title: Verordening (EG) nr. 1498/1999 van de Commissie van 8 juli 1999 houdende uitvoeringsbepalingen van Verordening (EEG) nr. 804/68 van de Raad betreffende de mededelingen van gegevens tussen de lidstaten en de Commissie in de sector melk en zuivelproducten

eurovoc_concepts:
EU Member State
European Commission
exchange of information
market intervention
milk
milk product

text: 9. 7. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 174/3 VERORDENING (EG) Nr. 1498/1999 VAN DE COMMISSIE van 8 juli 1999 houdende uitvoeringsbepalingen van Verordening (EEG) nr. 804/68 van de Raad betreffende de mededelingen van gegevens tussen de lidstaten en de Commissie in de sector melk en zuivel- producten DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeen- schap, Gelet op Verordening (EEG) nr. 804/68 van de Raad van 27 juni 1968 houdende een gemeenschappelĳke ordening der markten in de sector melk en zuivelproducten (1), laatstelĳk gewĳzigd bĳ Verordening (EG) nr. 1587/96 (2), en met name op artikel 28, (1) (2) (3) (4) (5) Overwegende dat Verordening (EEG) nr. 210/69 van de Commissie van 31 januari 1969 betreffende de weder- zĳdse mededeling van gegevens door de lidstaten en de Commissie in de sector melk en zuivelproducten (3), laatstelĳk gewĳzigd bĳ Verordening (EG) nr. 427/98 (4), ingrĳpend is gewĳzigd; dat, nu deze verordening herhaaldelĳk en opnieuw wordt gewĳzigd, ter wille van de duidelĳkheid tot de algehele omwerking ervan dient te worden overgegaan; Overwegende dat het voor de beoordeling van de productie en de marktsituatie in de sector melk en zuivelproducten noodzakelĳk is dat regelmatig gegevens worden uitgewisseld over het functioneren van de in Verordening (EEG) nr. 804/68 bedoelde interventiemaat- regelen, en met name over de ontwikkeling van de voor- raden van de betrokken producten, zowel bĳ de inter- ventiebureaus als in particuliere opslag; Overwegende dat de steun voor tot caseïne verwerkte ondermelk en de restituties uitsluitend kunnen worden vastgesteld aan de hand van gegevens over de ontwikke- ling van de prĳzen in de internationale handel; Overwegende dat, om de handelsstromen nauwkeurig en regelmatig te kunnen volgen en zo de uitwerking van de restituties te kunnen beoordelen, gegevens beschikbaar moeten zĳn over de uitvoer van de producten waarvoor restituties zĳn vastgesteld, met name wat betreft de hoeveelheden waarvoor de restitutie bĳ aanbesteding wordt vastgesteld; Overwegende dat, krachtens de in het kader van de multilaterale handelsbesprekingen van de Uruguay-ronde gesloten overeenkomst inzake de landbouw (5), hierna „overeenkomst inzake de landbouw” genoemd, aanvul- lende en meer gedetailleerde gegevens over de in- en uitvoer en met name over de aanvragen van certificaten en het gebruik ervan moeten worden verstrekt, om te garanderen dat de in het kader van de overeenkomst aangegane verbintenissen worden nageleefd; dat, ter wille van een optimale benutting van de mogelĳkheden in het kader van de genoemde verbintenissen, snelle informatie over het verloop van de uitvoer volstrekt (1) PB L 148 van 28. 6. 1968, blz. 13. (2) PB L 206 van 16. 8. 1996, blz. 21. (3) PB L 28 van 5. 2. 1969, blz. 1. (4) PB L 53 van 24. 2. 1998, blz. 6. (5) PB L 336 van 23. 12. 1994, blz. 1. (6) (7) (8) (9) noodzakelĳk is; dat, krachtens diezelfde overeenkomst, de uitvoer in het kader van de voedselhulp is vrĳgesteld van de beperkingen die voor de gesubsidieerde uitvoer gelden; dat derhalve dient te worden bepaald dat in de mededelingen over de uitvoercertificaataanvragen moet worden gespecificeerd of het om certificaten gaat voor leveringen in het kader van voedselhulp; Overwegende dat bĳ Verordening, (EG) nr. 174/1999 van de Commissie (6) bĳzondere bepalingen voor de uitvoer van kaas naar Canada, naar Zwitserland en naar de Verenigde Staten zĳn vastgesteld; dat maatregelen moeten worden getroffen voor de mededeling van de desbetreffende gegevens; Overwegende dat Verordening (EG) nr. 174/1999 in een specifieke regeling voorziet inzake de toekenning van restituties voor de bestanddelen van oorsprong uit de Gemeenschap van smeltkaas die in het kader van de regeling actieve veredeling wordt vervaardigd; dat maat- regelen moeten worden getroffen voor de mededeling van de desbetreffende gegevens; een uitvoercertificaat Overwegende dat in artikel 5 van Verordening (EG) nr. in 174/1999 is bepaald dat bepaalde gevallen ook geldig is voor de uitvoer van een product dat onder een andere code valt dan die welke in vak 16 van het certificaat is vermeld; dat maatregelen moeten worden getroffen voor de mededeling van de desbetreffende gegevens; Overwegende dat bĳ Verordening (EG) nr. 1374/98 van de Commissie (7), gewĳzigd bĳ Verordening (EG) nr. 1339/1999 (8), is vastgesteld dat bepaalde invoercontin- genten moeten worden beheerd door middel van IMA 1- certificaten die door de instanties in de derde landen worden afgegeven; dat de lidstaten de Commissie de hoeveelheden producten meedelen waarvoor invoercerti- ficaten op basis van de IMA 1-certificaten zĳn afgegeven; dat de ervaring heeft geleerd dat deze mededelingen niet altĳd volstaan om het verloop van de betrokken invoer in iedere fase nauwkeurig te volgen; dat maatregelen moeten worden getroffen voor de mededeling van aanvullende gegevens; (10) Overwegende dat de wĳze van mededeling voor bepaalde gegevens dient te worden gewĳzigd; dat de mededeling van deze gegevens noodzakelĳk is om te kunnen nagaan of bepaalde invoercontingenten die inge- volge de overeenkomst inzake de landbouw op 1 juli 1999 beginnen, in acht worden genomen; dat de onder- havige verordening derhalve ter verzekering van de continuïteit bĳ het beheer van het stelsel met ingang van genoemde datum van toepassing moet zĳn; (6) PB L 20 van 27. 1. 1999, blz. 8. (7) PB L 185 van 30. 6. 1998, blz. 21. (8) PB L 159 van 25. 6. 1999, blz. 22. L 174/4 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 9. 7. 1999 (11) Overwegende dat de in deze verordening vervatte maat- regelen in overeenstemming zĳn met het advies van het Comité van beheer voor melk en zuivelproducten, HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: HOOFDSTUK I Voorraden en interventie Artikel 1 De lidstaten delen de Commissie uiterlĳk op de tiende van elke maand met betrekking tot de voorafgaande maand de volgende gegevens mee: 1. Wat betreft de interventiemaatregelen op grond van artikel 6, lid 1, van Verordening (EEG) nr. 804/68: a) de hoeveelheden boter die aan het einde van de betrokken maand waren opgeslagen, alsmede de hoeveel- heden die in die maand zĳn in- en uitgeslagen, overeen- komstig bĳlage I, deel A; b) de onderverdeling van de in de betrokken maand uitge- slagen hoeveelheden boter naar daarvoor geldende veror- dening, overeenkomstig bĳlage I, deel B; c) de indeling naar ouderdom van de boter die aan het einde van de betrokken maand was opgeslagen, overeen- komstig bĳlage I, deel C. 2. Wat betreft de interventiemaatregelen op grond van artikel 6, lid 2, van Verordening (EEG) nr. 804/68, overeenkomstig bĳlage II: a) de hoeveelheden boter en room, omgerekend in botere- quivalent, waarvoor in de betrokken maand opslagcon- tracten zĳn gesloten; b) de hoeveelheden boter en room, omgerekend in botere- quivalent, waarvoor de opslagcontracten in de betrokken maand zĳn verstreken; c) de totale hoeveelheid boter en room, omgerekend in van de boterequivalent, waarvoor aan het betrokken maand een contract gold. einde Artikel 2 De lidstaten delen uiterlĳk op de tiende van elke maand met betrekking tot de aan de mededeling voorafgaande maand de volgende gegevens mee wat betreft de interventiemaatregelen op grond van artikel 7, lid 1, van Verordening (EEG) nr. 804/68: a) de hoeveelheden mageremelkpoeder die aan het einde van de betrokken maand waren opgeslagen, alsmede de hoeveel- heden die in die maand zĳn in- en uitgeslagen, overeenkom- stig bĳlage III, deel A; b) de onderverdeling van de in de betrokken maand uitge- slagen hoeveelheden mageremelkpoeder naar daarvoor geldende verordening, overeenkomstig bĳlage III, deel B; c) de indeling naar ouderdom van de mageremelkpoeder die aan het einde van de betrokken maand was opgeslagen, overeenkomstig bĳlage III, deel C. Artikel 3 De lidstaten delen uiterlĳk op de tiende van elke maand met betrekking tot de aan de mededeling voorafgaande maand de volgende gegevens mee wat betreft de interventiemaatregelen lid 1, van Verordening (EEG) nr. op grond van artikel 8, 804/68: a) de hoeveelheden van de volgende kaassoorten: — Grana Padano, — Parmigiano Reggiano, — Provolone, waarvoor aan het begin van de betrokken maand een contract gold: b) de hoeveelheden kaas waarvoor in de betrokken maand opslagcontracten zĳn gesloten, onderverdeeld naar de onder a) bedoelde categorieën; c) de hoeveelheden kaas waarvoor de opslagcontracten in de betrokken maand zĳn verstreken, onderverdeeld naar de onder a) bedoelde categorieën; d) de hoeveelheden kaas waarvoor aan het einde van de betrokken maand contracten golden, onderverdeeld naar de onder a) bedoelde categorieën. Artikel 4 In dit hoofdstuk wordt verstaan onder: a) „ingeslagen hoeveelheden”: de hoeveelheden die werkelĳk zĳn opgeslagen en die al dan niet door het interventiebu- reau zĳn overgenomen; b) „uitgeslagen hoeveelheden”: de hoeveelheden die zĳn afge- haald of, wanneer zĳ door de koper zĳn overgenomen voordat zĳ zĳn afgehaald, de hoeveelheden die zĳn overge- nomen. HOOFDSTUK II Steun voor ondermelk en mageremelkpoeder Artikel 5 De lidstaten delen de Commissie de volgende gegevens mee: 1. Wat betreft de steun die op grond van artikel 10, lid 1, van Verordening (EEG) nr. 804/68 wordt toegekend voor onder- melk die voor voederdoeleinden wordt gebruikt: a) uiterlĳk op de twintigste van iedere maand met betrek- king tot de aan de mededeling voorafgaande maand: i) de hoeveelheden in zuivelfabrieken geproduceerde en verwerkte ondermelk die zĳn verkocht aan land- bouwbedrĳven waar de melk voor voederdoeleinden wordt gebruikt, en waarvoor in de betrokken maand steun is aangevraagd; ii) de hoeveelheden ondermelk die voor voederdoel- einden worden gebruikt en waarvoor aan de zuivelfa- brieken room is geleverd; iii) de hoeveelheden ondermelk die zĳn gebruikt voor de vervaardiging van mengvoeders en waarvoor in de betrokken maand steun is aangevraagd; 9. 7. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 174/5 b) uiterlĳk op 30 januari van ieder jaar voor het aan de mededeling voorafgaande jaar, de hoeveelheden onder- melk die in de landbouwbedrĳven waar de melk is geproduceerd, voor voederdoeleinden worden gebruikt en waarvoor op grond van artikel 10, lid l, van Verorde- ning (EEG) nr. 804/68 steun is aangevraagd. 2. Wat betreft de steun die wordt toegekend op grond van lid l, van Verordening (EEG) nr. 804/68 voor artikel 10, mageremelkpoeder voederdoeleinden wordt voor gebruikt, uiterlĳk op de twintigste van iedere maand met betrekking tot de aan de mededeling voorafgaande maand: die a) de hoeveelheden gedenatureerde mageremelkpoeder waarvoor in de betrokken maand steun is aangevraagd, met uitsluiting van de onder c) bedoelde hoeveelheden; b) de hoeveelheden mageremelkpoeder die voor de vervaar- diging van mengvoeders zĳn gebruikt en waarvoor in de betrokken maand steun is aangevraagd, met uitsluiting van de onder c) bedoelde hoeveelheden; c) de hoeveelheden mageremelkpoeder die overeenkomstig artikel 3, lid 1, derde streepje, van Verordening (EEG) nr. 986/68 van de Raad (1), zĳn gedenatureerd of tot meng- voeders zĳn verwerkt op het grondgebied van een andere lidstaat, met opgave van de lidstaat van verwerking. 