title: 1999/676/EG: Beschikking van de Commissie van 20 juli 1999 betreffende vermeende staatssteun van Frankrijk aan de onderneming Sécuripost (Kennisgeving geschied onder nummer C(1999) 2537) (Voor de EER relevante tekst) (Slechts de tekst in de Franse taal is authentiek)

eurovoc_concepts:
France
State aid
capital transfer
control of State aid
postal service
road transport

text: 23. 10. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 274/37 BESCHIKKING VAN DE COMMISSIE van 20 juli 1999 betreffende vermeende staatssteun van Frankrijk aan de onderneming Sécuripost (Kennisgeving geschied onder nummer C(1999) 2537) (Slechts de tekst in de Franse taal is authentiek) (Voor de EER relevante tekst) (1999/676/EG) DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeen- schap, en met name op artikel 88, lid 2, eerste alinea, Gelet op de Overeenkomst betreffende de Europese Economi- sche Ruimte, en met name op artikel 62, lid 1, onder a), Na de belanghebbenden overeenkomstig de genoemde artike- len te hebben aangemaand hun opmerkingen te maken, Overwegende hetgeen volgt: I. Feiten en procedure (1) (2) (3) In zijn arrest van 28 september 1995 in zaak T- 95/94 (1) vernietigde het Gerecht van eerste aanleg de beschikking van de Commissie van 31 december 1993, waarin de Commissie had besloten dat verscheidene maatregelen van de Franse Posterijen ten aanzien van haar dochteronderneming Sécuripost, actief op de markt voor beveiligd geldtransport, tegen welke be- schikking een klacht was ingediend door de Chambre syndicale nationale des entreprises de transport de fonds et de valeurs (Sytraval) en Brink’s France SARL (Brink’s), geen staatssteun opleverden in de zin van artikel 87 (ex artikel 92) van het Verdrag. De Commis- sie stelde hogere voorziening in tegen dit arrest, welke op 2 april 1998 door het Hof van Justitie in zijn geheel werd afgewezen (zaak C-367/95P(2)). Het Hof concludeerde dat de middelen van de hogere voorzie- ning van de Commissie ten dele gegrond waren, maar stelde tevens vast dat de bestreden beschikking motiveringsgebreken vertoonde welke op zich vol- doende grond vormden voor nietigverklaring van de bestreden beschikking. Vermeld zij dat de klagers in eerste aanleg (Sytraval en Brink’s) niet hebben deelgenomen aan de procedure van de hogere voorziening. De onderhavige beschikking heeft betrekking op de maatregelen die de Franse staat, rechtstreeks of via de Franse Posterijen, heeft genomen ten gunste van de onderneming Sécuripost voordat deze onderneming door de Franse regering in 1993 werd geprivatiseerd. Het Gerecht van eerste aanleg besloot in zijn arrest tot nietigverklaring van de beschikking van de Commissie van 31 december 1993 waarin deze tot de slotsom kwam dat er geen sprake was van overheidssteun, wegens ontbrekende of gebrekkige motivering met betrekking tot een bepaald aantal punten. Vervolgens heeft de Commissie de procedure van artikel 88, lid 2 lid 2), van het Verdrag ingeleid ten (ex artikel 93, aanzien van de bij genoemde punten bedoelde maatre- gelen, met het oog op de beoordeling van deze maatregelen in het licht van de artikelen 87 en 88 van het Verdrag en van hun eventuele verenigbaarheid met de gemeenschappelijke markt. De beslissing waarbij de procedure werd ingeleid werd op 22 oktober 1996 gepubliceerd in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen (3), waarbij de andere lidstaten en overige belanghebbenden werd verzocht binnen een maand na de datum van publicatie bij de Commissie hun opmerkingen met betrekking tot de betrokken maatregelen kenbaar te maken. In de beslissing waarbij de procedure werd ingeleid, verzocht de Commissie de Franse autoriteiten, onder andere, om alle informatie te verstrekken over de punten die werden genoemd door het Gerecht van eerste aanleg en alle overige gegevens en opmerkingen mede te delen welke zij in het licht van het arrest Sytraval als relevant beschouwden opdat de Commissie de betrokken maatregelen kon beoordelen in het licht van de artikelen 87 en 88 van het Verdrag. De Franse autoriteiten werden in kennis gesteld van het besluit van de Commissie om de procedure in te leiden bij schrijven van 26 juni 1996. Bij schrijven van 12 september 1996 deden de Franse autoriteiten de Commissie een nota geworden met informatie over de punten die door de Commissie werden genoemd bij de inleiding van de procedure. Op verzoek van de Commissie werd aanvullende informatie verstrekt bij verscheidene brieven. De laatste van deze brieven bereikte de Commissie op 28 oktober 1998. Klagers hebben niet deelgenomen aan de procedure en hebben geen opmerkingen kenbaar gemaakt. Geen enkele andere derde belanghebbende noch lidstaat afgezien van Frankrijk heeft opmerkingen kenbaar gemaakt. (4) (5) (6) (7) (1) Jurisprudentie 1995, blz. II-2651. (2) Jurisprudentie 1998, blz. I-1719. (3) PB C 311 van 22. 10. 1996, blz. 12. L 274/38 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 23. 10. 1999 II. De betrokken maatregelen (13) (8) (9) (10) (11) De punten van de beschikking van de Commissie van 31 december 1993 welke het voorwerp uitmaakten van het arrest van het Gerecht van eerste aanleg hebben betrekking op de volgende maatregelen: a) Detachering van ambtenaren bij Sécuripost Het Gerecht heeft geoordeeld dat het feit dat de door de Franse Posterijen bij Sécuripost gedetacheerde ambtenaren op ieder moment weer in hun oorspronke- lijke dienst kunnen worden tewerkgesteld, wanneer in de onderneming waarbij zij zijn gedetacheerd, personeelsinkrimpingen noodzakelijk blijken, zonder dat deze onderneming in dat geval enige schadeloos- stelling of schadevergoeding bij ontslag hoeft te beta- len, een grief is ten aanzien waarvan de Commissie geen standpunt heeft ingenomen en dat de beschikking derhalve op dit punt gebrekkig gemotiveerd is. b) Geen bijdragen van Sécuripost aan de werkloos- heidsfondsen Het Gerecht heeft ten aanzien van dit punt geoordeeld dat de bestreden beschikking op dit punt gebrekig gemotiveerd is omdat de Commissie erkent dat „voor het gebruik van gedetacheerde ambtenaren geen bijdra- gen aan de werkloosheidsfondsen verschuldigd zijn, omdat zij door hun statuut een gegarandeerde betrek- king hebben” Door niet uit te leggen in welke zin dit verschil tussen Sécuripost en haar concurrenten niet als staatssteun hoeft te worden betiteld, is de Commissie derhalve in gebreke gebleven bij de motivering van haar beschikking. c) Terbeschikkingstelling van bedrijfsruimten Het Gerecht kwam tot de conclusie dat „de bedrijfs- ruimten van Sécuripost aan haar ter beschikking zijn gesteld in het kader van een bijzonder onzekere gebruiksregeling en dat de Commissie in haar beschik- king geen nadere gegevens heeft verstrekt omtrent de daadwerkelijk jegens Sécuripost toegepaste prijzen en omtrent de prijzen die de concurrenten van Sécuripost voor vergelijkbare bedrijfsruimten moeten betalen”. De Commissie heeft dus geen vergelijking gemaakt tussen de prijzen die effectief worden toegepast jegens Sécuri- post en die welke haar concurrenten moeten betalen voor vergelijkbare bedrijfsruimten, hetgeen volgens het Hof een kennelijke beoordelingsfout is. d) Onderhoud van de voertuigen van Sécuripost door SNAG (12) Het Gerecht heeft geoordeeld dat het, teneinde vast te stellen of er sprake was van staatssteun in de zin van het Verdrag, onvoldoende was te volstaan met de constatering dat de SNAG — Service national des ateliers et garages des PTT — een systeem van facture- ring gebruikt dat vergelijkbaar is met het systeem dat geldt in particuliere garages. Het Gerecht verwijt de Commissie niet te hebben onderzocht „of de toegepaste tarieven al dan niet een steunmaatregel aan het licht brachten”. Het arrest eist op dit punt een vergelijking van de tarieven die worden toegepast door de SNAG en de tarieven die particuliere garages voor vergelijkbare prestaties in rekening brengen. Het Hof heeft de analyse van het Gerecht onderschreven door te stellen dat de Commissie op dit punt een kennelijke beoordelingsfout heeft gemaakt. (14) (15) e) Verstrekking van een voorschot van 15 000 000 FRF aan Sécuripost voor het begrotingsjaar 1989 Het Gerecht oordeelde dat de beschikking op dit punt door de Commissie ontoereikend is gemotiveerd omdat zij heeft volstaan met de constatering dat dit bedrag is verstrekt in het kader van een intra-concernovereen- komst tussen de vennootschappen van de groep So- fipost en dat het daarop toegepaste rentepercentage in overeenstemming is met de basisrentevoet, vermeer- derd met een half procentpunt. Het Gerecht heeft verklaard dat „het feit dat het een transactie betreft waarvoor wordt betaald, op zichzelf niet volstaat om aan te tonen dat het geen steunmaatregel in de zin van artikel 92 van het Verdrag is, omdat een dergelijke transactie waarvoor wordt betaald, ook mogelijk is tegen een percentage dat voor Sécuripost een bijzonder voordeel oplevert ten opzichte van haar concurrenten”. (16) De Commissie had derhalve moeten onderzoeken of het gehanteerde tarief overeenstemde met de marktren- te en heeft, door een dergelijk onderzoek achterwege te laten, volgens het hof een kennelijke beoordelingsfout gemaakt. (17) f) Door Sécuripost jegens de Franse Posterijen gehanteerde tarieven Het Gerecht heeft de Commissie verweten „ermee te volstaan om de respectievelijk aan de post en Casino in rekening gebrachte prijs van de dienst uitsluitend te vergelijken op basis van gegevens betreffende het jaar 1993, zonder hiervoor redenen te geven of dit nader te preciseren. (. ) Bovendien zijn de door Sécuripost aan de post in rekening gebracht tarieven van 1987 tot 1993 voortdurend gedaald, zulks in het bijzonder overeenkomstig de kaderovereenkomst van 30 sep- tember 1987 tussen de post en Sécuripost, zodat de door verzoeksters gestelde verschillen nog groter zijn”. „Bij gebreke van nadere gegevens betreffende de gedu- rende jaren 1987, 1988, 1989, 1990, 1991 en 1992, door Sécuripost jegens de post en andere cliënten toegepaste prijzen, is het Gerecht van mening dat het niet over de gegevens beschikt om de juistheid van de beslissing te kunnen toetsen (. )”. Het Hof heeft deze analyse van het Gerecht onderschreven door te concluderen dat de Commissie op dit punt een kenne- lijk beoordelingsfout heeft gemaakt. 23. 10. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 274/39 (18) III. Preciseringen van de Franse autoriteiten a) Detachering van ambtenaren bij Sécuripost De Franse autoriteiten stellen, om te beginnen, dat de indienstneming van de ambtenaren heeft geleid tot meerkosten, tussen 1988 en 1991, van circa [. ] ten opzichte van de situatie die zich zou hebben voorgedaan indien uitsluitend werknemers uit de par- ticuliere sector zouden zijn ingezet. Dit is te wijten aan de veel hogere salarissen van de gedetacheerde ambtenaren in vergelijking met die van personen die in dienst worden genomen op basis van privaatrechtelijke contracten (in 1990 bedroeg bijvoorbeeld het gemid- delde maandsalaris zonder sociale lasten van een geldtransportbegeleider in overheidsdienst van Sécuri- post [. ] in vergelijking met [. ] voor een geldtransport- begeleider bij Sécuripost met een privaatrechtelijk contract). (19) Met betrekking tot de kosten voor het weer in hun oorspronkelijke dienst tewerkstellen van de door de Franse Posterijen bij Sécuripost gedetacheerde amb- tenaren, merken de Franse autoriteiten op dat Sécuri- post in dergelijke gevallen een overplaatsingsvergoe- ding uitkeerde aan de betrokken ambtenaren, de zoge- noemde indemnité de rupture de l’engagement de détache- („vergoeding voor de verbreking van de de- ment tacheringsverbintenis”). Deze vergoeding was bedoeld om het verschil te compenseren tussen het salaris dat de weer bij de Franse Posterijen tewerkgestelde ambtenaar ontving tijdens de periode vanaf zijn effec- tieve terugkeer tot en met de oorspronkelijke datum van de beëindiging van zijn detachering en het salaris dat hij zou hebben ontvangen indien hij tot aan genoemde datum bij Sécuripost gedetacheerd was gebleven. De door de Franse Posterijen bij Sécuripost gedetacheerde ambtenaren (geplande duur vijf jaar) ontvingen gedurende hun detachering namelijk hogere salarissen en de verbetering van de verbintenis door Sécuripost was derhalve aanleiding voor een schade- loosstelling wegens vervroegde beëindiging van deze gunstigere voorwaarden. (20) (21) De uitgekeerde vergoeding, vastgesteld op basis van een overeenkomst waarover is onderhandeld