober 1992 ved forordning (EØF) nr. 3017/92 (4) den antidumpingtold, der var gældende for bl. a. Taiwan. I januar 1993 indførte R(cid:134)det ved forordning (EØF) nr. 54/93 (5) en endelig antidumpingtold p(cid:134) importen af syntetiske fibre af polyester med oprindelse i bl. a. Repu- blikken Korea (i det følgende benævnt »Korea«). c) Gældende foranstaltninger over for andre lande Ved forordning (EØF) nr. 3017/92 ændrede R(cid:134)det anti- dumpingforanstaltningerne over for bl. a. Rumænien, Tyrkiet, republikkerne Serbien og Montenegro og Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien samt ophæ- vede foranstaltningerne over for importen fra Mexico og USA. Antidumpingforanstaltningerne for de resterende ovennævnte lande udløb den 23. oktober 1997. Endelig indførte R(cid:134)det ved forordning (EF) nr. 1490/96 (6) ende- lige antidumpingforanstaltninger over for importen af syntetiske fibre af polyester med oprindelse i Belarus. Det kan konkluderende bemærkes, at de gældende anti- dumpingforanstaltninger vedrører importerede varer med oprindelse i Taiwan; Korea og Belarus. 2. Anmodning om en fornyet undersøgelse Efter offentliggørelsen af to meddelelser om det fore- st(cid:134)ende udløb af gyldigheden af antidumpingforanstalt- ningerne mod importen af syntetiske fibre af polyester med oprindelse i bl. a. Taiwan (7) og Korea (8) modtog juli og august 1997 Kommissionen i henholdsvis anmodninger om en fornyet undersøgelse af foranstalt- ningerne vedrørende disse to lande, jf. artikel 11, stk. 2, i R(cid:134)dets følgende forordning (EF) nr. 384/96 (i det benævnt »grundforordningen«). Anmodningerne blev indgivet af IRSFC (International Rayon and Synthetic Fibres Committee), der handlede p(cid:134) vegne af producenter samlede produktion udgør en betydelig del af den samlede produktion i Fællesskabet af den p(cid:134)gældende vare. i Fællesskabet, hvis (1) EFT L 56 af 6. 3. 1996, s. 1. Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr. 905/98 (EFT L 128 af 30. 4. 1998, s. 18). (2) EFT L 348 af 17. 12. 1988, s. 49. (3) EFT L 209 af 2. 8. 1988, s. 1. (4) EFT L 306 af 22. 10. 1992, s. 1. (5) EFT L 9 af 15. 1. 1993, s. 2. (6) EFT L 189 af 30. 7. 1996, s. 13. (7) EFT C 125 af 22. 4. 1997, s. 4. (8) EFT C 213 af 15. 7. 1997, s. 4. L 204/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4. 8. 1999 (5) (6) (7) (8) at skade foranstalt- Anmodningerne var begrundet med, ningernes bortfald sandsynligvis vil medføre, at der finde dumping sted med deraf fortsat eller igen vil følgende Fællesskabet. erhvervsgrenen i for Kommissionen fastslog efter høring af Det R(cid:134)dgivende Udvalg, at der forel(cid:134) tilstrækkelige beviser til at indlede en fornyet undersøgelse, og den indledte en undersø- gelse (1) i henhold til artikel 11, stk. 2, i grundforord- ningen. Skønt anmodningerne om fornyede undersø- gelser blev indgivet i forbindelse med to separate proce- durer, vedrører de importen af samme vare. Af hensyn til en forsvarlig forvaltning er de to undersøgelser derfor blevet lagt sammen til (cid:130)n undersøgelse. 3. Undersøgelse Kommissionen underrettede officielt de fællesskabspro- ducenter, der støttede anmodningen om en fornyet undersøgelse; de eksporterende producenter, importø- rerne og de brugere, den vidste var berørt af sagen, samt eksportlandenes repræsentanter og gav de direkte berørte parter mulighed for at give deres mening til kende skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt. Kommissionen sendte spørgeskemaer til de parter, den vidste var berørt af sagen, og modtog svar fra otte EF-producenter samt fra fire taiwanske og fem koreanske eksporterende producenter. Kommissionen sendte ogs(cid:134) spørgeskemaer til et stort antal erhvervsdrivende, der ans(cid:134)s for at være eller repræsentere købere, brugere og importører af syntetiske fibre af polyester i Fællesskabet. Der blev kun modtaget svar fra to brugersammenslut- ninger. Kommissionen indhentede og efterprøvede alle oplys- ninger, som den ans(cid:134) for nødvendige med henblik p(cid:134) at træffe en afgørelse om dumping, skade og Fællesskabets interesser. Der blev aflagt kontrolbesøg hos følgende selskaber: a) Eksporterende producenter — TAIWAN — Nan Ya Plastics Corporation, Taipei — Shingkong Taipei Synthetic Fibres Corporation, — Tuntex Distinct Corporation, Taipei — Far Eastern Textile Corporation, Taipei — KOREA — Saehan Industries Inc. (tidligere Cheil Synthe- tics Textiles Inc. ), Seoul — Daehan Synthetic Fiber Corporation, Ltd. , Seoul — Kohap Ltd. , Seoul — Samyang Corporation, Seoul — Sunkyong Industries Ltd. , Seoul b) Producenter i Fællesskabet — Hoechst AG, Frankfurt am Main, Tyskland — Tergal, Gauchy, Frankrig (1) EFT C 321 af 22. 10. 1997, s. 12. — Montefibre Spa, Milano, Italien — Catalana de Polimers, Barcelona, Spanien (9) Dumpingundersøgelsen omfattede perioden fra 1. oktober 1996 til 30. september 1997 (i det følgende benævnt »undersøgelsesperioden«). Undersøgelsen af fællesskabserhvervsgrenens situation omfattede perioden fra 1994 til udløbet af undersøgelsesperioden. (10) Undersøgelsen varede længere end den periode p(cid:134) et (cid:134)r, inden for hvilken den normalt skulle have været afsluttet ifølge artikel 11, stk. 5, i grundforordningen, idet den var kompliceret, og navnlig fordi det var vanskeligt at indhente og vurdere oplysninger om valutadevalueringen i Fjernøsten og dens konsekvenser for sandsynligheden af, om der fortsat eller igen ville finde skadelig dumping sted. (11) Alle de berørte parter blev underrettet om de væsent- ligste kendsgerninger og overvejelser, der l(cid:134) til grund for, at det p(cid:134)tænktes at anbefale en opretholdelse af de gældende foranstaltninger for s(cid:134) vidt ang(cid:134)r importen med oprindelse i Taiwan og en afslutning af proceduren for s(cid:134) vidt ang(cid:134)r importen med oprindelse i Korea. De fik