3. Wat betreft de steun die wordt toegekend op grond van artikel 11 van Verordening (EEG) nr. 804/68 voor tot caseïne verwerkte ondermelk, uiterlĳk op de twintigste van iedere maand met betrekking tot de aan de mededeling voorafgaande maand, de hoeveelheden ondermelk waarvoor in de betrokken maand steun is aangevraagd. Deze hoeveel- heden worden onderverdeeld naar de kwaliteit van de geproduceerde caseïnes of caseïnaten. HOOFDSTUK III Pr¶zen Artikel 6 De lidstaten delen de Commissie de volgende gegevens 1. mee: a) via het systeem „Interactive Data Entry System” (IDES): wekelĳks en uiterlĳk op donderdag, de prĳzen (exclusief belasting) die op hun grondgebied voor de in bĳlage IV bedoelde producten golden, met vermelding van het handelsstadium (prĳs af fabriek, groothandelsprĳs, kleinhan- delsprĳs) en de kenmerken van het product; b) per fax: uiterlĳk op de 25e dag van elke maand, de recentste prĳzen voor caseïne en caseïnaten die op de wereldmarkt en in de Gemeenschap golden, met vermelding van het handelsstadium. De lidstaten treffen de nodige maatregelen om te garan- 2. deren dat voor de mededelingen over de in de Gemeenschap geldende prĳzen zo recent, representatief, juist en volledig mogelĳke gegevens worden verkregen. HOOFDSTUK IV Handelsverkeer AFDELING 1 I n v o e r Artikel 7 De lidstaten delen de Commissie via het IDES-systeem of, wanneer dat niet mogelĳk is, per fax de volgende gegevens mee: 1. uiterlĳk op de tiende dag van elke maand met betrekking tot de voorafgaande maand: de geproduceerde hoeveelheden waarvoor in het kader van hoofdstuk II, afdelingen 1 en 3, van Verordening (EG) nr. 1374/98 invoercertificaten zĳn afgegeven, onderverdeeld op basis van de GN-code en de code van het land van oorsprong (IDES-computercode 6); 2. uiterlĳk op de tiende dag van de maand volgende op de maand van afgifte: de geproduceerde hoeveelheden waar- voor in het kader van hoofdstuk II, afdeling 2, van Verorde- ning (EG) nr. 1374/98, invoercertificaten zĳn afgegeven, onderverdeeld op basis van de GN-code en op basis van de code van het land van oorsprong (IDES-computercode 7); 3. uiterlĳk op de tiende dag van elke maand met betrekking tot de voorafgaande maand: de geproduceerde hoeveelheden waarvoor in het kader van hoofdstuk III van Verordening (EG) nr. 1374/98 invoercertificaten zĳn afgegeven, inclusief de in artikel 23 van die verordening bedoelde producten van de GN-codes 0406 90 02 tot en met 0406 90 06, onderver- deeld op basis van de GN-code en op basis van de code van het land van oorsprong (IDES-computercode 6); 4. uiterlĳk op de tiende van de maand volgende op de maand van afgifte: de geproduceerde hoeveelheden waarvoor in het kader (EG) nr. 2508/97 van de Commissie (2) invoercertificaten zĳn afgegeven, onderver- deeld op basis van de GN-code en op basis van de code van het land van oorsprong (IDES-computercode 5); van Verordening 5. uiterlĳk op de tiende dag van elke maand met betrekking tot de voorafgaande maand: de geproduceerde hoeveelheden, onderverdeeld op basis van de GN-code en op basis van het land van oorsprong, waarvoor invoercertificaten zĳn afge- geven waarop de in het gemeenschappelĳk douanetarief bedoelde niet-preferentiële rechten van toepassing zĳn (IDES-computercode 8). In voorkomend geval delen de lidstaten de Commissie mee dat voor de vorige maand geen certificaten zĳn afgegeven. Artikel 8 De lidstaten delen de Commissie vóór 1 april met betrekking tot het voorafgaande jaar, met behulp van het model in bĳlage V, de volgende, op basis van de GN-code onderverdeelde gege- vens mee inzake de invoercertificaten die na overlegging van een IMA 1-certificaat zĳn afgegeven, voorzover dit certificaat inachtneming van een quotum in het kader van hoofdstuk II van Verordening (EG) nr. 1374/98 garandeert, met vermelding van de nummers van de IMA 1-certificaten: a) de hoeveelheid producten waarvoor het certificaat is afge- geven en de datum waarop het invoercertificaat is afge- geven; b) de hoeveelheid producten waarvoor de zekerheid is vrĳge- geven. (1) PB L 169 van 18. 7. 1968, blz. 4. (2) PB L 345 van 16. 12. 1997, blz. 31. L 174/6 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 9. 7. 1999 AFDELING 2 U i t v o e r Artikel 9 De lidstaten delen de Commissie de volgende gegevens mee: 1. elke werkdag vóór 18. 00 uur, de volgende hoeveelheden, met uitzondering van de hoeveelheden waarvoor hetzĳ uitvoercertificaten zonder restitutie, hetzĳ uitvoercertificaten voor leveringen voor voedselhulp in de zin van artikel 10, lid 4, van de in het kader van de Uruguayronde overeenge- komen overeenkomst inzake de landbouw, zĳn aange- vraagd: a) de hoeveelheden, onderverdeeld op basis van de code van de zuivelproductennomenclatuur voor de uitvoerres- tituties en op basis van de code van het land van bestem- ming, waarvoor op die dag zelf certificaten zĳn aange- vraagd: i) als bedoeld in artikel 1 van Verordening (EG) nr. 174/1999, met uitzondering van die als bedoeld in artikel 17 van de genoemde verordening (IDES- computercode 1); ii) als bedoeld in artikel 17 van Verordening (EG) nr. 174/1999 (IDES-computercode 9); in voorkomend geval, het feit dat geen certificaten zĳn aangevraagd; b) de hoeveelheden, onderverdeeld op basis van de code van de zuivelproductennomenclatuur voor de uitvoerres- tituties en op basis van de code van het land van bestem- ming, waarvoor op die dag zelf voorlopige certificaten als bedoeld in artikel 8 van Verordening (EG) nr. 174/ 1999 zĳn aangevraagd, met vermelding van de uiterste datum voor deelneming aan de inschrĳving en de hoeveelheid producten waarop het bericht van inschrĳ- ving betrekking heeft of, ingeval van een inschrĳving die is gehouden door de strĳdkrachten in de zin van artikel 36, lid 1, onder c), van Verordening (EG) nr. 800/1999 van de Commissie (1), zonder dat daarbĳ de hoeveelheid is gespecificeerd, de bĳ benadering vastgestelde hoeveel- heid, onderverdeeld als bedoeld hierboven (IDES-compu- tercode 2); c) de hoeveelheden, onderverdeeld op basis van de code van de zuivelproductennomenclatuur voor de uitvoerres- tituties en op basis van de code van het land van bestem- ming, waarvoor op die dag certificaten als bedoeld in artikel 8 van Verordening (EG) nr. 174/1999 definitief zĳn afgegeven of geannuleerd, met vermelding van de instantie waarvan de inschrĳving uitgaat, en van de datum en de hoeveelheid van het voorlopige certificaat; 2. vóór de zestiende van elke maand, met betrekking tot de voorafgaande maand: a) de hoeveelheden, onderverdeeld op basis van de code van de zuivelproductennomenclatuur voor de uitvoerres- tituties, waarvoor de certificaataanvragen op grond van artikel 10, lid 3, eerste alinea, onder b), van Verordening (EG) nr. 174/1999 zĳn geannuleerd, met vermelding van de restitutie per eenheid; b) de hoeveelheden, onderverdeeld op basis van de code van de zuivelproductennomenclatuur voor de uitvoerres- certificaten zĳn teruggegeven tituties, waarvoor de (1) PB L 102 van 17. 4. 1999, blz. 11. voordat de geldigheidsduur ervan was verstreken, waarbĳ onderscheid wordt gemaakt tussen de teruggegeven hoeveelheden in het kader van de op grond van artikel 20 van Verordening (EG) nr. 174/1999 afgegeven defini- tieve certificaten en de andere hoeveelheden, met vermel- ding van de restitutie per eenheid; c) de hoeveelheden, onderverdeeld op basis van de code van de zuivelproductennomenclatuur voor de uitvoerres- tituties, die na het verstrĳken van de geldigheidsduur van de betrokken certificaten niet zĳn uitgevoerd, waarbĳ onderscheid wordt gemaakt tussen de niet-uitgevoerde hoeveelheden in het kader van de op grond van artikel 20 van Verordening (EG) nr. 174/1999 afgegeven defini- tieve certificaten en de andere hoeveelheden, met vermel- ding van de restitutie per eenheid; d) de hoeveelheden, onderverdeeld op basis van de code van de zuivelproductennomenclatuur voor de uitvoerres- tituties, waarvoor op grond van artikel 20 van Verorde- ning (EG) nr. 174/1999 definitieve certificaten zĳn afge- geven; e) de hoeveelheden, onderverdeeld op basis van de code van de zuivelproductennomenclatuur voor de uitvoerres- tituties en op basis van de code van het land van bestem- ming, waarvoor uitvoercertificaten zĳn aangevraagd voor leveringen voor voedselhulp in de zin van artikel 10, lid 4, van de in het kader van Uruguayronde overeenge- komen overeenkomst inzake de landbouw; f) de hoeveelheden zuivelproducten, onderverdeeld op basis van de GN-code en op basis van de code van het land van herkomst, waarop geen van de in artikel 23, lid 2, van het Verdrag bedoelde situaties van toepassing is, en die zĳn ingevoerd om te worden gebruikt voor de vervaardiging van producten van GN-code 0406 30, lid 6, derde streepje, van overeenkomstig artikel 11, Verordening (EG) nr. 800/1999, en waarvoor de in artikel 17, lid 1, van Verordening (EG) nr. 174/1999 genoemde machtiging is verleend; g) de hoeveelheden waarvoor toepassing van artikel 5, lid 3, van Verordening (EG) nr. 174/ 1999 is goedgekeurd, met vermelding van de code van de zuivelproductenno- menclatuur voor de uitvoerrestituties als bedoeld in vak 16 van het afgegeven uitvoercertificaat, en van de code van het daadwerkelĳk uitgevoerde product; 3. vóór de zestiende van elke maand met betrekking tot maand n–4: a) de hoeveelheden, onderverdeeld op basis van de GN- code en op basis van de code van het land van bestem- ming, waarvoor de formaliteiten voor uitvoer zonder restitutie zĳn vervuld; b) de hoeveelheden, onderverdeeld op basis van de code van de zuivelproductennomenclatuur voor de uitvoerres- tituties, waarop het bepaalde in artikel 18, lid 3, van Verordening (EG) nr. 800/1999 is toegepast, voorzover de toegepaste restitutie per eenheid verschilt van de op het certificaat aangegeven restitutie, met vermelding van de verschillen tussen de restitutie voor de in het certifi- caat aangegeven bestemming en die welke daadwerkelĳk is toegepast; 9. 7. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 174/7 4. vóór de zestiende van elke maand met betrekking tot de voorgaande maand: de hoeveelheden, onderverdeeld op basis van de GN-code of, in voorkomend geval, op basis van de code van de zuivelproductennomenclatuur voor de uitvoerrestituties, waarvoor certificaten zonder restitutieaan- vraag zĳn aangevraagd, als bedoeld in: a) artikel 18 van Verordening (EG) nr. 174/1999; b) artikel 19 van Verordening (EG) nr. 174/1999; 5. de in punt l, onder a) en b), bedoelde gegevens, indien mogelĳk via IDES en anders per fax: de andere gegevens per fax of per telex. AFDELING 3 V e r e d e l i n g s v e r k e e r Artikel 10 De lidstaten delen de Commissie vóór de zestiende van elke maand met betrekking tot maand n-2 de op basis van de GN-code en op basis van het land van oorsprong onderver- deelde hoeveelheid mee van de in artikel 1 van Verordening (EEG) nr. 804/68 bedoelde producten die zĳn bestemd voor de vervaardiging van in dat artikel bedoelde producten of van in de bĳlage bĳ die verordening bedoelde goederen, vallende onder de regeling actieve veredeling die is vastgesteld bĳ artikel 114 van Verordening (EEG) nr. 2913/92 van de Raad (1), met uitzondering van de in artikel 9, gegevens. lid 2, onder fJ, bedoelde HOOFDSTUK V Algemene en slotbepalingen Artikel 11 De Commissie houdt de door de lidstaten aan haar verstrekte gegevens ter beschikking van de lidstaten. Artikel 12 Verordening (EEG) nr. 210/69 wordt ingetrokken. Verwĳzingen naar de ingetrokken verordening gelden als verwĳzingen naar de onderhavige verordening. Verordening (EEG) nr. 210/69 blĳft van toepassing op de maandelĳkse mededelingen van de gegevens met betrekking tot de periode die aan de toepassing van deze verordening vooraf- gaat. Artikel 13 Deze verordening treedt in werking op de dag van haar bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Gemeen- schappen. Zĳ is van toepassing met ingang van 1 juli 1999. Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselĳk in elke lidstaat. Gedaan te Brussel, 8 juli 1999. Voor de Commissie Franz FISCHLER Lid van de Commissie (1) PB L 302 van 19. 10. 1992, blz. 1. L 174/8 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 9. 7. 1999 BĲLAGE I A. Toepassing van artikel 1 van Verordening (EG) nr. 1498/1999 COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN DG VI/D/1 — SECTOR MELK EN ZUIVELPRODUCTEN OPENBARE OPSLAG VAN BOTER Lidstaat:. Maand:. Werkelĳk aanwezige voorraad:. (ton) Maand Inslag Uitslag Voorraad aan het einde van de maand Overzicht Januari Februari Maart April Mei Juni Juli Augustus September Oktober November December 9. 7. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 174/9 B. Toepassing van artikel 1 van Verordening (EG) nr. 1498/1999 COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN DG VI/D/1 — SECTOR MELK EN ZUIVELPRODUCTEN OPENBARE OPSLAG VAN BOTER Lidstaat:. Maand:. Onderverdeling van de uitslag Verordening (ton) Hoeveelheid (EEG) nr. 2315/76 (EG) nr. 2571/97 (EEG) nr. 3149/92. Afwĳzingen Verliezen Artikel 1 Artikel 3 bis Artikel 4 bis Formule A Formule B Totaal uitslag L 174/10 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 9. 