met de lag vakbonden in het kader van het sociaal plan, tussen [. ] en [. ] per ambtenaar die naar zijn dienst terugkeerde, afhankelijk van de datum van terugkeer. Gemiddeld bedroeg de vergoeding [. ] per teruggekeer- de ambtenaar. Indien Sécuripost niet de gedetacheerde ambtenaar naar de Franse Posterijen had doen terugkeren, maar werknemers met privaatrechterlijke contracten had ontslagen, dan zou zij ontslagpremies verschuldigd zijn geweest. De Franse autoriteiten hebben de theoretische ontslagpremie berekend die door Sécuripost had moe- ten worden uitgekeerd aan ontslagen werknemers met privaatrechtelijke contracten. De berekening hiervan is gebaseerd op het recht dat te dien aanzien op Sécuri- post toepasselijk is, dat wil zeggen de voorschriften van de collectieve overeenkomst voor de vervoersector en het door Sécuripost opgestelde sociaal plan. Op basis van het gemiddelde salaris van een werknemer bij Sécuripost en de voorschriften van de collectieve overeenkomst voor de vervoersector, zou de ontslag- premie voor een werknemer met een privaatrechtelijk contract [. ] hebben bedragen. In totaal heeft Sécuri- (22) (23) (24) (25) (26) post een bedrag van [. ] uitgekeerd aan de 235 amb- tenaren die tot 30 juni 1991 weer in hun oorspronke- lijke dienst werden tewerkgesteld, terwijl het totale bedrag aan ontslagpremies dat verschuldigd zou zijn geweest aan werknemer met privaatrechtelijke contrac- ten bij dezelfde salarissen als die van de ambtenaren [. ] × 235 zou hebben bedragen, ofwel [. ]. Hieruit volgt dat de kosten voor het doen terugkeren van de gedetacheerde ambtenaren naar hun oorspronkelijke dienst voor Sécuripost hoger waren dan het bedrag aan ontslagpremies dat zij aan werknemers met privaat- rechtelijke contracten verschuldigd zou zijn geweest. De Franse autoriteiten benadrukken echter dat de berekening van de ontslagpremies die Sécuripost ver- schuldigd zou zijn geweest aan werknemers met privaatrechtelijke contracten is uitgevoerd op basis van de salarissen van de gedetacheerde ambtenaren en dat het bedrag veel lager zou zijn geweest indien was uitgegaan van een lager salarisniveau, in overeenstem- ming met de werkelijke salarissen van werknemers in de particuliere sector, gelet op de situatie op de arbeidsmarkt. b) Geen bijdragen aan de werkloosheidsfondsen De Franse autoriteiten hebben bevestigd dat Sécuripost geen bijdragen verschuldigd was aan de werkloos- heidsfondsen voor de gedetacheerde ambtenaren aan- gezien hun statuut hen werkgelegenheid garandeerde. Daarentegen hebben zij opgemerkt dat de gedetacheer- de ambtenaren globale sociale bijdragen betalen waar- van de tarieven hoger waren dan die voor werknemers in de particuliere sector, aangezien het verschil tussen de tarieven van de werkgeversbijdragen voor ambtena- ren en voor werknemers met een privaatrechtelijk contract heeft gevarieerd van 1,31 % in 1988 tot 7,47 % in 1992. In het bijzonder ligt het tarief voor het burgerlijk pensioen, dat overeenkomt met de pensioenbijdrage van werknemers in loondienst, veel hoger dan in de particuliere sector. De Franse autoriteiten hebben berekend dat de meer- kosten voor de werkgeversbijdragen in verband met de tewerkstelling van ambtenaren in de periode van 1988 tot 1991 [. ] bedragen. c) Terbeschikkingstelling van bedrijfsruimten De Franse autoriteiten hebben omtrent verschillende punten nadere informatie verstrekt over de voorwaar- den waartegen Sécuripost tussen 1988 en 1992 alle of een gedeelte van haar bedrijfsruimten van de Franse Posterijen kon huren. Allereerst is gebleken dat de huur van de bedrijfsruim- ten door Sécuripost van de Franse Posterijen een tijdelijke oplossing was, aangezien Sécuripost binnen korte tijd andere bedrijfsruimten heeft gezocht ter vervanging van die welke zij huurde van de Franse Posterijen. Van alle door Sécuripost gehuurde bedrijfs- ruimten bedroeg het percentage van de van de Franse Posterijen gehuurde ruimten in 1988 93 % van het totale gehuurde oppervlakte, en in 1992 nog slechts 7 %. De Franse autoriteiten hebben verklaard dat Sécuripost zo snel besloot de bedrijfsruimten van de Franse Posterijen te verlaten omdat deze in het al- gemeen niet voldeden aan de specifieke behoeften van Sécuripost. L 274/40 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 23. 10. 1999 (27) (28) (29) (30) De Franse autoriteiten merken in het bijzonder op dat de gemiddelde oppervlakte van de door Sécuripost van de Franse Posterijen gehuurde bedrijfsruimten beperkt was (62 m2 in 1988), terwijl de bedrijfsruimten die Sécuripost vervolgens in de particuliere sector heeft gehuurd veel groter waren (gemiddeld 324 m2 in 1992). Tevens merken zij op dat deze bedrijfsruimten over het algemeen verouderd waren en slecht aangepast voor het gebruik dat Sécuripost ervan wenste te maken. De Franse autoriteiten hebben in verscheidene concrete gevallen aangetoond dat de bedrijfsruimten die Sécuri- post van de Franse Posterijen huurde onmiskenbaar niet geschikt waren voor haar behoeften, hetzij wegens hun oppervlakte, de plaats waar ze zich bevonden of de indeling ervan. De Franse autoriteiten hebben voorts verklaard dat de door Sécuripost van de Franse Posterijen gehuurde bedrijfsruimten behoorden tot staatseigendom onder- worpen aan publiekrecht en derhalve zijn verhuurd tegen de specifieke regels die gelden ten aanzien van staatseigendom. Dit betekende met name dat Sécuripost de bedrijfsruimten van de Franse Posterijen slechts op tijdelijke en herroepbare titel mocht huren. De vergoeding voor het gebruik van staatseigendom wordt vastgesteld door het ministerie van Economie en Financiën en komt tot stand door de toepassing van een vast tarief, afhankelijk van de huurwaarde van een vergelijkbare particuliere ruimte, en een variabel tarief, afhankelijk van het specifieke voordeel dat de huurder heeft van het gebruik van de ruimte. In het geval van de door Sécuripost van de Franse Posterijen gehuurde bedrijfsruimten had deze vergoe- ding de vorm van een bij overeenkomst tussen de Franse Posterijen en Sécuripost vastgestelde huur. Gezien de tijd die sindsdien is verstreken, hebben de Franse autoriteiten niet alle tussen de Franse Posterijen en Sécuripost gesloten huurcontracten voor de betrok- ken periode kunnen terugvinden. Niettemin hebben zij nadere preciseringen kunnen verstrekken over het bedrag van de in rekening gebrachte huur voor 43 van de bedrijfsruimten verspreid over heel Frankrijk. De Franse autoriteiten hebben een vergelijking gemaakt tussen deze steekproef van door Sécuripost aan de Fran- se Posterijen betaalde huurbedragen met de huren die Sécuripost zou hebben moeten betalen voor vergelijk- bare bedrijfsruimten op de particuliere markt. Deze ver- gelijking is gebaseerd op de „Cote annuelle des valeurs vénales immobilières au 1er janvier 1988 (4)”, waarin voor elke Franse stad de boven- en ondergrens voor de huurwaarden wordt vermeld voor nieuwe of oude gebouwen, gerenoveerde en niet-gerenoveerde ge- bouwen. Tevens wordt een wegingsfactor toegepast om de huurwaarde van bepaalde typen onroerend goed te bepalen (garages, parkeerplaats, enz. ). Op de huurwaar- de van het door Sécuripost van de Franse Posterijen gehuurde onroerend goed volgens de Callon-gids heb- ben de Franse autoriteiten een percentage van 25 % in mindering gebracht. Zij hebben verklaard dat een dergelijke vermindering een gangbare praktijk is op de onroerendgoedmarkt indien het om een huurcontract met onzekere voorwaarden gaat. Uit de door de Franse autoriteiten meegedeelde informatie blijkt dat de aan de hand van de Callon-gids vastgestelde waarde van de (4) Editions Callon, 1988. (31) door Sécuripost gehuurde gebouwen, na aftrek van een percentage van 25 % om rekening te houden met de onzekere huurvoorwaarden, in het algemeen dicht bij de door Sécuripost betaalde huur ligt. d) Onderhoud van de voertuigen van Sécuripost door de SNAG De Franse autoriteiten hebben bevestigd dat de door de SNAG in rekening gebrachte bedragen voor de reparatie en het onderhoud van de vrachtwagens van Sécuripost gebaseerd waren op de tarieven die worden gehanteerd door het dealernet Renault Véhicules In- dustriels (RVI), zowel wat het uurtarief als de in rekening gebrachte arbeidstijd betreft. Met betrekking tot de tarieven hebben de Franse autoriteiten een vergelijking uitgevoerd aan de hand van referentietarie- ven voor het arbeidsloon voor de reparatie en het onderhoud van vrachtwagens in 25 grote garages in Frankrijk (bijvoorbeeld Parijs, Bordeaux en Orléans). De referentietarieven worden gebruikt door de gehele sector onderhoud en reparatie van vrachtwagens in Frankrijk, met inbegrip van de particuliere sector. Uit de door de Franse autoriteiten verstrekte gegevens blijkt, voor de periode 1988-1992, dat de gemiddeld door de SNAG aan Sécuripost gefactureerde bedragen niet op significante wijze verschillen van de door RVI aan zijn eigen klanten in rekening gebrachte bedragen. e) Voorschot van 15 000 000 FRF aan Sécuripost voor het begrotingsjaar 1989 (32) De Franse autoriteiten hebben verklaard dat Sofipost, de houdstermaatschappij van de Franse Posterijen, aan Sécuripost een lening van 15 000 000 FRF heeft verstrekt. Het ging om een kortlopende lening voor de periode van 21 december 1989 tot 23 oktober 1990. De rentepercentages waren als volgt: (33) — in 1989, PIBOR-rente (5) voor drie maanden ver- meerderd met 0,55 procentpunt, dus 11,36 %; — in 1990, PIBOR-rente voor drie maanden vermeer- derd met 0,60 procentpunt, dus 10,96 %. Dit rentepercentage ligt hoger dan het externe finan- cieringspercentage van Sofipost (dat wil zeggen het herfinancieringspercentage dat Sofipost moet betalen aan de banken, hetgeen betekent dat Sofipost een marge ontving door haar dochteronderneming tegen de desbetreffende voorwaarden een lening toe te staan) en hoger dan de gemiddelde percentages voor intra-concernleningen die gebruikelijk zijn binnen de voornaamste industriële en handelsconcerns in Frank- rijk. De Franse autoriteiten hebben verklaard dat uit de verslagen van de financiële commissarissen van de verschillende Franse groepen over 1989 blijkt dat intra-concernleningen een gangbare praktijk zijn. Be- studering van de verslagen leert ook dat er grote (5) De PIBOR (Paris Inter-Bank Offered Rate) is de geldmarktrente, dat wil zeggen het jaarlijkse tarief waartegen banken elkaar leningen met een looptijd van drie maanden verstrekken. De PIBOR-rente wordt dagelijks berekend door de Association Française de Banques, als het rekenkundig gemiddelde van de rentetarieven medegedeeld door 14 representatieve instellingen die handelen in Parijs. 23. 10. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 274/41 verschillen bestaan tussen de percentages die binnen de verschillende concerns worden gehanteerd (bijvoor- beeld 5 % bij Eurocom tegen 15,34 % bij BSN). In bepaalde concerns wordt voor de leningen geen enkele vergoeding gevraagd, of is het toe te passen percentage afhankelijk van de resultaten van de dochteronder- neming die de begunstigde is van de lening. Het rentepercentage van de lening aan Sécuripost moet dan ook worden gerekend tot de hoogste tarieven die zijn waargenomen voor intra-concernleningen in 1989. f) Door Sécuripost jegens de Franse Posterijen gehanteerde tarieven De Franse autoriteiten hebben bevestigd dat Casino de enige klant van Sécuripost is die vergelijkbaar is met de Franse Posterijen omdat beide zich, op het nationale grondgebied, kenmerken door een grote spreiding van hun vestigingen. De Franse autoriteiten hebben een gedetailleerde vergelijking verstrekt van de tarieven die werden gehanteerd voor de Franse Posterijen en de Casino-vestigingen. De vergelijking werd gemaakt over het jaar 1993, omdat het contract met Casino werd gesloten in juni 1992, naar aanleiding van een concur- rerende offerte. De Franse autoriteiten hebben voorts gepreciseerd dat de aan de Franse Posterijen in rekening gebrachte tarieven, in tegenstelling tot hetgeen beweerd is door het Gerecht van eerste aanleg, niet op permanente wijze zijn gedaald, maar dat de in 1993 geldende tarieven daarentegen gestegen zijn in vergelijking met de tarieven die sinds mei 1989 werden toegepast. De keuze voor de tarieven van 1993 als uitgangspunt voor de vergelijking kon dus niet leiden tot een accentuering van een eventueel verschil tussen de tarieven van Sécuripost jegens de Franse Posterijen en de marktprij- zen in de periode 1989-1993. Voordat in 1989 een stijging optrad, was het tarief dat Sécuripost in rekening bracht aan de Franse posterijen tussen 1987 en 1989 gedaald. De Franse autoriteiten hebben echter verklaard dat Sécuripost voorafgaan aan 1989 geen particuliere klanten had en dat pas vanaf 1990 een significant aandeel van haar omzet afkomstig was van particuliere klanten. De Franse autoriteiten hebben de Commissie voorts de tarieven per aangedane vestiging medegedeeld die Sécuripost tussen 1990 en 1992 in rekening bracht aan andere grote klanten dan de Franse Posterijen (en Casino). Deze klanten zijn ingedeeld naar geografische zone (steden, voorsteden, platteland) om een vergelijking met de voor de Franse Posterijen gehanteerde tarieven mogelijk te maken. (34) (35) (36) (37) De tarifering voor de Franse Posterijen en voor Casino is niet identiek. Voor de Franse Posterijen heeft Sécuri- post een tariferingssysteem per punt opgesteld met een tarief gedifferentieerd naar geografische zone (steden, voorsteden, platteland). Het contract met Casino is opgesteld op basis van één nationaal tarief dat voor 1993 163 FRF per aangedane vestiging bedroeg. (38) Teneinde een betekenisvolle vergelijking te maken tussen de tarieven voor beide klanten, werden de tarieven voor de Franse Posterijen toegepast op de (39) (40) structuur van de Casino-vestigingen. Dit komt uit op een tarief van 180,61 FRF per aangedane vestiging, terwijl het vaste nationale tarief dat Sécuripost aan Casino in rekening bracht, 163 FRF bedroeg. De (fictie- ve) toepassing van de aan de Franse Posterijen door Sécuripost in rekening gebrachte tarieven zou er dus, in het geval van Casino, toe leiden dat het tarief per aangedane vestiging met 17,61 FRF zou stijgen. De Franse autoriteiten zijn echter van mening dat dit verschil van 17,61 FRF (circa 11 % van het tarief voor Casino) ruimschoots wordt gerechtvaardigd door de specifieke voorwaarden waaraan Sécuripost bij de dienstverlening aan de Franse Posterijen moet voldoen. In een contract voor geldvervoer kunnen vier techni- sche voorwaarden worden opgenomen: de duur van de rit (het resultaat van de geografische verwijdering van de vestiging die moet worden aangedaan ten opzicht van het centrale depot en de verkeersdrukte), de veiligheidseisen (aantal en deskundigheid van het per- soneel, type transportwagen), exploitatievereisten (bij- voorbeeld sluitingstijden van de vestigingen, overbren- ging naar de Banque de France), overige vereisten (bijvoorbeeld nationaal geografisch bereik). (41) De Franse autoriteiten hebben de contracten van Sécuripost met de Franse Posterijen en met Casino geanalyseerd in het licht van voornoemde vereisten. (42) Met betrekking tot de duur van de rit hebben de Franse autoriteiten uitgelegd dat de gemiddelde afstand tussen de vestigingen 9,91 km bedroeg voor de ten behoeve van de Franse Posterijen verrichte diensten en 5,08 km voor de ten behoeve van Casino verrichte diensten. Gelet op de normale stilstandtijd bij elke vestiging en de gemiddelde rijsnelheid van de transportwagens in stedelijke gebieden, bedraagt het aantal aangedane vestigingen 3,4 per uur voor de Franse Posterijen in vergelijking met 4,9 per uur voor de Casino- vestigingen. (43) Ten aanzien van de veiligheid hebben de Franse Posterijen Sécuripost verplicht te voldoen aan veilig- heidsvereisten die niet voorkomen in de contracten met Casino. De voornaamste vereisten betroffen de aanwezigheid van drie geldtransportbegeleiders (6), specifieke toegangsprocedures op de terreinen van de post en procedures voor nadering en radiocontact. De Franse autoriteiten hebben de effecten van deze vereisten echter niet kunnen becijferen. (44) Met betrekking tot de exploitatievereisten verplichtten de Franse Posterijen Sécuripost tot een ingewikkelde route en konden de wachttijden in de postkantoren lang zijn en niet systematisch worden gefactureerd. Een standaardcontract zoals dat werd gesloten met Casino voorzag daarentegen in een systematische fac- turering in gevallen waarin de wachttijd meer dan tien (6) De Franse autoriteiten hebben verklaard dat de aanwezigheid van drie geldtransportbegeleiders verplicht is voor het vervoer van bedragen van meer dan 200 000 FRF uit hoofde van een decreet van 13 juli 1979. De Franse Posterijen hebben in hun intern reglement een lagere drempel vastgesteld: 50 000 FRF en 100 000 FRF. L 274/42 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 23. 10. 1999 (45) (46) (47) (48) minuten bedroeg. In dit verband zij eraan herinnerd dat de ddur van niet-beschikbaarheid 130 minuten bedroeg voor de Franse Posterijen en 30 minuten voor Casino. Op een standaard werkdag van acht uur beschikt een transportwagen die een route aflegt voor de Franse Posterijen dus maar over 5. 50 uur om de factureerbare ritten uit te voeren terwijl dezelfde transportwagen die en klassieke route zoals voor Casino uitvoert, over 7. 30 uur beschikt. De andere vereisten betroffen de verplichting het hele nationale grondgebied te bedienen en de — lange — betalingstermijnen, terwijl particuliere klanten wel de gebruikelijke marktvoorwaarden in acht namen. Deze andere vereisten zijn niet gekwantificeerd door de Franse autoriteiten. Uit het voorgaande blijkt dat, uitsluitend gelet op de vereisten met betrekking tot de benodigde tijd om de route af te leggen en de exploitatievereisten, het aantal vestigingen dat per dag gemiddeld door Sécuripost kon worden aangedaan voor de Franse Posterijen 19,8 (5. 50 uur × 3,40) en voor Cadino 36,75 (7. 30 uur × 4,9) bedroeg. Het aantal per dag aangedane Casino- vestigingen lag derhalve 85 % hoger dan het aantal vestigingen dat voor de Franse Posterijen kon worden aangedaan. Bovendien bedroeg het gemiddelde bedrag in rekening bracht aan de Franse dat Sécuripost Posterijen, gewogen naar de geografische spreiding van de vestigingen van de Franse Posterijen, 264 FRF in vergelijking met één enkel nationaal tarief van 163 FRF voor Casino. Door het aantal per dag aangedane vestigingen te vermenigvuldigen met het per vestiging gefactureerde tarief, wordt de dagelijkse opbrengst van een transportwagen die een route voor de Franse Posterijen afwerkte verkregen: 264 FRF × 19,8 = 5 227 FRF, terwijl een transportwagen die een route voor Casino aflegde gemiddeld een opbrengst van 163 FRF × 36,75 = 5 990 FRF genereerde. Hieruit volgt dat Sécuripost aan de Franse Posterijen geen te hoge bedragen in rekening heeft gebracht wanneer rekening wordt gehouden met de specifieke vereisten die door de Franse Posterijen werden opgelegd voor het geld- transport, waarbij slechts rekening wordt gehouden met een gedeelte van genoemde vereisten. IV. Beoordeling De Commissie heeft de gegevens en de door de Franse autoriteiten verstrekte informatie bestudeerd. Voort heeft zij enkele aspecten aan een nader onderzoek onderworpen. Op grond hiervan is zij van oordeel dat de betrokken maatregelen niet moeten worden aangemerkt als staatsteun in de zin van artikel 87 van het Verdrag. In het bijzonder is de Commissie van mening dat de tewerkstelling van gedetacheerde ambtenaren Sécuri- post geen enkel voordeel heeft opgeleverd. De terug- keer van de gedetacheerde ambtenaren naar de Franse Posterijen heeft Sécuripost immers geen enkel voordeel opgeleverd aangezien het bedrag van de ontslagpremies die werden betaald aan vervroegd teruggekeerde amb- tenaren enigszins hoger was dan de ontslagvergoedin- gen die zijn geweest aan werknemers met een privaat- rechtelijk contract, waarbij nog geen rekening is gehou- den met het feit dat deze werknemers veel lagere salarissen zouden hebben genoten dan de ambtenaren, (49) (50) (51) welke salarissen de berekeningsgrondslag zouden heb- ben gevormd voor de bepaling van de ontslagvergoe- dingen. Daar komt bij dat uit de vergelijking van de Franse regering van de werkgeversbijdragen voor werknemers met een privaatrechtelijk contract en voor ambtenaren blijkt dat de tewerkstelling va ambtenaren, in plaats van staatssteun op te leveren, meerkosten voor Sécuripost hebben meegebracht. De verstrekte informatie met betrekking tot de door Sécuripost betaalde huur voor 43 bedrijfsruimten ver- spreid over het gehele Franse grondgebied toont aan dat de toegepaste huren over het algemeen vergelijkbaar waren met en gemiddeld hoger dan de huren op de markt, rekening houdend met de toepasselijke waar- devermindering wegens het onzekere karakter van de gebruiksregeling die werd overeengekomen tussen de Franse Posterijen en Sécuripost. De steekproef van 43 bedrijfsruimten die werd gebruikt door de Franse autoriteiten vertegenwoordigt een totale oppervlakte van 3 170 m2, ofwel 35 % (in termen van oppervlakte) van het totaal van de door Sécuripost van de Franse Posterijen gehuurde bedrijfsruimten in 1998. Deze steekproef heeft aangetoond dat de gemiddelde huur van de bedrijfsruimten die Sécuripost van de Franse Posterijen huurde, in 1988 [. ] bedroeg (7). Indien de marktwaarde van deze steekproef wordt berekend aan de hand van de waarden van de Callon-gids voor elk van de desbetreffende gebouwen, rekening houdend met de toepasselijke vermindering wegens de onzekere ge- bruiksregeling die in de contracten tussen Sécuripost en de Franse Posterijen overeen werd gekomen, wordt een resultaat verkregen van [. ] in 1988, hetgeen lager is dan de gemiddelde huur die Sécuripost voor dezelfde steekproef heeft betaald. De Commissie heeft laten onderzoeken of de toege- paste vermindering werkelijk gerechtvaardigd was: allereerst is daaruit gebleken dat aangezien de door de Franse Posterijen aan Sécuripost verhuurde bedrijfs- ruimten tot het staatseigendom behoren, de verhuring niet anders dan tegen onzekere voorwaarden kon plaatsvinden. Tevens is uit het onderzoek naar voren gekomen dat, ofschoon de onzekere aard van een huurcontract niet noodzakelijkerwijs en systematisch een vermindering ten opzichte van de marktwaarde rechtvaardigt, het gangbaar is dat verhuring tegen onzekere voorwaarden in de particuliere sector gepaard gaat met la précarité des locations privées s’accompagne de loyers réduits”). Derhalve is gebleken dat de Franse autoriteiten op correcte wijze hebben aangetoond dat de door Sécuri- post aan de Franse Posterijen betaalde huur voor 43 aan de verhuurde bedrijfsruimten conform de marktwaarde van de verhuurde ruimten was. Aange- zien deze steekproef van 43 bedrijfsruimten gelijk gespreid was over het gehele Franse grondgebied en een aanzienlijk onderdeel uitmaakte van het geheel van de bedrijfsruimten die Sécuripost tussen 1988 en 1992 van de Franse Posterijen huurde, is de Commissie van oordeel dat de Franse autoriteiten op bevredigende wijze hebben aangetoond dat de door Sécuripost aan de Franse Posterijen betaalde huur in overeenstemming was met de marktwaarde van de verhuurde ruimten en dit derhalve geen staatssteun heeft opgeleverd. lagere huren („de pratique habituelle, (7) Dit jaar is gekozen als referentie: zoals eerder gesteld heeft Sécuripost binnen zeer korte tijd na 1988 de bedrijfsruimten die zij huurden van de Franse Posterijen verlaten. 23. 10. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 274/43 (52) Met betrekking tot het onderhoud van de voertuigen is de Commissie van oordeel dat de vergelijking met de RVI-tarieven adequaat is. Het RVI-netwerk is een referentie op de markt in termen van de omvang van het netwerk en de marktaandelen (8). De Commissie heeft een statistische vergelijking gemaakt van de tarieven die worden gehanteerd voor het onderhoud van de voertuigen door de SNAG en door RVI. Globaal, voor het gehele Franse grondgebied, liggen de tarieven over het algemeen zeer dicht bij elkaar: op nationaal niveau bedroeg het verschil gemiddeld nooit meer dan 4 % voor de onderzochte periode. Tussen 1988 en 1993 liggen twee gebruikte referentietarieven van de SNAG licht onder die van RVI, waarbij het verschil echter nooit groter is dan 1,5 %, en is het derde gehanteerde tarief daarentegen bij de SNAG iets hoger dan bij RVI (verschil van 1,65 %). Deze tariefverschillen zijn nagenoeg verwaarloosbaar en kleiner dan de geconstateerde statistische spreiding. De Commissie is derhalve van oordeel dat de facturering voor het onderhoud van de voertuigen van Sécuripost door de SNAG tegen marktprijzen heeft plaatsgevonden en, dientengevolge, geen elementen van staatssteun omvat. (55) (53) De Commissie is van oordeel dat de voorwaarden van de lening van 15 miljoen FRF conform de voorwaarden zijn die als normaal kunnen worden beschouwd voor de handelsbetrekkingen tussen een moedermaatschap- pij en een dochteronderneming die tot hetzelfde par- ticuliere concern behoren. Het rentepercentage is zowel hoger dan de PIBOR-rente en de externe financierings- kosten van Sofipost. Sécuripost heeft de houdstermaat- schappij van de Franse Posterijen dus een marge betaald. Overigens behoort het desbetreffende percen- tage intra- concernleningen zoals blijkt uit de jaarverslagen van de financiële commissarissen voor 1989. De gedragingen van Sofipost zijn derhalve vergelijkbaar met die van een particulier investeerder in een markteconomie. rentetarieven voor de hogere tot (54) Met betrekking tot de tarieven is de Commissie van oordeel dat de vergelijking met Casino de enige relevante is. Tot 1992 had Sécuripost geen andere klanten die vergelijkbaar waren met de Franse Poste- rijen in termen van de geografische spreiding van de vestigingen. Bovendien was de keuze voor de tarieven van 1993 een voorzichtige, omdat deze tarieven waren gestegen ten opzichte van de periode ervoor (1989-1992). Het gebruik van de tarieven van 1993 als uitgangspunt voor de vergelijking kon derhalve alleen maar leiden tot een accentuering van elk verschil tussen de door Sécuripost jegens de Franse Posterijen toegepaste tarieven en de marktprijzen tussen 1990 en 1993. De Commissie is van mening dat de vergelijken- de berekeningen van de Franse autoriteiten, waarbij slechts een gedeelte van de vereisten in aanmerking wordt genomen, heeft aangetoond dat de tarieven die Sécuripost tussen 1990 en 1993 aan de moedermaat- schappij in rekening bracht, niet buitensporig waren, maar vergelijkbaar met de tarieven voor andere klanten, zeker gezien genoemde vereisten. De door de Franse Posterijen opgelegde vereisten en de daarmee corres- ponderende tarieven leverden een lagere dagopbrengst per transportwagen op dan bij Casino het geval was. De analyse van de tarieven die Sécuripost tussen 1990 en 1992 aan andere klanten dan Casino in rekening bracht, bevestigt eveneens dat de tarieven voor de Franse Posterijen niet buitensporig waren: gebleken is immers dat, bij een vergelijkbare geografische sprei- ding, het tarief voor de Franse Posterijen in de periode 1990-1992 gemiddeld slechts 0,4 % boven het tarief voor de andere klanten lag. Sécuripost heeft dus geen enkele vorm van staatssteun ontvangen middels de facturering aan de Franse Posterijen tussen mei 1990 en 1993. In de periode 1987-1989 was de omzet van Sécuripost niet voor een significant deel afkomstig van andere klanten dan de Franse Posterijen en de Franse autoritei- ten hebben geen informatie kunnen verstrekken die een vergelijking tussen de marktprijzen en de aan de Franse Posterijen in rekening gebrachte tarieven mogelijk maakt. Niettemin heeft de Commissie, op basis van de door de Franse autoriteiten meegedeelde tarieven voor andere klanten dan de Franse Posterijen voor de periode 1990-1992, een extrapolatie gemaakt van de markttarieven in de periode 1987-1989: dit levert, bij een gelijke geografische spreiding van de vestigingen als de Franse Posterijen, een markttarief op van circa 248 FRF. Dit geschatte tarief is niet rechtstreeks vergelijkbaar met het tarief dat Sécuripost de Franse Posterijen factureerde, omdat het gaat om een extrapolatie op basis van de tarieven die tussen 1990 en 1992 werden toegepast voor klanten met een minder omvangrijke geografische spreiding als de Franse Posterijen. Omdat dit geschatte tarief bovendien het resultaat is van een extrapolatie van de marktprijzen over de periode 1987-1989 op basis van de tarieven die Sécuripost andere klanten dan de Franse Posterijen tussen 1990 en 1992 in rekening bracht, is de analyse van de jaarlijkse verschillen tussen dit geëxtrapoleerde tarief en het voor de Franse Posterijen gehanteerde tarief niet relevant: alleen de analyse van het gemiddelde verschil, geconstateerd voor de periode 1987-1992 tussen het (effectieve of geëxtrapoleerde) tarief voor de andere klanten dan de Franse Posterijen en de tarieven voor de Franse Posterijen kan een geldige conclusie opleveren. Het gemiddelde verschil in de periode 1987-1992 tussen de (geëxtrapoleerde of effectieve) tarieven die Sécuripost aan andere klanten dan de Franse Posterijen in rekening bracht en de tarieven die aan de Franse Posterijen werden gefactureerd, bedroeg circa 5 %. Gelet op de specifieke vereisten waaraan in het geval van de Franse Posterijen moest worden voldoen, is dit verschil niet buitensporig: de Commissie is derhalve van oordeel dat het niveau van de tarieven die Sécuripost tussen 1987 en 1989 aan de Franse Posterijen in rekening heeft gebracht, niet heeft geleid tot staatssteun, HEEFT DE VOLGENDE BESCHIKKING GEGEVEN: Artikel 1 De maatregelen ten aanzien van Sécuripost zoals bedoeld in het besluit tot inleiding van de procedure (9), te weten dat detachering van ambtenaren van de Franse Posterijen bij (8) Zie de statistieken over 1992 van het Syndicat des constructeurs français d’automobiles, DAFSA-studie van april 1994 en het tijdschrift „Transport Magazine” van juli 1996. (9) PB C 311 van 22. 10. 1996, blz. 12. L 274/44 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 23. 10. 1999 Sécuripost, het niet betalen door Sécuripost van bijdragen aan de werkloosheidsfondsen, de terbeschikkingstelling van bedrijfsruimten van de Franse Posterijen aan Sécuripost, het onderhoud van de voertuigen van Sécuripost door de Service National des Ateliers et Garages des PTT (SNAG), de toeken- ning van een voorschot van 15 miljoen FRF door Sofipost (de houdstermaatschappij van de Franse Posterijen) aan Sécuripost voor 1989 en de door Sécuripost jegens de Franse Posterijen gehanteerde tarieven vormen geen staatssteun in de zin van artikel 87, lid 1, van het Verdrag. Artikel 2 De onderhavige beschikking is gericht tot de Franse Republiek. Gedaan te Brussel, 20 juli 1999. Voor de Commissie Monika WULF-MATHIES Lid van de Commissie


title: Verordnung (EG) Nr. 1584/1999 der Kommission vom 20. Juli 1999 zur Änderung der Verordnung (EG) Nr. 1346/1999 zur Kürzung der Gültigkeitsdauer der für Getreideverarbeitungserzeugnisse zu erteilenden Ausfuhrlizenzen

eurovoc_concepts:
cereal product
export licence

formats: pdf print

text: L 188/12 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 21. 7. 1999 VERORDNUNG (EG) Nr. 1584/1999 DER KOMMISSION vom 20. Juli 1999 zur Änderung der Verordnung (EG) Nr. 1346/1999 zur Kürzung der Gültigkeitsdauer der für Getreideverarbeitungserzeugnisse zu erteilenden Ausfuhrlizenzen DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN — gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, gestützt auf die Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 des Rates vom Juni 1992 über die gemeinsame Marktorganisation für 30. Getreide (1), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 1253/1999 (2), insbesondere auf Artikel 9, gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1162/95 der Kommission vom 23. Mai 1995 mit besonderen Durchführungsbestim- mungen über Einfuhr- und Ausfuhrlizenzen für Getreide und Reis (3), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 1432/ 1999 (4), insbesondere auf Artikel 7 Absatz 1, in Erwägung nachstehender Gründe: (1) Mit der Verordnung (EG) Nr. 1346/1999 der Kommis- sion vom 24. Juni 1999 zur Kürzung der Gültigkeits- dauer der für Getreideverarbeitungserzeugnisse zu ertei- lenden Ausfuhrlizenzen (5) wurde die Frist für die Einrei- chung der Anträge auf Ausfuhrlizenzen auf den 31. August 1999 festgesetzt. Da gemäß Artikel 7 Absatz 3 der Verordnung (EG) Nr. 1162/95 die Lizenzen am dritten Arbeitstag nach der Antragstellung erteilt werden, macht es die genannte Frist in der Praxis unmöglich, die (2) (3) zwischen dem 27. August und dem 31. August bean- tragten Lizenzen zu verwenden. Das Datum 31. August 1999 ist daher durch das Datum 26. August 1999 zu ersetzen. Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Verwaltungsaus- schusses für Getreide — HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Artikel 1 Absatz 1 der Verordnung (EG) Nr. 1346/1999 erhält folgende Fassung: Abweichend von Artikel 7 Absatz 1 der Verordnung „(1) (EG) Nr. 1162/95 endet die Gültigkeitsdauer der Ausfuhrli- zenzen, die zwischen dem Inkrafttreten der vorliegenden Verordnung und dem 26. August 1999 für die im Anhang aufgeführten Erzeugnisse beantragt werden, am 31. August 1999. “ Artikel 2 Diese Verordnung tritt am Tag ihrere Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften in Kraft. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitglied- staat. Brüssel, den 20. Juli 1999 Für die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission (1) ABl. L 181 vom 1. 7. 1992, S. 21. (2) ABl. L 160 vom 26. 6. 1999, S. 18. (3) ABl. L 117 vom 24. 5. 1995, S. 2. (4) ABl. L 166 vom 1. 7. 1999, S. 56. (5) ABl. L 159 vom 25. 6. 1999, S. 45


title: 1999/673/CE: Décision de la Commission, du 20 juillet 1999, concernant l'aide d'État que l'Allemagne envisage de mettre à exécution en faveur de Saxonylon Textil GmbH [notifiée sous le numéro C(1999) 2535] (Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE) (Le texte en langue allemande est le seul faisant foi.)

eurovoc_concepts:
Germany
State aid
aid to industry
man-made fibre
textile industry

formats: html pdf print

text: 16. 10. 1999 FR Journal officiel des Communautés européennes L 268/25 DÉCISION DE LA COMMISSION du 20 juillet 1999 concernant l'aide d'État que l'Allemagne envisage de mettre à exécution en faveur de Saxonylon Textil GmbH [notifiée sous le numéro C(1999) 2535] (Le texte en langue allemande est le seul faisant foi. ) (Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE) (1999/673/CE) LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES, vu le traité instituant la Communauté européenne, et notam- ment son article 88, paragraphe 2, vu l'accord sur l'Espace économique européen, et notamment son article 62, paragraphe 1, point a), vu le règlement (CE) no 659/1999 du Conseil du 22 mars 1999 portant modalités d'application de l'article 93 du traité CE (1), et notamment son article 7, après avoir invité les intéressés à présenter leurs observations conformément audit article (2) et vu ces observations, considérant ce qui suit: (1) (2) (3) (4) (5) I. PROCÉDURE Par lettre du 19 juin 1998, l'Allemagne a notifié un projet d'aide en faveur de l'entreprise Saxonylon Textil GmbH (Dresde), prévoyant la construction d'une installa- tion de production de fil de polyamide à Meerane dans l'État libre de Saxe. Elle a communiqué des informations complémentaires par lettre du 10 septembre 1998. Par lettre du 17 novembre 1998, la Commission a informé l'Allemagne de sa décision d'ouvrir la procédure prévue à l'article 88, paragraphe 2, du traité CE à l'égard de cette aide. L'Allemagne a répondu à l'ouverture de la procédure par lettre du 7 janvier 1999. La décision de la Commission d'ouvrir la procédure a été publiée au Journal officiel des Communautés européennes (2). La Commission a mis les intéressés en demeure de lui présenter leurs observations au sujet de l'aide en ques- tion. La Commission a reçu les observations de six tiers inté- ressés. Ces observations ont été transmises à l'Alle- magne, qui les a commentées par lettre du 15 juin 1999. II. DESCRIPTION DE L'AIDE L'aide envisagée porte sur un projet d'investissement de l'entreprise Saxonylon Textil GmbH, une filiale du groupe Tolaram (Singapour). Ce groupe est présent dans plus de vingt pays et fabrique des textiles, des fibres, des fils, des revêtements de sol, du papier, des produits chimiques, des équipements de télécommunications, des denrées alimentaires, des produits électroniques et des articles ménagers. Le projet porte sur la construction d'une installation de production moderne, à Meerane, de (6) (7) (8) (9) textiles de polyamide 66, fils continus industriels et notamment de fils complètement étirés (FDY), de fils partiellement étirés (PDY), de fils texturés, de fils retors et de fils teints. Cette usine fabriquera des fils micros, des fils fins et des fils multifilaments de poids moyen, avec des filaments de 0,5 à 1 denier. La capacité prévue de l'installation est de 12 140 tonnes par an et la production doit commencer au troisième trimestre de l'année 1999. La production de cette instal- lation se substituera aux 3 000 à 4 000 tonnes de produits actuellement importés par le groupe Tolaram à partir de pays tiers. Ce projet doit créer au moins 150 emplois. Le total des coûts pouvant prétendre à une aide s'élève à 120,99 millions de marks allemands (DEM). L'aide finan- cière envisagée comprend une subvention à l'investisse- ment de 35,208 millions de DEM, devant être versée dans le cadre du 26e Rahmenplan der Gemeinschaftsaufgabe «Verbesserung der regionalen Wirtschaftsstruktur» (3) (plan- cadre de la tâche d'intérêt commun «Amélioration de la structure la Commission, et une prime à l'investissement de 7,138 millions de DEM. L'intensité totale de l'aide s'élève à 35 %. régionale»), approuvé par économique Lors de l'ouverture de la procédure, la Commission a émis des doutes quant à la compatibilité de aide avec le marché commun, car le projet ne respecte apparemment pas les dispositions applicables de l'encadrement des aides à l'industrie des fibres synthétiques (4) (ci-après dénommé «l'encadrement»). III. OBSERVATIONS DES INTÉRESSÉS Le Comité international de la rayonne et des fibres synthétiques (CIRFS) a estimé, dans ses observations, qu'il existait une surcapacité évidente dans la production de fils continus industriels et textiles de polyamide et que les dispositions de l'encadrement relatives à la pénurie structurelle de l'offre n'étaient pas applicables en l'espèce. Le projet ayant pour effet, dans une situation où aucune pénurie structurelle de l'offre ne peut être établie, d'accroître les capacités de production de l'entreprise, le projet d'aide est incompatible avec l'encadrement. En outre, un grand nombre d'entreprises du secteur se sont totalement modernisées et ont, dans certains cas, créé de nouvelles capacités de production sans enfreindre les (1) JO L 83 du 27. 