title: Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet om særlige foranstaltninger med hensyn til Unionsborgerers rejse og ophold, som er begrundet i hensynet til den offentlige orden, sikkerhed eller sundhed

eurovoc_concepts:
EU national
application of EU law
free movement of persons
human rights
public order

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 19. 07. 1999 KOM( 1999)372 endelig udg. MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET OM SÆRLIGE FORANSTALTNINGER MED HENSYN TIL UNIONSBORGERES REJSE OG OPHOLD, SOM ER BEGRUNDET I HENSYNET TIL DEN OFFENTLIGE ORDEN, SIKKERHED ELLER SUNDHED (Direktiv 64/22l/EØF) 1. INDLEDNING 1. 1. Baggrund 1. 2. Behovet for en meddelelse 2. FORTOLKNINGSGRUNDLAG 2. 1. Anvendelsesområde for direktiv 64/221/EØF 2. 2. Grundlæggende principper og rettigheder 3. RETNINGSLINJER FOR ANVENDELSE 3. 1. Begrundelser for foranstaltninger i forhold til unionsborgerskabet 3. 1. 1. Offentlig orden 3. 1. 2. Offentlig sikkerhed 3. 1. 3. Offentlig sundhed 3. 2. Indrejse og ophold 3. 3. Udvisning og andre foranstaltninger 3. 3. 1. Risikovurdering 3. 3. 2. Beslutning om en foranstaltning 3. 4. Specifikke gruppers rettigheder 3. 4. 1. Fastboende udlændinge 3. 4. 2. Familiemedlemmer 3. 5. Retsmidler 3. 5. 1. Klagemuligheder og beskyttelse 3. 5. 2. Ret til fornyet ansøgning 4. KONKLUSIONER 3 3 3 6 6 7 9 9 9 10 11 12 13 13 16 19 19 20 20 20 22 24 INDLEDNING 1. 1. Baggrund Den fri bevægelighed for personer er en af de grundlæggende rettigheder, som er sikret igennem fællesskabsretten. Enhver unionsborger har i medfør af artikel 18, stk. 1, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område. Denne rettighed er dog underlagt nogle begrænsninger og som og gennemførelsesbestemmelserne hertil. 1 betingelser, traktaten fastsat er i Medlemsstaterne kan særlig i medfør af EF-traktatens artikel 39, stk. 3, 46, stk. 1, og 55 begrænse retten til fri bevægelighed, når det kan begrundes i hensynet til den offentlige orden, sikkerhed eller sundhed. Sådanne foranstaltninger skal være i overensstemmelse med betingelserne i Rådets direktiv 64/221/EØF af 25. februar 1964. 2 Formålet med direktivet er at give de personer, der er omfattet deraf, en træffer specifik beskyttelse og foranstaltninger under henvisning til den offentlige orden, sikkerhed eller sundhed, eftersom disse grunde er undtagelser traktatsikrede grundlæggende frihedsrettigheder, hvorfor de bør fortolkes strengt og i overensstemmelse med alle de øvrige bestemmelser i traktaten. Det er således denne korrekte anvendelse og fortolkning af direktivet, der er emnet for nærværende meddelelse. specifikke garantier, når en medlemsstat fra de 1. 2. Behovet for en meddelelse Direktiv 64/221/EØF blev vedtaget tilbage i 1964, og dets bestemmelser er i løbet af årene i stort omfang blevet fortolket og udviklet i en række domme fra EF- Domstolen, senest i Donatella Calfa-sagen. 3 Udviklingen inden for europæisk integration og især indførelsen af begrebet "unionsborgerskab" i EF-traktatens artikel 18 har også ændret de rammer, inden for hvilke direktivet skal fortolkes. 1 Artikel 18 giver unionsborgerne en grundlæggende og individuel ret, der er uafhængig af enhver økonomisk aktivitet. Det fastsættes i artikel 18, stk. 2, at Rådet kan vedtage bestemmelser, der skal gøre det lettere at udøve disse rettigheder, og der anmodes allerede om sådanne nye bestemmelser i Europa-Parlamentets beslutning om den anden rapport fra Kommissionen om unionsborgerskab (C4- 00291/97, EFT C 226 af 20. 7. 1998, s. 61, rapport KOM (97) 230 endelig udg. af 27. 5. 1997) og i handlingsplanen for det indre marked (CSE(98)1 endelig udg. af 4. 6. 1997), som blev godkendt på Det Europæiske Råds mode i Amsterdam. 2 3 EFT nr. 56 af 4. 4. 1964, s. 850-857. EF-traktatens artikel 46, stk. 2, danner retsgrundlag for direktivet. Sag C-348/96, hvor Domstolen afsagde dom den 19. januar 1999. Bilaget til nærværende meddelelse indeholder en oversigt over Domstolens mest relevante retspraksis. I den samme periode har Kommissionen modtaget et stigende antal klager vedrørende anvendelsen af direktivet. Endvidere fremgår det af disse klager, at medlemsstaterne fortolker og anvender en række af direktivets grundlæggende principper forskelligt. Kommissionen er derfor af den opfattelse, at det er på tide at påpege nogle af de vigtigste problemer i forbindelse med direktivets gennemførelse og at rådgive om, hvorledes disse problemer kan løses. Ved således at informere og yde assistance til både medlemsstater og unionsborgere håber man, at denne meddelelse også vil bidrage til at reducere antallet af traktatbrudssager i fremtiden. Nærværende meddelelse skal også ses i lyset af, at Kommissionen har forpligtet sig til at sikre en korrekt gennemførelse af fællesskabsretten og at bringe Unionen tættere på borgerne, især gennem en bedre information om borgernes traktatsikrede rettigheder. Kommissionen er i den samme ånd ved at udvikle nogle mekanismer, der skal tilvejebringe en reel dialog med borgerne, som skal gøre det muligt for Kommissionen af fællesskabsretten. indsamle oplysninger om den daglige anvendelse at Følgende specifikke problemer vil blive behandlet i meddelelsen: Indrejse og ophold: • Uberettiget lang behandlingstid af ansøgninger om opholdstilladelse (artikel 5). Udvisning og andre foranstaltninger: • Der tages højde for tidligere straffedomme i vurderingen af truslen mod den offentlige orden eller sikkerhed (artikel 3, stk. 2). • Generel forebyggelse, hvor alle personer, hørende til en bestemt gruppe, anses for at udgøre en trussel mod den offentlige orden eller sikkerhed, uden at der foretages nogen individuel vurdering (artikel 3, stk. 1). • De pågældende personer oplyses ikke om en foranstaltning, der træffes, eller om begrundelserne for og/eller konsekvenserne af en sådan foranstaltning (artikel 6). • Lagring af personoplysninger om de pågældende personer, f. eks. inden for rammerne af Schengen-informationssystemet eller andre nationale systemer (artikel 6). Specifikke gruppers retsstilling: • Udvisning af andengenerationsindvandrere eller fastboende udlændinge. • Den gældende unionsborgere, retsstilling er som for tredjelandsstatsborgere, der er fællesskabsretten omfattet af i familie med 1). (artikel • Den gældende retsstilling for tredjelandsstatsborgere, der ikke var beskyttet af fællesskabsretten på det tidspunkt, hvor foranstaltningen blev truffet, men som efterfølgende er blevet omfattet af fællesskabsretten i kraft af deres unionsborgerskab eller som familiemedlemmer (artikel 1). Retsmidler: • Mangelfuld genbehandling af sager. 2. FORTOLKNINGSGRUNDLAG 2. 1. Anvendelsesområde for direktiv 64/221/EØF Direktivets personelle anvendelsesområde Domstolen har fastslået, at den ret, som statsborgere i en medlemsstat har til at rejse ind og opholde sig i en anden medlemsstat, direkte tilkommer enhver person, der er omfattet af fællesskabsretten. 4 Direktivet finder anvendelse på alle medlemsstaternes statsborgere, der rejser til en anden medlemsstat som arbejdere, selvstændige erhvervsdrivende eller modtagere af tjenesteydelser. 5 Dets anvendelsesområde er efterfølgende blevet udvidet til også at længere er omfatte arbejdere og selvstændige erhvervsdrivende, der erhvervsaktive, men forbliver i en anden medlemsstat. 6 Direktivet finder også anvendelse i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde med undtagelse af artikel 4, stk. 3. 7 Det fremgår af artikel 2, stk. 2, i direktiv 90/364/EØF8 (opholdsret), 90/365/EØF9 (personer, der er ophørt med erhvervsaktivitet) og 93/96/EØF10 (studerende), at direktiv 64/221/EØF kan bringes i anvendelse inden for rammerne af disse direktiver. Direktivet finder i medfør af artikel 1, stk. 2, anvendelse på ægtefællen og andre familiemedlemmer, uanset statsborgerskab. ikke 4 Sag 48/75, Royer, præmis 31. Spørgsmålet om, hvorvidt en person er statsborger i en medlemsstat, skal udelukkende afgøres under henvisning til den pågældende medlemsstats egen lovgivning (se EF- traktaten, erklæring (nr. 2) om statsborgerskab i en medlemsstat). Samme princip finder anvendelse i Europa-Rådets europæiske konvention om statsborgerskab af 6. 11. 1997 (ETS nr. 166). Se ligeledes Domstolens retspraksis i sag C-369/90, Micheletti, Sml. 1992, s. 1-4239, og sag 292/86, Gullung, Sml. 1988, s. 111, om dobbelt statsborgerskab og etableringsfrihed. 5 Se EF-traktatens artikel 39, 43 og 49 samt forordning nr. 1612/68/EØF, EFT L 257 af 19. 10. 1968, s. 2, som ændret ved forordning (EØF) nr. 2434/92, EFT L 245 af 26. 8. 1992, s. 1, direktiv 68/360/EØF, EFT L 257 af 19. 10. 1968, s. 13, og direktiv 73/148/EØF, EFT L 172 af 28. 6. 1973, s. 14. Domstolen har i forenede sager 286/82 og 26/83, Luisi og Carbone, præmis 16, specificeret, hvilke grupper der skal betragtes som modtagere af tjenesteydelser. 6 Direktiv 72/194/EØF, EFT L 121 af 26. 5. 1972, s. 32, og direktiv 75/35/EØF, EFT L 14 af 20. 1. 1975, s. 14. 7 Aftale om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, Bilag V, Arbejdskraftens frie bevægelighed- Liste som omhandlet i artikel 28, EFT L 1 af 3. 1. 1994, s. 325. 8 EFT L 180 af 13. 7. 1990, s. 26. 9 EFT L 180 af 13. 7. 1990, s. 28. 10 EFT L 317 af 18. 12. 1993, s. 59. Foranstaltninger inden for direktivets anvendelsesområde Domstolen har i sag 30/77, Bouchereau,11 specificeret, at enhver retsakt, som berører de af traktatens artikel 39 omfattede personers ret til at rejse ind og opholde sig i en anden medlemsstat på de samme vilkår som modtagerstatens borgere, udgør en "forholdsregel" i den betydning, som er forudsat i direktivet. Medlemsstaternes statsborgere har i medfør af fællesskabsretten12 ligeledes ret til at rejse ud af deres oprindelsesmedlemsstats område for at rejse ind på en anden medlemsstats område, og den pågældende oprindelsesmedlemsstat skal til dette formål udstede eller forlænge de pågældendes identitetskort eller pas. En medlemsstat kan dog afvise dette eller begrænse denne ret af hensyn til den offentlige orden, f. eks. for tilsidesætte værnepligtige proportionalitetsprincippet. militærnægtere, uden eller dog at Ikke-anvendelse på rent interne forhold Direktivet finder ikke anvendelse på rent interne forhold i en medlemsstat. Sag C- 297/88, Dzodzi, drejede sig om en tredjelandsstatsborger, der udelukkende på grundlag af sit ægteskab med en statsborger fra en medlemsstat påberåbte sig retten til at bosætte sig eller opholde sig på denne medlemsstats område. Statsborgeren fra medlemsstaten havde imidlertid aldrig benyttet retten til fri bevægelighed ved at arbejde eller opholde sig i en anden medlemsstat sammen med sin ægtefælle, og fællesskabsretten fandt derfor ikke anvendelse. 2. 2. Grundlæggende principper og rettigheder Direktivet skal fortolkes i lyset af de grundlæggende principper om fri bevægelighed. Enhver begrænsning af det enkelte individs fri bevægelighed skal vurderes i forhold til de grundlæggende principper og rettigheder. de og grundlæggende Den Europæiske Union bygger på principperne om frihed, demokrati og respekt for menneskerettighederne samt retsstatsprincippet, herunder især de grundlæggende rettigheder, således som de garanteres ved den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder (artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union). Unionens grundlag er blevet yderligere befæstet gennem Amsterdam-traktaten med en bestemmelse om, at enhver medlemsstats rettigheder kan suspenderes, hvis den groft og vedvarende overtræder disse principper (artikel 7 i traktaten om Den Europæiske Union). frihedsrettigheder Selvom Fællesskaberne som sådan ikke kan tiltræde den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder13, har alle institutioner medlemsstaterne tiltrådt konventionen. Fællesskabernes vigtigste 11 Præmis 21. 12 Direktiv 68/360/EØF, EFT L 257 af 19. 10. 1968, s. 13, artikel 2, der finder tilsvarende anvendelse på de øvrige direktiver om opholdsret. 13 Domstolens udtalelse 2/94 af 28. marts 1996, Sml. 1996, s. 1759, punkt 34-36. 7 erklærede allerede i 1977, at de vil respektere principperne i denne konvention14, og Domstolen har erklæret, at den i sin fortolkning og anvendelse af fællesskabsretten vil sikre, at de grundlæggende principper i konventionen overholdes. 