ogs(cid:134) en frist til at gøre indsigelse efter disse medde- lelser. Parternes bemærkninger blev taget i betragtning, og hvor det var relevant, blev konklusionerne ændret i overensstemmelse hermed. B. DEN P(cid:143)GÆLDENDE VARE OG SAMME VARE 1. Beskrivelse af den p(cid:134)gældende vare syntetiske (12) Den vare, der er omfattet af denne undersøgelse, er den samme vare som i de tidligere undersøgelser, nemlig ikke kartede, korte kæmmede eller p(cid:134) anden m(cid:134)de beredte til spinding; varen benævnes almindeligvis syntetiske fibre af poly- ester under KN-kode 5503 20 00. af polyester, øjeblikket tariferes fibre og i Varen er et r(cid:134)materiale, som anvendes i forskellige faser af produktionsprocessen for tekstilvarer alt afhængig af de p(cid:134)gældende tekstilers art. Ca. 60 % af forbruget i Fællesskabet af syntetiske fibre af polyester anvendes til spinding, dvs. til fremstilling af filamenter til fremstilling af tekstiler, eventuelt blandet med andre fibre, s(cid:134)som uld og bomuld. Ca. 25 % anvendes som fyldemateriale, dvs. til udstopning eller polstring af visse tekstilvarer (f. eks. jakker), mens de resterende 15 % puder bilsæder, benyttes ikke-vævet materiale, navnlig fremstilling af gulvtæpper. Den p(cid:134)gæl- dende vare sælges i forskellige kvaliteter: kvalitet A svarer til den almindelige kvalitet, mens varer af lavere kvalitet betegnes som kvalitet B og C. Det fremgik af undersøgelsen, at kun kvalitet A eksporteredes til Fælles- skabet. Producenterne inddeler varen i forskellige typer efter deres egne kriterier, som hovedsagelig er baneret p(cid:134) varens anvendelsesform(cid:134)l, tykkelse og fiberlængde. til andre anvendelsesform(cid:134)l for 4. 8. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 204/5 (13) Taiwanske eksporterende producenter ønskede, at ikke- vævede og særlige typer, dvs. syntetiske fibre af polyester med særlige egenskaber, s(cid:134)som hule bikomponentfibre, letsmeltelige fibre og sorte fibre, burde betragtes som en vare forskellig fra den ovenfor definerede vare og ikke burde være omfattet af denne undersøgelse. Det fremgik imidlertid af undersøgelsen, at selvom der findes flere typer syntetiske polyesterfibre, som har forskellige egenskaber med henblik p(cid:134) at opfylde konkrete behov, er de grundlæggende fysiske egenskaber de samme. Endvidere er markedet for denne vare kende- tegnet ved en overlapning mellem forskellige typer af syntetiske polyesterfibre uden klare skillelinjer mellem de forskellige typer. Det konstateredes s(cid:134)ledes, at ingen bestemt enkelt egen- skab gjorde, at de p(cid:134)st(cid:134)ede særlige syntetiske polyester- fibre var forskellige fra de øvrige, og de bør derfor alle indg(cid:134) i den foreliggende undersøgelse. Alle typer syntetiske polyesterfibre ans(cid:134)s derfor for at være en og samme vare i forbindelse med denne under- søgelse. 2. Samme vare (14) Undersøgelsen viste, at de forskellige typer syntetiske fibre af polyester, der fremstilles og sælges p(cid:134) det taiwanske og koreanske marked trods mindre forskelle i længde, tykkelse eller kvalitet var identiske med de typer syntetiske polyesterfibre, der eksporteres fra disse lande til Fællesskabet, jf. artikel 1, stk. 4, i grundforordningen. (15) Taiwanske eksporterende producenter hævdede, at deres eksport hovedsagelig bestod af ikke-vævede eller særlige fibre, der ikke fremstilles af EF-erhvervsgrenen i større mængde; og at varen i alle aspekter klart adskiller sig fra de syntetiske polyesterfibre, der fremstilles af erhvervs- grenen i Fællesskabet, og som p(cid:134)st(cid:134)s hovedsagelig at best(cid:134) af standardspindefibre og hule fibre. Det fremgik af undersøgelsen, at særlige fibertyper kun udgør en mindre del af den taiwanske eksport til Fællesskabet, mens langt hovedparten af eksporten best(cid:134)r af spinde- fibre og hule fibre. Endvidere er der ogs(cid:134) en betydelig produktion i Fællesskabet af særlige og ikke-vævede fibertyper. Under alle omstændigheder er det som nævnt i betragtning 13 blevet fastlagt i denne undersøgelse, at ikke-vævede og særlige fibre udgør (cid:130)n enkelt vare sammen med de øvrige typer syntetiske polyesterfibre. De typer syntetiske polyesterfibre, der eksporteredes fra Taiwan og Korea til Fællesskabet, var derfor identiske med de typer af varen, der fremstilledes af producen- terne i Fællesskabet og solgtes p(cid:134) fællesskabsmarkedet, jf. i grundforordningen. artikel 1, stk. 4, C. DUMPING OG SANDSYNLIGHEDEN FOR FORNYET DUMPING 1. Indledende bemærkninger (16) I overensstemmelse med artikel 11, stk. 2, i grundfor- ordningen var form(cid:134)let med den foreliggende undersø- gelse at fastsl(cid:134), hvorvidt udløbet af foranstaltningerne ville føre til, at der fortsat eller igen vil finde dumping sted, navnlig ved at undersøge om der fortsat fandt dumping sted efter vedtagelsen af antidumpingforanstalt- ninger. a) Taiwan (17) Af de fem taiwanske eksporterende producenter, som besvarede spørgeskemaet, erklærede en, at den ikke havde foretaget eksport til Fællesskabet i undersøgelses- perioden og gav udtryk for vilje til at samarbejde i forbindelse med undersøgelsen. Desuden havde to eksporterende producenter, Tuntex Distinct Corporation og Shingkong Synthetic Fibres Corporation, hver en eksport til Fællesskabet p(cid:134) under 100 tons i undersøgel- I betragtning af, at disse to taiwanske sesperioden. selskaber havde en begrænset eksportmængde, og at deres tilsvarende eksportpriser derfor ikke var repræsen- tative, ikke hensigtsmæssigt at beregne dumpingmargenen for disse to selskaber p(cid:134) dette grundlag. fandtes det b) Korea (18) Alle fem koreanske eksporterende producenter, som besvarede spørgeskemaet, havde foretaget en betydelig eksport af syntetiske polyesterfibre til Fællesskabet i undersøgelsesperioden. 