title: A Tanács 1601/1999/EK rendelete (1999. július 12.) az 1 mm-nél kisebb átmérőjű, Indiából származó rozsdamentes acélhuzalra kivetett végleges kiegyenlítő vámról és az ideiglenes vám végleges beszedéséről, valamint az 1 mm-nél kisebb átmérőjű, a Koreai Köztársaságból származó rozsdamentes acélhuzal behozatalával kapcsolatos eljárás megszüntetéséről

eurovoc_concepts:
India
South Korea
import
monetary compensatory amount
steel
wire

text: 56 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 11/32. kötet 31999R1601 1999. 7. 22. AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA L 189/26 A TANÁCS 1601/1999/EK RENDELETE (1999. július 12. ) az 1 mm-nél kisebb átmérőjű, Indiából származó rozsdamentes acélhuzalra kivetett végleges kiegyenlítő vámról és az ideiglenes vám végleges beszedéséről, valamint az 1 mm-nél kisebb átmérőjű, a Koreai Köztársaságból származó rozsdamentes acélhuzal behozatalával kapcsolatos eljárás megszüntetéséről AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre, tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező támogatott behozatallal szembeni védekezés- ről szóló, 1997. október 6-i 2026/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 14. és 15. cikkére, tekintettel a Bizottság – tanácsadó bizottsággal folytatott konzul- tációkat követően – beterjesztett javaslatára, mivel: (1) (2) (3) (4) A) IDEIGLENES INTÉZKEDÉSEK A Bizottság a 619/1999/EK rendelettel (2) (a továbbiakban az „ideiglenes rendelet”) ideiglenes kiegyenlítő vámokat vetett ki az Indiából és a Koreai Köztársaságból (a további- akban „Korea”) származó – az ex 7223 00 19 KN-kód alá tartozó –, 1 mm-nél kisebb átmérőjű rozsdamentes acél- huzalok (a továbbiakban „vékony rozsdamentes acélhuzal” vagy „érintett termék”) behozatalára. B) TOVÁBBI ELJÁRÁS Az indiai és koreai eredetű, vékony rozsdamentes acélhu- zal behozatalát érintő ideiglenes intézkedésekkel kapcsola- tos döntést megalapozó tények és megfontolások nyilvá- nosságra hozatalát továbbiakban „nyilvánosságra hozatal”) követően, egyes érdekelt felek írásban közölték észrevételeiket. Igény esetén szóbeli meghallgatásukat is lehetővé tették. (a A Bizottság folytatta a végleges megállapításokhoz szüksé- gesnek tartott információk összegyűjtését és ellenőrzését. Minden érdekeltet tájékoztattak azokról a tényekről és megfontolásokról, amelyek alapján az illetékesek ajánlást szándékoznak megfogalmazni i) az indiai eredetű behoza- talra vonatkozó végleges kiegyenlítő vámok kivetéséről, e behozatalra már kiszabott ideiglenes vámokkal kapcsola- tos biztosíték végleges beszedéséről, valamint ii) a koreai behozatallal szemben kezdeményezett eljárás – intézkedé- sek bevezetése nélküli – megszüntetéséről. E nyilvános- ságra hozatalt követően a felek további időt kaptak arra, hogy érdemben állást foglaljanak. (1) HL L 288. , 1997. 10. 21. , 1. o. (2) HL L 79. , 1999. 3. 24, 60. o. (5) A felek szó- és írásbeli észrevételeit mérlegelték, majd indo- kolt esetekben ezek figyelembevételével módosították az ideiglenes megállapításokat. (6) (7) (8) C) ÉRINTETT TERMÉK ÉS HASONLÓ TERMÉK A mérlegelés tárgyát a vékony – legalább 2,5 tömegszáza- lék, kivéve a legalább 28 és legfeljebb 31 tömegszázalék nikkeltartalmú, illetve legalább 20 és legfeljebb 22 tömeg- százalék krómtartalmú – rozsdamentes acélhuzal képezi. A vizsgálat előzetes szakaszában megállapították, hogy különbség van a jelenleg vizsgált rozsdamentes acélhuzal – azaz az 1 mm-nél kisebb átmérőjű (finomhuzal) – és az 1 mm vagy annál nagyobb átmérőjű rozsdamentes acélhu- zal (nagy átmérőjű huzal) fizikai jellemzői és felhasználása között. Mindezeken kívül megállapították azt is, hogy egyáltalán nem vagy csupán rendkívül korlátozott mérték- ben helyettesítheti egymást a nagy átmérőjű huzal és a finomhuzal. Az ideiglenes rendeletben utaltak azonban arra is, hogy további vizsgálatokkal lehet csupán végérvé- nyesen tisztázni, hogy egyáltalán a különválasztható-e. termék két Az érdekelt felektől begyűjtött további információk alap- ján megállapították, hogy a nagy átmérőjű huzal és a finomhuzal különböző terméknek minősül, mivel eltérő fizikai jellemzőkkel rendelkeznek és felhasználásuk sem egyezik. Először is, fizikai jellemzőjük – szakítószilárdság, szemcseszerkezet és bevonat tekintetében – a nagy átmé- rőjű rozsdamentes acélhuzal és a finomhuzalok esetében különböző. Másodszor, a két termék alkalmazásával