15 Det betyder således, at medlemsstaterne træffer enhver foranstaltning om nægtelse af indrejse eller udvisning af unionsborgere ud fra nogle fælles kriterier, der bygger på respekten for menneskerettigheder og de demokratiske principper. Det medfører desuden, at det ikke alene vil blive gransket nøje, når en medlemsstat henviser til den offentlige orden og den offentlige sikkerhed, således at disse begreber ikke anvendes efter de enkelte medlemsstaters eget skøn uden kontrol fra Fællesskabets side16, men også at Fællesskabets granskning af de nationale lovgivninger vil tage udgangspunkt i de grundlæggende menneskerettigheder, således som de garanteres ved den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder. 17 På grund af disse fælles kriterier (og muligheden for at suspendere en medlemsstats rettigheder, hvilket nu styrker denne mekanisme) er det meget usandsynligt, at retten til at nægte indrejse eller at udvise vil blive anvendt således, at en unionsborgers grundlæggende rettigheder i en anden medlemsstat bringes i fare. træffes Foranstaltninger til beskyttelse af den offentlige orden, sikkerhed eller sundhed skal desuden i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet. Da en udvisning eller et afslag på genindrejse ofte har meget alvorlige konsekvenser for den pågældende og hans familie, skal medlemsstaterne sikre, at de foranstaltninger, der træffes, står mål med de legitime interesser, som de forsøger at beskytte gennem disse foranstaltninger. Proportionalitetsprincippet kræver, at den pågældende foranstaltning er fyldestgørende begrundet, og at der er balance mellem foranstaltningen og dens formål samt mellem den enkelte borgers og medlemsstatens interesser. Der findes dog én grundlæggende rettighed, som af indlysende årsager ikke på normal vis kan finde anvendelse i tilfælde af indrejseforbud eller udvisning, nemlig forbudet mod forskelsbehandling begrundet i nationalitet. Et land kan i henhold til international ret ikke udvise eller nægte sine egne borgere indrejse. 18 Et land kan på 14 Fælleserklæring fra Europa-Parlamentet,. Rådet og Kommissionen af 5. april 1977 (EFT C 103 af 27. 4. 1977, s. 1). 15 Domstolens udtalelse 2/94, ibid. , punkt 33. 16 Sag 36/75, Rutili, præmis 27. 17 Retten til et familieliv, som fastsat i den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 8, er selvsagt af stor betydning, men selv begrænsningerne af medlemsstaternes beføjelser til at foretage kontrol af udlændinge er blot en specifik konsekvens af den regel, der folger af undtagelserne til artikel 8, 9, europæiske artikel menneskerettighedskonvention, rettigheder kun "i det nødvendige omfang" skal begrænses med henblik på beskyttelse af den offentlige orden og sikkerhed "i et demokratisk samfund", se sag 36/75, Rutili, præmis 32. ifølge hvilken disse grundlæggende i protokol 4 til den 10 og samt 11, til 2 18 Sag C-171/96, Roque mod Jersey, og sag C-348/96. Donatella Calfa. den anden side ikke foretage forskelsbehandling mellem sine egne borgere og andre unionsborgere, når det drejer sig om en adfærd, der truer den offentlige orden eller sikkerhed. Hvis denne type adfærd fra landets egne statsborgeres side ikke er genstand for alvorlige repressive foranstaltninger, må samme adfærd ikke medføre udvisning af andre unionsborgere. 19 RETNINGSLINJER FOR ANVENDELSE 3. 1. Begrundelser for foranstaltninger i forhold til unionsborgerskabet 3. 1. 1. Offentlig orden Begreberne offentlig orden, offentlig sikkerhed eller offentlig sundhed defineres hverken i traktaten eller i den afledte ret. De enkelte medlemsstater kan således selv skønne, hvorledes disse begreber skal anvendes i overensstemmelse med den nationale lovgivning og retspraksis. Direktiv 64/22l/EØF vedrører ikke disse begreber, men snarere foranstaltninger, der begrundes i hensynet til den offentlige orden, i sundhed. Disse begreber medlemsstaternes nationale lovgivning og praksis, inden Fællesskabernes oprettelse, og de har udviklet sig med tiden. Der anvendes ingen præcise definitioner af disse begreber i de nationale lovgivninger, og desuden overlapper de - i det mindste delvis - hinanden. eksisterede sikkerhed allerede eller Anvendelsesområdet for begreberne offentlig orden, sikkerhed eller sundhed bør ikke kunstigt begrænses ved at forsøge at give dem en nøjagtig og udtømmende definition. Det ville være meget svært og ikke tjene noget egentligt formål. Det betyder dog ikke, at medlemsstaterne, når de træffer foranstaltninger, som er begrundet i hensynet til den offentlige orden, sikkerhed eller sundhed, har beføjelse til frit at definere og fortolke disse begreber i overensstemmelse med deres egen praksis og sædvane. Man bør klart sondre mellem en egentlig overtrædelse af den offentlige orden, sikkerhed eller sundhed, der ikke nødvendigvis fører medlemsstaten til at træffe en foranstaltning, og en medlemsstats undersøgelse af sagen og beslutning om virkelig at træffe en foranstaltning. -En medlemsstat er i forbindelse med en beslutning om eventuelt at træffe en foranstaltning begrænset af hele fællesskabsretten, særlig de grundlæggende principper og rettigheder samt unionsborgerskabet. Medlemsstaterne har en skønsbeføjelse med hensyn til fortolkning, men deres nationale lovgivning og praksis kan udelukkende finde anvendelse inden for rammerne af fællesskabsretten. De skønsbeføjelser, der gives medlemsstaterne, giver ingen ret til vilkårligt at bruge disse beføjelser, f. eks. ved at træffe foranstaltninger udelukkende ud fra en persons etniske eller religiøse baggrund. Ikke desto mindre må de nationale opfattelser af begreberne offentlig orden, sikkerhed og sundhed gradvist nærme sig hinanden i takt med den europæiske integration. Medlemsstaternes fortolkning og praksis med hensyn til anvendelsen af disse begreber må således ændre 19 Forende sager 115 og 116/81, Adoui og Corniiaille, præmis 8. 9 sig tilsvarende. Den nationale lovgivning og praksis finder fortsat anvendelse i tilfælde af tredjelandsstatsborgere, der ikke som familiemedlemmer er omfattet af fællesskabsretten. 20 Der skal tages højde for det nye begreb om unionsborgerskab i den samlede vurdering af en unionsborgers situation, når en medlemsstat overvejer eventuelt at udvise den pågældende eller nægte at tillade hans/hendes indrejse under henvisning til den offentlige orden, sikkerhed eller sundhed. De nationale myndigheder skal til fulde overholde EF-traktatens artikel 18, når de lader direktiv 64/221 /EØF gælde for en unionsborger. Det gælder især bestemte kategorier af unionsborgere, nemlig statsborgere fra andre medlemsstater, der enten er født eller lige siden deres barndom har boet i opholdslandet, og som har en reel kulturel, social og familiemæssige tilknytning til denne medlemsstat, samt fastboende udlændinge og mindreårige (se ligeledes afsnit 3. 4. 1 nedenfor). 21 Der må ikke henvises til den offentlige orden, sikkerhed eller sundhed for at tjene økonomiske interesser, og eventuelle foranstaltninger kan ikke træffes med en begrundelse i hensynet til økonomiske interesser. 22 Dette er blevet udtrykkeligt forbudt i artikel 2, stk. 2, i direktiv 64/221/EØF. Fællesskabsretten er på dette punkt mere omfattende end de tilsvarende bestemmelser i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, der tillader foranstaltninger, som anses for nødvendige for et lands velfærd. En persons manglende ressourcer alene berettiger endvidere ikke til, at der i forbindelse med denne persons indrejse træffes foranstaltninger under henvisning til den offentlige orden, eftersom medlemsstaterne ved indrejsen end ikke må stille spørgsmål om formålet og varigheden af den pågældende persons ophold eller om vedkommendes finansielle midler på indrejsetidspunktet. 23 3. 1. 2. Offentlig sikkerhed Kommissionen anerkender fuldtud medlemsstaternes behov for at kunne beskytte sig. Kriteriet "offentlig sikkerhed" giver medlemsstaterne nogle ret så omfattende 20 Se KOM (1999) 3 endelig udg. af 27. 1. 1999, Forslag (il Rådets direktiv om udvidelse af retten til fri udveksling af tjenesteydelser over grænserne til også at omfatte tredjelandsstatsborgere, der er etableret inden for EF, og forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om betingelserne for udstationering af arbejdstagere fra tredjelande som led i udveksling af tjenesteydelser over grænserne. Se ligeledes afgørelse nr. 1/80 truffet af Associeringsrådet EF-Tyrkiet den 19. 9. 1980 vedrørende den fri bevægelighed for tyrkiske arbejdstagere. 21 Se endvidere om begrebet unionsborgerskab i den anden rapport fra Kommissionen om unionsborgerskab (KOM (97) 230 endelig udg. af 27. 5. 1997). 22 Se sag 352/85, Bond van Acfoerteerders, præmis 34. 23 Domstolen har i sag 68/89, Kommissionen mod Nederlandene, præmis 13, fastslået, at forpligtelsen til at besvare spørgsmål fra de tjenestemænd, der varetager grænsekontrollen, ikke må stilles som en betingelse for, at en statsborger i en medlemsstat kan rejse ind på en anden medlemsstats område. Det bekræftes med denne dom, at forbudet gælder spørgsmål om opholdets formål og varighed samt den pågældende persons finansielle midler. Direktivets artikel 2, stk. 2, forbyder endvidere påberåbelsen af den offentlige orden, sikkerhed eller sundhed af økonomiske hensyn, hvilket er en af de udtrykkelige begrænsninger af medlemsstaternes skønsbeføjelser i direktivet. 10 ikke skønsbeføjelser. Disse beføjelser er dog selv i meget følsomme sager ubegrænsede, og det er nødvendigt med åbenhed. Fællesskabets institutioner skal på grundlag af den pågældende medlemsstats begrundelser have mulighed for i det mindste at vurdere, om en person virkelig udgør en trussel mod den offentlige sikkerhed, og om denne trussel er alvorlig nok til at begrunde foranstaltninger, der træffes af hensyn til den offentlige sikkerhed. Desuden skal den pågældende person oplyses om begrundelserne for eventuelle foranstaltninger, dog kun i det omfang det ikke bringer landets sikkerhed i fare. Der er i sager om statens sikkerhed en konflikt mellem statens interesser og borgerens interesser. Der kan opstå situationer, hvor medlemsstaterne er nødt til at træffe foranstaltninger for at beskytte grundlæggende samfundsinteresser, men de bør anvende kriteriet om statens sikkerhed så snævert som muligt. 24 3. 1. 3. Offentlig sundhed I direktivets artikel 4 begrænses anvendelsen af kriteriet "offentlig sundhed", og direktivets bilag indeholder en liste over de sygdomme eller grupper af sygdomme, der berettiger til foranstaltninger af hensyn til den offentlige sundhed. 25 Det specificeres i bilaget, at afhængighed afgiftstoffer og mentale forstyrrelser kan bringe den offentlige orden eller den offentlige sikkerhed i fare, men ikke den offentlige sundhed. i medfør af direktivet nægte at udstede den Medlemsstaterne kan første opholdstilladelse til personer, der lider af en af de sygdomme eller lignende tilstande, som fremgår af bilaget. Det skal bemærkes, at det ikke er tilladt at nægte at forlænge en opholdstilladelse eller at udvise en person med opholdstilladelse med en begrundelse i hensynet til den offentlige sundhed. Retten til at nægte at udstede den første opholdstilladelse giver medlemsstaten mulighed for at anmode den pågældende person om at fremvise en lægeerklæring, såfremt dette er i overensstemmelse med den nationale lovgivning, og hvis formålet med en sådan lægeerklæring er at fastslå, at den pågældende i bilaget anførte sygdomme. Medlemsstaterne må dog ikke fastsætte nogen generelle krav om, at statsborgere fra en anden medlemsstat inden indrejsen skal dokumentere, at de ikke lider af en af de i bilaget anførte sygdomme. lider af en af de ikke Begrundelserne i hensynet til den offentlige sundhed er ikke længere så relevante på grund af Den Europæiske Unions høje integrationsniveau og udviklingen af nye midler til håndtering af problemer på det offentlige sundhedsområde. Begrænsninger i den fri bevægelighed kan derfor ikke længere betragtes som nødvendige og effektive midler til løsning af offentlige sundhedsproblemer. Situationen har ændret sig radikalt 24 Domstolen har fortolket hensynet til "statens sikkerhed" i de forenede sager 115 og 116/81, Adoui og Cornuaille. Det fastslås således i dommens præmis 13, at "det følger af direktivets formål, at begrundelsen i denne meddelelse skal være så detaljeret og præcis, at den giver den pågældende mulighed for at forsvare sine interesser", og endvidere: "Imidlertid er det under alle omstændigheder tilstrækkeligt, at meddelelsen er udfærdiget på en sådan måde, at den pågældende har mulighed for at forstå beslutningens indhold og virkning. " 25 Der er indtil videre ikke blevet tilføjet nogen sygdomme eller grupper af sygdomme til denne liste. 11 i forhold fællesskabsretten. 26 til 1964, selvom begrebet offentlig sundhed fortsat eksisterer i 3. 2. Indrejse og ophold Formaliteter Domstolen har fastslået, at det forhold, at en statsborger i en medlemsstat har undladt at opfylde de formelle krav i lovgivningen vedrørende udlændinges adgang til at rejse ind, flytte og tage ophold, ikke i sig selv kan berettige til udvisning. 27 Domstolen har ligeledes fastslået dette, når en person ikke overholder de foreskrevne erklærings- og registreringsformaliteter. 28 Det fastsættes i artikel 3, stk. 3, i direktiv 64/22l/EØF, at udløbet af et identitetsdokument eller pas ikke kan begrunde en udvisning, også selvom det er muligt at vende tilbage til grænsen uden et gyldigt identitetsdokument eller pas. Det er Kommissionens opfattelse, at der ikke må være knyttet nogen trussel om udvisning til proceduren for fornyelse af opholdstilladelsen, og at en sådan trussel må anses for at være i strid med direktivet. En manglende ansøgning om forlængelse af opholdstilladelsen må ikke berettige til udvisning, men en administrativ sanktion, f. eks. en bøde, der står i forhold til en sådan forseelse og ikke medfører forskelsbehandling, kan dog accepteres. Domstolen har fastslået, at forbehold, der er taget af hensyn til den offentlige orden, sikkerhed eller sundhed, ikke skal forstås som en forudgående betingelse for erhvervelse af retten til indrejse og ophold, men således at der i konkrete tilfælde, hvor der foreligger den fornødne begrundelse, består en mulighed for at begrænse udøvelsen af en ret, der er direkte afledt af traktaten. 