7. 1999 C. Toepassing van artikel 1 van Verordening (EG) nr. 1498/1999 COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN DG VI/D/1 — SECTOR MELK EN ZUIVELPRODUCTEN OPENBARE OPSLAG VAN BOTER Lidstaat:. Maand:. Piramide naar ouderdom Maand van inslag Hoeveelheid (ton) Totale voorraad aan het einde van de maand 9. 7. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 174/11 BĲLAGE II Toepassing van artikel 1 van Verordening (EG) nr. 1498/1999 COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN — DG VI/D1 — SECTOR „MELK EN ZUIVELPRODUCTEN” PARTICULIERE OPSLAG VAN BOTER Lidstaat:. Maand:. Werkelĳk aanwezige voorraad:. (ton boterequivalent) Overzicht boter Maand Inslag Uitslag Voorraad aan het einde van de maand Januari Februari Maart April Mei Juni Juli Augustus September Oktober November December Maand Inslag Uitslag Voorraad aan het einde van de maand Overzicht room Januari Februari Maart April Mei Juni Juli Augustus September Oktober November December L 174/12 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 9. 7. 1999 BĲLAGE III A. Toepassing van artikel 2 van Verordening (EG) nr. 1498/1999 COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN DG VI/D/1 — SECTOR MELK EN ZUIVELPRODUCTEN OPENBARE OPSLAG MAGEREMELKPOEDER Lidstaat:. Maand:. Werkelĳk aanwezige voorraad:. (ton) Maand Inslag Uitslag Voorraad aan het einde van de maand Overzicht Januari Februari Maart April Mei Juni Juli Augustus September Oktober November December 9. 7. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 174/13 B. Toepassing van artikel 2 van Verordening (EG) nr. 1498/1999 COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN DG VI/D/1 — SECTOR MELK EN ZUIVELPRODUCTEN OPENBARE OPSLAG MAGEREMELKPOEDER Lidstaat:. Maand:. Onderverdeling van de uitgeslagen hoeveelheden Verordening Hoeveelheid (ton) (EEG) nr. 2213/76 (EEG) nr. 3149/92 (EEG) nr. 3398/91. Afwĳzingen Verliezen Totale uitslag L 174/14 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 9. 7. 1999 C. Toepassing van artikel 2 van Verordening (EG) nr. 1498/1999 COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN DG VI/D/1 — SECTOR MELK EN ZUIVELPRODUCTEN OPENBARE OPSLAG MAGEREMELKPOEDER Lidstaat:. Maand:. Piramide naar ouderdom Maand van inslag Hoeveelheid (ton) Totale voorraad aan het einde van de maand 9. 7. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 174/15 BIJLAGE IV L¶st van de in artikel 6, lid 1, onder a), bedoelde producten 1. Weipoeder 2. Mageremelkpoeder 3. Volle melkpoeder 4. Gecondenseerde melk, niet gezoet 5. Gecondenseerde melk, gezoet 6. Boter 7. Butteroil 8. Emmental 9. Blauw-groen geaderde kaas 10. Grana Padano 11. Parmigiano Reggiano 12. Andere Grana-kazen 13. Pecorino (romano, sardo) 14. Andere Pecorino-kazen 15. Manchego 16. Cheddar 17. Provolone 18. Asiago 19. Gouda 20. Edam 21. Danbo, Samsø, Svenbo 22. Kasseri 23. Mozzarella 24. Havarti, Tilsit 25. Butterkäse 26. Esrom 27. Italico 28. Saint-Paulin 29. Cantal 30. Ricotta, gezouten 31. Feta 32. Lactose NB: Waar nodig voor het betrokken product de volgende gegevens vermelden: — Samenstelling (vetgehalte, gehalte aan droge stof, vochtgehalte berekend op de vetvrĳe kaasmassa) — Kwaliteitsklasse — Ouderdom of rĳpingstĳd — Presentatie en verpakking — Andere essentiële kenmerken — Opmerkingen met betrekking tot de mate waarin de meegedeelde prĳzen representatief zĳn L 174/16 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 9. 7. 1999 BĲLAGE V Lidstaat:. Kalenderjaar:. Op grond van artikel 8 gevraagde gegevens Quota: Nummer van de bĳlage bĳ Verordening (EG) nr. 1374/98:. Taric-volgnummer:. Hoeveelheid:. Land van oorsprong:. GN-code Nummer van het IMA 1-certificaat Hoeveelheid (in ton) Datum van afgifte van het invoercertifi- caat Hoeveelheden waarvoor de zekerheid is vrĳgegeven


title: 1999/658/CECA: Decisión de la Comisión, de 8 de julio de 1999, relativa al proyecto de medidas que Alemania prevé ejecutar en beneficio de Neue Maxhütte Stahlwerke GmbH i. K. [notificada con el número C(1999) 2269] (Texto pertinente a efectos del EEE) (El texto en lengua alemana es el único auténtico)

eurovoc_concepts:
ECSC Treaty
Germany
State aid
control of State aid
iron and steel industry

formats: html pdf print

text: 6. 10. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 259/23 DECISIÓN DE LA COMISIÓN de 8 de julio de 1999 relativa al proyecto de medidas que Alemania prevé ejecutar en beneficio de Neue Maxhütte Stahlwerke GmbH i. K. [notificada con el número C(1999) 2269] (El texto en lengua alemana es el único auténtico) (Texto pertinente a efectos del EEE) (1999/658/CECA) LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea del Carbón y del Acero y, en particular, la letra c) de su artículo 4, Visto el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo y, en particular, la letra a) del apartado 1 de su artículo 62 en relación con el Protocolo no 14, Vista la Decisión no 2496/96/CECA de la Comisión, de 18 de diciembre de 1996, por la que se establecen normas comunita- rias relativas a las ayudas estatales en favor de la siderurgia (1), Tras instar a los interesados a presentarle sus observaciones con arreglo a las citadas disposiciones (2), y habida cuenta de dichas observaciones, (3) (4) Considerando lo siguiente: I. Procedimiento (1) Mediante carta de 5 de mayo de 1998, Alemania noti- ficó a la Comisión dos proyectos de medidas del Estado federado de Baviera en beneficio de la empresa Neue Maxhütte Stahlwerke GmbH (en lo sucesivo, «NMH»): a) el pago de 697 700 marcos alemanes a NMH para restituir los costes en que incurrió NMH en 1994 para proteger un escorial situado en los terrenos de la empresa frente al riesgo de desprendimiento parcial; b) el pago de 2 213 274 marcos alemanes para liberar a NMH de los costes de unas medidas complementarias de protección del escorial. Tal y como se expone en los considerandos 7 a 12, Alemania considera que las citadas medidas no consti- tuyen ayuda estatal. La notificación se realizó de confor- midad con el artículo 86 del Tratado CECA en relación con el apartado 2 del artículo 6 de la Decisión no 2496/96/CECA, que obliga a los Estados miembros a notificar todas las medidas financieras que supongan la aportación de fondos públicos, independientemente de que constituyan o no ayudas estatales. (6) (7) (2) Alemania facilitó a la Comisión datos complementarios mediante cartas de 30 de junio, 13 de agosto, 15 de octubre y 1 de diciembre de 1998. Por carta de 1 de febrero de 1999, la Comisión informó a Alemania de su decisión de incoar el procedimiento del apartado 5 del artículo 6 de la Decisión no 2496/96/CECA. La decisión de iniciar el procedimiento fue publicada en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas (3). La Comi- sión invitó a los interesados a que presentaran sus obser- vaciones. Las observaciones recibidas fueron transmi- tidas a Alemania para que se pronunciara al respecto. II. Descripción detallada de las medidas Conforme a un acuerdo suscrito el 4 de noviembre de 1987 entre el Estado federado de Baviera y las empresas Thyssen Edelstahlwerke AG, Thyssen Stahl AG, Lech- Stahlwerke GmbH, Saarstahl Völklingen GmbH, Krupp Stahl AG, Klöckner Stahl GmbH y Mannesmann Röhrenwerke AG (en lo sucesivo, «el acuerdo»), la recién creada NMH pasó a hacerse cargo de las actividades de la empresa Eisenwerkgesellschaft Maximilianshütte mbH Sulzbach-Rosenberg, que había entrado en quiebra. (5) Una de las disposiciones del acuerdo establece lo siguiente: «5. 5. Las instalaciones se adquieren libres de las cargas ambientales del pasado. En la medida en que ello resulte imposible, el Estado federado garantizará que MHN (o sea, NMH) no se vea afectada por las consiguientes responsabilidades económicas. ». Esta disposición representa una excepción a las normas generales de la legislación alemana, según las cuales el propietario es responsable de los terrenos de su empresa. En 1994 aparecieron grietas y corrimientos importantes en la ladera sur del escorial situado en los terrenos de NMH. Un informe elaborado por el gabinete geotécnico del Dr. Schuler y del Dr. Ing. Gödecke reveló que estas alteraciones podrían provocar desprendimientos. Por tanto, como medida de protección provisional se colocó en la ladera sur un terraplén de protección con escoria de la acería. Los trabajos los llevó a cabo NMH en 1994 a un coste total de 697 700 marcos alemanes. (1) DO L 338 de 28. 12. 1996, p. 42. (2) DO C 108 de 17. 4. 1999, p. 9. (3) Véase la nota 2 L 259/24 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 6. 10. 1999 (8) (9) En 1996 aparecieron nuevas grietas en la ladera sur del vertedero. Según otro informe del mismo gabinete geotécnico, de 23 de septiembre de 1997, este fenó- meno podría desencadenar nuevos desprendimientos en la ladera sur. Para estabilizar el escorial se consideró necesario ampliar y reforzar el terraplén colocado en 1994. En septiembre de 1997, por tanto, el Estado federado de Baviera instó a NMH para que llevara a cabo las obras necesarias. NMH se negó aduciendo que esta responsabi- lidad incumbía, según el artículo 5. 5 del acuerdo, al Estado de Baviera. A raíz de esta negativa, Baviera decidió encargarse directamente de las obras en virtud de las disposiciones aplicables, con arreglo a las cuales el Estado, en caso de riesgo inminente, puede intervenir por cuenta del propietario (ejecución subsidiaria). (10) las autoridades En este contexto, en marzo de 1998, bávaras encargaron la supervisión de las obras al gabi- nete geotécnico del Dr. Schuler y del Dr. Ing. Gödecke y su ejecución a la empresa MH Dienstleistungen GmbH & Co KG. Los costes totales de las obras, finalizadas en noviembre de 1998, ascendieron a 2 213 274 marcos alemanes. (11) (12) importe total de la Alemania ha demostrado que el factura de la empresa de construcción es menor que el previsto inicialmente. La factura recibió el visto bueno del gabinete geotécnico. Según la notificación, el escorial ya había sido utilizado como vertedero antes de la quiebra de Maximilianshütte. Por lo tanto, el riesgo de desprendimiento se debe exclu- sivamente a dicha utilización, por lo que los daños han de considerarse consecuencia de un antiguo daño ambiental. A pesar de que NMH ha utilizado 500 tone- ladas de escoria para la construcción de una carretera en la ladera sur con objeto de mantener en observación la zona de riesgo, esta operación, según la notificación, no ha tenido repercusión alguna sobre la degradación del vertedero, factor que originó la necesidad de las medidas de protección (1). Por otro lado, Alemania ha confirmado que el aprovechamiento del escorial no aportó ninguna ventaja económica a NMH, pues de no utilizarlo, ésta hubiera vendido las citadas 500 toneladas de escoria utilizadas para la construcción de la carretera. Por este motivo, Alemania considera justificada la recla- mación de NMH con arreglo al artículo 5. 5 del acuerdo, así como el importe de la misma. Recuerda a la Comi- sión que ésta autorizó el acuerdo en su Decisión de 27 de junio de 1989 (no publicada) y que en su Decisión 95/422/CECA relativa al proyecto de ayuda a NMH, de 4 de abril de 1995 (2), confirmó que dicha cláusula no era constitutiva de ayuda estatal. Alega que esta apreciación se ve respaldada por el punto 3. 2. 2 de las Directrices comunitarias sobre ayudas estatales en favor del medio ambiente (3). Por tanto, Alemania estima que las medidas (1) Así lo confirmó un informe del Dr. geotécnico del Dr. Schuler y del Dr. septiembre de 1997 (anexo de la notificación). Ing. Gödecke, del gabinete Ing. Gödecke, de 23 de (2) DO L 253 de 21. 10. 1995, p. 22. (3) DO C 72 de 10. 3. 1994, p. 3. no constituyen ayuda estatal. En consecuencia, tienen la intención de: a) restituir a NMH 697 700 marcos alemanes corres- pondientes a las medidas de protección iniciales; b) liberar a NMH de los costes de las medidas de protec- ción complementarias, que entretanto ascienden a 2 213 274 marcos alemanes. (13) No obstante, en el escrito que presentó después de la notificación, Alemania admitía que una buena parte de la ladera sur había sido utilizada para el depósito de escoria y residuos y para actividades de reutilización (preparación de escoria para la construcción de la carre- tera). No obstante, según datos de Alemania, estas activi- dades tuvieron lugar en la otra parte del escorial y no afectaron a la ladera sur. Por tanto, el riesgo de despren- dimiento en esta ladera ha de atribuirse exclusivamente a la contaminación anterior. (14) El 9 de diciembre de 1998, la Comisión incoó el proce- dimiento del apartado 5 del artículo 6 de la Decisión no 2496/96/CECA por las razones siguientes: 1) Dudaba que fuera cierto que en la ladera sur no se depositó escoria. 