2. Normal værdi a) Taiwan fastsat (19) Af de (cid:134)rsager, der er anført i betragtning 17, er den normale værdi kun blevet to taiwanske eksporterende producenter, som stod for stort set hele eksporten af syntetiske polyesterfibre fra Taiwan til Fællesskabet i undersøgelsesperioden. I begge tilfælde er den normale værdi blevet fastsat for hver type af synte- tiske polyesterfibre, der fremstilles af de p(cid:134)gældende selskaber og eksporteres til Fællesskabet. for For (cid:130)n eksporterende producent var den normale værdi pr. varetype fuldstændig baseret p(cid:134) de priser, der betaltes i almindelig handel af uafhængige kunder p(cid:134) hjemme- markedet for salg i repræsentative mængder, jf. artikel 2, stk. 1 og 2, i grundforordningen. For den anden eksporterende producent konstateredes det, at der ikke var noget eller kun et utilstrækkeligt hjemmemarkedssalg af samme vare for visse typer synte- tiske polyesterfibre, der eksporteredes til Fællesskabet. I disse tilfælde, og da den anden samarbejdsvillige ekspor- terende producents priser ikke kunne benyttes, bereg- nedes den normale værdi p(cid:134) grundlag af fremstillings- omkostningerne for disse typer syntetiske fibre af poly- ester plus et rimeligt beløb til dækning af salgs-, general- jf. og administrationsomkostninger, og fortjeneste, L 204/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4. 8. 1999 artikel 2, stk. 3, i grundforordningen. For at fastsætte det rimelige beløb for salgs-, general- og administrationsom- kostninger og for fortjeneste er de faktiske oplysninger om denne eksporterende producents produktion og salg af samme vare i almindelig handel blevet benyttet, jf. i grundforordningen. Den normale artikel 2, stk. 6; værdi for de resterende eksporterede varetyper var baseret p(cid:134) de priser, der betaltes i normal handel af uafhængige kunder p(cid:134) hjemmemarkedet i overensstem- melse med artikel 2, stk. 1 og 2, i grundforordningen, da hjemmemarkedssalget b(cid:134)de samlet og for de p(cid:134)gældende typer var af et repræsentativt omfang. b) Korea (20) Den normale værdi baseredes p(cid:134) de priser, der betaltes i almindelig handel af uafhængige kunder p(cid:134) hjemmemar- kedet for salg i repræsentative mængder, jf. artikel 2, stk. 1 og 2, i grundforordningen. For varetyper, der ikke solgtes i repræsentative mængder eller ikke solgtes i almindelig handel p(cid:134) hjemmemarkedet, er den normale værdi blevet beregnet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen, da andre samarbejdsvillige eksporterende producenters priser ikke kunne benyttes. I denne forbindelse er salgs-, general- og administrations- omkostninger samt fortjenester blevet fastsat i overens- stemmelse med artikel 2, stk. 6, i grundforordningen p(cid:134) samme m(cid:134)de som for Taiwan. 3. Eksportpris (21) Eksportpriserne for eksporterende producenter fra begge lande blev fastsat p(cid:134) grundlag af de priser, der faktisk betaltes af uafhængige købere i Fællesskabet, jf. artikel 2, stk. 8, i grundforordningen. 4. Sammenligning (22) For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen blev der taget hensyn til forskelle i faktorer, der p(cid:134)stodes og p(cid:134)vistes at p(cid:134)virke, sammenligneligheden, jf. artikel 2, stk. 10, i grundfor- ordningen. I denne forbindelse blev der foretaget juste- ringer for omkostninger til land- og søtransport, forsik- ring, h(cid:134)ndtering og lastning samt dermed forbundne og kreditomkostninger, omkostninger, importafgifter. provisioner To taiwanske eksporterende producenter fremførte og p(cid:134)viste, at der blev ydet mængderabat til kunder p(cid:134) hjemmemarkedet, som købte over en vis mængde synte- tiske fibre af polyester om (cid:134)ret. Disse eksporterende producenter hævdede, at alle kunder i Fællesskabet drog fordel af den samme rabat, skønt dette ikke var angivet p(cid:134) fakturaen, idet de købte mængder, der var større end den mængde, over hvilken der blev indrømmet en rabat. For at sikre en retfærdig sammenligning blev der derfor stillet krav om en justering for sm(cid:134) hjemmemarkeds- kunder svarende til den rabat, der ydes de store hjemme- markedskunder. I denne forbindelse bemærkes det, at en justering for mængder i henhold til artikel 2, stk. 10, litra c), i grund- forordningen kun kan indrømmes for prisafslag, der rent faktisk ydes for køb af forskellige mængder. Det konsta- teredes desuden, at ikke alle kunder i Fællesskabet købte den p(cid:134)gældende vare i mængder, der oversteg den mængde, der ville have berettiget i undersøgelsesperioden. Andelen af eksportsalget til sm(cid:134) kunder tæt p(cid:134) andelen af hjemmemarkedssalget til sm(cid:134) kunder, hvilket tyder p(cid:134), at der er samme kundemønster p(cid:134) b(cid:134)de hjemme- og eksportmarkedet. Med henblik p(cid:134) en rimelig sammenligning er det derfor kun berettiget at foretage justering for den mængderabat, som de eksporterende producenter rent faktisk ydede deres store hjemmemar- kedskunder. i Fællesskabet var tværtimod meget til mængderabat 5. Dumpingmargen (23) Den vejede gennemsnitlige normale værdi pr. type synte- tiske polyesterfibre sammenlignedes i henhold til artikel 2, stk. 11, i grundforordningen med den vejede gennem- snitlige eksportpris fog den tilsvarende. type ab fabrik og p(cid:134) samme handelstrin. Sammenligningen viste, at der forekom dumping for de to taiwanske og for fire af de undersøgte koreanske eksporterende producenter, og at dumpingmargenen svarede til det beløb, hvormed den fastsatte normale værdi oversteg prisen ved eksport til Fællesskabet. (24) Den vejede gennemsnitlige dumpingmargen udtrykt i procent af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, er betydelig for de to taiwanske eksporterende producenter, Far Eastern Textile Corporation og Nan Ya Plastics Corporation, og omfatter stort set hele Taiwans eksport I betragtning af den prispolitik, der til