29 26 Da begrebet offentlig sundhed fortsat eksisterer i fællesskabsretten, er det værd at nævne den fri bevægelig for personer, der er ramt af HIV/AIDS. Det er klart fastsat i de dokumenter, der er vedtaget af Fællesskabets institutioner, at personer, der er ramt af HIV/AIDS, skal sikres fri bevægelighed og ligebehandling. Kommissionen afviser anvendelsen af enhver foranstaltning, der kan fore til social udelukkelse, forskelsbehandling eller stigmatisering af personer med HIV/AIDS. Se bl. a. konklusioner vedtaget af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet den 15. maj 1987 om AIDS (EFT C 178 af 7. 7. 1987, s. 1). konklusioner vedtaget af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet den 31. maj 1988 om AIDS (EFT C 197 af 27. 7. 1988, s. 8), resolution vedtaget af Rådet og medlemsstaternes sundhedsministre, forsamlet i Rådet den 22. december 1989, om bekæmpelse af AIDS (EFT C 10 af 16. 1. 1990, s. 3) og Europa-Parlamentet og Rådets afgørelse nr. 647/96/EF af 29. marts 1996 om vedtagelse af et EF- handlingsprogram vedrorende forebyggelse af AIDS og visse andre smitsomme sygdomme som led i indsatsen inden for folkesundhed (1996-2000) (EFT L 95 af 16. 4. 1996, s. 16). 27 Sag 48/75, Rover, præmis 38. Se ligeledes sag C-363/89, Roux, præmis 11, og rapporten fra gruppen på hojt plan om den frie bevægelighed for personer under forsæde af Simone Veil, der blev forelagt Kommissionen den 18. mårs 1997. og opfølgningen af denne rapport (KOM (98) 403 endelig udg. af 1. 7. 1998). Gruppen på hojt plan udtrykte stor bekymring, fordi det i modsætning til det, der ofte sker i medlemsstaterne, aldrig automatisk bor fore til udvisning, når en person ikke er i besiddelse af en gyldig opholdstilladelse. 28 Sag 118/75, Watson og Heimann, præmis 20. 29 Sag 321/87. Kommissionen mod Belgien, præmis 10. 12 Værtsmedlemsstaten kan i medfør af direktivets artikel 5, stk. 2, og når den skønner det påkrævet, anmode om oplysninger fra den medlemsstat, der er den pågældendes hjemland, om ansøgerens eventuelle tidligere straffe. Det specificeres i denne artikel, at sådanne forespørgsler ikke må antage en systematisk karakter. Samme principper finder anvendelse med hensyn til visum til familiemedlemmer, der er tredjelandsstatsborgere. En manglende ansøgning om forlængelse af visum må således ikke medføre en trussel om udvisning. Reglerne for visum må ikke anvendes som et middel til at forhindre egentlige familiemedlemmer i at udøve de rettigheder, der tilfalder dem i medfør af fællesskabsretten. Tidsfrist for behandling af ansøgninger Kommissionen ønsker at påpege, at det er vigtigt at overholde den i direktivets artikel 5 fastsatte frist. Hvis denne frist ikke overholdes, overtræder den pågældende medlemsstat en af de grundlæggende rettigheder og garantier i direktivet. Det skal understreges, at en opholdstilladelse under normale forhold skal udstedes så hurtigt som muligt, efter at ansøgeren har fremvist den nødvendige dokumentation, som krævet i det relevante direktiv om opholdstilladelse30, f. eks. inden for samme frist som ved udstedelse af nationale identitetsdokumenter eller pas. Fristen på seks måneder er undtagelsesvis og kun relevant i tilfælde, hvor der er en særlig grund til at undersøge om der findes forhold, der berettiger til foranstaltninger af hensyn til den offentlige orden, sikkerhed eller sundhed. En status-quo-situation, der skyldes en forsinkelse i udstedelsen af en opholdstilladelse, kan medføre forskellige problemer for den pågældende. Det skal fremhæves, at en opholdstilladelse kun kan være udtryk for en bekræftelse på og dokumentation for opholdsretten. 31 Den fungerer således udelukkende som dokumentation for opholdsretten og er ikke en forudgående betingelse for andre rettigheder, som en person, der opholder sig i en anden medlemsstat, har. 3. 3. Udvisning og andre foranstaltninger 3. 3. 1. Risikovurdering Samlet vurdering Kommissionen ønsker at påpege, at det er vigtigt at foretage en omfattende vurdering af alle relevante forhold, når man skal bedømme, om en person udgør en virkelig og tilstrækkeligt alvorlig trussel mod et grundlæggende samfundshensyn. Dette betyder, at man bl. a. tager højde for eventuelle kriminelle handlingers art og alvor, hvor lang tid det er siden, de pågældende kriminelle handlinger blev begået, og 30 Sag C-344/95, Kommissionen mod Belgien, og især punkt 9-11 i forslag til afgørelse fra generaladvokat Lenz fremsat den 14. november 1996. 31 Sag C-85/96, Martinez Sala, præmis 53. Dette begreb bygger på sag 48/75, Royer, præmis 50, hvormed det fastslås, at retten for statsborgere i en medlemsstat til at rejse ind på en anden medlemsstats område og tage ophold der er en ret, der umiddelbart tilfalder enhver person, der er omfattet af fællesskabsretten. 13 den pågældendes generelle situation. 32 Hvorledes den pågældende persons situation har udviklet sig er især vigtig i sager, hvor risikovurderingen foretages lang tid, efter at de handlinger, der bragte den offentlige orden i fare, blev begået, hvor der er gået lang tid mellem den oprindelige beslutning og gennemførelsen deraf, og hvor den pågældende person anvender sin ret til fornyet ansøgning. Når begrundelserne for udvisning af en straffeafsoner. eller en tidligere straffeafsoner, der er statsborger i en anden medlemsstat, undersøges, skal god opførsel i fængslet vægtes på samme måde som for landets egne statsborgere, når feks. mulighederne for prøveløsladelse undersøges. Der skal efter den egentlige risikovurdering foretages en yderligere undersøgelse af, hvorvidt den pågældende foranstaltning står i forhold til situationen og under hensyntagen til alle relevante faktorer og den pågældendes aktuelle personlige forhold. Personens aktuelle personlige forhold kan omfatte varigheden af den periode, vedkommende har opholdt sig i landet, og vedkommendes sociale, kulturelle og familiemæssige tilknytning til samt integration i værtssamfundet. Det forhold, at en person er født og opvokset i værtslandet eller har opholdt sig i værtslandet fra en tidlig alder styrker i betydelig grad vedkommendes tilknytning til landet. I disse tilfælde afspejler en persons adfærd desuden både de gode og dårlige aspekter, og den kan vurderes i forhold til tilsvarende personer, der er statsborgere i værtslandet og er formet af samme samfundsforhold. En persons familiemæssige tilknytning kan omfatte forældres og søskendes situation, men det er særlig relevant, hvis den pågældende har en ægtefælle eller børn, som er statsborgere i landet eller har opholdt sig der i længere tid. Den samlede vurdering kan ligeledes omfatte den stærke eller ringe tilknytning til oprindelseslandet (familiemedlemmer, besøg og kendskab til sproget). Domstolen har med sag 30/77, Bouchereau, indskrænket medlemsstaternes skønsbeføjelser med hensyn til at begrunde foranstaltninger til beskyttelse af den offentlige orden med en henvisning til tidligere straffedomme: "Det følger heraf, af en tidligere straffedom kun kan få betydning i det omfang de omstændigheder, som har ført til domfældelsen, er udtryk for et personligt forhold, der indebærer en aktuel trussel mod den offentlige orden "33. En national myndigheds henvisning til begrebet offentlig orden forudsætter under alle omstændigheder, at der foreligger "en virkelig og tilstrækkeligt alvorlig trussel mod et grundlæggende samfundshensyn"^. Dette spørgsmål skal i hver enkelt tilfælde undersøges af de nationale myndigheder i lyset af fællesskabsretten. 35 32 Med hensyn til personlig adfærd henvises der ligeledes til sag 41/74, Van Duyn, præmis 24, og forenede sager 115 og 116/81, Acloui og Conwaille, præmis 8. 33 Præmis 28. 1 Bouchereau-sagen, præmis 29, har Domstolen dog fastslået, at det i særlige tilfælde kan tænkes, at det tidligere begåede forhold i sig selv opfylder betingelserne for at kunne anses for en sådan trussel mod den offentlige orden. 34 Præmis 35. 35 I sag C-348/96, Donatella Calfa, definerede Domstolen for nylig dette princip nærmere ved at fastslå, at der kun kan træffes en udvisningsbeslutning over for en fællesskabsborger, såfremt vedkommendes personlige adfærd, udover overtrædelsen af loven om euforiserende stoffer, har udgjort en virkelig og tilstrækkelig alvorlig trussel mod et grundlæggende samfundshensyn. 14 Generel forebyggelse ved specifikke omstændigheder I visse situationer skal der foretages en afvejning mellem andre af de hensyn, som medlemsstaterne ønsker at tage, og de garantier og den beskyttelse, der gives af direktiv 64/221/EØF. Sådanne situationer er arrangementer med tilstedeværelse af et stort antal mennesker, eventuelt fra forskellige medlemsstater, f. eks. store sportsarrangementer, andre organiserede protestarrangementer. 36 demonstrationer rockkoncerter, politiske og Medlemsstaterne har skønsbeføjelse til at træffe foranstaltninger, der er begrundet i hensynet til den offentlige orden og sikkerhed, med henblik på at forebygge vold og hooliganisme i forbindelse med sportsarrangementer. En omfattende anvendelse af denne type foranstaltninger kan dog føre til tilbageholdelser og udvisninger, der ikke skyldes individuelle forhold. Foranstaltningerne skal være rettet mod enkeltpersoner - eller under særlige omstændigheder eventuelt mod en gruppe af personer - hvis personlige adfærd eventuelt kan true den offentlige orden eller sikkerhed37. Det overordnede princip er, at enhver sikkerhedsforanstaltning skal anvendes uden forskelsbehandling over for både landets egne statsborgere og statsborgere fra andre medlemsstater. Der skal være en begrænset anvendelse af "fast-track"-procedurer, og de skal være møntet på personer, der rejser ind i landet for at deltage i et bestemt arrangement og kun bliver i en kort periode. Sådan et system og de medfølgende foranstaltninger skal være nøje beskrevet af medlemsstaterne. Den trussel, som en person udgør; afhænger af, om personen, der tilhører en bestemt gruppe, rejser ind i landet for at deltage i et bestemt arrangement, der truer sikkerheden, eller om personen rejser ind i landet på et andet tidspunkt af året, og om denne indrejse helt tydeligt tjener helt andre formål (forretning, ferie med familien osv. ). 36 Forekomsten af voldelige episoder i forbindelse med fodboldkampe har fået medlemsstaterne til at træffe en række strenge foranstaltninger for at sikre sikkerheden og den offentlige orden i forbindelse med store arrangementer, hvilket uomtvisteligt horer under deres kompetence. De seneste dokumenter om dette emne omfatter bl. a. Rådets henstilling af 22. april 1996 om retningslinjer for forebyggelse og bekæmpelse af uroligheder i forbindelse med fodboldkampe (EFT C 131 af 3. 5. 1996, s. 1), Europa-Parlamentets beslutning om hooliganproblemet og for fodboldtilhængere (EFT C 166 af 10. 6. 1996, s. 40), fælles aktion af 26. maj 1997 vedtaget af Rådet på grundlag af artikel K. 3 i traktaten om Den Europæiske Union vedrorende samarbejde om offentlig orden og sikkerhed (EFT L 147 af 5. 6. 1997, s. 1), Rådets resolulion af 9. juni 1997 om forebyggelse og bekæmpelse af fodboldvandalisme gennem erfaringsudveksling, stadionforbud og mediepolitik (EFT C 193 af 24. 6. 1997, s. 1). Se ligeledes Europa-Rådets europæiske konvention om tilskuervold og dårlig opførsel i forbindelse med sportsarrangementer, særlig fodboldkampe, af 19. 8. 1985 (ETS nr. 120). fri bevægelighed 37 Medlemsstaterne samarbejder i kriminalsager i henhold til afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union. 15 3. 3. 2. Beslutning om en foranstaltning Udstedelse af en foranstaltning Domstolen har fastslået, at direktiv 64/22l/EØF har til formål at begrænse det skøn, som der i de nationale lovgivninger i almindelighed tillægges de myndigheder, der har kompetence angående udlændinges indrejse og udvisning. 38 I visse lande kan en kriminalret afsige en dom samtidig med en administrativ beslutning om efterfølgende udvisning. Denne "automatiske" sammenkobling af de to beslutninger anvendes oftere i praksis end egentlig foreskrevet i loven, særlig i forbindelse med narkosager. De nationale lovgivninger giver ganske vist de nationale myndigheder eller domstole hjemmel til at træffe en udvisningsbeslutning på grundlag af alle relevante faktorer, men denne mulighed anvendes automatisk i individuelle sager, hvor der udelukkende henvises til straffedommen og ikke til de individuelle eller. specifikke forhold. Kommissionen finder denne praksis forkert i forhold til fællesskabsretten. I medfør af direktivets artikel 3, stk. 1, skal medlemsstaterne foretage en konkret undersøgelse af de enkelte sager. Medlemsstaternes lovgivning må således ikke indeholde nogen bestemmelse, der skaber en systematisk og automatisk sammenkobling mellem en straffedom og en efterfølgende udvisningsbeslutning, og de kompetente nationale myndigheder må heller ikke træffe en sådan automatisk beslutning. En "automatisk sammenkobling" er enhver national bestemmelse, hvis ordlyd ikke giver de nationale myndigheder eller domstole nogen skønsmargin eller mulighed for at tage de individuelle forhold i betragtning. 