2) Temía que las actividades desarrolladas en otras zonas del escorial tuvieran repercusiones sobre la ladera sur. 3) Consideraba que NMH estaba utilizando el escorial, que había de considerarse un terreno indivisible, y extrayendo ventajas económicas de dicha utilización. Las medidas iban a ser financiadas para preservar y mantener en funcionamiento un vertedero utilizado por NMH. Esta financiación vulneraba el principio de «quien contamina, paga». (15) Por estos motivos, la Comisión consideró que las medidas eran constitutivas de ayuda estatal a efectos del artículo 1 de la Decisión no 2496/96/CECA. III. Observaciones de los interesados (16) La Comisión recibió observaciones de los interesados siguientes: 1) El Sr. Zager, del grupo ecologista «B. I. Rosenberg», declaró que NMH utiliza el vertedero para vertidos y actividades de reutilización, pero no pudo confirmar que NMH haya utilizado o esté utilizando la ladera sur. 2) La asociación británica de acero (UK Steel Associa- tion) declaró que no debe concederse ayuda alguna para actividades con respecto a las cuales corres- ponde a NMH asumir la responsabilidad y el riesgo. 3) La Federazione Imprese Siderurgiche Italiane (Fede- racciai) considera que, a a la imposibilidad de cobrar unas ayudas incompatibles recibidas por NMH por importe de 74 millones de marcos alemanes, no ha de aportarse más capital a la empresa. 6. 10. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 259/25 IV. Comentarios de Alemania (17) Alemania ha vuelto a declarar que NMH no ha deposi- tado escoria en la ladera sur del escorial. (18) Sobre la base de pruebas consistentes en mapas y foto- grafías que muestran que, de hecho, el vertedero es un terreno de 21 ha, Alemania asegura que las zonas utili- zadas por NMH para vertidos y actividades de reutiliza- ción están lejos de la ladera sur. A su juicio, estas actividades no pueden afectar a esta ladera. Asimismo, declara que los expertos que examinaron las repercu- siones de la utilización de escoria para la construcción de la carretera estaban al corriente de estas actividades sin que ello influyera en los resultados de su investiga- ción. (19) Por este motivo, Alemania rebate la opinión de la Comi- sión de que el vertedero constituye una unidad indivi- sible. Por tanto, a pesar del aprovechamiento de una parte del mismo, alegan, que el artículo 5. 5 sigue surtiendo efecto con respecto al resto. V. Evaluación de la medida (20) NMH entra en el ámbito de aplicación del artículo 80 del Tratado CECA, pues fabrica productos contemplados en el anexo I de dicho Tratado y abona exacciones con arreglo al artículo 49 del mismo. En consecuencia, son aplicables en el presente caso el Tratado CECA y la Decisión no 2496/96/CECA. (21) De conformidad con lo dispuesto en el artículo 3 de la Decisión no 2496/96/CECA, las ayudas para la protec- ción del medio ambiente pueden considerarse compati- bles con el mercado común en la medida en que se ajusten a las normas de las Directrices comunitarias sobre ayudas estatales en favor del medio ambiente y estén en consonancia con los criterios de su aplicación a empresas CECA, tal y como se establece en el anexo de la Decisión no 2496/96/CECA. (22) El punto 3. 2. 2 de las Directrices dispone lo siguiente: «Las normas generales sobre ayudas a la inversión también se aplicarán a las ayudas a las inversiones desti- nadas a subsanar los daños ambientales mediante el saneamiento de los emplazamientos contaminados. En caso de que no sea posible identificar al responsable o atribuirle la responsabilidad económica de la contamina- ción, no se aplicará lo dispuesto en el apartado 1 del artículo 92 del Tratado CE a las ayudas de rehabilitación de estos emplazamientos, ya que no confieren un bene- ficio gratuito a determinadas empresas o industrias. Estas ayudas se evaluarán sobre la base de los elementos parti- culares del caso. ». CECA (1) sí contiene una apreciación concreta de dicho artículo. En esta última, la Comisión confirmó que las medidas basadas en el artículo 5. 5 no son constitutivas de ayudas. La Comisión tuvo en cuenta el elevado e incalculable riesgo que supone ser declarado responsable por daños ambientales ocasionados en el pasado bajo una dirección empresarial distinta. Por tanto, sin un acuerdo de este tipo no habría posibilidad alguna de vender este tipo de terrenos, con el resultado de que muchos emplazamientos industriales quedarían vacíos para siempre. El Estado, al asumir el riesgo económico derivado de daños ambientales ocasionados en el pasado, sirve únicamente al interés público, sin otorgar al comprador del terreno ventaja económica alguna. Dado que el artículo 5. 5 del acuerdo se refiere a suelos e instalaciones contaminados en el pasado, la asunción de dicho riesgo no representa ayuda estatal. Sin embargo, conforme a las Directrices comunitarias, la aplicación de esta disposición ha de examinarse teniendo especialmente en cuenta los elementos particulares de cada caso. Ha de verificarse si se cumplen los requisitos fijados en el punto 3. 2. 2 y, por tanto: a) si NMH fue la que ocasionó la contaminación o los daños, y b) si las medidas no suponen una ventaja económica gratuita para NMH. Sobre la base de los datos facilitados por Alemania y de las observaciones de los interesados, cabe concluir que NMH no ha vertido escoria en la ladera sur del verte- la dero. No hay pruebas que permitan determinar si utilización de escoria para la construcción de la carretera tuvo repercusiones sobre la ladera sur del terreno. Los datos presentados por Alemania tampoco permiten concluir que las actividades desarrolladas en otras zonas del escorial han repercutido negativamente sobre el estado de la ladera sur. Las zonas empleadas para vertidos y reutilización están a varios cientos de metros de la zona de riesgo, y no puede establecerse relación alguna entre estas actividades y la alteración del estado del terreno. (24) (25) (26) Alemania ha demostrado que la utilización de 500 tone- ladas de escoria para la construcción de una carretera, única intervención de NMH en la ladera sur, no ha conferido a la empresa ventaja económica alguna. De no haber sido utilizada, la escoria hubiera sido vendida por NMH a empresas de construcción de carreteras; por tanto, dicha utilización no ha otorgado a la empresa ventaja económica alguna. (23) Esta disposición pretende evitar que se abandonen emplazamientos industriales cuando no se protege a los compradores potenciales de reclamaciones derivadas de un aprovechamiento anterior (parcial) de los mismos. (27) Del material presentado por Alemania se deduce que el terreno es grande —consta de 21 ha— y que las distintas actividades se llevan a cabo de forma separada. Tal y como se expone en la decisión de incoación del procedimiento, la Comisión autorizó el acuerdo en su Decisión de 27 de junio de 1989 (no publicada). Aunque en esta Decisión no se aborda de forma especí- la Decisión 95/422/ fica el artículo 5. 5 del acuerdo, Por consiguiente, la Comisión concluye que el escorial no es indivisible. (1) Considerando 12; véase el considerando 9 de la Decisión. L 259/26 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 6. 10. 1999 Pese a las ventajas económicas que obtiene NMH del aprovechamiento del vertedero (sitio para depósitos; ingresos por residuos reutilizados), es aplicable el punto 3. 2. 2 de las Directrices comunitarias. El hecho de que una parte del terreno industrial sea objeto de aprovecha- miento económico y, por consiguiente, no entre en el ámbito de aplicación del artículo 5. 5 del acuerdo no significa que esta disposición tampoco sea aplicable al resto del terreno. Una conclusión distinta sería desmesu- rada e iría en contra del objetivo de dicha disposición y de la política de la Comunidad. VI. Conclusión (28) La Comisión concluye que las medidas previstas por Alemania en favor de la empresa Neue Maxhütte Stahl- werke GmbH i. K. , a saber: a) el pago de 697 700 marcos alemanes a NMH para restituir los costes en que incurrió NMH en 1994 para proteger un escorial situado en los terrenos de la empresa frente al riesgo de desprendimiento parcial; b) el pago de 2 213 274 marcos alemanes para liberar a NMH de los costes de unas medidas complementarias de protección del escorial, se refieren a cargas ambientales heredadas del pasado. Con arreglo al artículo 3 de la Decisión no 2496/96/ CECA y al punto 3. 2. 2 de las Directrices comunita- la rias, y habida cuenta de los casos precedentes, Comisión estima que las medidas consideradas no constituyen ayuda estatal, HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN: Artículo 1 Las medidas que Alemania tiene previsto ejecutar en favor de la empresa Neue Maxhütte Stahlwerke GmbH i. K. por un importe de 2 911 274 marcos alemanes (1 488 190 euros) no constituyen ayuda estatal a efectos de la letra c) del artículo 4 del Tratado CECA. Por tanto, se autoriza la ejecución de estas medidas. Artículo 2 El destinatario de la presente Decisión será la República Federal de Alemania. Hecho en Bruselas, el 8 de julio de 1999. Por la Comisión Karel VAN MIERT Miembro de la Comisión


title: 2000/480/EG: Kommissionens beslut av den 8 juli 1999 om det statliga stöd som Frankrike har genomfört till förmån för Crédit agricole genom att detta institut getts ensamrätt att ta emot och förvalta notariedepositioner i landsbygdskommuner [delgivet med nr K(1999) 2147] (Text av betydelse för EES) (Endast den franska texten är giltig)

eurovoc_concepts:
France
State aid
application of EU law
commercial bank
control of State aid

text: 29. 7. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 193/79 II (Rättsakter vilkas publicering inte är obligatorisk) KOMMISSIONEN KOMMISSIONENS BESLUT av den 8 juli 1999 om det statliga stöd som Frankrike har genomfört till förmån för Crédit agricole genom att detta institut getts ensamrätt att ta emot och förvalta notariedepositioner i landsbygdskommuner [delgivet med nr K(1999) 2147] (Endast den franska texten är giltig) (Text av betydelse för EES) (2000/480/EG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 88. 2 första stycket i detta, med beaktande av Avtalet om Europeiska ekonomiska samar- betsområdet, särskilt artikel 62. 1 a i detta, efter att i enlighet med nämnda artiklar ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig, och av följande skäl: I FÖRFARANDE randet. Myndigheterna meddelade också att de hade för avsikt att häva Crédit agricoles ensamrätt att ta emot i mitten av 1998. Efter det att notariedepositioner meddelandet om kommissionens beslut att inleda förfa- randet enligt artikel 88. 2 hade offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning (1) skickade Crédit agricole den 5 juni 1998 en skrivelse till kommissionen där man argumenterade mot att de åtgärder som var föremål för förfarandet skulle klassificeras som statligt stöd. Den 22 september 1998 skickade kommissionen en skrivelse till de franska myndigheterna, där den begärde komplette- rande upplysningar till deras svar av den 9 april. De franska myndigheterna svarade på denna begäran genom en skrivelse av den 7 januari 1999. Kommissionen skickade den 25 januari en ny skrivelse där den begärde att de franska myndigheterna skulle bekräfta upphä- vandet av Crédit agricoles ensamrätt. Myndigheterna informerade i en skrivelse av den 28 april 1999 kommissionen om de åtgärder som de var beredda att vidta för att från den 1 april 2000 häva Crédit agricoles ensamrätt. (1) Genom en skrivelse av den 22 januari 1998 underrät- tade kommissionen de franska myndigheterna om sitt beslut att inleda det förfarande som anges i artikel 88. 