kap- csolatban megállapították, hogy a nagy átmérőjű huzal a nagyobb igénybevételre tervezett szerkezetek – rögzítő szerkezetek, záróelemek, vasbeton szerkezetetek, hegesztő elektróda stb. – gyártásánál hasznosul, míg a finomhuza- lokat általában precíziós eszközök, többek között nagyon finom vagy kis részecskék szűrésére (drótszövetek) alkal- mas, apró szemű sziták és szűrők (porszűrők és vegyipari szűrők) készítésére, orvosi/sebészi célokra használják. (9) A fentiek alapján egyértelmű, hogy a finomhuzal és a nagy átmérőjű huzal különböző – eltérő jellemzőkkel és felhasz- nálási formával rendelkező – termék, amelyek – a rozsda- mentes acélhuzalt felhasználók szempontjából – nem helyettesíthetik egymást. (10) Miután az érintettek ellenérveket nem fűztek a Bizottság – az érintett termékkel kapcsolatos – előzetes megállapítá- saihoz és a hasonló termékkel kapcsolatos megfontolások- hoz, így az ideiglenes rendelet előzményeinek (8)–(12) bekezdésében megfogalmazott tények és megállapítások ezennel megerősítést nyernek. 11/32. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 57 D) TÁMOGATÁSOK I. INDIA 1. Betétkönyv rendszer (a továbbiakban BR) és a (a betétkönyv rendszer vámjogosultság továbbiakban VBR) (11) (26)-(35) bekezdésében ismertetett India kormánya (a továbbiakban IK) és kilenc exportőr gyártó azt panaszolták, hogy a Bizottság – a támogatás mértéke és a kiegyenlíthető előny tekintetében – tévesen értékelte az ideiglenes rendelet bevezető részének (14)-(25) és rendszereket. Többek között azzal érvelnek, hogy az ilyen rendszerek alapján nyújtott segélyekről, juttatásokról készült bizott- sági értékelés helytelen, hiszen a 2026/97/EK rendelet (a továbbiakban az „alaprendelet”) 2. cikkével összhangban csupán a vámok visszatérítésének túlzott mértéke tekint- hető támogatásnak. (12) A Bizottság azt megállapítandó, hogy vajon kiegyenlíthető támogatásnak minősül-e a BR és a VBR – illetve adott eset- ben az előny számszerűsítéséhez – az alábbi módszert alkalmazta. Az alaprendelet 2. cikke (1) bekezdése a) pont- jának ii) alpontja értelmében a Bizottság megállapította, hogy e rendszerekben bennfoglaltatik IK pénzügyi támo- gatása, hiszen az egyébként fizetendő állami bevétel (pl a behozatalt terhelő vámok) beszedésére nem kerül sor. Ily módon az áru fogadója is élvez bizonyos előnyöket, hiszen a külföldre gyártóknak nem kell befizetniük a behozott árukat egyébként kötelezően terhelő vámokat. (13) Az alaprendelet 2. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii) alpontja értelmében azonban, ettől az általános szabálytól adott esetben el is lehet térni, többek között a szigorú – inter alia (többek között) az alaprendelet I. mellékletének i) pontjában és II. mellékletében (visszatérítés definíciója és a visszatérítésre vonatkozó szabályok), valamint a III. mel- lékletben (helyettesítő vámvisszatérítés definíciója és alkal- mazásával kapcsolatos szabályok) megfogalmazott – sza- vám- vám- bályoknak megfelelő visszatérítési rendszerek esetében. helyettesítő és (14) A Bizottság elemzése kiderítette, hogy sem az BR, sem a VBR esetében nincs szó vám- vagy helyettesítő vámvissza- térítésről. Mivel e szabályok nem írják elő, hogy a behoza- tal olyan termékekre korlátozódjék, amelyeket külföldre gyártott árucikkek előállításához használnak fel (alapren- delet II. melléklete). Ezenkívül hiányzik egy olyan ellenőrző rendszer is, amely képes nyomon követni, hogy vajon a behozott termékeket a gyártáshoz valóban felhasználták-e. Helyettesítő vám-visszatérítési rendszernek éppen olyan kevéssé tekinthető e szabályozás, hiszen a behozott árucik- keknek – sem mennyiségben, sem minőségi jellemzők terén – nem kell megegyezniük a hazai forrásból beszer- zett és a külföldre gyártott termékek előállításához tényle- gesen felhasznált termékekkel (alaprendelet III. melléklete). Végül pedig, a kivitelre gyártók igénybe vehetik az BR és VBR kedvezményeket függetlenül attól, hogy egyáltalán behoznak-e kivitelhez felhasznált árucikkeket. Ahhoz, hogy egy exportőr élvezhesse az BR és VBR előnyeit ele- gendő, ha egyszerűen külföldön értékesíti árucikkeit és nem szükséges bizonyítania, hogy a gyártás során valóban felhasznált-e behozatalból származó anyagot; így olyan exportőr gyártóknak is lehetőségük nyílik az BR és VBR nyújtotta előnyökre, amelyek belföldön szerzik be az összes szükséges alapanyagot. Mindezek alapján az