Fællesskabet. følges af de p(cid:134)gældende to eksporterende producenter, kan det konkluderes, at der fortsat vil finde dumping sted — muligvis endda i øget omfang — hvis foranstalt- ningerne bortfalder. Der er af de i betragtning 17 nævnte (cid:134)rsager ikke beregnet nogen dumpingmargen for de øvrige tre samarbejdsvillige taiwanske eksporterende producenter. Da det konstateredes, fortsat forekom dumping for de to eksporterende producenter, der tegnede sig for praktisk talt hele den samlede eksport ikke fra Taiwan til Fællesskabet, nødvendigt at undersøge spørgsm(cid:134)let om, hvorvidt det var sandsynligt, at der igen ville forekomme dumping for de tre taiwanske producenter uden noget væsentligt salg, da udløbsundersøgelser er landespecifikke og ikke kræver undersøgelsesresultater for hver enkelt eksporte- rende producent. fandtes det heller at der (25) eksportører eksporterende at Taiwanske enhver dumpingmargen udlignes af devalueringen af den taiwanske valuta (TWD) over for den amerikanske dollar, der fandt sted efter undersøgelsesperioden. Det blev yderligere p(cid:134)st(cid:134)et, at den kurs, som Taiwan-dollaren fremførte, 4. 8. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 204/7 opn(cid:134)ede over for den amerikanske dollar i første kvartal 1998, forventes at forblive stabil i de kommende (cid:134)r, og at prisfaldet i amerikanske dollar p(cid:134) ren terephthalsyre (PTA), der er den vigtigste r(cid:134)vare ved fremstilling af syntetiske polyesterfibre, og som de p(cid:134)gældende selskaber køber i amerikanske dollar, har mere end kompenseret for den taiwanske valutas fald overfor dollaren. Spørgsm(cid:134)let blev undersøgt. I første kv(cid:134)rtal 1998 faldt den taiwanske valuta faktisk med næsten 17 % over for dollaren, dvs. den valuta hvori eksportpriserne til Fælles- skabet sædvanligvis udtrykkes, i forhold til det gennem- snit, der konstateredes i undersøgelsesperioden. Den taiwanske valuta steg imidlertid senere i 1998, s(cid:134)ledes at faldet i begyndelsen af 1999 kun udgjorde 14 %. Ifølge eksporterende indgivet finansielle prognoser producenter forventes der i (cid:134)r 2000 desuden et yderli- gere fald i nedskrivningen til under 10 % (i forhold til niveauet i undersøgelsesperioden). I henhold til samme prognoser vil der i de kommende (cid:134)r fortsat være en retning mod, at den taiwanske valuta udvikling i genvinder sin værdi. I alle tilfælde skal det bemærkes, at valutakursændringer ifølge deres natur ikke kan forudses p(cid:134) p(cid:134)lidelig vis, og tidligere ændringer er ikke nødven- digvis en strømpil for den fremtidige udvikling. af de (26) restdumpingmargenen) blive anset For s(cid:134) vidt ang(cid:134)r Korea skal der bemærkes følgende: de foranstaltninger, der er omfattet af den fornyede under- søgelse, er baseret p(cid:134) dumpingmargener, der blev fastsat i den tidligere undersøgelse, og disse margener vil (med undtagelse af for ubetydelige i henhold til den nuværende grundforord- ning. De oprindelige margener var lave, og dette forhold har ikke ændret sig. I denne undersøgelse konstateredes der en vejet gennemsnitlig dumpingmargen p(cid:134) 1,8 % af cif-importprisen, Fællesskabets grænse. Endelig fandtes der ingen tegn p(cid:134), at et bortfald af de eksisterende foranstaltninger ville føre til en ændring af denne situa- tion i en overskuelig fremtid. Det konkluderedes derfor, at det ikke var sandsynligt, at der igen ville finde dumping sted. D. ERHVERVSGRENEN I FÆLLESSKABET (27) To af de ni som støttede fællesskabsproducenter, anmodningen om en fornyet undersøgelse, samarbej- dede ikke i forbindelse med undersøgelsen. Det fremgik af undersøgelsen, at de syv samarbejdsvillige EF-produ- center, der støttede anmodningen om en fornyet under- søgelse, i undersøgelsesperioden tegnede sig for mere end 65 % af den samlede produktion i Fællesskabet af den p(cid:134)gældende vare. Disse producenter udgør derfor erhvervsgrenen i Fællesskabet i henhold til artikel 4, stk. 1, i grundforordningen. Disse samarbejdsvillige produ- center følgende i »EF-erhvervsgrenen«. Fællesskaftet benævnes det i E. ANALYSE AF SITUATIONEN P(cid:143) FÆLLESSKABS- MARKEDET 1. Forbruget i Fællesskabet (28) Forbruget i Fællesskabet baseredes p(cid:134) den kombinerede mængde af EF-erhvervsgrenens salg p(cid:134) fællesskabsmar- kedet, de øvrige ikke-samarbejdsvillige EF-producenters salg p(cid:134) dette marked samt Eurostats oplysninger om den samlede importmængde. Salgsmængden for de fælles- skabsproducenter, der ikke samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, blev p(cid:134) grundlag af de foreliggende oplysninger fastsat til omkring 30 % af alle fællesskabs- producenternes samlede salg. P(cid:134) dette grundlag udviste forbruget i Fællesskabet af syntetiske fibre af polyester samlet en svagt faldende tendens i løbet af den periode, der var omfattet af under- søgelsen: forbruget faldt fra 540 000 tons i 1994 til 490 000 tons i 1995, og steg efter et midlertidigt lavpunkt p(cid:134) 460 000 tons i 1996 til 520 000 tons i undersøgelsesperioden, hvilket udgør et samlet fald p(cid:134) 3 % i den undersøgte periode. 2. Importen til Fællesskabet fra Taiwan og Korea a) Importen fra Korea (29) Det konkluderedes, at situationen p(cid:134) Fællesskabets marked for syntetiske fibre af polyester ikke burde analy- seres for s(cid:134) vidt angik importerede varer med oprindelse i Korea p(cid:134) grund af de konklusioner, Kommissionen var n(cid:134)et frem til med hensyn til dumping og sandsynlig- heden for, at der igen ville forekomme dumping af denne import. b) Mængde, værdi og markedsandel for importen fra Taiwan (30) M(cid:134)lt i mængde steg importen fra Taiwan fra ca. 8 000 tons i 1994 til ca. 27 000 tons i undersøgelsesperioden, hvilket er en stigning p(cid:134) omkring 240 %. Værdien af importen fra Taiwan steg fra 9,9 mio. ECU i 1994 til 29,3 mio. ECU i undersøgelsesperioden, hvilket er en stigning p(cid:134) 196 %. Udtrykt i markedsandel p(cid:134) grundlag af det samlede forbrug i Fællesskabet steg markedsgennemtrængningen for dumpingimporten fra Taiwan fra 1,5 % til 5,3 % i undersøgelsesperioden, m(cid:134)lt i mængde, hvilket er en stigning p(cid:134) 253 %. L 204/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4. 