2 i EG-fördraget avseende de fördelar som staten gett Crédit agricole genom att ge detta institut ensamrätt att ta emot notariedepositioner lands- bygdskommuner. Detta förfarande inleddes efter det att Association française des banques (AFB) och Chambre syndicale des banques populaires (CSBP) inkommit med ett klagomål beträffande den ensamrätt som den franska staten gett Crédit agricole. des notaires) (dépôt i (2) De franska myndigheterna inkom i en skrivelse av den 9 april 1998 med svar på de frågor som kommissionen hade ställt i sin skrivelse om beslutet att inleda förfa- II CRÉDIT AGRICOLE – BESKRIVNING AV ORDNINGEN FÖR NOTARIEDEPOSITIONER (3) Innan sammanslagningen av Société Générale och Paribas offentliggjordes i februari 1999 var Crédit agri- cole den största bankkoncernen i Frankrike och den (1) EGT C 144, 9. 5. 1998, s. 6. L 193/80 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 29. 7. 2000 (6) femte största i Europa (2). Det rörde sig om en grupp av ömsesidiga företag varav de första etablerades i slutet av 1800-talet för att tillgodose jordbrukarnas finansierings- behov. Caisse nationale du credit agricole (CNCA), som ansvarar för samordningen av de olika avdelningarnas utlåningsverksamhet, inrättades av staten 1926. CNCA privatiserades 1988 och koncernen är sedan dess helt privatägd. 91 % ägs av koncernens regionala avdelningar och 9 % av dess anställda. De regionala avdelningarna ägs i sin tur av lokala avdelningar med ungefär 5 att miljoner medlemmar. Koncernen har kommit utvecklas till en stor inlåningsbank med en allmän bank- verksamhet. Koncernen hade i slutet av 1997 ett nät av ungefär 8 200 kontor och 9 200 ”points verts” (gröna punkter), vilka består i enklare tjänster som delegerats till detaljhandlare. På landsbygden svarar Crédit agricole för cirka 33 % av alla bankkontor, vilket är betydligt mer än de tre största bankerna inom AFB tillsammans. medel som förvaltades av notarier i kommuner med färre än 30 000 invånare (3). Dessa depositioner ger upphov till intäkter i form av en provision (4) på 1 % (till notarien). Då kommissionen inledde detta förfarande underströk den därför också att tillgången till denna billiga finansieringsmöjlighet fram till och med 1990 inte krävde någon motprestation från Crédit agricoles sida. En fond för minskning av jordbru- karnas finansiella kostnader (FAC) bildades 1990 (genom ett avtal av den 26 september 1990 mellan staten och Crédit agricole), till vilken Crédit agricole accepterade att bidra med 500 miljoner franska franc under 1991 och 1992, 600 miljoner franc under 1993 och 500 miljoner franc under 1994 och 1995. Ett avtal träffades 1996 mellan myndigheterna och Crédit agricole om att förnya detta bidrag till FAC med 1 miljard franc för åren 1996–1999. Crédit agricoles regionala avdelningar till- delar FAC medel förhållande till avkastningen från förvaltningen av notariedepositioner. Denna fond finan- sierar räntesubventioner (särskilt till unga jordbrukare), så kallade konsolideringslån samt skuldavskrivningar, särskilt i syfte att underlätta för jordbrukare att upphöra med verksamheten. Crédit agricole förvaltar fritt FAC:s medel enligt dessa kriterier. i (4) (5) Koncernen Crédit agricole är fortfarande en viktig finan- sieringskälla för jordbruket, men dess kundgrupp har i hög grad utvidgats till andra yrkesgrupper och andra ekonomiska sektorer. Crédit agricole hade fram till 1990 monopol på räntesubventionerade lån till jordbruket, men sedan detta år är denna utlåning konkurrensutsatt. inrättningar insättningar hos de Även om notarier utövar en fri yrkesverksamhet är de regeringstillsatta ämbetsmän och omfattas av detaljerade bestämmelser som fastställs av myndigheterna. Framför allt får de inte ta emot insättningar från sina klienter i fråga om transaktioner som är föremål för notarieupp- rättade akter. Staten ålägger notarierna att deponera dessa som finns upptagna i en begränsad förteckning. Dessa medel som tillfälligtvis förvaltas av notarierna härrör huvudsakligen från bouppteckningar, fastighetsaffärer, företagsetabler- ingar och affärsöverlåtelser. Då kommissionen inledde förfarandet enligt artikel 88. 2 i fördraget angav den, med hänvisning till de upplysningar som lämnats av klagan- dena och de franska myndigheterna, att staten 1972 (genom en förordning av den 25 augusti) fastställde en förteckning över inrättningar som var behöriga att ta emot och förvara insättningar för en kortare tid än tre månader. I denna förteckning återfanns Caisse des dépôts et consignations (CDC), Service des Chèques postaux samt Caisses de Crédit agricole (för kommuner med färre än 5 000 invånare). År 1973 gav staten Caisses de Crédit Agricole behörighet att ta emot de (2) Enligt kreditvärderingsinstitutet Moody's 1997. rankning från slutet av (7) Då kommissionen inledde detta förfarande ansåg den att Crédit agricoles ensamrätt att ta emot och förvalta nota- riedepositioner (8) — snedvrider konkurrensen i en omfattning som kan tänkas påverka handeln mellan gemenskapens medlemsstater, — ger Crédit agricole en fördel som koncernen inte skulle ha kunnat erhålla under marknadsmässiga förhållanden, — tar statliga medel i anspråk. Mot bakgrund av detta ansåg kommissionen att de aktu- ella åtgärderna kunde anses innehålla betydande inslag av statligt stöd enligt artikel 87 i EG-fördraget. På grundval av de upplysningar som kommissionen hade till sitt förfogande ansåg den att det stöd som därmed konstaterats utgjorde ett nytt stöd i fördragets mening och att det därmed var motiverat att inleda förfarandet enligt artikel 88. 2 i för att granska dessa fördraget åtgärder. (9) De klagandes (AFB och CSBP) argument har redovisats i meddelandet om beslutet att inleda detta förfarande (5). III SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER (10) Utöver synpunkterna från Crédit agricole har kommis- in några inte sionen under detta synpunkter från de berörda parterna. förfarande fått (3) Med undantag av kommuner med en befolkning på 5 001–30 000 invånare, kommuner som utgör en del av tätorter med fler än 50 000 invånare samt kommuner i områden för landsbygdsutveck- (utom tätorter med fler än ling och områden med bergsekonomi 50 000 invånare). (4) Denna provision utgörs i själva verket av en årlig ränta på 1 % som tillämpas under den tid då depositionerna förvaltas. En genom- snittlig behållning på 20 miljarder franc under ett år ger sålunda upphov till en provision till notarierna på totalt 200 miljoner franc. (5) Se fotnot 1. 29. 7. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 193/81 (11) I likhet med de franska myndigheterna har Crédit agri- cole — understrukit att Crédit agricoles avdelningar fick befogenhet att ta emot notariedepositioner 1930 och att de inte kunde anses ha ensamrätt att ta emot dessa depositioner eftersom CDC och Service des chèques postaux har rätt att ta emot sådana deposi- tioner i hela landet inklusive i landsbygdsområden, — hävdat att notariedepositioner inte kan betraktas som statliga medel och därför inte kan anses utgöra stat- ligt stöd enligt artikel 87, — understrukit notariernas ställning som offentliga ämbetsmän och de rättsliga krav som är förknippade med denna, ventioner är stort och då en sådan skyldighet att efter- sträva avkastning skulle innebära ett ifrågasättande av den diskretionära rätt vid ekonomiska ingripanden, som staten tillerkänns i den nationella lagstiftningen, liksom av principen att administrativa handlingar inte kan köpas. Crédit agricole bestred också att gemenskapslag- stiftningen skulle innehålla en skyldighet för staten att ta ut marknadspris för den ensamrätt som den beviljat koncernen. (14) När det gäller de krav som är förknippade med denna ordning hävdade Crédit agricole att koncernen i vilket fall som helst skulle ha valts ut av staten, oavsett hur den förteckning över finansiella inrättningar som har rätt att ta emot notariedepositioner skulle ha sett ut. — understrukit att utgifterna för att förvalta notariede- positionerna uppgick till ungefär 1,77 % av behåll- ningen, (15) — understrukit den begränsning till krediter till jord- bruket med kort löptid som Crédit agricole varit föremål för fram till februari 1997, och som man ansåg innebar en motprestation för notariedepositio- nerna, — påmint om bildandet av FAC som sedan starten 1990 tilldelats 3,9 miljarder franc i form av en andel av avkastningen från notariedepositionerna, vilket därmed skulle utgöra en motprestation för notariede- positionerna, — bestridit all påverkan på handeln mellan medlemssta- terna på grund av verksamhetens landsbygdskaraktär med nära kundförbindelser och de små belopp som berörs, vilka motsvarar en obetydlig del av den totala inlåningen i Frankrike. (12) stöd till Crédit agricole underströk att det endast var de regionala avdelningarna som tog emot notariedepositionerna. Crédit agricole ansåg att kommissionen, då den inledde detta förfarande, hade begått ett fel både rättsligt och i praktiken genom att betrakta hela nätet av regionala avdelningar och CNCA som en enda ekonomisk enhet vilken eventuellt följd av skulle ha fått ordningen för insättning av notariedepositioner. Crédit agricole redogjorde för sin blygsamma internationella utveckling och ansåg att medlen från notariedepositio- nerna inte i något fall hade kunnat finansiera koncernens internationella utveckling, som är identisk med CNCA:s, medan det är koncernens regionala avdelningar som tar emot notariedepositionerna. Crédit agricole menade att de som notariedepositionerna utgör var uppförda på de regionala avdelningarnas egna balansräkningar. De regionala avdelningarnas överskott, återinvesteras som inbegriper notariedepositionerna, visserligen i CNCA, men då till marknadsmässiga villkor utan att CNCA får några som helst fördelar. ekonomiska resurser Crédit agricole underströk att den franska Conseil d'Etat i sitt utlåtande av den 27 mars 1997 hade ansett att bestämmelserna för notariedepositioner var förenliga inte bara med artikel 82, utan också med artikel 86 i EG-fördraget. De skulle därmed inte heller vara ofören- liga med artikel 87 i fördraget. Crédit agricole ansåg framför allt att de banker som är medlemmar i AFB inte kunde anses erbjuda en säkerhet som var jämförbar med Crédit agricoles förrän efter det att AFB den 8 februari 1994 antagit de bestämmelser som innebar att notarie- depositioner i den händelse att en av medlemsbankerna skulle gå i konkurs. skulle återbetalas sin helhet, i (16) Crédit agricole ansåg också att kommissionen hade blandat samman det hypotetiska stödet med stödets faktiska fördelar. Man underströk framför allt att kommissionen i sin bedömning av de fördelar som Crédit agricole kom att åtnjuta genom att ta emot och förvalta notariedepositionerna inte hade beaktat koncer- nens ”naturliga” marknadsandel på den franska lands- bygden (i den händelse att ordningen skulle avskaffas) eller den marknadsandel som banken avstår ifrån i städerna. På grundval av den naturliga marknadsandel av notariedepositionerna som Crédit agricole betraktar som sin, beräknade koncernen att notariedepositioner till ett värde av 12,1 miljarder franc skulle placeras hos Crédit agricole även om ordningen avskaffades. Med tanke på att behållningen under 1996 uppgick till 21 miljarder franc skulle därmed bara cirka 9 miljarder franc härröra från koncernens ensamrätt. Crédit agricole ansåg att denna ytterligare behållning var försumbar i förhållande till bankens totala behållning. (17) Med tanke på de kontrollskyldigheter som notariernas räkenskaper är underkastade ansåg Crédit agricole att det skulle vara oförenligt med de säkerhetsmål som satts upp för systemet, att placera notariedepositionerna hos inrättningar i utlandet. (13) Crédit agricole bestred att det skulle kunna utgöra ett inslag av statligt stöd att staten, genom att avsäga sig all avkastning på notariedepositionerna, avstår från en potentiell intäkt som den hade kunnat erhålla genom den aktuella ordningen, eftersom antalet statliga inter- (18) Slutligen ansåg Crédit agricole att stödet till jordbruket i form av räntesubventionerade lån med kort löptid är motiverat av att det bidrar till mål av allmänt intresse. L 193/82 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 29. 7. 