39 Der er dog intet til hinder for, at medlemsstaterne knytter en straffedom sammen med en undersøgelse af de gældende forhold med henblik på at fastslå, om der er grundlag for foranstaltninger af hensyn til den offentlige orden eller træffe en sikkerhed. De nationale domstole kan afsige en straffedom og udvisningsbeslutning ved samme lejlighed, eller domstolen eller de administrative myndigheder kan træffe en udvisningsbeslutning på et senere tidspunkt, enten mens den dømte afsoner sin straf eller efter løsladelse. Domstolen har i sag 36/75, Ru ti li, fastslået, at en medlemsstat kun kan udstede territorialt begrænsede opholdsforbud over for en statsborger fra en anden medlemsstat i tilfælde, hvor sådanne forbud kan udstedes over for statens egne borgere. 40 38 Sag 41/74, Van Diiyri, præmis 13. Domstolen har endvidere fastslået i præmis 15, at direktivet hjemler borgerne rettigheder, som de kan gore gældende ved de nationale domstole, og som disse skal beskytte. 39 Denne form for automatisk sammenkobling har nogle gange været anvendt i sager, hvor den pågældende havde begået alvorlige kriminelle handlinger og idommes en vis mindstestraf (se sag C- 348/96, Donatella Cai fa). 40 Præmis 50. I denne sag var en italiensk statsborger, der opholdt sig i Frankrig, genstand for et opholdsforbud visse steder i Frankrig. 16 Anvendelsen af hasteprocedurer kan i visse tilfælde være problematisk, f. eks. hvis en person, der dømmes for en kriminel handling, afsoner en fængselsstraf og udvises umiddelbart efter løsladelsen. Det er her spørgsmålet, om den pågældende virkelig har haft mulighed for at påberåbe sig den beskyttelse og de garantier, som direktivet giver, især i tilfælde af fastboende udlændinge, fordi en udvisning vil have alvorlige både personlige og familiemæssige konsekvenser. Der skal derfor være en reel begrundelse for at anvende en hasteprocedure, og det påhviler den pågældende medlemsstat at godtgøre dette. En systematisk henvisning til sagens hastende karakter kan ikke accepteres. Information om en foranstaltning De pågældende personer skal altid informeres om beskaffenheden og konsekvenserne af enhver foranstaltning, der falder inden for direktivets anvendelsesområde. Kommissionen ønsker at understrege, at det er vigtigt, at klagerne på fyldestgørende vis oplyses om indholdet af ethvert dokument, der tilstiles dem, om proceduren og de eksisterende retsmidler. Dette gælder også sager, hvor der træffes og gennemføres hasteforanstaltninger, undertiden i forbindelse med grupper af personer med et bestemt statsborgerskab. Ifølge Domstolen skal den pågældende gives "en nøjagtig og udførlig meddelelse om de hensyn, der ligger til grund for beslutningen, således at han sættes i stand til at sikre sit forsvar på hensigtsmæssig måde". 41 Denne bestemmelse finder anvendelse på alle relevante beslutninger og gælder på tilsvarende vis for unionsborgeres familie, bl. a. vedrørende beslutninger om udstedelse af visum. Konsekvenser af en foranstaltning Kommissionen kan eventuelt undersøge enhver foranstaltning, der træffes inden for rammerne af direktivet, samt de administrative konsek\>enser deraf. Når en stående udvisningsbeslutning forhindrer en person i at rejse ind i landet igen, kan en beslutning om indrejseforbud ikke betragtes som en automatisk konsekvens af den oprindelige udvisningsbeslutning. Databeskyttelse Der er visse bekymringer vedrørende personoplysninger, der indsamles i forbindelse med foranstaltninger, der træffes af hensyn til den offentlige orden, sikkerhed eller sundhed. Disse oplysninger anvendes undertiden med henblik på indrejsekontrol, det vil sige for at nægte en person indrejse i en medlemsstat. I visse tilfælde overføres sådanne oplysninger fra en medlemsstat til en anden, således at de samme oplysninger efterfølgende anvendes til indrejsekontrol i den anden medlemsstat. Man skal i denne forbindelse være særlig opmærksom på to aspekter. 41 Sag 36/75, Rutili, præmis 39. 17 For det første indsamles personoplysningerne i visse tilfælde på grund af en mistanke om en trussel mod den offentlige orden, sikkerhed eller sundhed. Medlemsstaterne har tilladelse til at indsamle og opbevare sådanne oplysninger med henblik på at beskytte den offentlige orden, sikkerhed eller sundhed i forbindelse med foranstaltninger, der træffes inden for rammerne af direktiv 64/221 /EØF, såfremt kravene i direktiv 95/46/EF42 er opfyldt. Dette betyder bl. a. , at personoplysningerne til skal være relevante og korrekte, nødvendige og udelukkende udtrykkeligt angivne og legitime formål. indsamlet Det sker dog, at personer nægtes adgang til en medlemsstat på grundlag af sådanne oplysninger. Disse personoplysninger kan kun opbevares, så længe truslen mod den offentlige orden, sikkerhed eller sundhed består. Hvis gyldigheden af en foranstaltning, der træffes inden for rammerne af direktiv 64/22 l/EØF, er udløbet, eller hvis en foranstaltning er blevet annulleret, skal personoplysningerne vedrørende den pågældende foranstaltning ikke længere opbevares. Personoplysninger skal i medfør af artikel 6, stk. 1, litra b) i direktiv 95/46/EF, indsamles til udtrykkeligt angivne og legitime formål, og de må ikke være genstand for senere behandling, der på nogen måde er uforenelig med disse formål. Det gælder ligeledes personoplysninger, der oprindeligt indsamles med henblik på kontrol af den offentlige orden, sikkerhed eller sundhed. For det andet giver Schengen-informationssystemet (SIS) anledning til et særligt problem, når personer, der er eller er blevet unionsborgere, f. eks. gennem deres lands tiltrædelse eller gennem erhvervelse af statsborgerskab, fortsat er registreret på listen over uønskede personer i Schengen-området. Dette var i strid med fællesskabsretten, allerede før de gældende Schengen-regler blev gennemført i Den Europæiske Union og i Det Europæiske Fællesskab, og det er endnu mere i strid med fællesskabsretten, nu hvor disse regler er blevet integreret i det specifikke retsgrundlag i EF-traktaten. Sådanne oplysninger skal fjernes fra databasen efter simpel anmodning fra den pågældende. En medlemsstat skal desuden træffe de nødvendige foranstaltninger til at fjerne sådanne oplysninger, hvis den selv opdager dette forhold. 43 Medlemsstaterne skal ikke automatisk videregive oplysninger om en foranstaltning, der er truffet inden for rammerne af direktiv 64/221/EØF, til andre medlemsstater, og sådanne oplysninger må ej heller føres ind på den fælles liste. 42 EFTL 281 af 23. 11. 1995, s. 31. 43 Schengen-gruppens eksekutivkomité har vedtaget en erklæring (SCH/Com-ex(96) deel 5 corr), hvori ordet "udlænding" defineres i konventionens forstand. Det fastslås i denne erklæring, at personer, der er omfattet af fællesskabsretten, i princippet ikke skal føjes til Schengen-informationssystemets liste over uonskede udlændinge. Personer, der er omfattet af fællesskabsretten, må kun være opfort på informationssystemets liste, såfremt det er i overensstemmelse med fællesskabsretten. Det fastslås i en erklæring fra Kommissionen, som er indføjet i eksekutivkomitéens protokol, at registreringen i Schengen-informationssystemet af en person, der er omfattet af fællesskabsretten, kun er forenelig med fællesskabsretten, såfremt de pågældende oplysninger vedrører en person, der udgor en aktuel, virkelig og alvorlig trussel mod den offentlige orden og sikkerhed i hver Schengen-medlemsstat. 3. 4. Specifikke gruppers rettigheder 3. 4. 1. Fastboende udlændinge Der bør med udgangspunkt i unionsborgerskabet og proportionalitetsprincippet gives en øget beskyttelse og bedre garantier med hensyn til de fastboende udlændinges rettigheder snarere end f. eks. turisters rettigheder. Et længerevarende ophold er en meget tungtvejende faktor i den samlede vurdering af den pågældendes situation. Hvis en turist og en fastboende udlænding har begået den samme kriminelle handling i værtslandet, kan det f. eks. være berettiget at udvise turisten, men ikke den fastboende udlænding. Forholdene undersøges naturligvis altid individuelt i hver sag, fastboende udlændinge bør som en hovedregel og på grundlag af men proportionalitetsprincippet være bedre beskyttet mod foranstaltninger, der begrundes i hensynet til den offentlige orden. Der stilles i tilfælde af en fastboende udlænding langt større krav til medlemsstatens bevisbyrde med henblik på at begrunde foranstaltningens proportionalitet. Der vil således være grundlag for at udvise en turist, der rejser ind i en anden medlemsstat i forbindelse med et sportsarrangement, og som gør sig skyldig i hooliganisme, hvorimod det ikke er begrundet at udvise en person, der begår lignende handlinger, men er født i medlemsstaten. 44 fortolkning Der skal i denne forbindelse henvises til den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder samt til Den Europæiske af denne konvention. Domstolens Menneskerettighedsdomstols fortolkning af konventionens artikel 8 fritager ikke fastboende udlændinge fra truslen om udvisning. 45 Domstolen har i visse tilfælde accepteret udvisningen af fastboende udlændinge (se sag El Boujaidi og Dalia46). Den samlede vurdering af de personlige forhold (opholdets varighed, familiesituation, social integration i værtslandet og tilknytning til oprindelseslandet) og de kriminelle handlingers karakter har stor betydning. I de sager, hvor udvisningen af fastboende udlændinge er blevet accepteret, har foranstaltningen ikke været begrundet i et enkelt forhold, men i en kombination af flere faktorer (f. eks. i sagen El Boujaidi, hvor der blev henvist til lovovertrædelsernes alvorlige karakter, hans efterfølgende adfærd, udviklingen i hans familieliv, efter at udvisningen blev endelig besluttet, hans til oprindelseslandet, den dårlige integration i værtslandet og det forhold, at han aldrig havde søgt om statsborgerskab i værtslandet). tilknytning 44 Den i fodnote 27 anførte gruppe på liojt plan om den frie bevægelighed for personer har anbefalet, at spørgsmålet om udvisning af medlemsstaternes statsborgere skal undersøges i lyset af begrebet unionsborgerskab, særlig i sager, hvor immigranterne er blevet kulturelt integreret i værtslandet, og i lyset af artikel 8 i menneskerettighedskonventionen, hvilket især er vigtigt for immigranters børn, der er født og opvokset i værtslandet. 45 Berrehab v Netherlands (3/1987/126/177), dom 21. 6. 88, serie A, nr. 138; Moustaquim v Belgium (26/1989/186/246), dom 18. 2. 91; serie A, nr. 193; Beldjoudi v France (55/1990/246/317), dom 26. 3. 92, serie A, nr. 234; Boujlifa v France (122/1996/741/440), dom 21. 10. 97 (rapport 1997-Vi). 46 El Boujaidi v France (123/1996/742/941), dom 26. 9. 97 (rapport 1997-Vi), Dalia v France (154/1996/773/974), dom 19. 2. 1998 (rapport 1998-i). 19 Denne retspraksis er en værdifuld rettesnor for de faktorer, der er relevante for en beslutning om lovlig udvisning af fastboende udlændinge, og for, hvorledes disse faktorer skal vægtes. Den skal dog ikke som sådan anvendes med henblik på at udvise unionsborgere, der er fastboende udlændinge, eftersom den primært vedrører tredjelandsstatsborgere og ikke tager højde for de grundlæggende rettigheder til fri i Fællesskabet. Medlemsstaternes bevægelighed og etablering myndigheder bør således på grundlag af principperne i direktiv 64/221/EØF give de unionsborgere, der er fastboende udlændinge i en medlemsstat, en større beskyttelse mod udvisning end den, der gives fastboende udlændinge i henhold til den europæiske menneskerettighedskonvention. for personer Denne specifikke bekymring vedrørende fastboende udlændinge gælder også mindreårige, hvis rettigheder - inklusive retten til beskyttelse af familielivet - skal beskyttes efter samme principper. 3. 4. 2. Familiemedlemmer til har tendens i praksis at beskytte Medlemsstaterne familiemedlemmernes rettigheder, særlig når det gælder familiemedlemmer, der ikke er statsborgere i nogen medlemsstat. Fællesskabsretten finder anvendelse på følgende familiemedlemmer: ægtefællen, børn under 21 år og forsørgelsesberettigede børn samt forsørgelsesberettigede slægtninge i opstigende linje i forhold til borgeren eller ægtefællen. Sidstnævnte kategori (især forældre) ikke anvendelse for studerende. forsømme finder at Det er lige så vigtigt at sikre familiemedlemmernes rettigheder som unionsborgernes rettigheder. Enhver garanti og beskyttelse i medfør af direktivet finder tilsvarende anvendelse på familiemedlemmer, således som det tidligere er blevet nævnt i forbindelse med formaliteter (især for visum), begrundelserne for en foranstaltning og anvendes. det Menneskerettighedsdomstolens i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, der beskytter privat- og familielivet, er ligeledes gældende på dette område. Schengen-informationssystemet retspraksis, ikke især vedrørende artikel 8 faktum, kan at 3. 