3. 1999, p. 1. (2) JO C 39 du 13. 2. 1999, p. 2. (3) Lettre de la Commission du 18 septembre 1997 (SG) D/7104. (4) JO C 94 du 30. 3. 1996, p. 11. L 268/26 FR Journal officiel des Communautés européennes 16. 10. 1999 (10) (11) (12) dispositions de l'encadrement. De même, d'autres projets programmés sans intervention étatique pourraient être remis en cause si un projet concurrent bénéficiait d'aides. Selon les prévisions des experts du CIRFS, la demande de fils textiles de polyamide dans la Commu- nauté reculera en moyenne de 1,6 % par an entre 1998 et 2003, alors que la demande de fils industriels de polyamide restera relativement stable. Le CIRFS rejette l'argument des autorités allemandes selon lequel l'aide contribue à la restructuration de l'industrie dans les nouveaux Länder. Il estime que cet argument ne se fonde pas sur l'encadrement et qu'en outre, la restructuration de l'ancienne industrie de fils polyamide de la Répu- blique démocratique allemande a déjà eu lieu, de manière relativement réussie. L'association Industrievereinigung Chemiefaser e. V. a également soutenu que le projet d'aide n'était pas compatible avec l'encadrement, qu'il n'y avait pas pénurie structurelle de l'offre pour les produits en ques- tion en Allemagne et que les producteurs non subven- tionnés d'Allemagne orientale seraient particulièrement affectés par l'aide. L'association espagnole des producteurs de fibres synthé- tiques Profibra a observé que le projet d'aide aurait une incidence négative sur les fournisseurs espagnols, qui se trouvent déjà dans une situation économique précaire, et elle a demandé que l'encadrement soit appliqué de manière restrictive. La Commission a également reçu des observations de l'entreprise textile Poliseda SL, qui produit des fils continus textiles et industriels en polyamide. Eu égard à la faible utilisation des capacités dans le secteur, elle s'oppose à octroi de l'aide, qu'elle juge incompatible avec l'encadrement. L'entreprise Nurel SA, qui produit des fibres polyester, des fils continus textiles et des fils textiles en polyamide, a également fait valoir que les producteurs existants se trouvaient dans une situation difficile. Elle estime que le projet d'aide porterait préju- dice aux investissements réalisés au moyen de fonds propres et confère par conséquent aux projets subven- tionnés un avantage concurrentiel injustifié. L'entreprise l'aide était Nylstar GmbH a fait tendances accordée, elle-même serait actuelles du marché, d'arrêter sa production dans les usines allemandes de Fribourg en Brisgau (Bade-Wurtem- berg) et de Neumünster (Schleswig-Holstein), ce qui aurait pour conséquence la perte de 525 emplois. remarquer que si forcée, vu les (14) (15) l'Alle- En ce qui concerne la réduction des capacités, magne a fait remarquer qu'il s'agissait en l'espèce de la construction d'une installation de production neuve. L'entreprise ne disposant pas encore d'installations de production de même type dans l'Espace économique européen (ci-après dénommé «EEE»), elle ne pouvait supprimer d'autres capacités dans l'EEE. L'Allemagne renvoie aux déclarations qu'elle a faites avant l'ouverture de la procédure pour ce qui concerne l'incidence du projet sur le degré d'utilisation des capacités de produc- tion de fibres et de fils, essentiellement concernant les exportations prévues et la substitution des importations au vu de l'accroissement prévu de la demande. L'Allemagne explique encore qu'une partie considérable des installations de production situées sur le territoire des nouveaux Länder ont déjà été fermées dans le cadre de la restructuration de l'ancienne industrie est-alle- mande des fibres synthétiques, et que des capacités ont ainsi été supprimées. Sur les 28 000 salariés du secteur, 3 205 seulement avaient conservé leur emploi en 1996. On avait espéré, à époque, que des capacités propres de production de fibres synthétiques seraient créées ou, du les nouveaux moins, partiellement conservées dans Länder, mais le processus de restructuration ne s'est pas déroulé au rythme initialement prévu. L'Allemagne estime que même un investisseur qui ne produit pas encore dans l'EEE peut contribuer, par ses investisse- ments, à la restructuration de l'industrie locale. La construction d'une nouvelle usine dans l'État libre de Saxe contribue, selon l'Allemagne, à rendre l'industrie chimique dans les nouveaux Länder compétitive et moderne. II serait regrettable, ajoute l'Allemagne, qu'un investisseur potentiel qui a la volonté de développer considérablement la base industrielle régionale et de contribuer ainsi à accroître le revenu dans cette région relevant de l'objectif 1 soit contraint de renoncer à son projet en raison d'une décision de la Commission s'op- posant à l'octroi d'aides qui ont pesé dans le choix de l'implantation effectué par l'investisseur. (16) Dans la lettre du 15 juin 1999, par laquelle elle a répondu aux observations des tiers intéressés, l'Alle- magne explique que les informations communiquées par les concurrents potentiels de l'entreprise et par leurs représentants sont parfois en contradiction avec les données qu'elle a elle-même fournies. Elle attire égale- ment l'attention sur le fait que la Commission dispose déjà de tous les éléments nécessaires pour statuer. IV. COMMENTAIRES DE L'ALLEMAGNE V. APPRÉCIATION DE L'AIDE (13) L'Allemagne a répondu à l'ouverture de la procédure par lettre du 7 janvier 1999. Elle a avancé l'argument selon lequel l'aide envisagée promouvrait le développement économique de Meerane, qui se situe dans une zone de l'objectif 1. L'Allemagne considère que les effets écono- miques au niveau régional de l'investissement projeté doivent peser autant, dans l'appréciation du projet d'aide, que son incidence sur la concurrence et sur les échanges entre États membres. (17) L'article 87, paragraphe 1, du traité CE dispose que, sauf dérogations, les aides qui faussent ou qui menacent de fausser la concurrence en favorisant certaines entreprises incompatibles avec le ou certaines productions sont marché commun dans la mesure où elles affectent les échanges entre États membres. De même, conformément à l'article 61, paragraphe 1, de l'accord EEE, ces aides sont, sauf dérogations, incompatibles avec le fonctionne- ment de l'accord. 16. 10. 1999 FR Journal officiel des Communautés européennes L 268/27 (18) (19) L'aide projetée en faveur de l'entreprise Saxonylon Textil GmbH constitue incontestablement une aide au sens des articles susmentionnés, puisqu'elle lui permettrait de réaliser l'investissement en question sans devoir en supporter intégralement le coût. Le fil continu industriel et textile de polyamide fait l'objet d'échanges importants dans l'EEE, qui s'élevaient, en 1997, à environ 1 million de tonnes. On peut donc affirmer que l'aide envisagée serait susceptible de fausser la concurrence et d'affecter les échanges au sens de l'article 87, paragraphe 1, du traité CE et de l'article 61, paragraphe 1, de l'accord EEE. La dérogation prévue à l'article 87, paragraphe 3, point a), du traité CE, ainsi qu'à l'article 61, paragraphe 3, point a), de l'accord EEE, concerne les aides destinées à favoriser le développement économique de régions dans lesquelles le niveau de vie est anormalement bas ou dans lesquelles sévit un grave sous-emploi. En permettant à l'entreprise de réaliser l'investissement en question, l'aide envisagée favoriserait le développement économique de Meerane (Saxe), qui est classée comme une zone de l'objectif 1. Néanmoins, le secteur des fibres synthétiques doit être contrôlée même lorsqu'il s'agit des régions les moins développées de la Communauté. l'incidence de l'aide sur (20) Depuis 1977, les conditions d'octroi des aides aux producteurs de fibres synthétiques sont régies par un encadrement dont la portée a été régulièrement modi- fiée, en dernier lieu en 1996 (1). (21) L'encadrement en vigueur prévoit la notification de tout projet tendant à accorder aux producteurs de fibres synthétiques, sous quelque forme que ce soit, et que la Commission ait autorisé ou non le régime concerné, des aides ne répondant pas au critère de minimis qui consti- tuent un soutien aux activités suivantes: (23) (24) La Commission prend acte du fait que l'aide envisagée serait accordée dans le cadre de régimes qu'elle a approuvés. La mise en œuvre des régimes en question, à savoir le 26e Rahmenplan der Gemeinschaftsaufgabe «Verbes- serung der regionalen Wirtschaftsstruktur» et la Investitionszu- lagengesetz (2), doit néanmoins respecter la réglementa- tion communautaire applicable au cumul de différents types d'aides et celle applicable à certains secteurs spéci- fiques de l'industrie, des transports, de l'agriculture et de la pêche. L'encadrement fixe de manière précise les critères que la Commission doit appliquer lors de l'examen des projets entrant dans le champ d'application du contrôle. Il prévoit, notamment, que pour apprécier la compatibilité des aides envisagées, la considération fondamentale est leur incidence sur les marchés des produits concernés, c'est-à-dire les fibres ou les fils dont la production serait soutenue par les aides en question. Les aides à l'investis- sement sont admises pour les entreprises qui ne sont pas des petites et moyennes entreprises, à concurrence de 50 % du plafond d'aide applicable, si l'aide entraîne une réduction significative des capacités concernées ou si le marché des produits concernés est caractérisé par une pénurie structurelle et l'aide n'entraîne pas une augmentation significative des capacités en question. si (25) Dans ce secteur, les taux d'utilisation des capacités dans l'ensemble de l'EEE sont relativement peu satisfaisants. Le taux d'utilisation des capacités pour le fil continu de polyamide au sein de l'EEE était d'environ 75 % en 1995 et en 1996, et de 79 % en 1997. Il n'y a manifestement pas d'insuffisance structurelle de l'offre sur le marché en cause puisque, selon l'encadrement, il faudrait pour cela que le taux annuel moyen d'utilisation des capacités pour la fibre ou le fil concerné atteigne au moins 90 % au cours des deux années précédentes. a) l'extrusion/la texturation de tous les types génériques de fibres et de fils à base de polyester, de polyamide, d'acrylique ou de polypropylène, quelles qu'en soient les utilisations finales, ou (26) b) la polymérisation (y compris la polycondensation), lorsque celle-ci est intégrée à extrusion au niveau des équipements utilisés, ou c) tout processus annexe lié à l'installation simultanée d'une capacité d'extrusion et/ou de texturation par le futur bénéficiaire ou par une autre société du groupe auquel il appartient et qui, dans l'activité industrielle spécifique concernée, est normalement intégré à cette capacité au niveau des équipements utilisés. (22) En l'espèce, l'aide envisagée serait accordée pour la construction d'une nouvelle installation de production de fils continus de polyamide et relève donc dudit enca- drement. Le projet d'aide devait par conséquent être notifié. Étant donné que le marché n'est pas caractérisé par une insuffisance structurelle de l'offre, la Commission doit s'assurer que l'aide entraîne une réduction significative des capacités concernées, c'est-à-dire l'extrusion de fils continus de polyamide. Puisque la société mère du béné- ficiaire potentiel de l'aide ne fabrique pas actuellement de fibres synthétiques au sein de l'EEE, le projet ne saurait entraîner aucune réduction, significative ou non, des capacités. Au contraire, il y aura une augmentation des capacités d'environ 12 140 tonnes par an. (27) La Commission constate que le montant total de l'aide envisagée s'élève à 42,346 millions de DEM, soit une intensité d'aide de 35 % (brut), c'est-à-dire le plafond d'aide régional applicable au Land de Saxe. Par consé- quent, l'aide envisagée atteint le double du plafond auto- risé par l'encadrement pour les grandes entreprises, indé- pendamment du respect des autres critères dudit enca- drement. (1) JO C 24 du 29. 