sem BR, sem a VBR nem felel meg az I–III. mellékletében rög- zített rendelkezéseknek. Miután az alaprendelet 2. cikké- nek támogatás-definíciója alóli kivétel a fentiek miatt erre így a kiegyenlíthető előny az esetre nem vonatkozik, összege megegyezik a – normál esetben valamennyi beho- zatalra kivetendő – behozatali vám teljes összegével. (15) A fentiekből egyértelműen következik, hogy az előny összegszerű meghatározásakor a behozatali vámok túlzott mértékű visszatérítésére csupán akkor támaszkodhatunk, ha bona fide (jóhiszemű) vám- és helyettesítő vám- visszatérítési rendszerek vannak érvényben. Mivel kijelent- hetjük, hogy az BR és a VBR egyik kategóriába sem sorol- ható, így a jelentkező előny nem egy állítólagos többlet visszatérítése, hanem a behozott áruk után kivetett vámok teljes elengedése. (16) IK és a kilenc exportőr gyártó azzal érvelt, hogy e rendsze- rek elbírálása nem áll összhangban a párhuzamosan zajló ideiglenes megállapításaival, dömpingellenes vizsgálat hiszen a Bizottság dömpingellenes vizsgálata során enged- ményt tett – az BR és a VBR alapján – azon behozatali vámokra is, amelyeket nem a külföldre szállítandó termé- kek gyártásához ténylegesen behozott és felhasznált alap- anyagok után vetettek ki. (17) A dömpingellenes alaprendeletnek minősülő 384/96/EK rendelet (1) 2. cikke (10) bekezdésének b) albekezdése értel- mében azonban csupán akkor ítéltek meg bárminemű engedményt, amikor bebizonyosodott, hogy ténylegesen fel is használták azokat az anyagokat az érintett – belső piacon értékesített – termék előállítása során, amelyekre behozatali vámot vetettek ki és amennyiben a Közösség területén értékesítették a terméket, úgy azt a behozatali vám alól nem mentesítették és a vámot nem is térítették vissza. Egy ilyen – a dömpingárrést végeredményben mér- séklő – engedmény, a támogatások megszüntetése céljából indított vizsgálat keretein belül lényegében értelmezhetet- len, hiszen már világossá vált, hogy az BR és a VBR – az alaprendelet rendelkezései alapján, a fenti okok kapcsán – kiegyenlíthető rendszernek minősülnek. A fenti értelme- zéssel összhangban, amennyiben egy ilyen kiegyenlíthető támogatás léte megállapítást nyer, úgy az árut fogadó elő- nye – az exportőr gyártó összes importügyleténél elenge- dett – a behozatali vám teljes összege. Ebben az összefüg- gésben, nem a Bizottság feladata úgy átalakítani az BR és VBR rendszereket, hogy azok alapján meg lehessen állapí- tani, melyek azok a termékek, amelyeket ténylegesen fel is használtak a gyártás során. Továbbá kihangsúlyozandó, hogy egy rendszer kiegyenlíthetőségével kapcsolatos vizs- gálat és a gyártás során hasznosított alapanyagok enged- ményeire vonatkozó elemzés – a kalkuláció módszere és a jogalap tekintetében – egymástól teljesen eltérnek. A kér- déses engedmény dömpingellenes eljárás keretében zajló vizsgálata során a normál értékek arányosítása a cél. Egy rendszer kiegyenlíthetőségének vizsgálata – egy a támoga- tások megszüntetését szolgáló átvilágítás során – azonban arra irányul, hogy meghatározza az exportőrnél jelentkező (1) HL L 56. , 1996. 3. 6, 1. o. A legutóbb a 905/98/EK rendelettel (HL L 128. , 1998. 4. 30, 18. o. ) módosított rendelet. 58 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 11/32. kötet előnyöket. A dömpingellenes vizsgálatok és a támogatások megszüntetését szolgáló elemzés számítási módszerei is különbözőek. Miközben a dömpingellenes ügyekben az engedményt csak a Közösség tagállamainak szánt termé- kek kivitele esetén ítélik meg, addig a támogatások meg- szüntetését célzó vizsgálat során a jelentkező előnyöket – az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdése, valamint az „A kiegyenlítő vámok vizsgálata során, a támogatások mérté- kének meghatározására szolgáló irányelvek” (a továbbiak- ban a „Kalkulációs irányelvek”) (1) c. dokumentummal összhangban – valamennyi termék összkivitelének tekin- tetében vizsgálják, mégpedig a rendeltetési helytől függet- lenül. (18) IK és a kilenc exportőr gyártó továbbá azzal is érvelt, hogy a Bizottságnak meg kellett volna vizsgálnia, hogy egyálta- lán volt-e szó – a gyártás során felhasznált, behozott alap- anyagokkal kapcsolatos vámok esetében – túlzott mértékű visszafizetésről. (19) Amint arról a (12)–(15) bekezdésben már szóltunk, az alaprendelet II. és a III. melléklete tartalmazza azokat a ren- delkezéseket, amelyek alapján ellenőrizendő, hogy