2000 IV KOMMENTARER FRÅN FRANKRIKE (19) I sin skrivelse till kommissionen av den 9 april 1998 redogjorde sina synpunkter som svar på de frågor kommissionen hade ställt då den inledde detta förfarande. franska myndigheterna för de a) Ursprunget till de rättigheter som beviljats Crédit agricole (20) De franska myndigheterna angav i sin skrivelse av den 9 april 1998 att den möjlighet som getts Crédit agricole att ta emot och förvalta notariedepositioner för en kortare tid än tre månader grundade sig på en förord- ning av den 9 mars 1953, vilken inte innehöll några tidsbegränsningar för notariedepositioner. Enligt de franska myndigheterna infördes genom de beslut som justitieministeriet fattade den 25 augusti 1972, och som kompletterades den 7 juni 1973, en begränsning jämfört med den tidigare situationen genom att denna rätt att förvalta notariedepositioner begränsades till tre månader i landsbygdsområden. (21) Då kommissionen i en skrivelse av den 22 september 1998 hade begärt att de franska myndigheterna skulle visa att den ensamrätt som getts Crédit agricole härrörde från ett tidigare datum än fördragets ikraftträdande, skickade dessa den 7 januari 1999 följande dokument till kommissionen: — En kopia av justitieministeriets förordning av den 9 mars 1953, där det påpekades att notariernas så kallade ”fria” medel (utöver de medel som deponeras för en längre tid än tre månader, vilka skall föras över till CDC) enligt en skrivelse från 1930 kunde deponeras hos flera olika inrättningar, däribland Caisses de Crédit agricole. — En kopia av justitieministeriets skrivelse av den 24 december 1930, vilken visade att Crédit agricole redan då, och sedan 1924, räknades till de inrätt- ningar som hade rätt att ta emot notariedepositioner. b) Motiv och syften bakom Frankrikes beslut att införa och behålla särskilda rättigheter att ta emot och förvalta nota- riedepositioner (22) De franska myndigheterna ansåg att den aktuella rätts- ordningen var motiverad av tre skäl: notariatämbetets särskilda karaktär och behovet att kontrollera det på ett effektivt sätt, bankernas lättillgänglighet för notarier verksamma på landsbygden samt den helt säkra förvalt- ningen av mottagna medel. Myndigheterna påminde om att notarierna utövar ett offentligt ämbete inom ramen för sin självständiga yrkesverksamhet. De underströk särskilt att notarierna är underkastade en ingående kontroll och att den franska kassationsdomstolen i en dom av den 19 november 1914 klassificerade deras räkenskaper som offentliga handlingar. För det andra underströk de franska myndigheterna Crédit agricoles starka etablering på landsbygden, där banken har det största kontorsnätet i Frankrike med cirka 34 % av alla bankkontor. 64 % av Crédit agricoles fasta kontor ligger på landsbygden. För det tredje underströk myndighe- terna Crédit agricoles säkra förvaltning av notariedeposi- tionerna. Denna baserar sig på en förebyggande garanti utan tak grundad på solidaritet mellan alla regionala avdelningar och CNCA, vilket innebär att gruppens interna garantier gör det osannolikt att de regionala avdelningarna skulle gå i konkurs. Detta innebär också att notariedepositionsmedlen är fullständigt garanterade. (23) De franska myndigheterna underströk också, precis som kommissionen påpekade då den inledde detta förfarande, att det 1990 hade bildats en fond för minskning av jordbrukarnas finansiella kostnader. Denna fond utgör enligt myndigheterna för den gällande ordningen för notariedepositioner. Crédit agri- fonden, som grundar sig på avkast- coles bidrag till ningen från förvaltningen av notariedepositioner, uppgår under perioden 1990–1999 till 3,6 miljarder franc. Till detta skall läggas 300 miljoner franc från förvaltningen av notariedepositioner till förmån för det nationella jord- bruksförsäkringssystemet. en ”motprestation” c) Notariedepositionernas utveckling (24) De franska myndigheterna har inkommit med en sammanställning av innestående notariedepositioner hos Crédit agricole sedan 1973, vilken visar att den totala behållningen ökade från 15,6 miljarder franc 1973 till 25,4 miljarder franc 1997 (till 1997 års priser) och att behållningen, bortsett från normala konjunkturcykler, har uppvisat en anmärkningsvärd stabilitet under perioden. Den uppgick under 1997 till (i genomsnitt) 19,6 miljarder franc. d) Kostnad för att förvalta notariedepositionerna (25) förfarandet, angående kostnaderna Som svar på den fråga som kommissionen ställde då den att inledde förvalta notariedepositionerna, angav de franska myndig- heterna att förvaltningskostnaderna för dessa medel under 1997 uppgick till i storleksordningen 1,77 % av behållningen. Enligt myndigheterna fördelar sig dessa kostnader enligt följande: för i) 0,29 % utgör transaktionskostnader för insättningar och uttag som vid varje normalt företagskonto. ii) 1,49 % utgör överkostnader som beror på särskilda krav vid förvaltningen av notariekonton varav — 0,11 % är överkostnader för vissa specifika trans- aktioner, — 0,96 % beror på att sedvanliga transaktionsregler inte är tillämpliga, — 0,42 % utgör särskilda personalkostnader. 29. 7. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 193/83 De franska myndigheterna ansåg att dessa kostnader sannolikt skulle minska på längre sikt tack vare de produktivitetsökningar som Crédit agricole gjort i fråga om sin verksamhet, i allmänhet och vid förvaltningen av notariedepositioner i synnerhet. Därmed skulle förvalt- ningskostnaderna tidigare ha varit högre. e) Crédit agricoles nedsättning av finansieringskostnaderna för kortsiktiga lån till jordbruket myndigheterna underströk att den allmänt låga ränte- nivån i den franska ekonomin vid det laget minskade behovet av en särskild ordning för att skydda jordbruket. f) Crédit agricoles genomsnittliga finansieringskostnad (27) Som svar på den fråga som kommissionen ställde då den inledde detta förfarande har de franska myndigheterna inkommit med uppgifter som visar att Crédit agricoles genomsnittliga finansieringskostnader har minskat från [. ] % (*) 1987 till [. ] % (*) 1996, och att de under hela denna period höll sig inom detta intervall. (26) Bortsett från senare års bidrag till FAC ansåg myndighe- terna i skrivelse av den 9 april 1998 att Crédit agricoles nettointäkter från sin förvaltning av notariedepositioner på landsbygden ända sedan början använts till att minska finansieringskostnaderna för kortsiktiga lån till jordbruket. Dessa lån beviljades fram till 1981 till räntor som bestämdes av jordbruks- och ekonomiministerierna. Dessa räntor fastställdes senare av CNCA inom ett spann på ± 30 % i förhållande till den genomsnittliga räntan på av de korta penningmarknaden. Denna räntorna hävdes enligt myndigheterna så sent som genom ett dekret av den 3 februari 1997. De franska reglering g) Användning av bidragen till FAC (28) I sin skrivelse till kommissionen av den 9 april 1998 preciserade de franska myndigheterna uppgifterna om de årliga bidragen till FAC och deras användning på ett antal punkter. (29) De angav att bidragen till FAC och deras användning sedan starten fördelade sig enligt följande: TABELL 1 Bidrag till och finansieringsstöd genom FAC 1991 1992 1993 1994 1995 1996 Totalt (miljoner franska franc) Minskning av jordbrukarnas skulder — Räntesubventioner — Konsolideringslån — Skuldavskrivningar — Transporterade medel Annat stöd (jordbruksförsäkringar) 600 295 86 219 394 213 45 136 564 410 46 108 494 340 51 103 40 8 467 324 45 93 5 33 197 160 17 15 5 203 2 716 1 742 290 674 10 284 Totalt 600 394 604 502 500 400 3 000 Källa: franska myndigheter. (30) De franska myndigheterna angav att en del av stödet genom FAC använts för att minska skulderna för jordbrukare som var kunder hos Crédit agricole och att en annan del av FAC:s medel anslagits till särskilda åtgärder, och då framför allt till den nationella jordbruksförsäkringsfonden. Myndigheterna underströk att FAC:s prioriteringar varje år bestämdes genom ett avtal mellan Crédit agricole och staten. De menade att uppdrag av allmänt intresse till förmån för jordbruket var kopplade till denna ordning och att de som gynnades av FAC var de jordbrukare som var kunder till Crédit agricole och inte banken själv. De motiverade detta stöd med att Crédit agricole stod för ungefär 80 % av bankernas utlåning till jordbrukarna. De underströk vidare att budgetmedel på totalt 20 miljoner franc per år hade ställts till övriga bankers förfogande i samma syfte. (31) De franska myndigheterna ansåg att FAC:s stöd för Crédit agricoles del inte utgjorde ett substitut för dess avsättningspolicy eftersom de regionala avdelningarnas osäkra och omstridda kundfordringar inte kommit i åtnjutande av mer än 15 %–19 % av de årliga bidragen till FAC. 10 % av stödet gällde (*) Affärshemlighet. L 193/84 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 29. 7. 2000 skuldavskrivningar, medan huvuddelen hade fördelats dels utifrån situationen inom olika produk- tionssektorer och dels till startkostnader för unga jordbrukare. Det årliga stödbeloppet per jordbru- kare (ungefär 6 000 franc) är blygsamt och har enligt myndigheterna ett socialt syfte. h) Allmänna synpunkter på ordningen för notariedepositioner (32) De franska myndigheterna bestred att notariedepositionerna skulle utgöra statliga medel och att de skulle snedvrida konkurrensen, vilket kommissionen hade understrukit då den inledde detta förfa- rande. De bestred framför allt att staten på något sätt skulle avstå från en potentiell intäkt som den skulle ha kunnat erhålla genom den aktuella ordningen, med hänvisning till att administrativa handlingar inte kan köpas. Av denna anledning bestred de varje inslag av stöd i ordningen med ensamrätt att förvalta notariedepositioner. Dessutom ansåg de att den aktuella ordningen inte var av en sådan karaktär att den skulle kunna påverka handeln mellan medlemsstaterna. (33) De franska myndigheterna ansåg vidare att ordningen för notariedepositioner hade införts för att på landsbygden skydda det allmänna intresse som är särskilt kopplat till notariatsämbetet. (34) De franska myndigheterna påminde slutligen om Conseil d'Etats beslut av den 27 mars 1997, enligt vilket ordningen för notariedepositionerna inte stred mot artikel 82 i fördraget. i) Förväntad utveckling av ordningen för notariedepositioner (35) I sin skrivelse av den 9 april 1998 informerade de franska myndigheterna kommissionen om att man planerade en översyn av ordningen för notariedepositioner före våren 1998. Denna översyn skulle bestå i att åter samla all verksamhet rörande förvaltning av notariedepositioner, oavsett deras löptid, hos Caisse des dépôts et consignations. Crédit agricole skulle därmed förlora den ekonomiska fördel som följer av ensamrätten att ta emot notariedepositioner (se skäl 61 angående de utfästelser som de franska myndigheternas gjorde i sin skrivelse av den 28 april 1999). V BEDÖMNING AV ÅTGÄRDEN/STÖDET V. 1 Förekomsten av statligt stöd i de granskade åtgärderna a) Företag som gynnas av de aktuella åtgärderna (36) I sitt svar på kommissionens beslut att inleda detta förfarande ansåg Crédit agricole att kommis- sionen hade begått ett fel både rättsligt och i praktiken genom att betrakta alla enheter inom koncernen Crédit agricole som en och samma mottagare, nämligen Crédit agricole. (37) Kommissionen konstaterar följande: — Koncernen Crédit agricole utgör – oaktat dess särskilda former framför allt på lokal nivå, dess ställning som ömsesidigt företag och varje avdelnings självständiga förvaltning – en enda ekono- misk enhet: Enligt Crédit agricoles årsredovisning från 1997 utgör ”Crédit agricole” en förenad och decentraliserad koncern som grundar sig på en struktur med tre nivåer (lokala avdelningar, regionala avdelningar och en nationell avdelning). Koncernen har därmed en ekonomisk kapa- citet som måste bedömas på ett övergripande sätt. I årsredovisningen från 1997 konstateras att den intressegemenskap som förenar dess lokala avdelningar, regionala avdelningar och nationella avdelning innebär att Crédit agricole presenterar räkenskaper som är representativa för koncer- nens samlade ekonomiska situation och jämförbara med de samlade räkenskaperna för andra stora bankkoncerner. Precis som för Crédit agricoles egna företrädare och ägare, liksom för finansmarknaderna, råder det för kommissionens del sålunda inget tvivel om Crédit agricole har alla de juridiska och ekonomiska egenskaper som kännetecknar ett företag. Det är på grundval av sina samlade räkenskaper, vilka den 31 december 1997 uppvisade en total balansomslutning på 2,514 miljarder franc, som Crédit agricole har fått sitt betyg från kreditvärderingsinstituten. Den 31 december 1997 hade koncernen kreditbetygen AA (Standard & Poor's) och Aal (Moody's). En koncerns, och då särskilt ett finansiellt instituts, kreditbetyg avgör dess villkor för återfinansiering på finansmarknaderna och är därmed en grundkomponent i den kostnadsbildning som kan förmodas gynna eller missgynna företaget i konkurrensen med andra företag inom samma bransch. 