5. Retsmidler 3. 5. 1. Klagemuligheder og beskyttelse Artikel 8 Enhver person, der er omfattet af direktivet, og som er genstand for en beslutning om indrejseforbud eller udvisning eller afslag på udstedelse eller forlængelse af opholdstilladelse har i medfør af artikel 8 adgang til samme retsmidler som den pågældende medlemsstats egne statsborgere. Dette forpligter ikke medlemsstaterne 20 til at tilbyde retsmidler, som deres egne statsborgere ikke har adgang til, men det sikrer ligestilling. 47 Retsmidlerne kan eventuelt have opsættende virbring på foranstaltningen, selvom artikel 8 ifølge Domstolen ikke indeholder nogen forpligtelse i denne henseende. 48 Undtagen i hastesager kan en beslutning om udvisning dog ikke gennemføres, før den pågældende har haft mulighed for at fuldføre de nødvendige formaliteter i forbindelse med retsmidlet. 49 Det betyder ikke, at en person nødvendigvis har krav på at forblive på den pågældende stats område, mens sagen verserer. Det skal med udgangspunkt i proportionalitetsprincippet være nemmere for personer, der allerede er bosat i landet, at opnå opsættende virkning, end for personer, der for nylig er rejst ind i landet. En beslutning om udvisning bør kun undtagelsesvis gennemføres øjeblikkeligt i tilfælde af fastboende udlændinge, og der skal være en særlig stærk begrundelse for at træffe en sådan beslutning. Artikel 9 Article 9 supplerer de pågældende personers beskyttelse i sager, hvor artikel 8 ikke finder anvendelse. 50 Artikel 9 giver et minimum af proceduremæssige garantier til en person, over for hvem der er truffet en beslutning om udvisning eller om nægtelse af forlængelse af opholdstilladelsen. Artikel 9, stk. 1, vedrører personer, der allerede har en opholdstilladelse, og artikel 9, stk. 2, vedrører personer, der endnu ikke har fået udstedt deres første opholdstilladelse. 51 Domstolen har specificeret, hvorledes både stk. 1 og 2 i artikel 9 finder anvendelse. De finder anvendelse, 1) hvis der ikke findes nogen retsmidler for domstolene, 2) hvis retsmidlerne kun tager sigte på spørgsmålet om beslutningens lovlighed, og 3) hvis retsmidlerne ikke kan have opsættende virkning og kræver, at sagen behandles ved en anden kompetent myndighed end den, der havde kompetence til at træffe den pågældende beslutning. 52 47 Se forenede sager C-65/95 og C-l 11/95, Shingara og Radiom, præmis 20. Se ligeledes sag 297/88, Dzodzi, præmis 60, og sag 98/79, Pecastaing, særlig præmis 10 og 11. 48 Sag 98/79. Pecastaing. præmis 12 og 13, og sag C-175/94, Gallagher. 49 Sag 48/75. Royer, præmis 60. 50 51 Ifolge Domstolen supplerer artikel 9 artikel 8. En medlemsstat kan ikke gennemfore bestemmelserne i direktivets artikel 9 på en sådan måde, at de retsmidler, der åbnes mulighed for i medfor af artikel 8. i praksis begrænses eller bliver uden virkning (sag 98/79, Pecastaing, præmis 15 og 16). Ifolge Domstolen er bestemmelserne i artikel 9 tilstrækkelig bestemte og konkrete til, at de kan påberåbes af enhver berort person, og at de som sådan kan anvendes af enhver domstol (sag 131/79, Santillo, præmis 13). 52 Domstolen har i de forenede sager Shingara og Radiom fastslået, at de tre tilfælde i artikel 9, stk. 1, ligeledes finder anvendelse i artikel 9, stk. 2. 21 En national administrativ myndighed må i medfør af artikel 9, stk. 1, ikke træffe en udvisningsbeslutning over for en unionsborger, der på lovlig vis opholder sig i landet, før der er indhentet en udtalelse fra en kompetent myndighed. 53 Den pågældende har i medfør af artikel 9, stk. 2, ret til at kræve en udtalelse i medfør af artikel 9, stk. 1, og til personligt at fremføre sit forsvar (og således forblive i landet, indtil den endelige beslutning er truffet), medmindre hensynet taler derimod. til statens sikkerhed Domstolen har fastslået, at udtalelsen fra den kompetente myndighed tidsmæssigt skal ligge så nær op ad beslutningen om udvisning, at der er sikkerhed for, at der ikke foreligger nye relevante omstændigheder. 54 Domstolen har understreget, at det er afgørende, at den fare for samfundet, som beror på en udlændings tilstedeværelse, bedømmes på det tidspunkt, da der træffes beslutning om at udvise den pågældende, idet de for bedømmelsen bestemmende omstændigheder, navnlig vedrørende den pågældendes adfærd, kan ændre sig med tiden. 55 3. 5. 2. Ret til fornyet ansøgning Domstolen har bekræftet, at den pågældende har ret til på ny at ansøge om opholdstilladelse, når ansøgningen indgives efter en rimelig frist, efter den seneste beslutning om indrejseforbud. 56 Kommissionen er stødt på dette problem i flere sager, hvor en medlemsstat giver afslag på en ansøgning om indrejse eller nægter at omstøde en udvisningsbeslutning under henvisning til en tidligere udvisningsbeslutning, der er blevet truffet flere år tilbage. Sager om tredjelandsstatsborgere, der er i familie med unionsborgere, som på tidspunktet for den forrige beslutning ikke var omfattet af fællesskabsretten, bør således behandles på ny, og dette alene på grundlag af den fornyet 53 Domstolen har ligeledes bemærket, at direktivet ikke indeholder nogen definition af begrebet "kompetent myndighed" (sag 131/79, Santillo, præmis 15). Se ligeledes de forenede sager 115 og 116/81, Adoui og Cormtaille, særlig præmis 18. 54 Sag 131/79, Santillo, præmis 18 og 19. 55 Sag 297/88, Dzodzi, præmis 69. I medfør af sag 98/79, Pecastaing, præmis 18, følger det således af artikel 9, at en udvisningsforanstallning straks kan gennemføres, så snart den nævnte udtalelse er afgivet og meddelt den pågældende, dog stadig under forbehold af, at den pågældende har ret til at opholde sig på statens område i dets tidsrum, der er nødvendigt for at indbringe den klage, der er hjemlet i medfør af artikel 8. Domstolen gør i de forenede sager 115 og 116/81, Adoui og Cornuaille, præmis 18, opmærksom på, at den pågældende skal have behørig meddelelse om den kompetente myndigheds udtalelse. 56 Forenede sager C-65/95 og C-l 11/95, Shingara og Radiom. Domstolen har understreget, at enhver statsborger fra en medlemsstat, der onsker at søge arbejde i en anden medlemsstat, kan indgive en fornyet ansøgning om opholdstilladelse, efter at være blevet udvist. Dette giver dog ikke den pågældende ret til at rejse ind i værtslandet, mens ansøgningen behandles (forende sager 115 og 116/81, Adoui og Cornuaille, præmis 12, hvor Domstolen har fastslået, at en sådan ansøgning skal behandles, hvis den indgives inden for en rimelig frist. Den kompetente myndighed skal tage hensyn til de anbringender, ansøgeren gor gældende som bevis for, at der er sket en væsentlig ændring af den pågældendes forhold). 22 ændrede retsstilling, hvilket unægtelig er en ny omstændighed, der skal tages i betragtning. Enhver tidsbegrænsning af foranstaltningens gyldighed, feks. ti år, kan være problematisk af hensyn til den pågældendes ret til at indgive en ny ansøgning. En sådan tidsbegrænsning må ikke forhindre den pågældende i at indgive en ny ansøgning, inden dens udløb, såfremt betingelserne for fornyet behandling opfyldes, og den pågældendes situation har ændret sig. Eftersom en beslutning, hvorved en statsborger i en medlemsstat forbydes adgang til en anden medlemsstats område, udgør en undtagelse fra det grundlæggende princip om fri bevægelighed, kan sådanne beslutninger ifølge Domstolen ikke gælde i et ubestemt tidsrum. 57 Ifølge Kommissionen skal de samme rettigheder pr. analogi gælde for alle andre kategorier af personer, der er omfattet af fællesskabsretten, uanset deres status. 57 Forende sager C-65/95 og C-l 11/95, Shingara og Racliom, præmis 40. 23 KONKLUSIONER • Det er fastslået i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, at nationale bestemmelser, begrundet i hensynet til den offentlige orden, sikkerhed eller sundhed, finder anvendelse, og dette sikrer medlemsstaterne en række skønsbeføjelser. • Anvendelsen af de nationale definitioner af og kriterier for enhver foranstaltning, som er begrundet i hensynet til den offentlige orden, sikkerhed eller sundhed, er dog underlagt de grundlæggende principper og begrænsninger, der er fastsat i fællesskabsretten. De nationale myndigheder for unionsborgernes personlige og grundlæggende ret til fri bevægelighed (traktatens artikel 18) samt proportionalitetsprincippet, når de træffer beslutning om en sådan foranstaltning. tage højde især skal Enhver foranstaltning, som er begrundet i hensynet til den offentlige orden, sikkerhed eller sundhed, skal være stærkt motiveret med, at den pågældende udgør en virkelig og tilstrækkeligt alvorlig trussel mod et grundlæggende samfundshensyn, og være i overensstemmelse med den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og gaindlæggende frihedsrettigheder. Enhver beskyttelse og garanti samt ethvert retsmiddel, der i henhold til domstolens fortolkning gives i direktiv 64/221 /EØF, skal til fulde respekteres, til at blive oplyst om herunder retten begrundelserne for enhver foranstaltning og konsekvenserne deraf. til fornyet behandling og retten Der lægges vægt på den samlede og individuelle vurdering af de personlige forhold (familiemæssige, sociale og kulturelle forhold), der skal foretages i hver konkret sag, således at man undgår foranstaltninger, som træffes som led i en generel forebyggelse. Tidligere domme for kriminelle handlinger er kun en del af denne samlede vurdering og kan ikke alene give anledning til foranstaltninger, der begrundes i hensynet til den offentlige orden eller sikkerhed. Man skal især bestræbe sig på at sikre de rettigheder, herunder beskyttelsen af familielivet, som er givet de fastboende udlændinge og mindreårige, der er unionsborgere, samt den mest sårbare gruppe af personer, der er omfattet af fællesskabsretten, nemlig familie med unionsborgere, uanset deres oprindelsesland. tredjelandsstatsborgere, der er i Kommissionen har til hensigt at formidle indholdet af denne meddelelse videre til et så bredt publikum som muligt, bl. a. ved hjælp af de nye instrumenter, der er etableret i forbindelse med dialogen med borgerne. Ved at øge borgernes og medlemsstaternes bevidsthed om borgernes traktatsikrede rettigheder vil man således bidrage til at forbedre anvendelsen af disse rettigheder og i sidste ende reducere antallet af overtrædelser. Det kan blive nødvendigt med yderligere rettigheder, herunder aktioner Kommissionens fortsatte henvendelser til medlemsstaterne på grundlag af principperne i denne meddelelse. for på en effektiv måde at sikre disse 24 OVERSIGT OVER SAGER BILAG Sag 4/73, J. Nold, Kohlen- und BaustoffgroBhandlung mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Sml. 1974, s. 1-491 Sag 41/74, Yvonne van Duyn mod Home Office, Sml. 1974, s. 11-1337 Sag 67/74, Carmelo Angelo Bonsignore mod Oberstadtdirektor der Stadt Koln, Sml. 1975, s. I- 297 Sag 36/75, Roland Rutili mod indenrigsministeren, Sml. 1975, s. 11-1219 Sag 48/75, Jean Noel Royer, Sml. 1976, s. 1-497 Sag 118/75, Lynne Watson og Alessandro Belmann, Sml. 1976, s. II-1185 Sag 30/77, Regina mod Pierre Bouchereau, Sml. 1977, s. 11-1999 Sag 98/79, Josette Pecastaing mod den belgiske stat, Sml. 1980, s. 1-691 Sag 131/79, Regina mod Secretary of State for Home Affairs, ex parte Mario Santillo, Sml. 1980, s. 11-1585 Sag 157/79, Regina mod Stanislaus Pieck, Sml. 1980, s. 11-2171 Forenede sager 115 og 116/81, Rezguia Adoui mod den belgiske stat og byen Liége; Dominique Cornuaille mod den belgiske stat, Sml. 1982, s. 11-1665 Forenede sager, 286/82 og 26/83 Graziana Luisi og Giuseppe Carbone mod ministeriet for statskassen, Sml. 1984, s. 1-377 Sag 352/85, Bond van Adverteerders m. fl. mod den nederlandske stat, Sml. 1988, s. 2085 Sag 321/87, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien, Sml. 1989, s. 1-997 Forenede sager C-297/88 og C-197/89, Massam Dzodzi mod den belgiske stat, Sml. 1990, s. I- 3763 Sag C-68/89, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene, Sml. 1991, s. 1-2637 Sag C-292/89, The Queen mod Immigration Appeal Tribunal, ex parte Gustaff Desiderius Antonissen, Sml. 1991, s. 1-0745 Sag C-363/89, Danielle Roux mod den belgiske stat, Sml. 1991, s. 1-0273 Sag C-175/94, The Queen mod Secretary of State for the Home Department, ex parte John Gallagher, Sml. 1995, s. 1-4253 Forenede sager C-65/95 og C-l 11/95, The Queen mod Secretary of State for the Home Department, ex parte Mann Singh Shingara; The Queen mod Secretary of State for the Home Department, ex parte Abbas Radiom, Sml. 1997, s. 1-3343 Sag C-344/95, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien, Sml. 1997, s. 1-1035 Sag C-85/96, Maria Martinez Sala mod Freistaat Bayern, Sml. 1998, s. 1-2691 Sag C-171/96, Rui Alberto Pereira Roque mod His Excellency the Lieutenant Governor of Jersey, Sml. 1998, s. 1-4607 Sag C-348/96, straffesag mod Donatella Calfa, Sml. 1999, endnu ikke udgivet 25 ISSN 0254-1459 KOM(1999) 372 endelig udg. DOKUMENTER DA 06 10 07 05 Katalognummer : CB-CO-99-377-DA-C Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg l^o