1. 1999, p. 18. (2) Lettre de la Commission du 27 décembre 1995 SG(95) D/17154 et corrigendum SG(96) D/3794 du 11 avril 1996. L 268/28 FR Journal officiel des Communautés européennes 16. 10. 1999 (28) La Commission ne peut accepter l'argument avancé par l'Allemagne selon lequel l'aide doit être approuvée car cet investissement contribue à la restructuration du secteur des fibres synthétiques dans les nouveaux Länder. Étant donné que l'investisseur n'est pas un producteur de l'EEE, il n'apparaît pas que l'investissement en question contribue directement à la restructuration de l'industrie locale. L'Allemagne n'a pas non plus fourni de données concernant l'incidence de cet investissement sur les capa- cités de production en Saxe ou dans les autres Länder. Or, l'encadrement stipule clairement que les capacités à prendre en considération sont celles dont dispose le bénéficiaire potentiel de l'aide. A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION: Article premier L'aide d'État que l'Allemagne envisage de mettre à exécution en faveur de Saxonylon Textil GmbH (Dresde), qui comprend une subvention d'un montant de 35,208 millions de DEM et une prime à l'investissement d'un montant de 7,138 millions de DEM, est incompatible avec le marché commun. Cette aide ne peut être mise à exécution. Article 2 L'Allemagne informe la Commission, dans un délai de deux mois à compter de la notification de la présente décision, des mesures prises pour s'y conformer. Article 3 VI. CONCLUSIONS La République fédérale d'Allemagne est destinataire de la présente décision. (29) La Commission constate, par conséquent, que le projet d'aide en faveur de Saxonylon Textil GmbH est incom- patible avec le marché commun et avec le fonctionne- ment de accord EEE, car il ne respecte pas les disposi- tions de l'encadrement des aides à l'industrie des fibres synthétiques, Fait à Bruxelles, le 20 juillet 1999. Par la Commission Karel VAN MIERT Membre de la Commission


title: 2000/116/EY: Komission päätös, tehty 20 päivänä heinäkuuta 1999, veronluonteisilla maksuilla rahoitettavasta valtiontuesta, jota Alankomaat aikoo myöntää koristekasvien myynninedistämiseen (tiedoksiannettu numerolla K(1999) 3440) (Ainoastaan hollanninkielinen teksti on todistusvoimainen)

eurovoc_concepts:
Netherlands
State aid
advertising
horticulture
quasi-fiscal charge

text: L 34/20 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 9. 2. 2000 II (Säädökset, joita ei tarvitse julkaista) KOMISSIO KOMISSION PÄÄTÖS, tehty 20 päivänä heinäkuuta 1999, veronluonteisilla maksuilla rahoitettavasta valtiontuesta, jota Alankomaat aikoo myöntää koriste- kasvien myynninedistämiseen (tiedoksiannettu numerolla K(1999) 3440) (Ainoastaan hollanninkielinen teksti on todistusvoimainen) (2000/116/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan, ottaa huomioon elävän kasviaineiston ja kukkaviljelytuotteiden yhteisen markkinajärjestelyn luomisesta 27 päivänä helmikuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 234/68 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 3290/94 (2), on perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti kehottanut esittämään ja ottaa huomioon nämä huomautukset, huomautuksensa (3) asianomaisia sekä katsoo seuraavaa: I Menettely (1) (2) Alankomaiden viranomaiset ovat ilmoittaneet komis- siolle perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti yllä mainitusta tukitoimenpiteestä komissiolle 9 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä, joka kirjattiin saapuneeksi 12 päivänä joulukuuta 1996. Lisä- tietoja on toimitettu 4 päivänä maaliskuuta 1997 päivä- tyllä kirjeellä, joka kirjattiin saapuneeksi 5 päivänä maaliskuuta 1997. Komissio on ilmoittanut 30 päivänä toukokuuta 1997 päivätyllä kirjeellä SG (97) D/4124 Alankomaiden halli- tukselle päätöksestään aloittaa tämän tukitoimenpiteen EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 osalta kohdassa tarkoitettu menettely. (1) EYVL L 55, 2. 3. 1968, s. 1. (2) EYVL L 349, 31. 12. 1994, s. 105. (3) EYVL C 227, 26. 7. 1997, s. 5. (3) (4) (5) (6) Komission päätös menettelyn aloittamisesta on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä (4). Komissio on kehottanut muita asianomaisia esittämään huomautuk- sensa tästä tuesta. Komissio on ilmoittanut vastaanote- tuista huomautuksista Alankomaiden viranomaisille ja antanut heille mahdollisuuden vastata huomautuksiin. Alankomaiden huomautukset on toimitettu komissiolle 22 päivänä kesäkuuta 1998 päivätyllä kirjeellä. Alankomaiden hallituksen ja tuottajaorganisaation edus- tajat kokoontuivat 23 päivänä marraskuuta 1998 ja toimittivat lisätietoja suunnitellusta järjestelystä. II Tukitoimenpiteen yksityiskohtainen kuvaus Ilmoitus koskee muutosta veronluonteisessa maksussa, jolla rahoitetaan jo olemassa olevaa myynninedistämisen tukiohjelmaa. Uuden säännöksen nojalla muista jäsenval- tioista maahantuoduista tuotteista saadaan periä maksu, mutta maksujen tuoton palauttaminen myynninedistä- misestä vastaaville organisaatioille varmistetaan. Nykyinen tuki myönnetään koristekasvialan myynnin- edistämiseen (tukitoimenpide n:o 766/95). Myynninedis- toteuttaa Bloemenbureau Holland. Tuki tämistoimet jonka Product- rahoitetaan veronluonteisella maksulla, schap voor Siergewassen (koristekasvien tuottajaorgani- saatio), nykyiseltä nimeltään Productschap Tuinbouw (puutarha-alan tuottajaorganisaatio), perii koristekasvien tai niiden lisäysaineiston myynnistä Alankomaissa. ja Maksun perustana on myytyjen tuotteiden arvo, jokaisen koristekasvien viljelijän ja maahantuojan tulee suorittaa se. Muista yhteisön jäsenvaltioista maahan- tuodut tuotteet on erityisesti vapautettu maksusta. (4) Ks. alaviite 3. 9. 2. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 34/21 Komissio on aina katsonut kansallisen lain nojalla sääde- tystä maksusta saatavat tulot perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuiksi valtion varoiksi. Koska näitä tuloja käytetään myynninedistämiseen tiettyjen alankomaalaisten tuottajien hyödyksi, mikä siten ”vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa”, Alankomaiden toimenpide on perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tukitoimenpide. (kukkien kasvien) ja Muutosluonnoksella pyritään siihen, että muista jäsen- valtioista maahantuotaville tuotteille myönnetty vapautus poistettaisiin ja että niitä verotettaisiin samalla tavalla kuin alankomaalaisia tuotteita tai kolmansista maista maahantuotuja tuotteita. Muista jäsenvaltioista maahantuotavista tuotteista perittävän maksun tuotto käytetään kokonaan kyseisissä jäsenvaltioissa toteutetta- Toteuttaminen viin myynninedistämiskampanjoihin. tapahtuu tiiviissä yhteistyössä tuottajaorganisaation ja muiden organisaatioiden kanssa. jäsenvaltioiden vastaavien Tuottajaorganisaatio tekee ennen myynninedistämistoi- mien toteuttamista kaikkien jäsenvaltioiden vastaavien organisaatioiden kanssa sopimukset näiden varojen käyt- tämisestä koristekasvien yleisiin myynninedistämiskam- panjoihin kyseisessä jäsenvaltiossa. Alankomaiden viran- omaiset ovat toimittaneet mallisopimuksen. (7) kanssa sopimusta, ilman painostusta. Kirjeessä, Alankomaiden viranomaiset ovat painottaneet sitä, että ehdotetut sopimukset muiden jäsenvaltioiden vastaavien solmitaan myynninedistämisorganisaatioiden jossa vapaaehtoisesti eli tuottajaorganisaatio esittelee ilmoitetaan mahdollisille organisaatioille, että sopimuksen tarkoituk- sena on periä asianomaisesta jäsenvaltiosta tulevilta tuot- teilta maksu ja palauttaa sen tuotto. Alankomaiden viranomaiset viittaavat siihen, että yhdessä sopimuksen määräyksiä että maksu peritään ”Alankomaissa ja Alankomaiden kautta myytävistä tuotteista”. Näin ollen Alankomaiden viran- omaisten mukaan sopimus voidaan tehdä ainoastaan siinä tapauksessa, että toisen jäsenvaltion vastaava orga- nisaatio erityisesti hyväksyy maksun perimisen Alanko- maissa tai Alankomaiden kautta myytävästä tuotteestaan ja maksun tuoton palauttamisen. edeltävässä perustelussa mainitaan, Alankomaiden viranomaiset takaavat sen, että jos tietyn jäsenvaltion kanssa ei voida saada aikaan tällaista sopi- musta, kyseisen jäsenvaltion tuotteista ei peritä maksua. (8) Tuottajaorganisaation esittämässä mallisopimuksessa että myynninedistämistoimista määrätään erityisesti, päätetään ja ne toteutetaan tuottajaorganisaation ja asianomaisen jäsenvaltion myynninedistämisorganisaa- tion yhteisellä sopimuksella. Lisäksi sopimuksen mukai- sesti asianomaisen jäsenvaltion myynninedistämisorgani- joka voi koska tahansa käyttää veto-oikeutta saation, kaikkien ehdotusten kohdalla, tulee aina hyväksyä myyn- ninedistämistoimet. Jos neuvottelut eivät johda yhteis- ymmärrykseen, molempien perustama komitea voi tehdä sitovan suosituksen. Tämä komitea koostuu kaikkien osapuolten nimittämistä jäsenistä ja sopimuksen tekevän organisaation edustajien nimittä- mästä riippumattomista kolmannesta henkilöstä. osapuolten (9) Tuottajaorganisaatio käyttää kolmea valintaperustetta arvioitaessa muissa jäsenvaltioissa toimivien kumppa- niorganisaatioiden edustavuutta. Kyseisten organisaati- oiden tulee a) voida suorittaa myynninedistämistoimia, b) toimia asianomaisen jäsenvaltion koko alueella, c) toimia alallaan laaja-alaisesti tuottajien ja kauppiaiden parissa. (10) täyttävää organisaatiota, Komissio on pannut merkille Alankomaiden viran- omaisten toimittamista tiedoista, että jos ei löydetä nämä etsitään kolme perustetta kuitenkin tuottajien tai kaupan organisaatiota, joka edustaa alaa ja toimii muun ohessa myynninedistämis- toimissa. Lisäksi jos useampi organisaatio täyttää valinta- perusteet, kaikkia niitä kuullaan ja sopimus tehdään kaikkien organisaatioiden kanssa tai organisaatiot, joiden kanssa ei tunnustavat sopimuksen tekevän organisaation edustajakseen. Alankomaiden viranomaisten mukaan tällä tavoin voidaan välttää kumppaniorganisaatioiden mielivaltaista valintaa. tehdä sopimusta, (11) Alankomaiden viranomaiset ovat toimittaneet yksityis- kohtaisen luettelon kumppaniorganisaatioista, joiden kanssa eri jäsenvaltioissa tehdään yhteistyötä, ja mahdol- lisista muista kumppaniorganisaatioista sekä syistä, miksi tietty organisaatio on valittu yllä mainittujen perusteiden mukaisesti. toistaneet Alankomaiden viranomaiset ovat myynninedistämistuen aikaisemmin esittämänsä luonteen osalta selvityksen siitä, että nykyinen ohjelma (tukitoimenpide n:o 766/95) on maataloustuotteiden mainontaan myön- nettävää valtiontukea koskevien komission suuntavii- vojen (5) mukainen ja että tämä pätee myös myynnin- edistämistoimiin, joita toteutetaan yhteistyössä muissa jäsenvaltioissa olevien kumppaniorganisaatioiden kanssa. Siksi komissio katsoo uuteen ohjelmaan sisältyvän tuen yhteismarkkinoille soveltuvaksi. (12) Alankomaiden viranomaiset tuotteista. aikovat ottaa käyttöön maksun, joka peritään muista jäsenvaltioista maahantuo- duista katsoo Pääsääntöisesti Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asiassa 47/69, Ranska vastaan komissio (6), antaman tuomion perus- teella, rahoitetaan veronluonteisilla joita peritään myös muista jäsenvaltioista maksuilla, maahantuotavista tuotteista, ei sovellu yhteismarkki- noille. komissio tuki, joka että (13) Komissio katsoo, että muissa jäsenvaltioissa olevien kumppaniorganisaatioiden antama hyväksyntä niiden tuotteista perittävälle maksulle on tärkeä seikka, joka erottaa tämän maksun muista tavanomaisista veronluon- teisista maksuista. Tämä hyväksyntä näyttää tekevän maahantuoduista tuotteista perittävän maksun luonteel- taan vapaaehtoiseksi, sillä tuottajaorganisaatio saa periä (5) EYVL C 302, 12. 