29. 7. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 193/85 — Crédit agricole har inom ramen för detta förfarande lagt fram en samlad redogörelse av sina synpunkter, vilken undertecknats både av generaldirektören för Fédération nationale de crédit agricole och den biträdande generaldirektören för CNCA. Detta svar har presenterats för ”Crédit agricoles” räkning. Om CNCA inte anser sig åsyftas i det aktuella förfarandet kan kommissionen inte förstå varför CNCA har ansett det vara nödvändigt att inkomma med synpunkter i form av ett gemensamt och solidariskt försvar med Federation nationale du crédit agricole. — De franska myndigheterna underströk att en av anledningarna till att Crédit agricole ansågs vara lämplig att förvalta notariedepositioner var den säkerhet som grundades på den solidariska garantin mellan samtliga regionala avdelningar och CNCA. (38) Mot bakgrund av dessa uppgifter, som obestridligen kvalificerar koncernen Crédit agricole som ett enda företag, har kommissionen sålunda ingen anledning att ändra den bedömning som den gjorde då den inledde detta förfarande beträffande ensamrätten att förvalta notariedepositioner, vilken Crédit agricole åtnjuter som koncern (se domstolens dom i mål 383/82, Intermill (6)). Frågan om koncer- nens interna fördelning av de fördelar som den drar av ensamrätten att förvalta notariedepositioner är av sekundärt intresse, och kommissionen tar inte upp denna fråga inom ramen för detta förfarande. b) Förekomsten av statliga medel i notariedepositionerna (39) Såsom påpekats av de franska myndigheterna är notarierna regeringstillsatta ämbetsmän vars yrkes- verksamhet regleras strikt av myndigheterna. De franska myndigheterna påminde framför allt om kassationsdomstolens rättspraxis där man likställer notariernas räkenskaper, som är strikt reglerade, med offentliga handlingar. De franska myndigheterna drog i sin skrivelse av den 9 april 1998 på denna grund slutsatsen att samtliga gällande bestämmelser visade att ”de medel som notarierna deponerar inte är vanliga medel. Regleringen av notariedepositionerna kan följaktligen inte bedömas enbart utifrån de regler som rör bankverksamhet, utan måste också bedömas utifrån aspekter som rör det allmänna intresset”. Utifrån de upplysningar som myndigheterna lämnat inom ramen för detta förfarande kan det till fullo slås fast att det är på grundval av formella myndighetshandlingar som Crédit agricole vid flera tillfällen har bekräftats ha rätt att, enligt väl definierade villkor, förvalta notariedepositioner. (40) Precis som den gjorde då den inledde detta förfarande kan kommissionen sålunda på säkra grunder bekräfta att — statens diskretionära ingripande genom att bevilja den aktuella ensamrätten tillför Crédit agricole tillgångar som har ett direkt samband med denna ensamrätt, — staten utövar kontroll över allokeringen av de tillgångar som notarierna såsom regeringstillsatta ämbetsmän underställda myndigheterna tillför genom sina obligatoriska depositioner. (41) På grundval av ovanstående resonemang kan man följaktligen dra slutsatsen att den aktuella ordningen för notariedepositioner tar statliga medel i anspråk. Det faktum att de franska myndighe- terna understrukit att kassationsdomstolen i sin rättspraxis likställt notariernas räkenskaper med offentliga handlingar bekräftar denna analys. (42) Under detta förfarande har myndigheterna lämnat uppgifter om inslag i ordningen som de anser utgör en motprestation i form av minskade intäkter för Crédit agricole från notariedepositionerna, och som utraderar den fördel som följer av att notariedepositionerna är nästan helt kostnadsfria för Crédit agricole. Dessa inslag kan inte anses bestrida det faktum att den aktuella ordningen tar statliga medel i anspråk. c) Fördel för Crédit agricole och förekomsten av stöd i de aktuella åtgärderna (43) Såsom kommissionen påpekade då den inledde detta förfarande omfattar begreppet stöd inte endast aktivt stöd som till exempel subventioner, utan även olika former av offentliga åtgärder som minskar den kostnadsbörda som i normala fall belastar budgeten i ett företag och som har samma effekt som subventioner (se domstolens dom i mål C-387-92, Banco exterior de España (7)). (6) Rec. 1984, s. 3809, punkt 11 i motiveringen. (7) Rec. 1994, s. I-902, punkt 13 i motiveringen. L 193/86 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 29. 7. 2000 (44) (45) (46) För övrigt underströk kommissionen redan då den inledde detta förfarande att staten avstår från varje potentiell intäkt från notariedepositionerna (förutom notariens provision på 1 %) som den skulle ha kunnat erhålla genom den aktuella ordningen. Om denna verksamhet hade bedrivits under normala affärsvillkor skulle staten i själva verket redan från början ha kunnat skaffa sig intäkter från de aktuella depositionerna. Den hade också kunnat införa ett pris (ränta på depositionerna) som regelbundet skulle ses över för att beakta ränteutvecklingen såväl som de produktivitetsökningar som gjorts inom banksektorn och de inrättningar som enligt den aktuella ordningen har rätt att förvalta depositionerna. Denna översyn skulle ha kunnat främja konkurrensen mellan olika banker så att de mest konkurrenskraftiga kunde väljas ut med förbehåll för att dessa uppfyllde vissa försiktighetskrav för att på så sätt garantera depositionerna. På så sätt skulle man ha kunnat öka statens intäkter i form av ränteprovisioner. Ersättningen för de extra bankmedel som notariedepositionerna utgör tack vare att staten beviljat koncernen ensamrätt, skulle säkerligen ha utgjort en kostnad av det slag som normalt belastar budgeten i en bank om dessa medel hade kommit Crédit agricole till del under konkurrensmässiga betingelser, till exempel i form av ett anbudsförfarande riktat till bankerna. Crédit agricole betalar ingen ersättning för att få förvalta notariedepositionerna utöver den provision på 1 % av behåll- ningen som betalas ut till notarierna. Innan detta förfarande inleddes hade myndigheterna motiverat denna brist på ersättning med det franska förbudet mot att betala ränta på medel som satts in för kortare tid än en månad. Myndigheterna har inom ramen för detta förfarande dock inte alls motiverat varför den del av notariedepositionerna hos Crédit agricole som sätts in för en tid på mellan en och tre månader (medel som sätts in för en längre tid förvaltas inte av Crédit agricole, utan deponeras hos Caisse des dépôts et consignations), och som de franska myndigheterna i sin skrivelse av den 3 april 1997 uppskattar till ungefär 50 %, inte är föremål för någon ersättning. Därav följer att ensamrätten att ta emot och förvalta notariedepositioner nästan helt utan ersättning avviker från de normala marknadsvillkor som är tillämpliga vid insättning av sådana medel. Inom ramen för detta förfarande hade kommissionen begärt att Frankrike skulle redogöra för Crédit agricoles genomsnittliga finansieringskostnad. De franska myndigheterna angav att denna kostnad uppgick till [. ] % under 1987 och till [. ] % under 1996. Crédit agricoles genomsnittliga finansie- ringskostnad tycks dock inbegripa både räntebärande medel såsom långfristiga lån och icke räntebä- rande medel såsom enskilda personers insättningar. För att avgöra det stöd som härrör från lånen, det vill säga Crédit agricoles kostnadslättnader i förhållande till normala marknadsvillkor, är det dock lämpligt att granska marginalkostnaden snarare än den genomsnittliga finansieringskostnaden. Man bör i detta avseende sålunda notera att den korta räntan i Frankrike uppgick till 8,3 % under 1987 och till 3,9 % under 1996 (8). Det råder inget tvivel om att Crédit agricoles tillgång till nästan kostnadsfria medel (förutom provisionen på 1 % till notarierna) minskat de kostnader som normalt belastar en banks rörelsekostnader och därmed får samma effekter som en subvention. (47) Eftersom de minskar bankens normala rörelsekostnader kan man följaktligen dra slutsatsen att de aktuella åtgärderna utgör ett statligt stöd med karaktär av driftstöd. d) Stödets snedvridande effekter (48) Driftstöd har särskilt snedvridande effekter eftersom det har direkta återverkningar på resultatet i de understödda företagen. Det gör det möjligt för dessa företag att antingen behålla rörelsekostnader som överstiger deras konkurrenters utan att bli lidande av sin bristande konkurrenskraft, eller att öka sina vinster och på så sätt också sin finansiella kapacitet. Detta stöd får än mer snedvridande effekter om det är permanent eller om konkurrensen är hård och de konkurrerande företagens marginaler är snäva. (49) De tillgängliga uppgifterna visar dessutom att konkurrensen inom banksektorn har hårdnat och att bankernas räntemarginaler har minskat kontinuerligt under 1990-talet (9). Dessutom framstår de franska bankerna som sårbara: de har under senare år haft en lönsamhet som hör till de sämsta i hela I en hård gemenskapen (se tabell 2), och har återhämtat sig först under åren 1998–1999. (8) Nominella räntor på statsskuldväxlar med tre månaders löptid. Källa: EC economic data pocket book nr 12/1998, Europeiska kommissionen, Europeiska gemenskapernas publikationsbyrå. (9) Europeiska centralbanken: ”Possible effects of EMU on the EU banking system on the medium to long term”, februari 1999, enligt uppgifter från OECD. 29. 7. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 193/87 konkurrens med minskade räntemarginaler får driftstöd till en viss kreditinrättning särskilt snedvri- dande effekter. Denna nya utveckling kommer med stor sannolikhet att fortgå under de närmaste åren. Enligt Europeiska centralbanken kommer Ekonomiska och monetära unionens fullbordande att skapa en än mer konkurrensutsatt miljö och utöva ett växande tryck på bankernas lönsamhet (10). EMU kommer att snabba på banksektorns konsolidering på europeisk nivå, framför allt i form av gränsöverskridande transaktioner (11). TABELL 2 Avkastning på eget kapital (nettovinst i förhållande till eget kapital) 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 Österrike Belgien 8,6 % 8,6 % 6,9 % 8,7 % 7,9 % 8,1 % 9,6 % 8,3 % 6,5 % 5,7 % 14,1 % 13,2 % 12,9 % 15,3 % 15,3 % Danmark (1) – 3,3 % – 0,1 % – 21 % 10,6 % 0,1 % 18,5 % 16,1 % 15,1 % Finland Frankrike Tyskland 5,6 % – 11 % – 49 % – 29 % – 25 % – 7,9 % 8 % 15,2 % 10,1 % 10,4 % 6,9 % 2,9 % 0,5 % 3,6 % 4,8 % 7,7 % 11,9 % 14,4 % 13,2 % 13,6 % 11,8 % 12,6 % 12,3 % Grekland (2) 20,8 % 31,5 % 23,1 % 21,6 % 25,9 % 24,4 % 16,7 % Irland Italien Luxemburg (2) Nederländerna Portugal (2) Spanien Sverige (3) 20,2 % 20,1 % 18,4 % 12,2 % 9,9 % 7,5 % 8,8 % 3,0 % 3,7 % 5,1 % 3,4 % 6,7 % 7,6 % 8,8 % 19,9 % 20,9 % 19,9 % 22,3 % 23,0 % 12,3 % 12,7 % 13,9 % 15,9 % 16,2 % 17,0 % 17,6 % 12,5 % 12,4 % 8,8 % 9,2 % 7,3 % 7,7 % 10,7 % 13,1 % 13,6 % 12,5 % 10,7 % 3,8 % 8,2 % 9,2 % 9,7 % 10,6 % 3,0 % 56,3 % 17,0 % 5,7 % 19,1 % 21,1 % 24,0 % 13,0 % Förenade kungariket 14,4 % 8,6 % 7,3 % 19,3 % 27,4 % 28,6 % 25,6 % 26,4 % Genomsnitt EU 14 10,9 % 11,5 % 8,1 % 9,0 % 8,2 % 10,0 % 11,0 % Genomsnitt EU 15 Genomsnitt EU 11 10,1 % 11,1 % 12,2 % 12,2 % Källa: Europeiska centralbanken: ”Posible effects of EMU on the EU banking systems on the medium to long term”, fenruari 1999, enligt uppgifter från OGCD. (1) Affärs- och sparbanker. (2) Affärsbanker. (3) Totalt affärsbanker, utländska affärsbanker, sparbanker och, fram till 1991, föreningsbanker. (50) Dessutom är Crédit agricole ett lönsamt företag som gjort stora vinster under årens lopp. Det aktuella stödet (såvida det inte kompenserats av motsvarande överkostnader, se nedan), som inte varit nödvändigt för att företaget skulle gå med vinst, har därmed gjort det möjligt för företaget att öka sina vinster och därmed att öka sitt eget kapital ytterligare genom de vinster som inte delats ut. (10) Samma källa, s. 4. (11) Europeiska centralbanken, månadsbulletin, april 1999. ”Banking in the euro area: structural features and trends”. L 193/88 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 29. 7. 