egy sza- bályzat vámvisszatérítésnek vagy helyettesítő visszatérítés- nek minősíthető-e. Az előny összegszerű megállapításának alapja – a visszatérítési, illetve helyettesítő visszatérítési rendszerek esetében – a túlzott mértékű behozatali vámok elengedése. Ám ez az érv azért elfogadhatatlan, mivel a túl- zott mértékű visszatérítés kérdése csupán a szakszerűen felállított visszatérítési/helyettesítő visszatérítési rendszerek értékelésével összefüggésben merül fel, korábban azonban már megállapítást nyert, hogy – az alaprendelet I. mellék- letének i) pontja, valamint a II. és a III. melléklet értelmé- ben – az BR és a VBR sem visszatérítési, sem helyettesítő visszatérítési rendszernek nem tekinthető. (20) IK és a kilenc exportőr gyártó sérelmezi, hogy a Bizottság elmulasztotta annak kivizsgálását, rendelkezik-e IK olyan működő rendszerrel vagy eljárással, amellyel nyomon követhető, mely alapanyagokat, milyen mennyiségben használtak fel a kivitelre szánt termékek gyártása során. IK azt állítja, hogy az egységes ráfordítási/kibocsátási normák a feladat ellátására alkalmas ellenőrző rendszer. tekinthető-e avagy nem. Miután korábban már megállapí- tást nyert, hogy az alaprendelet II. és III. melléklete értel- mében sem az BR, sem a VBR nem visszatérítési vagy helyettesítő visszatérítési rendszer, további vizsgálatokra nincs is szükség. De, még ha az BR és a VBR meg is felel- nének az alaprendelet II. és III. melléklete kritériumainak, akkor is adott lenne a probléma, hogy semmilyen hiteles felülvizsgálati A ráfordítási/kibocsátási normák csupán egy olyan jegyzék, amely megadja a gyártás folyamatában felhasználható téte- leket és azok mennyiségeit. A ráfordítási/kibocsátási nor- mák azonban – az alaprendelet II. mellékletének 5. pontja értelmében – nem minősül felülvizsgálati rendszernek. Ugyanis nem teszi lehetővé a gyártás során ténylegesen fel- használt ráfordítások, valamint azok eredetének ellenőrzé- sét. rendszer létezik. nem (22) IK és a kilenc exportőr gyártó állítása szerint a Bizottság a kiegyenlíthető támogatás mértékét – az engedély nettó ela- dási értéke helyett – a VBR-engedély jóváírásai alapján szá- mította ki. Az egyik cég kérelmezte, hogy az engedély ela- dása során felmerülő forgalmi adó összegét vonják le a támogatás teljes összegéből. (23) A VBR jelenleg hatályos rendelkezései értelmében egy – az engedélyeket megszerező – társaság két megoldás közül választhat: tetszés szerinti (a tilalmi jegyzékben felsorolt tételek kivételével) árukat hoz be, a jóváírt összegekkel pedig ellensúlyozza a behozatalt terhelő vámokat vagy átruházza az engedélyt egy harmadik személyre. Az idei- glenes rendelet bevezető részének (34) bekezdése értelmé- ben, a Bizottság úgy ítéli meg, hogy „egy engedély névér- ték alatti értékesítése tisztán üzleti döntés, amely nem módosítja a rendszerből származó előny mértékét”. Az alaprendelet 7. cikke felsorolja a támogatás összegéből levonható elemeket. Ezek közé sorolható a kérelmezési díj és a jogosulttá válás vagy a támogatás megszerzése során szükségszerűen felmerülő költségek. A ténylegesen meg- ítéltnél alacsonyabb összeg átruházása és az eladást terhelő adó nem tekinthető – az alaprendelet 7. cikke értelmében – indokolt levonásnak, hiszen nem a jogosulttá válás vagy a támogatás megszerzése során szükségszerűen felmerülő költség. (21) Ez az érv összefügg azzal, hogy vajon az BR és a VBR visszatérítési vagy helyettesítő visszatérítési rendszernek (24) (1) HL C 394. , 1998. 12. 17. , 6. o. IK és a kilenc exportőr gyártó érvei között szerepelt az a vélemény is, hogy a Bizottság az itt vázolt eljárás és a rozs- damentes rúdacél ügyében indított vizsgálat közötti átfedés miatt két alkalommal is regisztrált egyes – e szabályozás keretein belül nyújtott – támogatásokat. 11/32. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 59 (25) A Bizottság az antibiotikumok (1) és a rozsdamentes rúdacél (2) esetében alkalmazott módszer szerint járt el. Az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdése értelmében a kie- gyenlíthető támogatás összegét úgy állapították meg, hogy a támogatás összértékét beszámították a teljes kivitelbe. Miután a kiviteli támogatások nem csupán az érintett ter- mékre szűkültek, hanem a cégek összkivitelét érintették, így a Bizottság helyénvalónak ítélte e módszer alkalmazá- sát. A rozsdamentes rúdacéllal kapcsolatos, már kiegyenlí- tett támogatások ismételt beszámítása semmiképp nem fordulhatott elő, hiszen a támogatásokat az összkivitelre határozták meg. (26) Az egyik gazdasági társaság – a Raajratna Metal Industries Ltd. – vitatja a Bizottság által alkalmazott előny – az BR és a VBR rendszerek alapján – számítási módszerét. Kérelmezték, hogy az érintett termékre csupán a vizsgálat ideje alatt érkezett jóváírásokat vegyék figyelembe. A cég véleménye szerint az előny meghatározásához ezt az összeget kellene csupán az érintett áru kiviteli forgalmához számítani. (27) A Bizottság úgy véli, amennyiben elfogadná a fenti érvet, úgy a vizsgált időszak alatt felmerült tényleges előnyök helyett a potenciális előnyöket egyenlítené ki. Miután azonban egy cégről mindaddig nem mondható el, hogy támogatásban részesült, amíg jóváírást igénybe nem vette, a Bizottság úgy döntött, hogy az igénybevett összmegter- helés tükrözi leghitelesebben egy gazdasági társaság valós előnyeit. Ezért az előbbi érvet elutasították. 2. Az állóeszközök kiviteli támogatásának rendszere (ÁKTR) (28) Három gazdasági társaság kérelmet nyújtott be az idei- glenes rendelet bevezető részének (36)-(39) bekezdésében ismertetett, az állóeszköz kiviteli támogatásának rendsze- rével (a továbbiakban ÁKTR) kapcsolatban. A kérvény – a tárgyi állóeszközök normál értékcsökkenésének idején túl – az előnyök elosztását érintette. különböző időtartamot határoz meg. A Bizottság az érin- tett termék összes exportőr gyártója által alkalmazott leí- rás időtartamainak átlagát vette és végül egy 12 éves átla- gos értékcsökkenési időt fogadott el. Ezt a időtartamot alkalmazták az ideiglenes megállapításokban, és azt fogják megerősíteni a véglegesítés szakaszában. A támogatás összegét tehát – az ÁKTR rendszerében az alaprendelet 7. cikkének (3) bekezdése értelmében – 12 évre osztották el. (30) Az egyik társaság azt hangoztatta, hogy mivel beruházásai értékét ő személy szerint 21 év alatt írta le, ezért a 12 év átlagamortizáció helyett ezt az értékcsökkenési időtarta- mot javasolja. (31) A fentieknek megfelelően, a Bizottság intézményei – az ideiglenes megállapítások megfogalmazása során – a rozs- damentes acélhuzal gyártóinak beruházásaira érvényes értékcsökkenés időtartamát – az együttműködő indiai gyártók által alkalmazott amortizációs átlagidőtartam alap- ján – 12 évben határozták meg. Ez összhangban áll az alaprendelet 7. cikke (3) bekezdésének rendelkezéseivel, amely rögzíti – tárgyi eszközbeszerzéshez kötött támoga- tás esetén – a kiegyenlíthető támogatás kiszámítási mód- ját, amelynek megfelelően magát a támogatást az érintett iparág tárgyi eszközeinek normál értékcsökkenését tük- röző időtartamára osztják el. Ebből fakadóan nem célszerű az értékcsökkenés vállalatfüggő időtartamának alkalma- zása. Így a kérelmet elutasították. 3. A társasági adómentesség rendszere (32) Az egyik cég – a Drawmet Wires Ltd. – a Bizottság által meghatározott határidőig nem nyújtotta be társasági adó- bevallásának egy példányát, ezért – társasági adómentesség tekintetében – a nem együttműködő cégek közé sorolták. A nyilvánosságra hozatalt követően a cég végülis benyúj- totta társasági adóbevallását, amelyből kiderült, hogy e sza- bályozás keretében előnyre nem tett szert. Vagyis a Draw- met Wires Ltd-nek nyújtott támogatás összmértéke 8,5 százalékra csökkent. (29) A cégek úgy vélték, hogy az értékcsökkenés leírására a felek tájékoztatására kiadott irat, valamint az ideiglenes rendelet 4. A kiegyenlíthető támogatások mértéke (1) HL L 273. , 1998. 10. 9, 4. o. (2) HL L 202. , 1998. 7. 18, 44. o. (33) Az egyes rendszerekre vonatkozó – a fenti végleges megál- lapításokat figyelembe véve – kiegyenlíthető támogatások összege a vizsgált exportőröknél az alábbi képet mutatja: 60 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 11/32. kötet Drawmet Wires Indore Wire Isinox Steel Kei Industries Macro Bars Mukand Ltd Raajratna Venus Wire BR 1,4 % 7,7 % 4,3 % 0,0 % 9,6 % 7,5 % 23,3 % 19,8 % VBR 7,1 % 10,7 % 5,8 % 0,0 % 12,6 % 5,7 % 13,7 % 14,3 % ÁKTR 0,0 % 0,9 % 0,0 % 0,0 % 0,0 % 0,0 % 0,0 % 0,0 % Társasági adó Összesen 0,0 % 0,0 % 0,0 % 0,0 % 3,2 % 0,0 % 5,9 % 1,3 % 8,5 % 19,3 % 0,1 % 0,0 % 25,4 % 13,2 % 42,9 % 35,4 % (34) Az e vizsgálatban nem együttműködő indiai gazdasági tár- saságok számára véglegesen megállapított támogatás összegét – amelyet a költségmentes a közösség határán nettó ár bizonyos százalékában