8. 1999 c) Priser p(cid:134) importen fra Taiwan (31) Priserne p(cid:134) importen fra Taiwan faldt med 14 % fra 1994 til undersøgelsesperioden. Det skal bemærkes, at disse priser fandtes at ligge under EF-erhvervsgrenens priser i hele den undersøgte periode. (36) d) Prisunderbud ved importen fra Taiwan (32) Med henblik p(cid:134) fastsættelse af prisunderbuddet blev der foretaget en analyse af oplysninger, der vedrørte under- sammenligning mellem en søgelsesperioden. Ved eksportprisen med EF-erhvervsgrenens priser p(cid:134) samme handelstrin konstateredes det, at der forekom prisun- derbud. De relevante priser for EF-erhvervsgrenen var priserne ved salg til uafhængige kunder, om nødvendigt justeret til niveauet ab fabrik, dvs. uden transportom- kostninger. Der blev foretaget justeringer af de eksporte- rende producenters salgspriser (cif Fællesskabets grænse) for at tage hensyn til den betalte told og antidumping- told. Alle priser sammenlignedes, idet der blev set bort fra rabatter og nedslag. (33) Det fremgik af sammenligningen (der for begge priser fandt sted p(cid:134) grundlag af vejede gennemsnit), at der var for en importen fra Taiwan p(cid:134), 16,7 % af EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspris. prisunderbudsmargen gennemsnitlig vejet Dette skal sammenlignes med det underbud, der konsta- teredes i den tidligere undersøgelse, og som for Taiwan var p(cid:134) mellem 22 % og 30 %. De eksporterende producenters gennemsnitlige -under- budsniveau var stadig betydeligt trods for, at de gældende antidumpingforanstaltninger havde en vis opadg(cid:134)ende virkning p(cid:134) importpriserne. til 3. EF-erhvervsgrenens situation a) Indledende bemærkninger produktionsfaciliteter. Dette svarer til et samlet fald p(cid:134) 8 %. Produktionen faldt mere end forbruget i Fælles- skabet, der faldt med 3 % i den af undersøgelsen omfat- tede periode. For s(cid:134) vidt ang(cid:134)r kapacitet skal det bemærkes, at produktionsfaciliteterne syntetiske polyesterfibre for ogs(cid:134) anvendes til fremstilling af andre varer, der ikke er berørt af denne procedure, f. eks. tow og tops. Som følge heraf blev der foretaget et skøn over den kapacitet, der normalt tilskrives EF-erhvervsgrenens produktion af den p(cid:134)gældende vare. Det fandtes, at kapaciteten faldt fra 432 300 tons i 1994 til 401 500 tons i undersøgelses- perioden, hvilket er et fald p(cid:134) 7 %. Dette svarer stort set foreg(cid:134)ende til produktionsnedgangen som skitseret bemærkning. Kapacitetsudnyttelsesgraden faldt svagt i den af undersøgelsen omfattede periode, nemlig fra 86,6 % i 1994 til 85,7 % i undersøgelsesperioden. i c) EF-erhvervsgrenens salgsmængde (37) EF-erhvervsgrenens salgsmængde p(cid:134) fællesskabsmarkedet faldt i den af undersøgelsen omfattede vare fra 330 000 tons i 1994 til 295 000 tons i undersøgelsesperioden. Dette svarer til et samlet fald p(cid:134) 11 %. Denne udvikling viser, at EF-erhvervsgrenens salg ikke fulgte udviklingen i forbruget, der faldt med 3 % i den af undersøgelsen omfattede periode. d) Markedsandel (38) Udviklingen i salgsmængden sammenlignet med udvik- lingen i forbruget i Fællesskabet viser, at EF-erhvervs- faldt i den betragtede periode. grenens markedsandel EF-erhvervsgrenens markedsandel faldt fra 61 % i 1994 til 60 % i 1995, 59 % i 1996 og 56 % i undersøgelsespe- rioden. Det samlede tab af markedsandel var p(cid:134) 5 procentpoint mellem, 1994 og undersøgelsesperioden. (34) Undersøgelsen af fællesskabserhvervsgrenens situation omfatter perioden fra 1994 til udløbet af undersøgelses- perioden. Det skal bemærkes, at der i denne periode gjaldt antidumpingforanstaltninger som nævnt i betragt- ning 1 ff. med deraf følgende virkninger for EF-erhvervs- grenen. e) Lagre (39) Lagerbeholdningerne steg betydeligt, nemlig med 33 % mellem 1994 og undersøgelsesperioden. b) Produktion, kapacitet og kapacitetsudnyttelse f) Gennemsnitlig salgspris og prisudvikling (35) EF-erhvervsgrenens produktion faldt i den af undersø- gelsen omfattede periode fra ca. 374 000 tons i 1994 til ca. 343 000 tons i undersøgelsesperioden. Dette fald afspejlede lukningen af en række af EF-erhvervsgrenens (40) De vejede gennemsnitlige salgspriser for den p(cid:134)gældende vare solgt af EF-erhvervsgrenen p(cid:134) fællesskabsmarkedet svingede i den betragtede periode og steg samlet med 3 %. 4. 8. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 204/9 Det skal bemærkes, at priserne p(cid:134) syntetiske fibre af polyester for alle erhvervsdrivende p(cid:134) markedet er blevet p(cid:134)virket af prisudviklingen for de grundlæggende r(cid:134)varer s(cid:134)som ren terephthalsyre (PTA), dimethylterephthalat (DMT) og glykol, der tegner sig for omkring 50 % til 70 % af omkostningerne til fremstilling af den færdige vare. P(cid:134) grund af en verdensomspændende mangel p(cid:134) disse r(cid:134)varer, der begyndte i slutningen af 1993 og fortsatte i 1994 og 1995, steg priserne, hvilket afspej- ledes i en tilsvarende stigning i produktionsomkostnin- gerne. Prisudviklingen for disse r(cid:134)varer er dog vendt fra og med 1995. g) Rentabilitet (41) I 1994 p(cid:134)drog EF-erhvervsgrenen sig et vejet gennem- snitligt tab p(cid:134) 3,5, % af nettosalget. Den finansielle situa- tion forbedredes efterfølgende, især i 1995 (en fortje- neste p(cid:134) 7,5 %). Dette skyldtes delvist, at alle erhvervs- drivende p(cid:134) fællesskabsmarkedet kunne hæve priserne efter en stigning i