2000 Inom banksektorn infördes genom rådets direktiv 89/647/EEG av den 18 december 1989 om kapitaltäckningsgrad för kreditinstitut (12) en skyldighet att upprätthålla en kapitaltäckning som begränsar kreditinstitutens tillväxtkapacitet (det ”hårda” egna kärnkapitalet har fastställts till minst 4 % av de viktade tillgångarna och det egna kapitalet i vidare bemärkelse skall motsvara minst 8 % av dessa tillgångar). I realiteten finns en sådan absolut kapitaliseringsbegränsning på medellång och lång sikt för alla typer av företag, men inom banksektorn är den permanent och omedelbar. Den är också direkt kvantifierbar. Ett kreditinstitut inte tillfälligtvis släppa på denna begränsning för att följa en expansionsinriktad affärsstrategi. Ett kreditinstitut som inte strikt uppfyller denna kapitaltäckningsgrad har ingen tillväxtmarginal eftersom det varken kan dra till sig nytt eget kapital eller öka sitt eget kapital med kraftiga vinster. En ineffektiv inrättning ser omedel- bart sin tillväxtförmåga minska, medan en bank med kraftiga vinster har en tillväxtmarginal som står i relation till dess lönsamhet. får av försiktighetsskäl (51) Tack vare kapitaltäckningskravet går det att göra en korrekt vägledande uppskattning av i vilken grad konkurrensen snedvrids då stöd ges till ett kreditinstitut. Om stödet direkt eller indirekt leder till en ökning av det egna kapitalet kan snedvridningen av konkurrensen bedömas i form av viktade tillgångar. Ett driftstöd på 1 miljard franc motsvarar en ökning av vinsten efter skatt med 0,6 miljarder franc (13), förutsatt att denna vinst inte delas ut utan används för att öka bankens egna kapital. Detta gör det i sin tur möjligt att öka de viktade tillgångarna i bankens balansräkning (med beaktande av den lagstiftade kapitaltäckningsgraden på 4 %–8 %) och därmed också dess verksam- hetsnivå. Denna ökade verksamhet innebär en potentiell snedvridning av konkurrensen mätt som viktade tillgångar i storleksordningen 7,5–15 miljarder franc (utan det aktuella stödet skulle banken inte ha kunnat öka sina viktade tillgångar). Detta förhållande visar att stöd inom banksektorn får en avsevärd hävstångseffekt. Detta tillskott till det egna kapitalet kan också bidra till att det understödda institutet förvärvar minoritets- eller majoritetsposter i andra företag. På en fråga från en representant för finanspressen (14) svarade Crédit agricoles styrelseordförande sålunda i februari 1999 att en tredjedel av Crédit agricoles egna kapital på 140 miljarder franc redan var tillgänglig för verksam- hetsutveckling. (52) Med hänsyn till det aktuella stödets karaktär av driftstöd, den europeiska banksektorns ekonomiska situation, de franska bankernas dåliga lönsamhet och de särskilda kapitaltäckningskraven inom banksektorn, kan man därmed dra slutsatsen att det stöd som Frankrike beviljat Crédit agricole onekligen snedvrider konkurrensen inom banksektorn. V. 2 Snedvridning av handeln mellan medlemsstaterna (53) (54) Kommissionen har noterat de franska myndigheternas och Crédit agricoles synpunkter, där de bestrider att den aktuella ordningen på något sätt skulle påverka handeln inom gemenskapen. Följande aspekter på denna fråga måste beaktas. Eftersom kommissionen granskar stödets möjliga effekter med utgångspunkt i hela koncernen Crédit agricole, måste man för det första granska dess internationella verksamhet, och då särskilt verksam- heten i Europa. Enligt Crédit agricoles årsredovisning för 1997 anslog banken under 1997 medel för att bli en av de främsta bankerna inom storkundssegmentet och det internationella segmentet. Dess kundverksamhet i medlemsstaterna (exklusive Frankrike) hade under 1997 en omsättning på 37,9 miljarder franc. Denna verksamhet utgör visserligen en mycket liten del av dess totala kundverk- samhet (cirka 3 %) men är ändå inte försumbar med tanke på koncernens storlek: I slutet av 1997 var koncernen den största i Frankrike och en av de största (15) i Europa. Banken har framför allt understrukit att den under 1997 genom att skapa ett nytt dotterbolag, Indocam, hade skaffat sig ett verktyg vars ambition är att höra till Europas främsta kapitalförvaltare. Banken för en aktiv utveck- lingspolitik i Europa och var aktiv vid etableringen av Italiens näst största bank, Banca Intesa, som skapades genom en sammanslagning av Banco Ambrosiano Veneto och Banco de Cariplo. Crédit agricole är med 30 % av kapitalet den största aktieägaren i denna nya bank. Crédit agricole äger också 20 % av kapitalet i den portugisiska bankkoncernen Banco Espirito Santo. Vidare har Crédit agricole inom gemenskapen filialer i Lissabon, Madrid, Bilbao, Gibraltar, Barcelona, Luxemburg, London, Hamburg, Frankfurt, Stockholm, Oslo, Helsingfors och Pireus. Koncernen noterade i sin årsredovisning för 1997 att den kommer att fortsätta att uppmärksamma de möjligheter som dyker upp för att på så sätt stärka sin ställning på den europeiska affärsbanksmarknaden. Bankens goda soliditet ger den medel att finansiera en sådan utveckling. Crédit agricoles internationella expansion förutsätter kapitalrörelser som exempelvis gör det möjligt att förvärva andelar i andra banker, vilket (12) EGT L 336, 3. 12. 1989, s. 14. (13) För enkelhetens skull med en hypotetisk skattesats på 40 %. (14) Intervju i ”Les Echos”, onsdagen den 10 februari 1999. (15) Enligt en klassificering som upprättats av kreditvärderingsinstitutet Moody's (och som citerades av dagstidningen Le Monde den 17/18 januari 1999) var Crédit agricole i slutet av 1997 den femte största bankkoncernen i Europa räknat i tillgångar. 29. 7. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 193/89 är fallet i fråga om Banca Intesa och Banco Espirito Santo, varmed handeln mellan medlemsstaterna faktiskt påverkas. Dessutom är koncernens investeringsbank, Crédit agricole – Indosuez –, en av de främsta franska investeringsbankerna och har en stor del av sin verksamhet utomlands. (55) Även om man inskränker granskningen av de aktuella åtgärdernas effekter till koncernens regionala avdelningar, som Crédit agricole föreslår i sina synpunkter, kan man för det andra konstatera att den internationella verksamheten inom koncernen Crédit agricole inte är förbehållen CNCA. I motsats till vad Crédit agricole antyder i sina synpunkter understryks det tvärtom i Crédit agricoles årsredovis- ning för 1997 att de regionala avdelningarna i landets gränsområden under året har utvecklat sin internationella verksamhet. I årsredovisningen understryks det särskilt hur den regionala avdelningen Pyrénées Gascogne expanderat i den spanska provinsen Baskien. Den baskiska banken Bankoa, där Crédit agricole numera är majoritetsägare, ingick till och med i 1997 års koncernredovisning. I årsredovisningen konstateras att detta initiativ ingår i de regionala avdelningarnas internationella utveckling, där de i överenskommelse med CNCA utsträcker sin bankverksamhet på privatmark- naden till angränsande länder. Denna utveckling gäller sålunda inte bara Crédit agricoles företags- marknad, utan också dess privatmarknad där notariedepositioner ingår. (56) Det verkar sålunda som om det resurstillskott som notariedepositionerna utgör och de vinster som detta tillskott genererar direkt har kunnat bidra till att finansiera Crédit agricoles utveckling i andra medlemsstater. (57) Dessutom begränsar sig de potentiella effekterna av Crédit agricoles ensamrätt inte till Crédit agricoles expansion i de övriga medlemsstaterna. Precis som kommissionen underströk då den inledde detta förfarande kan kreditinstituten i princip utöva sin verksamhet, som huvudsakligen består av inlåning och upptagande av lån på marknaden samt utlåning, utan hänsyn till nationella gränser, men i praktiken förhindras de dock att expandera till utlandet. Dessa hinder hänger ofta samman med att inhemska banker skyddas mot konkurrens, vilket gör det mindre attraktivt för utländska konkurrenter att ge sig in på marknaden. Det är fallet med det aktuella stödet till Crédit agricole, vilket kan förmodas göra den franska hemmamarknaden mindre öppen för utländsk konkurrens, både på nationell nivå där CNCA verkar och på regional nivå där Crédit agricoles regionala avdelningar verkar. Stödet får som följd att den tydliga nationella avskärmningen av vissa typer av inlåningsverksamhet bevaras, vilket strider mot den öppning av marknaden som eftersträvas i fördraget. Samtidigt mångdubblas enligt Europeiska centralbanken antalet gränsöverskridande transaktioner. Denna ökande integration mellan de nationella bankväsendena förutsätter enligt ECB dock att medlemsstaternas skattelagstiftning och annan lagstiftning som rör banksektorn harmoni- seras (16). (58) Följaktligen måste man dra slutsatsen att de aktuella åtgärderna omfattas av artikel 87. 1 i fördraget, eftersom de utgör ett statligt stöd som snedvrider konkurrensen i en sådan utsträckning att det påverkar handeln mellan medlemsstaterna. VI SLUTSATSER (59) Den ensamrätt att nästan gratis (17) ta emot och helt gratis förvalta notariedepositioner som den franska staten beviljat Crédit agricole utgör åtgärder med inslag av statligt stöd enligt artikel 87. 1 i fördraget. (60) Enligt de nya uppgifter som inkommit till kommissionen inom ramen för detta förfarande, tycks det aktuella stödet utgöra stöd som fanns redan innan fördraget trädde i kraft. Detta innebär att — det aktuella stödet är lagligt och att inga återkrav skall göras, (16) Se fotnoterna 9–11. (17) Förutom den provision på 1 % av depositionerna som betalas till notarierna. L 193/90 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 29. 7. 2000 (61) (62) — kommissionen, precis som för varje fall av statligt stöd, skall undersöka om det aktuella stödet är förenligt med det gemensamma intresset och, om det bedöms vara oförenligt med den gemen- samma marknaden, tillsammans med den berörda medlemsstaten undersöka vilka av de åtgärder som föreskrivs i artikel 88. 1 i fördraget som kan vidtas. I en skrivelse av den 28 april 1999 informerade de franska myndigheterna emellertid kommissionen formellt om sin avsikt att häva Crédit agricoles ensamrätt att ta emot notariedepositioner och att centralisera dessa till Caisse des dépôts et consignations, som då skulle ansvara för att förvalta samtliga notariedepositioner. Staten skulle ansvara för att ta emot dessa depositioner både på landsbygden och i städerna. Myndigheterna har meddelat att denna åtgärd skall träda i kraft den 1 januari 2000. Åtgärden skall genomföras gradvis i hela landet och vara fullt genomförd den 1 april 2000. Myndigheterna förbinder sig att vidta de rättsliga åtgärder som krävs för att ändra ordningen för notariedepositioner snarast efter det att detta beslut har fattats. Kommissionen noterar detta åtagande från de franska myndigheternas sida. Kommissionen anser att tidsfristen är rimlig och kan, med tanke på att Crédit agricoles ensamrätt att ta emot och förvalta notariedepositioner hävs definitivt, dra slutsatsen att denna nya åtgärd kommer att innebära ett slut på det stöd till Crédit agricole som är föremål för detta förfarande enligt artikel 88. 2 i fördraget. Tack vare detta åtagande tycks det inte vara nödvändigt att undersöka om stödet är förenligt med fördraget. Av samma anledning tycks det inte heller vara nödvändigt att inleda det förfarande som avses i artikel 88. 1 i fördraget. Kommissionen kan följaktligen avsluta detta förfarande. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 1. De åtgärder som Frankrike har vidtagit till förmån för Crédit agricole genom att ge denna ensamrätt att ta emot och förvalta notariedepositioner i landsbygdskommuner utgör statligt stöd enligt artikel 87. 1 i fördraget. 2. De åtgärder som avses i första stycket utgör stöd som fanns innan fördraget trädde i kraft. Då Frankrike har förbundit sig att upphäva dessa åtgärder senast den 1 april 2000 avslutas detta förfarande. Frankrike skall inom två månader från delgivningen av detta beslut underrätta kommissionen om vilka åtgärder som har vidtagits för att senast den 1 april 2000 upphäva den ensamrätt att ta emot och förvalta notariedepositioner som beviljats Crédit agricole. Artikel 2 Detta beslut riktar sig till Republiken Frankrike. Artikel 3 Utfärdat i Bryssel den 8 juli 1999. På kommissionens vägnar Karel VAN MIERT Ledamot av kommissionen


title: Statistiques des services d'assurance.

eurovoc_concepts:
EU Member State
branch
freedom to provide services
insurance company
insurance premium
life assurance