fejeznek ki – az egyes rend- szerek keretében együttműködő exportőröknek megítélt legmagasabb összegből kiindulva állapították meg, amely így elérte a 44,4 százalékot. II. KOREA 1. Hitelprogramok a) A viszonyító kamatláb kiszámítása (35) A támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás (a továbbiakban MTKI) 19. cikkének (4) bekezdésére és 6. cikke (1) bekezdésének a) pontjára, vala- mint az I. melléklet k) és l) pontjára hivatkozva, Korea Kor- mánya (a továbbiakban KK) kijelentette, hogy a hitelek révén nyújtott támogatások összegét a kormányzat felme- rülő költségei és nem a kedvezményezett félnél megjelenő előnyök alapján kellett volna megállapítani. (36) Az az álláspont alakult ki, hogy KK által idézett rendelke- zések nem vonatkoznak a vizsgálat hitelprogramokra. Az MTKI 19. cikkének (4) bekezdése megállapítja, hogy a kie- gyenlítő vám, nem haladhatja meg a nyújtott előnyök alap- ján meghatározott támogatás mértékét. E rendelkezésnek pedig eleget tettek, hiszen hitelek esetében a támogatás kiszámítására vonatkozó, nyomatékosított szabályokat betartották, lásd az MTKI 14. cikkének b) bekezdését tar- talmazó alaprendelet 5. cikkének és a 6. cikke b) pontjá- nak rendelkezéseit. E rendelkezések értelmében a támoga- tás mértékét egyértelműen a felmerülő előnyök alapján kell meghatározni, amely megfelel azon kamatok különbségé- nek, melyet a hitelt felvevő cég ténylegesen fizet, és amen- nyit fizetnie kellene, ha piaci körülményeknek megfelelő módon jutna hasonló hitelhez. Az MTKI 19. cikkének (4) bekezdése nem ír elő olyasmit, hogy a támogatás mértékét a kormányzat számára felmerülő költségek alapján kellene meghatározni. Az MTKI 6. cikke (1) bekezdésének a) pontja bizonyos körülmények között felmerülő, súlyos károk fel- tételezésével kapcsolatos, ami viszont nem vonatkozik a kiegyenlítő vám eljárásaira. Az MTKI – az alaprendelet I. mellékletében is rögzített – I. mellékletének k) tétele exportfinanszírozási hitelekre különleges szabályokat irányoz elő; amelyekre nem vonatkoznak a támogatások kiszámítására – hitelek kapcsán – megfogalmazott általá- nos szabályok. Maga az l) pont nem rendelkezik arról, hogy a kormány felmerülő költségeinek módszere előbbre való lenne az alaprendelet 5. cikkében és 6. cikkének b) pont- jában megfogalmazott nyomatékosított szabályoknál, töb- bek között már csak azért sem, mert ez a tétel már szere- pelt és Kereskedelmi Egyezmény (GATT) tárgyalásainak tokiói for- dulója során elfogadott – szemléltető jegyzékében – vagyis már akkor, amikor a kedvezményezett számára jelentkező előny módszerét még be sem építették a Kereskedelmi Világszervezet (a továbbiakban WTO) szabályaiba. exporttámogatások – Általános Vám- az (37) KK hivatkozott továbbá arra is, hogy egy állami hitel és egy kereskedelmi kölcsön kamatainak összehasonlítása arra a téves feltételezésre épülne, hogy a gazdaság kereskedelmi hiteleinek kamatlába azonos. (38) A Bizottság természetesen nem tételezi fel, hogy a hitelfel- tételek egységesek lennének, de hivatkozási alapként – az alaprendelet 6. cikke b) bekezdésének megfelelően – össze- vethetőnek ítélt példákat használt fel futamidő, tőkeösszeg, valamint a hitel rendeltetése alapján. (39) Végül KK kérelmezte, hogy a hivatkozás alapja a szóban forgó hitellel azonos időpontban nyújtott, összevethető kölcsön kamatlába legyen a vizsgálat lefolytatásának ide- jén alkalmazott kamatlábak helyett, mivel ebben az idő- szakban a kamatok a pénzügyi válság miatt szokatlanul magasak voltak. (40) A vizsgálat során megállapítást nyert, hogy a kereskedelmi hitelek kamatlábai ingadoznak és így a mindenkori piaci viszonyokat tükrözik. E kölcsönökre – függetlenül attól, hogy az állami kölcsönökkel megegyező időpontban nyújtották-e vagy sem – a vizsgálat idején vélhetően azo- nos kamatok voltak érvényben. Ezért a Bizottság nem tér el az alaprendeletben és a számítás irányelveiben megha- tározott szokásos gyakorlatától. Így a kérvényt elutasí- tották. 11/32. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 61 (41) Két koreai exportőr azt fejtegette, hogy a Bizottság a hite- leket tőkeösszeg alapján öt kategóriába soroló eljárása önkényes és nem áll összhangban a koreai bankok szok- ványos gyakorlatával, vagyis a kamatláb hitelösszeg alap- ján történő megállapítása nem alkalmas a hivatkozási alap- ként szolgáló kamatláb meghatározására. Az egyik koreai exportőr gyártó kérvényezte, hogy miután a koreai bankok a kamatlábat nem a felvett hitel összegéhez igazítják, így a Bizottságnak egyedüli összehasonlítási alapként a gyártó kereskedelmi hiteleihez fűződő tényleges kamatlábak átla- gát alkalmazza. A két koreai exportőr gyártó cég kérelme értelmében, a Bizottságnak – az EXIM-SM hitelek kamatlá- bai hivatkozási alapjaként – az áruhitelek kamatlábait kel- lene figyelembe vennie. (42) A fenti érvekre válaszolva a Bizottság úgy vélte, hogy az alaprendelet 6. cikkének b) bekezdése világossá teszi, hogy a támogatás mértékét egyértelműen olyan összehasonlít- ható kereskedelmi hitelek alapján számítják ki, amelyhez a cég a piacon ténylegesen hozzáférhet. Ezért a Bizottság – a közösségi gyakorlatnak megfelelően, a számítás irányelve- iben leírtakkal összhangban – azonos mértékű, rendelteté- sét és futamidejét tekintve is hasonló kölcsönöket vet össze. A koreai exportőrök által igénybevett áruhitelek (rö- vid lejáratú, kifejezetten üzemi jellegű kiadások finanszíro- zására szolgáló kölcsönök) rendeltetésüket (lásd az idei- glenes rendelet bevezető részének (126) bekezdését) és futamidejüket tekintve különböznek a kérdéses EXIM-SM hitelektől, ezért összehasonlítható kölcsönöknek nem tekinthetők. Így az erre vonatkozó felvetéseket elutasí- tották. (43) A két koreai exportőr cég felvetette továbbá, hogy a Bizott- ság a koreai pénzügyi válság rendkívül magas kamatlábai alapján számította ki a válság előtt nyújtott hitelek támo- gatásának mértékét. (44) Az alaprendelet 6. cikkének b) bekezdése azonban leszö- gezi, hogy az előnyt az állami hitelek és az összehasonlít- ható kereskedelmi kölcsönök kamatlábainak összehason- lítása révén kell meghatározni. Ezzel összhangban vetették tehát össze az állami hitelek átlagos kamatlábait a vizsgá- lat ideje alatt nyújtott, összehasonlítható kereskedelmi köl- csönök kamatlábaival. Így a felvetést elutasították. b) Halászháló készítéséhez nyújtott hitel (HKNYH) (45) A koreai kormány arra hivatkozott, hogy ez a kölcsön kife- jezetten a halászháló-iparágnak folyósított kölcsön, így semmilyen egyedi előnyt nem nyújt sem a rozsdamentes acélhuzalt, sem a rozsdamentes acélt előállító iparágnak. Mindezeken túl egy halászhálót, valamint rozsdamentes acélhuzalt is előállító gazdasági társaság egymástól elkülö- nítve kezelné a két üzletág pénzügyi erőforrásait és köny- velését. (46) A vizsgálat a fenti felvetéssel szemben azonban megállapí- totta, hogy a rozsdamentes acélhuzalok exportőr gyártói hozzájutottak ilyen jellegű hitelhez, így az mindenképpen kiegyenlíthetőnek tekintendő, hiszen KK is egyetért azzal, hogy e hitelt kizárólag halászháló-készítéssel foglalkozó gyártók vehetnék igénybe. Nincs jelentősége annak a kör- ülménynek, hogy a szóban forgó rendszert nem kifejezet- ten a vizsgált terméket előállító iparág igényeinek megfe- lelően fejlesztették ki, hiszen maga a program konkrét, iparági program, és e program keretében nyújtott előnyök kihatnak az érintett termék előállítására. Ez utóbbi megál- lapítás már csak azért is megállja a helyét, mert a támoga- tott hitel összességében csökkentette az exportőr gyártó összfinanszírozási költségeit, s ennek előnyei az érintett terméknél is jelentkeztek. Nem bizonyított, hogy az érin- tett exportőr gyártók pénzügyi eszközeiket oly módon kezelnék, amely biztosítaná, hogy a vállalat összfinanszí- rozási költségeit a hitelfelvétel ne befolyásolja. Ezért ez érvet elutasították. c) Kis- és középvállalatok alapításához és támogatásához nyújtott hitelek (KKV-ATNYH) (47) KK kijelentette, hogy a Pusan Metropolitan City Support Fund Szervezeti és Működési Szabályzata alapján nyújtott C típusú hitelek exportteljesítménytől függetlenek, mivel a jogosultságot meghatározó 8 fő és 12 kiegészítő kitétel tár- gyilagos és semleges. Az egyetlen kivitelfüggő elem az a kiegészítő szempont, hogy vajon a kis- és középvállal- kozások kivitelből származó bevétele eléri-e a teljes forga- lom 20 százalékát. A rendszer célja nem a kivitel támoga- tása, hanem csupán annyi, hogy a technológiai fejlesztés közvetett mutatójaként használhassák fel az exportált ter- mékek arányát. (48) Noha az exportteljesítményre vonatkozó feltétel csupán egy a több különböző kitétel közül, mégis exportteljesít- ménytől függővé teszi a rendszert. Ez egyértelműen követ- kezik az alaprendelet 3. cikke (4) bekezdésének a) pontjá- ból, amelynek értelmében a támogatások jogilag vagy ténylegesen, kizárólagosan vagy az exportteljesítménytől függő több feltétel egyikeként céltámogatásnak minősül- nek. Miután a hitelnyújtásról döntő hatóság szempontjai- nak egyike a kivitel – vállalatok összforgalmában elért – minimális százalékaránya, kiküszöbölhetetlen a rendszer exportteljesítmény-függése, mivel könnyen megeshet, hogy egyes cégek képtelenek elérni vagy meghaladni ezt a bizonyos kiviteli mértéket, így támogatásban nem részesül- hetnek. Ezért a felvetést elutasították. 