r(cid:134)varepriserne (se betragtning 40), og EF-erhvervsgrenen kunne forbedre sin finansielle situa- tion p(cid:134) grund af et fald i de faste omkostninger. Det skal imidlertid bemærkes, at EF-erhvervsgrenens finansielle resultater er blevet d(cid:134)rligere fra og med 1995; idet fortjenesten er faret fra 7,5 % til 5,6 % i undersøgelsespe- rioden. h) Investeringer (42) EF-erhvervsgrenens (cid:134)rlige investeringer var betydelige i den undersøgte periode og udgjorde 58 mio. ECU i 1994, 44 mio. ECU i 1995 og toppede i 1996 med 81 mio. ECU. I undersøgelsesperioden beløb investerin- gerne sig til 14 mio. ECU. Det skal bemærkes, at denne betydelige indsats hovedsagelig vedrører investeringer i erstatningsmaskiner som led i et samlet omstrukture- ringsprogram. i) Beskæftigelse (43) P(cid:134) grund af et vist fald i produktionskapaciteten samt omstrukturering faldt, fra antallet omkring 2 300 i 1994 til ca. 2 000 i undersøgelsespe- rioden; dvs. med 9,2 %. af beskæftigede 4. Konklusion vedrørende EF-erhvervsgrenens si- tuation (44) Det fremg(cid:134)r af ovenst(cid:134)ende analyse, at de økonomiske indikatorer, s(cid:134)som produktion, kapacitetsudnyttelse, salg og lagerbeholdninger, fortsat udviser negative tendenser. Skønt dette skal ses p(cid:134) baggrund af et svagt faldende forbrug, m(cid:134) det erindres, at EF-erhvervsgrenen mistede markedsandele i denne periode. Undersøgelsen har desuden vist, at EF-erhvervsgrenen har lidt under et bety- deligt pristryk, og der er konstateret et betydeligt prisun- derbud for importen med oprindelse i Taiwan. (45) For s(cid:134) vidt ang(cid:134)r EF-erhvervsgrenens finansielle situation skal det bemærkes, at der blev opn(cid:134)et fortjenester i 1995 efter stigningen i r(cid:134)varepriserne og indledningen af en antidumpingundersøgelse af importen fra Belarus. EF- erhvervsgrenens finansielle resultater forværredes imid- lertid fra og med 1995, hvilket faldt sammen med en øget importerede varer fra Taiwan, som fyldte tomrummet efter importen fra Belarus. tilstedeværelse af (46) I betragtning af ovenst(cid:134)ende analyse konkluderedes det, at EF-erhvervsgrenen fortsat er i en økonomisk svækket situation. F. SANDSYNLIGHEDEN FOR FORNYET DUMPING (47) I fortsættelse af analysen af tilstedeværelsen af dumping og sandsynligheden for fornyet dumping for importe- rede varer med oprindelse i Taiwan og analysen af EF- erhvervsgrenens situation blev det undersøgt, om det var sandsynligt, at der igen ville forekomme skade, hvis foranstaltningerne over for importen fra Taiwan blev ophævet. 1. Analyse af de p(cid:134)gældende taiwanske producen- ters situation (48) Det konstateredes, at den samlede produktionskapacitet i Taiwan er steget med 21,3 %, svarende til 135 000 tons, fra 1995 til undersøgelsesperioden. De taiwanske eksporterende producenter planlægger at øge deres produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse yderligere til over 90 % i 1998, hvilket vil føre til en yderligere produktionsstigning p(cid:134) 30 000 tons. til for trods (49) Det fandtes ogs(cid:134), at importen med oprindelse i Taiwan mængdemæssigt er steget betydeligt mellem 1994 og de undersøgelsesperioden (+ 242 %) gældende skal antidumpingforanstaltninger. bemærkes, at den mængde, der importeredes til Fælles- skabet, næsten fordobledes mellem 1995 og 1996, og at den mere end tredobledes mellem 1994 og undersøgel- sesperioden. Den tilsvarende, markedsandel steg betyde- ligt mellem 1994 og undersøgelsesperioden, nemlig fra 1,5 % til 5,3 %. Det er desuden fastsl(cid:134)et, at denne import i undersøgelsesperioden fandt sted til priser, der l(cid:134) bety- deligt (16,7 %) under EF-erhvervsgrenens priser. Det L 204/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4. 8. 1999 2. Virkningerne af importen fra Taiwan uden anti- dumpingforanstaltninger Taiwan bør opretholdes for at undg(cid:134), at der igen vil finde skadelig dumping sted. (50) (51) (52) For s(cid:134) vidt ang(cid:134)r genoptagelse af den skadelige dumping fandtes det, at de priser, der kan opn(cid:134)s, hvis der ikke findes antidumpingforanstaltninger, ville føre til et pris- underbud p(cid:134) 24,5 %. Den metode, der benyttedes til at beregne dette tal, var den samme som beskrevet i betragtning 32, bortset fra at der ikke er lagt antidum- pingtold til importprisen. I betragtning af ovenst(cid:134)ende forventes det, at importen fra Taiwan til Fællesskabet vil stige yderligere og priserne herp(cid:134) falde, hvis de gældende antidumpingforanstalt- ninger bortfalder. Det konstateredes, at selv med foran- staltninger i kraft steg den mængde, der importeredes fra Taiwan. Det kan desuden ikke udelukkes, at de forholdsvis højere priser p(cid:134) fællesskabsmarkedet ved et fravær af foranstaltninger vil udgøre en tilskyndelse til at omdirigere i øjeblikket sendes til andre tredjelande, til fællesskabs- markedet. fra Taiwan, der eksporterede varer For s(cid:134) vidt ang(cid:134)r EF-erhvervsgrenens rentabilitetsniveau kan der forudses to grundlæggende scenarier, hvis anti- dumpingforanstaltningerne mod importens fra Taiwan bortfalder. Den første mulighed er, at EF-erhvervsgrenen vil fortsætte med at sælge til de samme priser, hvilket vil føre til en faldende markedsandel med direkte følger p(cid:134) lang sigt for dens rentabilitet. Den anden mulighed er, at EF-erhvervsgrenen sænker priserne p(cid:134) nogle omr(cid:134)der, hvor konkurrencen fra Taiwan er størst, hvilket vil føre til faldende rentabilitet. Det ansl(cid:134)s, at EF-erhvervsgrenen i det første scenario yderligere vil miste en markedsandel p(cid:134) 2,5 %, ledsaget af et fald i rentabiliteten p(cid:134) 9,5 % p(cid:134) kort sigt. Hvis EF-erhvervsgrenen følger den nedad- g(cid:134)ende prisudvikling, vil rentabiliteten falde fra 5,6 % til 2,7 %. I begge scenarier vil EF-erhvervsgrenens rentabi- litet derfor falde p(cid:134) grund af den skadevoldende dumpin- gimport fra Taiwan. 