11. 1987, s. 6. (6) Kok. 1970, s. 487. L 34/22 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 9. 2. 2000 tuotteista maksuja jäsenvaltioista maahantuotavista ainoastaan siinä tapauksessa, että kyseisissä jäsenval- tioissa olevat kumppaniorganisaatiot hyväksyvät järjes- telyn. Näin ollen maahantuoduista tuotteista perittävä maksu voi olla luonteeltaan pakollinen ainoastaan siinä tapauksessa, että hyväksyntä on olemassa. Komissio katsoo, että myös varojen palauttaminen kumppaniorganisaatioille on seikka, joka erottaa tämän järjestelyn tavanomaisista veronluonteisista maksuista. palautetaan jäsenvaltioon, verotulot voitaisiin olettaa, että vero, joka liittyy tukitoimenpiteen tuottamaan hyötyyn, ei ole maahantuoduille tuotteille suurempi kuin kansallisille tuotteille. asianomaiseen (15) Komissio kuitenkin epäilee vahvasti, noudatetaanko 13 kohdassa mainittuja ehtoja järjestelyn soveltamisessa käytäntöön. (16) Tämän johdosta komissio on aloittanut perustamissopi- muksen 88 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn. (14) Komissio on näin ollen tehnyt sellaisen johtopäätöksen, että 13 kohdassa mainituin ehdoin ollaan aloittamassa järjestelyä, jonka voitaisiin katsoa soveltuvan yhteis- markkinoille, koska sen perustana on asianomaisten jäsenvaltioiden edustavien kumppaniorganisaatioiden vapaaehtoinen hyväksyntä ja koska sen vuoksi, että III Maksun mahdolliset taloudelliset vaikutukset (17) Ehdotetun maksun taloudelliset vaikutukset ovat tuotta- jaorganisaation tietojen perusteella seuraavat: Leikkokukat ja ruukkukasvit 1998 Maa Tuonti (X 1 000 NLG) Tuotto veronluonteisen maksun käyttöönoton jälkeen Ranska Belgia Saksa Italia Yhdistynyt kuningaskunta Irlanti Tanska Kreikka Portugali Espanja Itävalta Suomi Ruotsi 29 300 79 600 34 500 9 600 7 800 4 000 10 800 1 700 2 100 103 800 600 200 400 274 745 322 90 73 37 101 16 20 970 6 2 3 YHTEENSÄ 284 400 2 659 (18) Ainoastaan alankomaalaisten yritysten kasvattamista tuotteista perittävillä veronluonteisilla maksuilla rahoitettavien myynninedistämistoimien budjetti ja toteutuneet kustannukset ovat seuraavat: Vuosi Budjetti Toteutuneet kustannukset (NLG) 1993 1994 1995 1996 26 045 000 26 880 000 27 710 000 28 250 000 25 550 002 26 907 924 9. 2. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 34/23 (19) Maksun suuruus on ollut 0,8 prosenttia (vuonna 1995), 0,95 prosenttia (vuonna 1996), 1,05 prosenttia (vuonna 1997) ja 1,15 prosenttia (vuonna 1998). (20) Taloudelliset vaikutukset näkyvät myös vertailtaessa kukkasipulien vientiä Alankomaista. Kukkasipulien vienti Alankomaista Arvo 1994 275 717 310 533 1994 85 848 84 430 Määrä 1995 286 589 279 217 1995 88 482 65 954 (1 000 euroa) 1996 293 790 253 598 (tonneina) 1996 93 726 65 674 Yhteisön sisälle Yhteisön ulkopuolelle Lähde: Eurostat Yhteisön sisälle Yhteisön ulkopuolelle Lähde: Eurostat IV Muiden jäsenvaltioiden ja huomautukset asianomaisten ja tuotteiden myynninedistäminen Flanderin alueella, tuottajaorganisaatio ovat tehneet yhteistyösopimuksen. 4. 1 Belgia 4. 2 Yhdistynyt kuningaskunta (21) (22) (23) (24) (25) (26) Belgian viranomaiset toimittivat Alankomaiden halli- tuksen suunnittelemia toimenpiteitä koskevat huomau- tuksensa 22 päivänä elokuuta 1997 päivätyllä kirjeellä: Belgian viranomaiset kiistävät sen, että muista jäsenval- tioista maahantuodut tuotteet olisi nykyisin vapautettu veronluonteisesta maksusta. (27) (28) Lisäksi Belgian viranomaiset ihmettelevät, mikä on ero verrattuna nykyiseen tilanteeseen. Heidän mielestään ei ole selvää, onko kysymys huutokauppoja vai kaikkia maahantuotuja tuotteita koskevasta maksusta. Myös toimenpiteen laajuus (maksun piiriin kuuluvat tuotteet) vaikuttaa melko epäselvältä. Ei ole olemassa mitään takeita siitä, että maksun tuotto käytetään verotettujen tuotteiden myynninedistämiseen (esimerkiksi kun tietty prosenttiosuus maksusta peritään tuotosta tulisi sama prosenttiosuus ruukkukasveilta, käyttää ruukkukasvien myynninedistämiseen). Lisäksi belgialaisista tuotteista perityn maksun tuotot tulisi myös jakaa alueittain tuotteiden alkuperän mukaan. Kumppaniorganisaatioiden edustavuuden osalta Belgian viranomaiset viittaavat siihen, että myynninedistäminen on Belgiassa alueittaista toimintaa. Jos tuottajasektorilta peritään maksuja, tulisi tämä sektori näin ollen ottaa mukaan myynninedistämistoimiin neuvotellen ja yhteis- työssä myyntisektorin kanssa. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat toimit- taneet huomautuksensa 29 päivänä elokuuta 1997 päivätyllä kirjeellä: Yhdistyneen kuningaskunnan mukaan edustavuus on ongelma. Tuottajaorganisaatio toimii pääasiassa kahden sellaisen brittiläisen organisaation kanssa, jotka eivät kuitenkaan lainkaan edusta tuottajien ja kauppiaiden enemmistöä. Siksi vaarana on myös se, että tiettyjen kauppiaiden täytyy suorittaa maksu mutta heitä ei kuitenkaan edusteta. (29) Uhkana on, että järjestelyyn osallistumattomista jäsen- valtioista tulevia tuotteita syrjitään. (30) Lisäksi muiden jäsenvaltioiden tuottajat ja kauppiaat eivät välttämättä hyödy yhtä paljon tuottajaorganisaation suorittamasta myynninedistämisestä. Ei ole myöskään selvää, mitä tapahtuisi tuloille, joita ei käytetä myynnin- edistämiseen. Tulisi ottaa käyttöön järjestely, jolla huolehdittaisiin siitä, että perityt maksut palautetaan. (31) Myös tietyt käytännön seikat voivat aiheuttaa ongelmia. Tuottajaorganisaation tulisi huolehtia siitä, että maahan- tuotujen tuotteiden alkuperästä on olemassa tarkat määräykset. Jos nämä määräykset puuttuvat, uhkana on, että syntyy epäoikeudenmukainen pysyvien veronluon- teisten maksujen järjestelmä. Belgian viranomaiset ovat ilmoittaneet 18 päivänä tammikuuta 1999 päivätyllä kirjeellä, että heidän teke- mänsä varaukset peruutetaan. Niitä ei tarvitse enää ottaa huomioon, koska VLAM, jonka tehtävänä on maatalous- (32) Näin ollen Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat sitä mieltä, että Alankomaiden hanke on muiden jäsenvaltioiden tuottajien etujen vastainen. He vastus- tavat maahantuoduista tuotteista perittävää maksua. L 34/24 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 9. 2. 2000 (33) (34) (35) (36) (37) (38) (39) (40) (41) (42) (43) (44) Flowers and Plants Association on toimittanut 5 päivänä tammikuuta 1999 päivätyllä kirjeellä kantansa tuotta- jaorganisaation ehdotuksen puolesta. Järjestö ilmoittaa edustavansa kaikkia brittiläisiä suuria narsissinviejiä. Tuottajaorganisaation ehdottama järjestely mahdollistaisi sen, että kyseisen järjestön olisi mahdollista toteuttaa yleisiä myynninedistämiskampanjoita. ajatellaan yhteisön ponnisteluja kukkien ja kasvien myynninedistämiseksi ja kolmansista maista tapahtuvan tuonnin vapauttamisen hyvittämiseksi yhteisön tuotta- jille erityisen myynninedistämisohjelman mukaisesti, myös Alankomaiden myynninedistämissuunnitelmalla jopa voi olla merkittävä rooli. Tämä suunnitelma voi toimia perustana yhteisön ohjelmalle. 4. 3 Tanska Tanskan viranomaiset ovat sensa 3 päivänä syyskuuta 1997 päivätyllä kirjeellä: toimittaneet huomautuk- perittävien Jo pelkästään muista jäsenvaltioista maahantuoduista veronluonteisten maksujen tuotteista perintään liittyvä byrokratia täytyy katsoa sisämarkki- noiden sujuvan toiminnan esteeksi. Lisäksi Alanko- maiden järjestelyn hyväksyminen saattaisi toimia ennak- kotapauksena muille jäsenvaltioille. Se, että järjestely on vapaaehtoinen, ei oikeuta muutta- maan komission käytäntöä, joka koskee maahantuo- duista tuotteista perittäviä veronluonteisia maksuja. Lisäksi ehdotettu järjestely johtaa siihen, että tanskalai- sista tuotteista, joita viedään Alankomaihin ja joita vero- tetaan jo Tanskassa, peritään maksu kahteen kertaan. 4. 4 Ruotsi Ruotsin viranomaiset ovat toimittaneet huomautuksensa 23 päivänä syyskuuta 1997 päivätyllä kirjeellä: jotka Vaikka kysymys on vapaaehtoisista maksuista, palautetaan viejämaahan, järjestely haittaa kaupan- käyntiä sisämarkkinoilla ja aiheuttaa ylimääräisiä hallin- tokustannuksia. Veronluonteinen maksu voi myös aiheuttaa sen, että jotkut tuottajat eivät enää myy tuot- teitaan Alankomaiden markkinoilla, mikä suosii alanko- maalaisia tuottajia. Joissakin maissa peritään jo sisäisiä maksuja, joten järjes- telmä johtaisi kaksinkertaiseen verotukseen. Vapaaehtoinen maksu voidaan periä ainoastaan siinä tapauksessa, että kaikki tuottajat ja kauppiaat hyväksyvät sen joko epäsuorasti niitä edustavan organisaation kautta tai suoraan. Ruotsin viranomaiset epäilevät, että muiden jäsenval- tioiden markkinoiden toimijat eivät saa järjestelystä yhtä paljon hyötyä kuin alankomaalaiset toimijat. Kaksi ruotsalaista järjestöä, Trädgårdsnäringens Riksför- bund (Ruotsin puutarha-alan tuottajaorganisaatio) ja Blomstergrossisternas Riksförbund (Ruotsin kukkatukku- kauppiaiden järjestö), ovat toimittaneet huomautuksensa 22 päivänä joulukuuta 1998 päivätyllä kirjeellä: ja juridisiin kilpailunäkökohtiin. Ruotsin hallitus viittasi komissiolle antamassaan vastauk- sessa Järjestöjen mukaan Ruotsin hallitus on ottanut vain vähäisessä määrin huomioon ruotsalaisten edustavien organisaa- tioiden huomattavasti myönteisemmät arviot. Kyseiset ruotsalaiset täyden tukensa Alanko- maiden ehdotukselle. Suurin osa Euroopan maista hyötyy Alankomaiden myynninedistämistoimista. Kun järjestöt antavat (45) Järjestelmän vapaaehtoinen luonne muodostaisi toisen elementin, joka tulisi ottaa huomioon. V Alankomaiden huomautukset (46) Alankomaiden viranomaiset ovat esittäneet seuraavat huomautukset 22 päivänä kesäkuuta 1998 päivätyllä kirjeellä (viitaten tuottajaorganisaation huomautuksiin, jotka sisältyivät 30 päivänä tammikuuta 1998 päivät- tyyn kirjeeseen, joka oli Alankomaiden viranomaisten kirjeen liitteenä). 5. 1 Belgian huomautuksista (47) (48) (49) Tuottajaorganisaation määräyksen mukaisesti maksua ei 1 päivästä tammikuuta 1996 lähtien enää peritä muista jäsenvaltioista tulevista tuotteista. Jos huutokaupoissa on teknisistä syistä johtuen vielä peritty maksuja tämän päivämäärän jälkeen, ne palautetaan. Veronalaista ei olisi ainoastaan huutokaupoissa tapah- tuva myynti, vaan myös myynti huutokauppojen ulko- puolella on verotettavaa. Järjestely ei eroa vuotta 1996 edeltäneestä järjestelystä. Maksu peritään ainoastaan kukkaviljelytuotteista. Puuviljelmien tuotteita ja kukkasi- puleita koskevat erityiset säännöt. Jo nyt tehdään ero ruukkukasvien ja muiden kasvatet- tujen kukkatuotteiden välillä. Siksi on syytä harkita verosta saatavien tulojen käyttämistä tuoteryhmittäin. Se, kuinka maksun Belgiasta tulevat tuotot jaetaan, riippuu edustajaorganisaatioista. (50) Ehdotettu järjestely on hyödyllinen koko kukkaviljely- sektorille, sekä tuottajille että kauppiaille. 5. 2 Yhdistyneen kuningaskunnan huomautuksista (51) Aluksi valitaan kansallinen organisaatio. Jos se osoit- tautuu mahdottomaksi, tuottajaorganisaatio pyrkii toimi- maan sellaisten organisaatioiden kanssa, jotka edustavat suurta osaa kyseisistä sektoreista. Tätä varten käydään neuvotteluja muiden organisaatioiden kanssa, kuten esimerkiksi National Farmers' Unionin kanssa Yhdisty- neessä kuningaskunnassa. Niin kauan kuin edustavien organisaatioiden ryhmittymää ei ole olemassa, tuotta- jaorganisaatio ehdottaa yhteistyön jatkamista niiden kahden brittiläisen organisaation kanssa, joiden kanssa se tekee nykyisin yhteistyötä. Tuottajaorganisaation mukaan myynninedistämistoimet koituvat koko sektorin hyväksi ja siksi myös ilman edustusta tapahtuvan vero- tuksen ongelma täytyy asettaa oikeisiin mittasuhteisiin. (52) On syytä huomauttaa, että vain kolme jäsenvaltiota ei ole vielä allekirjoittanut sopimusta. Näiden kolmen jäsenvaltion osuus on alle yksi prosentti peritystä koko- naissummasta. 9. 2. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 34/25 (53) Mahdollisesti voidaan harkita, että tulot, joita ei ole käytetty myynninedistämiseen, palautetaan jäsenval- tioille. Kun tarkastellaan jo tehtyjä sopimuksia, tällainen ratkaisu ei kuitenkaan vaikuta kovinkaan tarpeelliselta. (60) (54) Tuottajaorganisaatio katsoo kykenevänsä toteamaan maahantuotujen tuotteiden alkuperän suurella todennä- köisyydellä. Sen määrittelemiseksi, mitkä summat anne- taan millekin maalle, järjestetään vuosittain neuvottelu jäsenvaltioiden asianomaisten viranomaisten kanssa. 