title: Sporazum o sodelovanju med Evropsko skupnostjo za atomsko energijo in Republiko Kazahstan na področju jedrske varnosti

eurovoc_concepts:
EAEC
Kazakhstan
cooperation agreement (EU)
nuclear safety
scientific cooperation

formats: html pdf print

text: 42 SL Uradni list Evropske unije 22004A0326(01) 26. 3. 2004 URADNI LIST EVROPSKE UNIJE SPORAZUM O SODELOVANJU 11/Zv. 51 L 89/37 med Evropsko skupnostjo za atomsko energijo in Republiko Kazahstan na področju jedrske varnosti EVROPSKA SKUPNOST ZA ATOMSKO ENERGIJO, v nadaljevanju „Skupnost“, na eni strani in REPUBLIKA KAZAHSTAN, v nadaljevanju „Kazahstan“, na drugi strani, obe v nadaljevanju splošno navedeni tudi kot „pogodbenica“ ali „pogodbenici“, kakor je ustrezno, STA SE – UPOŠTEVAJOČ, da je bil 23. januarja 1995 podpisan Sporazum o partnerstvu in sodelovanju med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani in Republiko Kazahstan na drugi, UPOŠTEVAJOČ, da so Kazahstan in države članice pogodbenice Pogodbe o neširjenju jedrskega orožja in članice Mednarodne agencije za atomsko energijo, UPOŠTEVAJOČ, da je Komisija Evropskih skupnosti, v nadaljevanju „Komisija“, med drugim odgovorna za določanje temeljnih standardov varstva pred sevanji, za zagotavljanje njihovega izvajanja in za zbiranje in spremljanje podatkov o sevanju na ravni Skupnosti, UPOŠTEVAJOČ, da sta zaščita okolja in s tem povezano sodelovanje s tretjimi osebami na ravni Skupnosti pomembna, GLEDE NA TO, da Komisija izvaja raziskovalni program Skupnosti na področju jedrske varnosti, vključno z varnostjo reaktorjev, varstvom pred sevanji, ravnanjem z odpadki ter razgradnjo in demontažo jedrskih naprav, kakor tudi na področju varovanja jedrskih materialov, in namerava na teh področjih razviti znanstveno in tehnološko sodelovanje s tretjimi državami zaradi prispevanja k mednarodno priznanim načelom in usmeritev jedrske varnosti, GLEDE NA TO, da Kazahstan upravlja jedrsko elektrarno in tri raziskovalne reaktorje, ki bi se lahko uporabili kot del raziskovalnega in razvojnega programa za izboljšanje varnosti jedrskih elektrarn, UPOŠTEVAJOČ, da so upravne dejavnosti Kazashstana na jedrskem področju namenjene zagotavljanju zaščite okolja in prebivalstva na splošno, kakor tudi zaščite delavcev pred sevanjem, na podlagi mednarodno priznanih usmeritev in načel, ZAVEDAJOČ, da je prihodnji prispevek jedrske energije izpolnjevanju potreb energije Kazahstana in Skupnosti z ustreznim upoštevanjem raznolikosti, gospodarstva, okolja in prebivalstva na splošno, odvisen tudi od razvijanja zadovoljivih rešitev pri zadevah, povezanih z omenjeno varnostjo, ZAVEDAJOČ različnih oblik usklajenega ravnanja glede jedrske varnosti, ki sta ga predvidela Skupnost in Kazahstan – DOGOVORILI: Člen 1 (b) Varstvo pred sevanjem Sodelovanje na podlagi tega sporazuma je izključno v miroljubne namene in na podlagi obojestranskih koristi prispeva k izboljšanju jedrske varnosti, vključno z opredelitvijo in uporabo znanstveno upravičenih in mednarodno sprejetih usmeritev jedrske varnosti. Člen 2 Pogodbenici si prizadevata spodbuditi sodelovanje na naslednjih področjih. (a) Raziskovanje varnosti reaktorjev Raziskave, upravni vidiki, razvijanje varnostnih standardov, obveščanje javnosti, usposabljanje in izobraževanje. Posebna pozornost je namenjena študiju učinkov nizkih doz, sanaciji kontaminiranih območij, izpostavljenosti v industriji in medi- cini ter ravnanju po nesrečah. (c) Ravnanje z jedrskimi odpadki Ocena in optimizacija geološkega odlaganja ter znanstveni vidiki ravnanja z odpadki, ki imajo dolgo življenjsko dobo ter strategije sanacije lokacij. Pregled in analiza vprašanj varnosti; identifikacija ustreznih tehnik za izboljšanje varnosti reaktorjev, med drugim na pod- lagi raziskav in razvoja ter ocenjevalnih študij o jedrskih reak- torjih, ki obratujejo in so načrtovani. (d) Razgradnja, dekontaminacija in demontaža jedr- skih objektov Strategije za razgradnjo, dekontaminacijo in demontažo jedr- skih objektov, zlasti radiološki vidiki. 11/Zv. 51 SL Uradni list Evropske unije 43 (e) Raziskave in razvoj na področju varovanja jedr- Člen 5 skega materiala Razvoj in vrednotenje tehnik merjenja jedrskega materiala in označitev referenčnih materialov za dejavnosti varovanja ter razvoj sistemov knjigovodstva in kontrole jedrskega mate- riala. (f) Preprečevanje nedovoljenega prometa z jedrskim materialom 1. Kar zadeva Skupnost, ta sporazum velja na ozemljih, kjer se uporablja Pogodba o ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko energijo. 2. Sodelovanje po tem sporazumu je v skladu z veljavnimi zakoni in drugimi predpisi, kakor tudi z mednarodnimi sporazumi, ki sta jih sklenili pogodbenici. 3. Pogodbenici si obojestransko po najboljših močeh prizadevata v okviru veljavnih zakonov in drugih predpisov olajšati izpolnje- vanje formalnosti pri pretoku oseb, prenosu materialov in opreme ter pri prenosu valute, potrebne za izvajanje sodelovanja. Sodelovanje se nanaša na spodbujanje postopkov in tehnik kontrole jedrskega materiala. 4. Odškodnina za škode, ki nastanejo med izvajanjem tega sporazuma, je v skladu z veljavnimi zakoni in drugimi predpisi. Člen 3 Člen 6 1. Sodelovanje poteka prek: — izmenjave tehničnih podatkov s poročili, obiski, seminarji, tehničnimi sestanki itd. , — izmenjave osebja med laboratoriji in/ali zadevnimi ustano- vami na obeh straneh z namenom usposabljanja; to sodelo- vanje lahko poteka med osebami in podjetji, ustanovljenimi na zadevnih ozemljih pogodbenic, — izmenjave vzorcev, materialov, instrumentov in naprav za eksperimentalne namene, — uravnoteženega sodelovanja v skupnih študijah in dejavno- stih. 2. V potrebnem obsegu lahko izvedbene dogovore, ki določajo obseg in pogoje za izvajanje posebnih dejavnosti sodelovanja, skleneta pogodbenici jim lahko vsaka pogodbenica sčasoma zaupa prej omenjene dejavnosti. in/ali organi, ki Takšni izvedbeni dogovori lahko med drugim obsegajo finančne določbe, dodelitev vodstvenih odgovornosti in podrobne določbe o razširjanju informacij ter o pravicah intelektualne lastnine. zmanjšanja pogodbenici 3. Zaradi koordinirata svoje dejavnosti na podlagi tega sporazuma z drugimi mednarodnimi dejavnostmi, povezanimi z jedrsko var- nostjo, v katerih sta udeleženi. podvajanja naporov, Uporaba in širjenje informacij ter pravic intelektualne lastnine, vključno s pravicami industrijske lastnine, patenti in avtorskimi pravicami, povezanimi z dejavnostmi sodelovanja po tem sporazumu, so v skladu s prilogami, ki tvorijo sestavni del tega sporazuma. Člen 7 V skladu z veljavnimi zakoni in drugimi predpisi si pogodbenici z medsebojnimi posvetovanji prizadevata urediti vsa vprašanja v zvezi s tem sporazumom. Člen 8 1. Za nadzor nad izvajanjem tega sporazuma se ustanovi uskla- jevalni odbor, sestavljen iz članov, ki jih pogodbenici imenujeta v enakem številu. 2. Usklajevalni odbor se sestaja če je treba, izmenično v Skupno- sti in v Kazahstanu, na rednih sejah za: — pregled in oceno sodelovanja na podlagi tega sporazuma in pripravo letnih poročil o tem, — soglasno določitev posebnih nalog, ki se izvajajo po tem sporazumu, brez poseganja v samostojnost pri odločanju pogodbenic na ustreznih programih. Člen 4 3. Če pogodbenici soglašata, se lahko skličejo izredne seje za obravnavo posebnih tem ali v posebnih okoliščinah. 1. Obveznosti pogodbenic iz tega sporazuma so pogojene z raz- položljivostjo potrebnih sredstev. Člen 9 2. Vse stroške, ki izhajajo iz sodelovanja, nosi pogodbenica, ki jih povzroči. 1. Ta sporazum začne veljati z dnem, ko pogodbenici z izmen- javo diplomatskih not podrobno določita začetek njegove veljav- nosti, in velja za začetno obdobje 10 let (1). 3. Financiranje industrijskih dejavnosti sporazuma. je izključeno iz tega (1) Ta sporazum je začel veljati 1. junija 2003. 44 SL Uradni list Evropske unije 11/Zv. 51 2. Ta sporazum se potem samodejno obnavlja vsakih pet let, razen če ga katera od pogodbenic najkasneje šest mesecev pred njegovim prenehanjem pisno ne odpove ali predlaga ponovna pogajanja. 3. V primeru odpovedi sporazuma ali ponovnih pogajanj ta sporazum velja naprej v svoji prejšnji obliki za dejavnosti sodelo- vanja, dejansko sklenjenimi pred pisno odpovedjo ali predlogom ponovnih pogajanj, do zaključka takšnih dejavnosti in povezanih izvedbenih dogovorov ali eno koledarsko leto po prenehanju tega sporazuma v njegovi prvotni obliki, kar od tega nastopi prej. 4. Odpoved tega sporazuma ne vpliva na pravice in obveznosti iz člena 6. Člen 10 francoskem, Ta sporazum je sestavljen v dvojniku v angleškem, danskem, finskem, nemškem, grškem, nizozemskem, portugalskem, španskem, švedskem, ruskem in kazahstanskem jeziku, pri čemer je vsako od teh besedilo enako verodostojno. italijanskem, Hecho en Bruselas, el diecinueve de julio de mil novecientos noventa y nueve. Udfærdiget i Bruxelles, den nittende juli nitten hundrede og nioghalvfems. Geschehen zu Brüssel am neunzehnten Juli neunzehnhundertneunundneunzig. Έγινε στις Βρυξέλλες, στις δεκαεννέα Ιουλίου χίλια εννιακόσια ενενήντα εννέα. Done at Brussels on the nineteenth day of July in the year one thousand nine hundred and ninety-nine. Fait à Bruxelles, le dix-neuf juillet mil neuf cent quatre-vingt-dix-neuf. Fatto a Bruxelles, addì diciannove luglio millenovecentonovantanove. Gedaan te Brussel, de negentiende juli negentienhonderdnegenennegentig. Feito em Bruxelas, em dezanove de Julho de mil novecentos e noventa e nove. Tehty deksänkymmentäyhdeksän. Brysselissä yhdeksäntenätoista päivänä heinäkuuta vuonna tuhatyhdeksänsataayh- Utfärdat i Bryssel den nittonde juli nittonhundranittionio. 11/Zv. 51 SL Uradni list Evropske unije 45 Por la Comunidad Europea de la Energía Atómica For Det Europæiske Atomenergifællesskab Für die Europäische Atomgemeinschaft Για την Ευρωπαϊκή Κοινότητα Ατομικής Ενέργειας For the European Atomic Energy Community Pour la Communauté européenne de l’Énergie atomique Per la Comunità europea dell’energia atomica Voor de Europese Gemeenschap voor Atoomenergie Pela Comunidade Europeia da Energia Atómica Euroopan atomienergiayhteisön puolesta På Europeiska atomenergigemenskapens vägnar Por la República de Kazajistán For Republikken Kasakhstan Für die Republik Kasachstan Για τη Δημοκρατία του Καζακστάν For the Republic of Kazakhstan Pour la République du Kazakhstan Per la Repubblica del Kazakistan Voor de Republiek Kazachstan Pela República do Cazaquistão Kazakstanin tasavallan puolesta På Republiken Kazakstans vägnar 46 SL Uradni list Evropske unije 11/Zv. 51 PRILOGA I USMERITVE ZA DODELJEVANJE PRAVIC INTELEKTUALNE LASTNINE (*), KI IZHAJAJO IZ SKUPNEGA RAZISKOVANJA NA PODLAGI SPORAZUMA O SODELOVANJU NA PODROČJU JEDRSKE VARNOSTI I. LASTNIŠTVO, DODELJEVANJE IN URESNIČEVANJE PRAVIC 1. Vse raziskave, ki potekajo na podlagi tega sporazuma, so „skupna raziskava“. Udeleženci skupaj razvijajo skupne programe tehnološkega upravljanja (PTU) (**) glede lastništva in uporabe, vključno z objavo informacij in intelektualne lastnine (IL), ustvarjenih med skupno raziskavo. Te načrte odobrita pogodbenici pred sklenitvijo kakršnihkoli posebnih pogodb o sodelovanju na področju raziskav in razvoja, na katere se nanašajo. PTU se razvijajo ob upoštevanju ciljev skupne raziskave, relativnih prispevkov udeležencev, prednosti in pomanjkljivosti podeljevanja licenc glede na ozemeljsko veljavnost ali področje uporabe, zahtev veljavnih zakonov in drugih dejavnikov, ki jih udeleženci štejejo za primerne. Skupni programi tehnološkega upravljanja prav tako urejajo tudi pravice in obveznosti na področju raziskav gostujočih raziskovalcev v zvezi z IL. 2. Informacije ali IL, ki so nastale med skupno raziskavo in niso navedene v programu tehnološkega upravljanja, se z odobritvijo pogodbenic dodeli v skladu z načeli, navedenimi v programu tehnološkega upravljanja. V primeru nesoglasja so takšne informacije ali IL skupna last vseh udeležencev, ki sodelujejo v skupni raziskavi, iz katere izvirajo informacije ali IL. Vsak udeleženec, za katerega se uporablja ta določba, ima pravico do uporabe takšnih informacij ali IL za lastno komercialno uporabo brez geografskih omejitev. 3. Vsaka pogodbenica zagotavljata, da ima lahko druga pogodbenica in njeni udeleženci pravice do IL, ki so jim dodeljene v skladu s temi načeli. 4. Pri ohranjanju pogojev konkurence na področjih, ki jih zajema ta sporazum, si vsaka pogodbenica prizadeva zagotoviti, da se pravice, pridobljene na podlagi tega sporazuma, uresničujejo tako, da zlasti spodbujajo: (i) razširjanje in uporabo nastalih, razkritih ali drugače na voljo danih informacij na podlagi Sporazuma; (ii) sprejetje in izvajanje mednarodnih standardov. II. AVTORSKA DELA Avtorske pravice, ki pripadajo pogodbenicama ali njunim udeležencem, se obravnavajo v skladu z Bernsko konvencijo (Pariški akt, 1971). III. ZNANSTVENA LITERARNA DELA Brez poseganja v oddelek IV, razen če v PTU ni drugače dogovorjeno, rezultate raziskave skupaj objavita pogodbenici ali udeleženci navedene skupne raziskave. Ob upoštevanju navedenega splošnega pravila se uporabljajo naslednji postopki: 1. V primeru, da pogodbenica ali njen javni organ objavi znanstvene in tehnične revije, članke, poročila, knjige, vključno z video in programsko opremo, ki izhajajo iz skupne raziskave na podlagi tega sporazuma, ima druga pogodbenica pravico do svetovne, ne-ekskluzivne, nepreklicne in brezplačne licence za prevajanje, kopiranje, prilagajanje, prenos in javno distribucijo teh del. 2. Pogodbenici zagotovita čim obsežnejše razširjanje literarnih del znanstvene narave, ki izhajajo iz skupne raziskave na podlagi tega sporazuma in ki jih objavijo neodvisni založniki. 3. Na vseh kopijah del, zaščitenih z avtorskimi pravicami, namenjenih javni distribuciji in pripravljenih na podlagi te določbe, so navedena imena avtorja oziroma avtorjev dela, razen če avtor ali avtorji izrecno zahtevajo, da niso navedeni. Na kopijah mora biti tudi jasno razvidna skupna podpora pogodbenic. (*) Opredelitve izrazov iz teh usmeritev so določene v Prilogi II. (**) Okvirne značilnosti takšnih PTU so določene v Prilogi III. 11/Zv. 51 SL Uradni list Evropske unije 47 IV. INFORMACIJE, KI NISO ZA OBJAVO A. Dokumentacijske informacije, ki niso za objavo 1. Vsaka pogodbenica ali njeni udeleženci, kakor je ustrezno, čimprej in po možnosti v programih tehnološkega upravljanja določijo, katerih informacij ne želijo objaviti v okviru tega sporazuma, ob upoštevanju, med drugim, naslednjih meril: — tajnost informacij, v smislu da informacije, v celoti ali v določeni sestavi ali kombinaciji svojih delov, niso javno znane ali že dostopne področnim strokovnjakom prek zakonitih sredstev, — dejanska ali potencialna trgovinska vrednost informacij na podlagi njihove tajnosti, — predhodni ukrepi za varovanje informacij, ki jih je v danih okoliščinah sprejela oseba, ki je bila zakonito pristojna, da ohrani njihovo tajnost. Pogodbenici in njuni udeleženci se lahko v nekaterih primerih dogovorijo, razen če ni določeno drugače, da se vse informacije, v celoti ali po delih, poslane, izmenjane ali ustvarjene med skupno raziskavo na podlagi sporazuma, ne smejo razkriti. 2. Vsaka pogodbenica zagotovi, da druga pogodbenica zlahka prepozna informacije, ki niso za objavo na podlagi tega sporazuma, ter posledično njihov posebni značaj, na primer s pomočjo ustrezne oznake ali omejevalnega napotka. To velja tudi za vsako razmnoževanje navedenih informacij v celoti ali delno. Pogodbenica, ki prejme informacije, ki niso za objavo, v skladu s sporazumom spoštuje njihovo posebno naravo. Te omejitve samodejno prenehajo, ko lastnik brez omejitev razkrije informacije področnim strokovnjakom. 3. 4. Informacije, ki niso za objavo in ki so sporočene na podlagi sporazuma, lahko pogodbenica prejemnica razširja svojemu ali pri njej zaposlenemu osebju ter drugim zadevnim oddelkom ali organom pogodbenice prejemnice, pooblaščenim za posebne namene tekoče skupne raziskave, če tako sporočene informacije, ki niso za objavo, ureja pisni dogovor o zaupnosti in se jih kot taka zlahka prepozna, kakor je zgoraj navedeno. S predhodnim pisnim soglasjem pogodbenice, ki na podlagi tega sporazuma posreduje informacije, ki niso za objavo, lahko pogodbenica prejemnica take informacije razširi širše kot je sicer dovoljeno v odstavku 3. Pogodbenici sodelujeta pri oblikovanju postopkov za zahtevo in pridobitev predhodnega pisnega soglasja za širšo distribucijo, vsaka pogodbenica pa izda dovoljenje v okviru, ki ga dovoljujejo njene nacionalne politike, zakoni in drugi predpisi. B. Ne-dokumentacijske informacije, ki niso za objavo Ne-dokumentacijske informacije, ki niso za objavo, ali druge zaupne ali posebne informacije, pridobljena na seminarjih in drugih srečanjih, organiziranih v okviru tega sporazuma, ali informacije, pridobljena z zaposlovanjem osebja, uporabo prostorov ali s skupnimi projekti, pogodbenici ali njuni udeleženci obravnavajo v skladu z načeli, navedenimi za dokumentacijske informacije v sporazumu, vendar pod pogojem, da je prejemnik takih informacij, ki niso za objavo, ali drugih zaupnih ali posebnih informacij pisno seznanjen z njihovo zaupno naravo, ko je o njih obveščen. C. Nadzor Vsaka pogodbenica si prizadeva zagotoviti, da se v okviru tega sporazuma prejete informacije, ki niso za objavo, nadzorujejo na način, ki je v njem predviden. Če ena izmed pogodbenic ugotovi, da se ne more, ali če se utemeljeno pričakuje, da se ne bo mogla držati določb o ne-razširjanju iz odstavkov A in B, nemudoma obvesti drugo pogodbenico. Pogodbenici se posvetujeta o določitvi primernega poteka dejavnosti. 48 SL Uradni list Evropske unije 11/Zv. 51 PRILOGA II OPREDELITEV POJMOV 1. INTELEKTUALNA LASTNINA: ima pomen, opredeljen v členu 2 Konvencije o ustanovitvi Svetovne organizacije za intelektualno lastnino, podpisane v Stockholmu 14. julija 1967. 2. UDELEŽENEC: katera koli fizična ali pravna oseba, vključno s pogodbenicama, ki sodeluje v projektu po tem sporazumu. 3. 4. SKUPNE RAZISKAVE: raziskave, izvedene in/ali financirane iz skupnih prispevkov pogodbenic in v sodelovanju z udeleženci obeh pogodbenic, če je ustrezno. INFORMACIJE: znanstveni in tehnični podatki, rezultati ali metode raziskav in razvoja, ki izvirajo iz SKUPNIH RAZISKAV, in katere koli druge informacije, ki jih je po mnenju pogodbenic in/ali udeležencev v SKUPNIH RAZISKAVAH potrebno zagotoviti ali izmenjati na podlagi tega sporazuma oziroma raziskav, ki temeljijo na njem. 11/Zv. 51 SL Uradni list Evropske unije 49 PRILOGA III OKVIRNE ZNAČILNOSTI PROGRAMOV TEHNOLOŠKEGA UPRAVLJANJA (PTU) PTU je poseben sporazum, ki se sklene med udeleženci v zvezi z izvajanjem skupne raziskave ter glede njihovih pravic in obveznosti. V zvezi z IL, bo PTU med drugim urejal: lastništvo, zaščito, uporabniške pravice za namene raziskave in razvoja, uporabo in razširjanje, vključno z dogovori za skupno objavo, pravice in obveznosti gostujočih raziskovalcev in postopke za reševanje sporov. PTU lahko obravnava tudi primarne in sekundarne informacije, izdajo dovoljenj in dobavo končnih rezultatov