3. Konklusion om genoptagelse af den skadelige dumping (53) I den undersøgte periode faldt priserne p(cid:134) dumpingim- porten fra Taiwan med 14 %, samtidig med at EF- erhvervsgrenens priser steg med 3 %. Dette havde til følge, at den taiwanske imports markedsandel steg fra 1,5 % i 1994 til 5,3 % i undersøgelsesperioden, dvs. med 253 %. Da importen fra Taiwan begyndte at fylde tomrummet efter importen fra Belarus, forværredes EF- erhvervsgrenens finansielle situation desuden. (54) Den betydelige produktionskapacitet i Taiwan, der for en dels vedkommende først er installeret for nylig, de attraktive priser p(cid:134) fællesskabsmarkedet og den deraf følgende risiko for en eksportindsats tyder klart p(cid:134), at de for antidumpingforanstaltninger eksisterende over G. FÆLLESSKABETS INTERESSER 1. Indledning (55) Det bør erindres, at det i de tidligere undersøgelser fandtes, at en indførelse af foranstaltninger ikke var mod Fællesskabets interesser. Det skal desuden bemærkes, at den foreliggende undersøgelse er en fornyet undersø- gelse og s(cid:134)ledes analyserer en situation, hvor der allerede er indført foranstaltninger. Den nuværende undersø- gelses timing og karakter gør det derfor muligt at vurdere enhver utilbørlig negativ indvirkning p(cid:134) de berørte parter af de indførte antidumpingforanstalt- ninger. P(cid:134) dette grundlag undersøgtes det, om det til trods for konklusionerne om sandsynligheden af, at der fortsat eller igen vil finde dumping sted, klart kunne konklu- deres, at det ikke er i Fællesskabets interesse at opret- holde foranstaltningerne i dette bestemte tilfælde. Med henblik herp(cid:134) og i henhold til artikel 21, stk. l, i grund- forordningen overvejedes virkningerne af foranstalt- ninger for alle parter, der var berørt af proceduren, samt følgerne af ikke at opretholde foranstaltninger over for Taiwan. 2. EF-erhvervsgrenens interesser (56) EF-erhvervsgrenen har i mere end et (cid:134)rti lidt under lavpris- eller dumpingimport af syntetiske fibre af poly- ester. M(cid:134)let med de antidumpingforanstaltninger, der er genstand for den fornyede undersøgelse, nemlig at genskabe en retfærdig konkurrence p(cid:134) fællesskabsmar- kedet mellem EF-producenterne og deres eksporterende modparter i tredjelande, er ikke blevet fuldt ud opfyldt, s(cid:134)ledes som det fremg(cid:134)r af ovenst(cid:134)ende. konkurrencedygtighed EF-erhvervsgrenen har gjort en betydelig indsats for at forbedre sin produktivitet i de seneste (cid:134)r i et forsøg p(cid:134) at nedbringe sine produktionsomkostninger og forbedre sin prisfølsomme marked. EF-erhvervsgrenen udfoldede især betydelige rationaliseringsbestræbelser i undersøgelsesperioden. En fællesskabsproducent lukkede to produktionsanlæg i et forsøg p(cid:134) at nedbringe omkostningerne og forbedre produktiviteten. dette p(cid:134) I betragtning af EF-erhvervsgrenens situation, og navnlig det forhold at den forhindredes i at genrejse sig fuldt ud fra de økonomiske vanskeligheder som følge af dum- pingimport, finder Kommissionen, at det er meget sand- synligt, at EF-erhvervsgrenens situation vil forværres yderligere, hvis der ikke foreligger foranstaltninger. Dette kan medføre et alvorligt fald i beskæftigelsen og kan i sidste ende føre til et fald i antallet af producenter i Fællesskabet. 4. 8. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 204/11 igangværende omstruktureringsbe- EF-erhvervsgrenens stræbelser viser desuden, at den ikke er parat til at opgive dette produktionssegment. Det vil derfor være i EF-erhvervsgrenens interesse at antidumpingforanstalt- ningerne opretholdes. 4. Følgen for konkurrencen p(cid:134) fællesskabsmarkedet (60) Det er blevet hævdet, at konkurrenceniveauet p(cid:134) fælles- skabsmarkedet for syntetiske fibre af polyester ville blive p(cid:134)virket af en fortsættelse af antidumpingtolden, da dette ville styrke EF-erhvervsgrenens position. (57) (58) 3. Virkningen p(cid:134) brugerne Ingen brugere i EF besvarede det spørgeskema, der udsendtes af Kommissionen i forbindelse med den nuværende undersøgelse. Der blev ikke fremlagt doku- mentation vedrørende virkningen af de gældende foran- staltninger p(cid:134) produktionsomkostningerne. Der kunne derfor ikke foretages nogen analyse af de gældende foranstaltningers virkning p(cid:134) brugernes produktionsom- kostninger. To brugersammenslutninger i EF fremlagde oplysninger og anmodede om, at foranstaltningerne ophævedes. I disse henvendelser blev det fremført, at EF-erhvervs- grenen ikke var i stand til at dække efterspørgslen. Desuden underrettede visse brugere af en type syntetiske polyesterfibre, nemlig appreteringsfibre, Kommissionen om, at den vigtigste EF-producent af denne type ikke kunne dække deres behov. Der forekom dog tilsynela- dende ingen særlig mangel p(cid:134) fællesskabsmarkedet i den undersøgte periode. M(cid:134)let for antidumpingforanstalt- ninger er ikke at lukke fællesskabsmarkedet for importe- rede varer, men at afhjælpe illoyal handelspraksis og forhindre den forvridende virkning af skadelig dumpin- gimport. I dette konkrete tilfælde forhindrede foranstalt- ningerne tilsyneladende ikke importerede varer i at komme ind p(cid:134) fællesskabsmarkedet. Som allerede nævnt steg importen fra Taiwan betydeligt i den undersøgte periode. Da EF-erhvervsgrenen har en betydelig produktionskapa- citet, og da der findes andre leverandører udenfor Fælles- skabet, fandtes det at risikoen for en generel forsynings- mangel er meget lille eller ikke-eksisterende. indeholder (59) Nogle interesserede parter fremførte desuden, at den internationale konkurrencestilling for EF-producerede varer, der syntetiske fibre af polyester, bringes i fare af en videreførelse eller genindførelse af antidumpingforanstaltningerne. Dette argument kan ikke accepteres, da syntetiske