5. 3 Tanskan huomautuksista (55) Tuottajaorganisaation mukaan kaksinkertaista verotusta ei tapahdu, koska Alankomaissa perityt maksut palaute- taan Tanskaan. 5. 4 Ruotsin huomautuksista (56) (57) Tuottajaorganisaatio markkinoiden toimijoita ei suosita. katsoo, että alankomaalaisia Tuottajaorganisaation mukaan kaksinkertaista verotusta ei tapahdu, koska Alankomaissa perityt maksut palaute- taan Ruotsille. (61) VI Tukitoimenpiteen arviointi (58) Epäilys, jonka vuoksi komissio on aloittanut perustamis- sopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa määrätyn menet- telyn, on edelleen olemassa. 6. 1 Kumppaniorganisaatioiden edustavuus (59) täysin suorittamaa vapaaehtoisia Kukkaviljelyalan maksuja, joilla on tarkoitus rahoittaa myynninedistämis- toimia, ei katsota perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi, koska kyseessä ei ole ”jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki”. Sellaisesta ei ole tässä että tapauksessa kysymys. Sen takaamiseksi, maksun periminen tapahtuu vapaaehtoisen sopimuksen perusteella, kaikilta asianomaisen jäsenvaltion koristekas- vien tuottajilta ja kauppiaalta vaaditaan suostumus. Näin ollen organisaatioiden, joiden kanssa tehdään sopi- muksia, tulisi edustaa kaikkia asianomaisen jäsenvaltion tuottajia ja kauppiaita, mikä ei kuitenkaan ole tilanne ehdotetussa alankomaalaisessa järjestelyssä. On olemassa oikeusperusta (maksua koskeva määräys), joka sallii tuot- tajaorganisaation periä maksun maahantuoduista tuot- teista. Komissio on jo katsonut yhteisöjen tuomiois- tuimen tuomion (7) perusteella, viranomaisten määräämän maksun tuotto tulee katsoa perustamissopi- muksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtion- tueksi. Näin ollen on kysymys perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta valtiontuesta. Tuon- että nista perittävä veronluonteinen maksu ei sovellu yhteis- markkinoille, koska se voi vaikeuttaa jäsenvaltioiden välistä kauppaa. Tuottajaorganisaation edustajat viittasivat 23 päivänä marraskuuta 1998 pidetyssä kokouksessa samankaltai- suuteen sellaisen järjestelyn kanssa, joka luotiin erityi- sistä toimenpiteistä elävien kasvien ja kukkaviljelytuot- teiden alalla 22 päivänä marraskuuta 1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2275/96 (8) ja erityisistä toimenpiteistä elävien kasvien ja kukkaviljelystuotteiden alalla annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2275/96 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä vuodeksi 1998 16 päivänä huhtikuuta 1998 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 803/98 (9). Tässä yhteydessä on syytä mainita, että yhdellä tai useammalla toimintalinjalla elävien kasvien ja kukkavil- jelytuotteiden alalla toimijoita edustavat ryhmittymät esittävät elävien kasvien ja kukkaviljelytuotteiden kulu- tusta edistäviä ohjelmia (asetuksen (EY) N:o 803/98 4 artikla). Kumppaniorganisaatiot, joiden kanssa tuottajaorgani- saatio on tehnyt sopimuksia, ovat samoja, jotka toimivat tässä eurooppalaisessa kehyksessä. Näin ollen tuottajaor- ganisaatio lähtee siitä, että eurooppalaiset viranomaiset ovat varmoja kumppaniorganisaatioiden edustavuudesta ja hyväksyvät sen. lainsäädännön hallinnoimaan oikeusperustaa EU:n myöntämiä Tätä perustelua ei kuitenkaan voida hyväksyä. On olemassa selvä ero sellaisten organisaatioiden, jotka on nimetty varoja neuvoston asetuksen nojalla ja jäsenvaltioiden ja komis- ja sellaisten organisaatioiden välillä, sion valvonnassa, jotka tuottajaorganisaatio useimmissa tapauksissa ilman kansallisen yhtäältä nimeää huolehtimaan maksuista, joita peritään yrityk- siltä, jotka voivat olla kyseisten organisaatioiden jäseniä, rahoitetusta tällaisen maksun tuotoilla ja kukkien ja kasvien myynninedistämisestä. Yhteisön oikeusväline (erityisesti asetus), jossa luodaan yhteisillä kriteereillä horisontaalinen lähestymistapa ja jolla pyri- tään tiettyyn yhdenmukaistamiseen yhteisen edun jäsenvaltiota otta- nimissä, ei oikeuta automaattisesti maan käyttöön verotuksellisia esteitä omasta aloittees- taan. Samalla on vaarana, että maksua sovelletaan ilman edustusta. toisaalta (62) (63) seurauksena tuottajaorganisaatio saa Lisäksi myynninedistämistoimet muissa jäsenvaltioissa suoritetaan yhteistyössä tuottajaorganisaation kanssa, minkä tiettyä sananvaltaa, kun taas muiden jäsenvaltioiden organisaa- tioilla ei ole vastaavaa mahdollisuutta valvoa Alanko- maissa toteutettuja myynninedistämistoimia. Tämän epätasapainon vuoksi on aihetta olettaa, että toimenpide on räätälöity alankomaalaisia toimijoita varten. 6. 2 Palautettujen varojen käyttö Ei ole selvää, että muiden jäsenvaltioiden tuottajat ja kauppiaat voisivat aina saada toisessa jäsenvaltiossa olevan kumppaniorganisaation toteuttamista myynnin- edistämistoimista yhtä paljon hyötyä kuin alankomaa- laiset tuottajat ja kauppiaat saavat tuottajaorganisaation toimenpiteistä. (7) Asia 78/76, Steinike ja Weinlig vs. Saksa, tuomio 22. 3. 1977 (kok. 1977, s. 595). (8) EYVL L 308, 29. 11. 1996, s. 7. (9) EYVL L 115, 17. 4. 1998, s. 5. L 34/26 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 9. 2. 2000 Yhteisöjen tuomioistuin on katsonut tuomioissaan (10), että jos veronluonteisen maksun tuoton käytöstä saatava hyöty korvaa täysin veron, jota kansallisesta tuotteesta peritään sitä markkinoille tuotaessa, maksu on vaikutuk- seltaan samanlainen kuin 23 ja 25 artiklan vastainen Jos tämä hyöty korvaa kansallisesta tuot- tullimaksu. teesta perittävän veron vain osittain, kyseistä maksua koskee perustamissopimuksen 90 artikla. Tässä tapauk- sessa maksu on ristiriidassa perustamissopimuksen 90 artiklan kanssa, ja se on siksi kielletty siltä osin kuin se syrjii maahantuotuja tuotteita eli siltä osin kuin se korvaa merkittävän osan kansallisesta tuotteesta perittä- västä verosta verrattuna maahantuotuun tuotteeseen. tuotteet Tässä tapauksessa ei ole selvää, että maahantuotuja tuot- teita ei syrjitä ja että veronluonteiset maksut ja niiden tuotto eivät olisi ristiriidassa perustamissopimuksen 90 artiklan kanssa. Oleellinen kysymys on se, voivatko maahantuodut tosiaan hyötyä tukitoimenpi- teestä samalla tavalla kuin kotimaiset tuotteet. Vaikka voitaisiin jopa taata, että kansallisia ja maahantuotuja tuotteita kohdellaan samalla tavalla, kansallisten toimi- joiden tilanne on käytännössä väistämättä suotuisampi, koska myynninedistämistoimet toteutetaan kansallisten erityispiirteiden, tarpeiden ja puutteiden (sesonkivaih- telut ja erot kasvatetuissa lajeissa) mukaisesti. Vaikka oletettaisiin, että maahantuodut tuotteet tosiaan voivat hyötyä tukijärjestelystä samalla tavalla kuin kansalliset tuotteet, käytännössä ei kuitenkaan ole olemassa sellaista mekanismia, jonka avulla komissio voisi selvittää, hyöty- vätkö 14:n muun jäsenvaltion tuotteet tuesta samalla tavalla kuin kotimaiset tuotteet. Näin on erityisesti siksi, että Alankomaiden viranomaiset eivät ole kyenneet esit- tämään tunnistusjärjestelmää, jota käytettäisiin maahan- tuotujen tuotteiden alkuperän määrittelyssä (ks. kohta 31), vaan tuottajaorganisaatio on ainoastaan epäselvästi vakuuttanut pystyvänsä määrittelemään alkuperän (ks. kohta 54). vaikeuttaa kauppaa sisämarkkinoilla ja aiheuttaa ylimää- räisiä hallintokustannuksia. Ehdotettu järjestely vaikuttaa olevan ennen kaikkea tarkoitettu parantamaan alankomaalaisten tuotteiden, joista myös peritään veronluonteisia maksuja, kilpailu- kykyä. Maahantuodut tuotteet, jotka olisivat kilpailuky- kyisempiä, koska vain kansallisia tuotteita verotetaan, jos myös niitä verotetaan. menettävät Maksun tuottojen käyttö maahantuotujen tuotteiden myynninedistämiseen ei välttämättä korvaa kilpailuedun menettämistä, koska yhdenvertainen kohtelu ei ole käytännössä taattu (ks. 63 kohta). tämän edun, Ehdotettu järjestely uhkaa vääristää vapaata kilpailua. Tuesta aiheutuva haitallinen vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan voi vielä vahvistua, koska tuki rahoi- tetaan perimällä maksu myös maahantuoduista tuot- teista. (65) Tähän on syytä lisätä, että muiden jäsenvaltioiden toimi- joilta peritään usein maksuja vastaavien myynninedistä- mistoimien rahoittamisen tukemiseksi. Jos muiden jäsen- jotka valtioiden tuottajat vievät perivät tuontimaksua, ne rahoittavat saman toiminnan kahteen kertaan. tuotteitaan maihin, Tämän perusteella Alankomaiden viranomaiset ovat ilmoittaneet olevansa valmiit aloittamaan uudelleen sellaisen järjestelyn, joka oli aikaisemmin käytössä Saksan ja Alankomaiden välillä ja jonka mukaisesti jos tämä pystyi osoitta- toimija vapautettiin maksusta, maan jo maksaneensa vastaavan maksun toisessa maassa. (64) Lisäksi perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan ja 90 artiklan tavoitteet ovat erilaiset. Se, että kansallinen toimenpide täyttää 90 artiklan vaatimukset, ei tarkoita, että se olisi muiden määräysten, kuten 87 ja 88 artiklan, rahoitetaan tietyiltä mukainen. yrityksiltä tai tuotannonaloilta perittävillä maksuilla, komission velvollisuus ei ole pelkästään selvittää, onko artiklan rahoitustapa perustamissopimuksen mukainen, vaan myös, onko rahoitus samalla ja maksettu tuki 87 ja 88 artiklan mukaista (11). tukitoimenpide Jos 90 Jos maksut eivät ole vapaaehtoisia (tämä on tilanne, ja jos ne palautetaan kuten 59 kohdassa mainitaan) viejämaahan, on olemassa vaara, että ehdotettu järjestely (66) (10) Ks. erityisesti yhdistetyt asiat C-78 — C-83/90, Compagnie commerciale de l'ouest v. Receveur principal de douanes, tuomio 11. 3. 1992 (kok. 1992, s. I-1847, 27 kohta ja C-17/91, Lornoy vs. Belgian valtio, I-6523, 21 tuomio 16. 12. 1992 (kok. 1992, kohta). s. (11) Asia 47/69, viittaus jo alaviitteessä 6, tuomio 25. 6. 1970; ks. myös asia C-266/91, Cellulose Beira v. Fazenda Publica, tuomio 2. 8. 1993 (kok. 1993, ja asia C-72/92, Scharbatke vs. Saksa, I-4337) tuomio 27. 10. 1993 (kok. 1993, s. I-5509). s. Tällainen muodollisuus (asiakirjojen toimittaminen, jotta maksusta voitaisiin vapauttaa) voitaisiin kuitenkin katsoa samankaltaiseksi toiminnaksi, joka on kielletty perusta- missopimuksen 28 artiklassa, eli ”jokainen kauppajärjes- tely, joka voi häiritä suoraan, epäsuorasti tai mahdolli- sellaiset sesti muodollisuudet kuin oletettavasti valvontajärjestelmään liittyvien asiakirjojen toimittaminen voivat häiritä yhteisön sisäistä kauppaa. Lisäksi tällainen rajavalvonta on sallittua ainoastaan erityisissä ja rajoitetuissa tapauk- sissa (13). yhteisön sisäistä kauppaa” (12). Jopa Veronluonteisten maksujen tuotto voi myös osoittautua riittämättömäksi myynninedistämiskampanjan toteutta- miseksi. Tällaisia tapauksia varten ei ole olemassa korjaavia toimenpiteitä sitä varten, että muiden jäsenval- tioiden tuottajille ja kauppiaille voitaisiin maksaa oikeu- denmukainen korvaus, eikä ole poissuljettua, että rahat jäävät kumppaniorganisaatiolle. (12) Asia 8/74, Dassonville, tuomio 11. 7. 1974 (kok. 1974, s. 837). (13) Asia 159/78, komissio v. Italia (tulliasioitsijat), tuomio 25. 10. 1979 (kok. 1979, s. 3247). 9. 2. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 34/27 (67) VII Päätelmä Komissio katsoo yllä esitettyjen seikkojen perusteella, että komissiolla ei ole syytä muuttaa sellaista valtion- tukea koskevaa vakiintunutta käytäntöä, joka rahoitetaan veroluonteisilla maksuilla, jotka peritään myös maahan- tuoduista tuotteista ja että järjestelmän tulee perustua asianomaisten jäsenvaltioiden toimijoiden tai vastaavien kumppaniorganisaatioiden vapaaehtoiseen suostumuk- seen ja että verotulot tulee palauttaa asianomaisiin jäsen- valtioihin. Näin ollen komissio katsoo, että yllä mainittu tukitoi- menpide, joka rahoitetaan myös muista jäsenvaltioista maahantuotavista tuotteista perittävillä veronluonteisilla maksuilla, ei sovellu yhteismarkkinoille. ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Tuki, jota Alankomaat aikoo myöntää koristekasvien myyn- ninedistämiseen ja joka rahoitetaan muista jäsenvaltioista veronluonteisella maahantuoduista perittävällä tuotteista maksulla, ei sovellu yhteismarkkinoille. Tämän vuoksi tukea ei saa myöntää. tätä 2 artikla Alankomaiden on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän pää töksen tiedoksiantamisen noudattami- sesta sen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet. 3 artikla Tämä päätös on osoitettu Alankomaiden kuningaskunnalle. Tehty Brysselissä 20 päivänä heinäkuuta 1999. Komission puolesta Franz FISCHLER Komission jäsen