title: Uredba Sveta (ES) št. 1602/1999 z dne 19. julija 1999 o spremembi Uredbe (ES) št. 2597/97 o dodatnih pravilih o skupni ureditvi trga z mlekom in mlečnimi proizvodi za konzumno mleko

eurovoc_concepts:
common organisation of markets
drinking milk
human nutrition
milk product
public health

text: 03/Zv. 26 SL Uradni list Evropske unije 151 31999R1602 22. 7. 1999 URADNI LIST EVROPSKIH SKUPNOSTI L 189/43 UREDBA SVETA (ES) št. 1602/1999 z dne 19. julija 1999 o spremembi Uredbe (ES) št. 2597/97 o dodatnih pravilih o skupni ureditvi trga z mlekom in mlečnimi proizvodi za konzumno mleko SVET EVROPSKE UNIJE JE ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 37 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Komisije (1), ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta (2), ker člen 4(d) Uredbe (ES) št. 2597/97 (3) določa, da mora imeti konzumno mleko vsebnost nemastne suhe snovi 8,50 % (m/m) ali več za mleko s 3,5 % (m/m) maščobe ali enakovredno vsebnost za mleko z drugačno vsebnostjo maščobe; ker se je ugotovilo, da surovo mleko v nekaterih državah članicah del leta ali celo leto ne dosega določene stopnje; take razmere bi lahko ogrozile dobavo konzumnega mleka v neka- terih regijah Skupnosti; glede na omejitve, določene v členu 3(2) navedene uredbe glede spreminjanja nemastne suhe snovi v mleku, in drugih dodatnih zahtev, določenih v členu 4 navedene uredbe, bi bilo treba s 1. januarjem 1999 črtati člen 4(d), SPREJEL NASLEDNJO UREDBO: Člen 4(d) Uredbe (ES) št. 2597/97 se črta. Člen 1 Člen 2 Ta uredba začne veljati na dan objave v Uradnem listu Evropskih skupnosti. Ta uredba se uporablja od 1. januarja 1999. Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah. V Bruslju, 19. julija 1999 Za Svet Predsednik K. HEMILÄ (1) UL C 70, 13. 3. 1999, str. 14. (2) Mnenje z dne 14. aprila 1999 (še ni bilo objavljeno v Uradnem listu). (3) UL L 351, 23. 12. 1997, str. 13


title: Nariadenie Komisie (ES) č. 1573/1999 z 19. júla 1999, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá pre uplatňovanie nariadenia Rady (ES) č. 2201/96 o vlastnostiach sušených fíg, na ktoré sa vzťahuje pomoc v zmysle schémy pomoci pre pestovanie

eurovoc_concepts:
dried product
minimum price
pip fruit
producer price
production aid