fibre af polyester, som anvendes til fremstilling i Fællesskabet af varer bestemt til eksport, kan indføres i Fællesskabet uden told i henhold til ordningerne for aktiv forædling. Da de antidumpingfor- anstaltninger, der er genstand for den fornyede undersø- gelse, gælder i mindst fem (cid:134)r, havde disse interesserede parter desuden mulighed for at fremlægge dokumenta- tion for foranstaltningernes betydning for deres produk- tionsomkostninger og internationale konkurrenceevne, men der blev ikke modtaget oplysninger herom. For s(cid:134) vidt ang(cid:134)r konkurrencemiljøet p(cid:134) fællesskabsmar- kedet er de gældende foranstaltninger ikke af en s(cid:134)dan art, at de lukker fællesskabsmarkedet for de eksporte- rende producenter, der er omfattet af den fornyede undersøgelse. De tillader derfor, at disse eksporterende producenter fortsat vil være til stede p(cid:134) markedet. Det bør erindres, at brugerindustrierne og andre erhvervsdri- vende altid har nydt godt af tilstedeværelsen af en bred vifte af konkurrenter p(cid:134) markedet. Brugerne af den p(cid:134)gældende vare vil derfor stadig have fordelene ved et marked, hvor der findes et antal leve- randører. 5. Konklusion (61) Navnlig p(cid:134) grundlag af ovenst(cid:134)ende kendsgerninger og overvejelser og efter at have undersøgt de argumenter, der er fremført af EF-erhvervsgrenen og sammenslut- ninger af brugere af den p(cid:134)gældende vare, konkluderedes det, at der ikke var tvingende (cid:134)rsager til ikke at opret- holde de gældende foranstaltninger over for importen fra Taiwan. (62) (63) H. AFSLUTNING AF PROCEDUREN FOR S(cid:143) VIDT ANG(cid:143)R IMPORTEREDE VARER MED OPRINDELSE I KOREA I betragtning af konklusionerne i betragtning 26 er de i øjeblikket gælder antidumpingforanstaltninger, der over for varer med oprindelse i Korea, ikke længere nødvendige. I henhold til artikel 11 sammenholdt med artikel 9 i grundforordningen skal undersøgelsen eller proceduren afsluttes, n(cid:134)r det efter høring findes at beskyttelsesforanstaltninger er nødvendige, og n(cid:134)r der ikke rejses indvendinger i Det R(cid:134)dgivende Udvalg. P(cid:134) baggrund af det ovenfor anførte har Kommissionen konkluderet at, en videreførelse af de beskyttelsesforan- staltninger, der i øjeblikket gælder over for importen fra Korea, er unødvendig, og at proceduren bør afsluttes for s(cid:134) vidt ang(cid:134)r importen fra dette land. I. ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER OVER IMPORTEN MED OPRINDELSE I TAIWAN FOR (64) Det følger af ovenst(cid:134)ende, at antidumpingtolden p(cid:134) importen af syntetiske fibre af polyester med oprindelse i Taiwan, der indførtes ved forordning (EØF) nr. 3017/92 bør opretholdes, s(cid:134)ledes som det er muligt i henhold til artikel 11, stk. 2, i grundforordningen — UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 P(cid:134) grundlag af ovenst(cid:134)ende, og da foranstaltningerne har været i kraft i en vis periode og vil blive videreført p(cid:134) samme niveau, kan det konkluderes, at dette ikke ville indebære en forværring af brugernes situation. 1. Der indføres en endelig antidumpingtold p(cid:134) importen af syntetiske fibre af polyester, ikke kartede, kæmmede eller p(cid:134) anden m(cid:134)de beredte til spinding, henhørende under KN-kode 5503 20 00 og med oprindelse i Taiwan. L 204/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4. 8. 1999 Tolden udgør følgende i procent af varens nettopris, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet: 13 % for 2. syntetiske fibre af polyester med oprindelse i Taiwan (Taric-tillægskode 8195) undtagen for syntetiske fibre af polyester fremstillet af nedenfor anførte selskaber, for hvilke følgende satser finder anvendelse: — Far Eastern Textile Ltd, Taipei (Taric-tillægskode 8192) — Nan Ya Plastics Corporation, Taipei (Taric-tillægskode 8193) — Shingkong Synthetic Fibres Co. , Taipei (Taric-tillægskode 8194). 6,8 % 5,9 % 13,0 % Artikel 2 Antidumpingproceduren vedrørende importen af syntetiske fibre af polyester med oprindelse i Republikken Korea afsluttes. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat. Artikel 3 Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Artikel 4 Denne medlemsstat. forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver Udfærdiget i Bruxelles, den 29. juli 1999. P(cid:134) R(cid:134)dets vegne S. HASSI Formand


title: 1999/524/YUTP: Neuvoston päätös, tehty 29 päivänä heinäkuuta 1999, Euroopan unionin erikoislähettilään nimeämisestä Kosovoon hyväksytyn yhteisen toiminnan 1999/239/YUTP kumoamisesta

eurovoc_concepts:
Kosovo
diplomatic representation
the EU's international role

text: L 201/4 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 31. 7. 1999 NEUVOSTON PÄÄTÖS, tehty 29 päivänä heinäkuuta 1999, Euroopan unionin erikoislähettilään nimeämisestä Kosovoon hyväksytyn yhteisen toiminnan 1999/239/YUTP kumoamisesta (1999/524/YUTP) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 14 artiklan, sekä katsoo seuraavaa: 1) 2) neuvosto hyväksyi 30 päivänä maaliskuuta 1999 yhteisen toiminnan 1999/239/YUTP (1) Wolfgang Petritschin nimeämisestä Euroopan unionin erikoislähettilääksi Kosovoon, ottaen huomioon alueen tapahtumat, erityisesti Yhdistyneiden Kansakuntien rauhanturvajoukkojen sijoittamisen Kosovoon, unioni katsoo, että erityisedustajan toimeksianto Kosovossa on saatettu päätökseen. Neuvosto esitti 19 päivänä heinäkuuta 1999 kiitoksen suurlähettiläs Petritschin työstä Kosovon erikoislähettiläänä, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: Kumotaan yhteinen toiminta 1999/239/YUTP. 1 artikla 2 artikla Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se on tehty. Tämä päätös julkaistaan virallisessa lehdessä. 3 artikla Tehty Brysselissä 29 päivänä heinäkuuta 1999. Neuvoston puolesta S. HASSI Puheenjohtaja (1) EYVL L 89, 1. 4. 1999, s. 1