text: 03/zv. 26 SK Úradný vestník Európskej únie 133 31999R1573 20. 7. 1999 ÚRADNÝ VESTNÍK EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV L 187/27 NARIADENIE KOMISIE (ES) č. 1573/1999 z 19. júla 1999, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá pre uplatňovanie nariadenia Rady (ES) č. 2201/96 o vlast- nostiach sušených fíg, na ktoré sa vzťahuje pomoc v zmysle schémy pomoci pre pestovanie KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV, so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 2201/96 z 28. októbra 1996 o spoločnej organizácii trhov s výrobkami zo spracova- ného ovocia a zeleniny (1), ktoré bolo naposledy zmenené a doplnené nariadením (ES) č. 2199/97 (2), najmä na jeho článok 4 (9), (1) (2) (3) (ES) I nariadenia keďže hlava č. 2201/96 zaviedla systém pomoci pri výrobe niektorých spracovaných produktov získaných z ovocia a zeleniny; keďže naria- denie Komisie (ES) č. 504/97 z 19. marca 1997, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá pre uplat- ňovanie nariadenia Rady (ES) č. 2201/96 o systéme pomoci pre výrobu produktov spracovaných z ovocia a zeleniny (3) doplnené nariadením (ES) č. 702/1999 (4) na tento systém pomoci; keďže bez toho, aby tým boli dotknuté ostatné ustanovenia nariadenia (ES) č. 504/97, museli byť stanovené určité špecifické predpisy pre poža- dované vlastnosti sušených fíg – pokiaľ tieto majú spĺňať nárok na pomoc pri produkcii; keďže kvalita sušených fíg pred spracovaním a po spra- covaní je rozdielna; keďže pre určité druhy produktov sa musí stanoviť minimálna cena a pomoc na výrobu; keďže v spoločenstve sa produkujú predovšetkým dva druhy sušených fíg, maloplodné a iné; keďže základnou vlastnosťou, ktorá rozlišuje trhovú cenu oboch druhov je ich veľkosť; keďže minimálna cena a pomoc sa musí z tohto dôvodu stanoviť pre najreprezentatívnejšiu triedu veľkosti oboch druhov sušených fíg určených na priamu konzumáciu, cena a pomoc uplatniteľná na ostatné veľkosti sa musí vytvoriť podľa týchto cien a výšky pomoci; keďže cieľom minimálnych kvalitatívnych požiadaviek ustanovených v článku 4 (4) b) nariadenia (ES) č. 2201/ 96 je zabrániť produkcii výrobkov po ktorých nie je žiadny dopyt alebo ktoré by narušili trh; keďže takéto požiadavky musia vychádzať z tradičných slušných výrobných postupov; keďže s cieľom zabezpečiť súlad s týmito ustanoveniami sa musia definovať minimálne vlastnosti požadované pre nespracované sušené figy nakúpené spracovateľmi a sušené figy, ktoré majú nárok na poskytnutie pomoci; (1) Ú. v. ES L 297, 21. 11. 1996, s. 29. (2) Ú. v. ES L 303, 6. 11. 1997, s. 1. (3) Ú. v. ES L 78, 20. 3. 1997, s. 14. (4) Ú. v. ES L 89, 1. 4. 1999, s. 26. (4) (5) (6) keďže s cieľom zabezpečiť musia ustanoviť predpisy na charakteristík sušených fíg pred a po spracovaní; jednotné uplatňovanie sa vykonávanie kontrol keďže niektoré požiadavky tohto nariadenia si vyžadujú ďalekosiahle úpravy a zmeny vo výrobnom a spracova- teľskom sektore; keďže tieto požiadavky sa musia z tohto dôvodu zavádzať progresívne počas piatich hospodárskych rokov nasledujúcich po nadobudnutí účinnosti tohto nariadenia; keďže toto nariadenie zahŕňa ustanovenia pre figy v článkoch 1 a 2 nariadenia Komisie (EHS) č. 1709/84 júna 1984 o minimálnych cenách splatných z 19. pestovateľom a výškach pomoci na výrobu určitých spracovaných druhov ovocia a zeleniny pripadajúcich do úvahy pre pomoc na výrobu (5), ktoré bolo naposledy zmenené a doplnené nariadení (ES) č. 1591/98 (6), aktu- technickým a ekono- alizované v súlade s právnym, mickým vývojom; keďže z tohto dôvodu sa články 1 a 2 tohto nariadenia a príloh I, II a III k tomuto naria- deniu musia zrušiť; (7) keďže opatrenia uvedené v tomto nariadení sú v súlade so stanoviskom Riadiaceho výboru pre výrobky spraco- vané z ovocia a zeleniny, PRIJALA TOTO NARIADENIE: Článok 1 1. Aby vznikol nárok na vyplatenie minimálnej ceny, nespracované sušené figy musia spĺňať požiadavky stanovené v prílohe II. 2. Aby vznikol nárok na vyplatenie pomoci, sušené figy a figová pasta musia spĺňať požiadavky stanovené v prílohe III. Stanoví 3. sa minimálna cena splatná producentovi za nespracované sušené figy a pomoc na produkciu sušených fíg sa stanoví na produkty zodpovedajúce opisu uvedenému v prílohách II a III samostatne a jednotlivo v rozsahu 75 až 105 plodov na kg v prípade maloplodých odrôd a 65 až 85 plodov na kg v prípade ostatných odrôd. V prípade ostatných sušených fíg sa minimálna cena a výška pomoci vynásobí jedným z koeficientov uvedených v prílohe I. (5) Ú. v. ES L 162, 20. 6. 1984, s. 8. (6) Ú. v. ES L 208, 24. 7. 1998, s. 14. 134 SK Úradný vestník Európskej únie 03/zv. 26 Článok 2 1. Vlastnosti a veľkosti nespracovaných sušených fíg sa overia na reprezentatívnych vzorkách celej dávky, ktoré odoberie spracovateľ po dohode s výrobcom. Vzorky preskúma spracovateľ aj výrobca a výsledky takéhoto overovania sa zaznamenávajú. S týmto cieľom sa pojmom „dávka“ označujú všetky produkty, ktoré predkladá súbežne pestovateľ alebo organizácia pestovateľov spracovateľovi na prevzatie. 2. V prípade sušených fíg spracovateľ skontroluje každú predanú dávku vzorkovaním, či produkty spĺňajú požadované vlastnosti na poskytnutie pomoci a či majú správnu veľkosť. Výsledky takýchto overovaní sa zaznamenávajú. Minimálna netto hmotnosť každej vzorky určenej na kontrolu je jeden kilogram. 3. Členské štáty môžu prijať vnútroštátne ustanovenia, pokiaľ ide o odchýlky kvality, týkajúcej sa najmä minimálneho percenta, kontrol a miesta určenia. Článok 3 Články 1 a 2 nariadenia (EHS) č. 1709/84 a prílohy I, II a III k nariadeniu (EHS) č. 1709/84 sa rušia. Článok 4 Toto nariadenie nadobúda účinnosť siedmy deň po jeho uverej- není v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev. Bude sa uplatňovať od hospodárskeho roku 1999/2000. Toto nariadenie je záväzné vo svojej celistvosti a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch V Bruseli 19. júla 1999 Za Komisiu Franz FISCHLER člen Komisie 03/zv. 26 SK Úradný vestník Európskej únie 135 KOEFICIENTY UPLATNITEĽNÉ NA MINIMÁLNU CENU A NA POMOC PRI PRODUKCII PRÍLOHA I Veľkosť (Počet plodov na kg) Maloplodé odrody (1) Ostatné odrody Menej ako (75) plodov/kg Menej ako (65) plodov/kg (75 až 105) plodov/kg (65 až 85) plodov/kg (106 až 136) plodov/kg (86 až 115) plodov/kg Koeficient uplatniteľný na minimálnu cenu a na výšku pomoci pri produkcii 1,2 1 0,8 Veľkostne netriedené produkty (2) Veľkostne netriedené produkty 0,65 (3) (1) Cuello de Dama, Pajarito, Granito, Preto de Torres, Pingo de melor Moscatel, Cachopeira, Cotio, Branco do Duoro, Rei branco, Rei preto, Cordoví, Blancos, De la Casta, Verdejos. (2) Nespracované sušené figy určené na výrobu figových pást, figové pasty. (3) Tento koeficient sa nahradí nasledovnými koeficientmi pre obdobie prvých piatich hospodárskych rokov po nadobudnutí účinnosti tohto nariadenia: Hospodársky rok Koeficient uplatniteľný na minimálnu cenu Koeficient uplatniteľný na pomoc 1999/2000 2000/2001 2001/2002 2002/2003 2003/2004 0,70 0,70 0,65 0,65 0,65 1,0 1,0 0,9 0,8 0,7 136 SK Úradný vestník Európskej únie 03/zv. 26 PRÍLOHA II VLASTNOSTI NESPRACOVANÝCH SUŠENÝCH FÍG 1. Definícia Nespracované sušené figy sa získali zo zrelého ovocia odrôd Ficus carica domestica L. , vysušených prirodzeným spôsobom. 2. Minimálne požiadavky a tolerancie Nespracované sušené figy musia: — mať maximálny obsah vlhkosti 24 %, — mať minimálnu veľkosť 136 plodov na kilogram v prípade maloplodých odrôd (1) a 116 plodov na kilogram v prípade ostatných odrôd, — mať tenkú šupku a dužinu medovitej konzistencie, — mať homogénnu farbu, — byť čisté a neobsahovať prakticky žiadne cudzie látky. V každej dávke budú povolené nasledovné tolerancie (2): — poškodením z akejkoľvek príčiny, z ktorých nie viac ako 18 % fíg poškodených hmyzom, — 3 % z počtu alebo hmotnosti sušených fíg nevhodných na spracovanie. (1) Cuello de Dama, Pajarito, Granito, Preto de Torres, Pingo de mel or Moscatel, Cachopeira, Cotio, Branco do Duoro, Rei branco, Rei preto, Cordoví, Blancos, De la Casta, Verdejos. (2) Do konca hospodárskeho roku 2003/04 sú povolené nasledovné tolerancie: — 40 % pre hospodárske roky 1999/2000 a 2000/01 a 35 % pre nasledujúce hospodárske roky, podľa počtu alebo hmotnosti sušených fíg s vnútornými alebo vonkajšími poškodeniami z akejkoľvek príčiny, z toho nie viac ako 25 %, pre hospodárske roky 1999/2000 a 2000/01 a 20 % v nasledujúcich hospodárskych rokoch fíg poškodených hmyzom, — 10 % pre hospodárske roky 1999/2000 a 2000/01 a 6 % pre nasledujúce hospodárske roky, podľa počtu alebo hmotnosti suše- ných fíg nevhodných na spracovanie. 03/zv. 26 SK Úradný vestník Európskej únie 137 PRÍLOHA III A. VLASTNOSTI SUŠENÝCH FÍG 1. Definícia Sušené figy sa získali zo zrelého ovocia odrôd Ficus carica domestica L. prirodzeným spôsobom. 2. Minimálne požiadavky a tolerancie Sušené figy musia: — mať maximálny obsah vlhkosti 24 %, — mať minimálnu veľkosť 136 plodov na kilogram v prípade maloplodých odrôd (1) a 116 plodov na kilogram v prípade ostatných odrôd, — mať tenkú šupku a dužinu medovitej konzistencie, — mať homogénnu farbu, — byť čisté a neobsahovať prakticky žiadne cudzie látky. V každej dávke budú povolené nasledovné tolerancie: — poškodením z akejkoľvek príčiny, z ktorých nie viac ako 15 % fíg poškodených hmyzom. B. VLASTNOSTI FIGOVÝCH PÁST Definícia a minimálne požiadavky Figové pasty sa získavajú z nespracovaných sušených fíg zodpovedajúcich charakteristikám stanoveným v Prílohe II s výnimkou veľkosti, môžu byť aj menšie. Nespracované sušené figy používané na výrobu pást sa musia umyť v horúcej vode a vysušiť horúcim vzduchom. Môžu mať maximálny obsah vlhkosti 24 %. (1) Cuello de Dama, Pajarito, Granito, Preto de Torres, Pingo de mel or Moscatel, Cachopeira, Cotio, Branco do Duoro, Rei branco, Rei preto, Cordoví, Blancos, De la Casta, Verdejos


title: Règlement (CE) nº 1676/1999 du Conseil, du 19 juillet 1999, fixant les prix d'orientation dans le secteur du vin pour la campagne 1999/2000

eurovoc_concepts:
guide price
marketing year
wine

text: 30. 7. 1999 FR Journal officiel des Communautés européennes L 199/7 RÈGLEMENT (CE) No 1676/1999 DU CONSEIL du 19 juillet 1999 fixant les prix d'orientation dans le secteur du vin pour la campagne 1999/2000 LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE, vu le traité instituant la Communauté européenne, vu le règlemetnt (CEE) no 822/87 du Conseil du 16 mars 1987 portant organisation commune du marché vitivinicole (1), et notamment son article 27, paragraphe 5, vu la proposition de la Commission (2), vu l'avis du Parlement européen (3), vu l'avis du Comité économique et social (4), considérant ce qui suit: (1) (2) lors de la fixation des prix d'orientation des différents types de vin de table, il y a lieu de tenir compte des objectifs de la politique agricole commune; la politique agricole commune a notamment pour objectifs d'assurer à la population agricole un niveau de vie équitable, de garantir la sécurité de l'approvisionnement et d'assurer des prix raisonnables dans les livraisons aux consomma- teurs; pour atteindre ces objectifs, il est primordial de ne pas accroître l'écart existant entre la production et la demande; pour ce faire, il y a lieu de fixer, pour la campagne 1999/2000, les prix d'orientation aux mêmes la niveaux que ceux qui avaient été retenus pour campagne précédente; (3) considérant que les prix d'orientation doivent être fixés pour chaque type de vin de table représentatif de la production communautaire, tels qu'ils sont définis à l'an- nexe III du règlement (CEE) no 822/87, A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT: Article premier Pour la campagne 1999/2000, les prix d'orientation pour les vins de table sont fixés comme suit: Type de vin Prix d'orientation R I R II R III A I A II A III 3,828 EUR/% vol/hl 3,828 EUR/% vol/hl 62,15 EUR/hl 3,828 EUR/% vol/hl 82,81 EUR/hl 94,57 EUR/hl Article 2 Le présent règlement entre en vigueur le jour de sa publication au Journal officiel des Communautés européennes. Il est applicable à partir du 1er septembre 1999. Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre. Fait à Bruxelles, le 19 juillet 1999. Par le Conseil Le président K. HEMILÄ (1) JO L 84 du 27. 3. 1987, p. 1. Règlement modifié en dernier lieu par le règlement (CE) no 1627/98 (JO L 210 du 28. 7. 1998, p. 8). (2) JO C 59 du 1. 3. 1999, p. 12. (3) JO C 219 du 30. 7. 1999. (4) JO C 169 du 16. 6. 1999