62 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 11/32. kötet d) Műszaki fejlesztési üzleti hitelek (MFÜH)/tudományos és műszaki fejlesztési alap (TMFA) (49) KK arra hivatkozott, hogy e programok – az MTKI 8. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében – kutatási tevékeny- séghez nyújtanak támogatást, így kereset tárgyává nem tehetők és kiegyenlíthetők. Ráadásul a technológiai fejlesz- tés, valamint a tudomány és technológia támogatása – az MTKI 2. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében – tár- gyilagos és semleges kitétel, így e programok a technoló- giai fejlesztési projektekbe beruházó összes iparág számára elérhetők, vagyis semmiképp sem ágazati jellegűek. Az TMFA tekintetében a KK arra is utalt, hogy miután a Tudo- mányos és Technológiai Minisztérium kitételei világosak és tárgyilagosak, s az elsőbbséget élvező projektek kiválasz- tása során az egyén mérlegelési szabadsága nem érvénye- sülhet, így a Bizottság nem tudja bizonyítani egyéni szim- pátia megnyilvánulását a döntés folyamatában. (50) Azt az érvelést, miszerint egyik program sem tehető kere- set tárgyává, a (75)–(77) bekezdésben felsorolt indokokból fakadóan el kell utasítani. Nem terjesztettek elő ugyanis olyan nyilvánvaló adatot, amely kétségbe vonná azt az elő- zetes megállapítást, miszerint az MFÜH csak a Kereske- delmi és Ipari Minisztérium által meghatározott különle- ges projektekbe beruházó bizonyos iparágak számára igényelhető hitelforma. A TMFA alapot illetően, semmi- lyen információ nem áll rendelkezésre a Tudományos és Technológiai Minisztérium kritériumairól. A vizsgálat során kiderült, hogy a Tudományos és Technológiai Minisztérium időről időre némely projektet bizony előny- ben részesített. Ez elégséges bizonyíték annak megállapítá- sához, hogy a TMFA valójában – az alaprendelet 3. cikke (2) bekezdésének c) pontja alapján – egyedi szabályozás- nak tekintendő. Ezért az állítást, mely szerint nem ágazati rendszerekről van szó, elutasították. e) Kivitelt finanszírozó hitelek (51) Az egyik koreai exportőr gyártó állítása szerint a Bizottság figyelmen kívül hagyott bizonyos ellenőrzött értesüléseket, így az EXIM-SM keretében jelentkező előny kiszámítása során hibát vétett. (52) Ez a kifogás megalapozott. Ezért az érintett cégnek nyúj- tott támogatás összegét ennek megfelelően módosították. (53) KK felszólalt annak érdekében, hogy rámutasson arra, az EXIM-EC (előszállítás), EXIM-SM és EXIM-FIC hiteleinek kamata magasabb volt az EXIM által – a pénzügyi forráso- kért – ténylegesen fizetett kamatoknál, s így az EXIM-EC, EXIM-SM és EXIM-FIC kölcsönök nem kiegyenlíthetők. Sőt, az MTKI 3. cikke (1) bekezdésének a) pontjához tar- tozó lábjegyzete felhívja a figyelmet arra, hogy az I. mel- lékletben említett intézkedéseket – mint nem exporttámo- gatási intézkedéseket – sem ez, sem az MTKI egyéb cikkelye nem tilthatná. (54) A fenti érveket megfontolva megállapították, hogy ezek az érvek csupán az alaprendelet I. mellékletének k) pontjában meghatározott „exporthitelekre” vonatkoznak. Amint azt az ideiglenes rendeletben – a bevezető rész (129) és (130) bekezdésében – már értelmeztük, az EXIM-EC (előszállítás- hoz kapcsolódó), EXIM-SM és EXIM-FIC kölcsönök nem tekinthetők „exporthitelnek” és nem tartoznak az alapren- delet I. melléklete k) pontjának hatálya alá. Ezért e kifogá- sokat elutasították. (55) KK azzal érvelt, hogy az EXIM-FIC – az MTKI 3. cikkének (1) bekezdése értelmében – nem függ sem az exporttelje- sítménytől, sem az országba behozott árucikkekkel szem- ben előnyt élvező hazai termékektől. KK állítja továbbá, hogy az EXIM-FIC ágazatfüggőnek sem tekinthető, hisz a gazdaság széles köre számára hozzáférhető, a külföldi befektetés pedig – az MTKI 2. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmezése szerint – tárgyilagos és semleges krité- rium. (56) Ezekre az érvekre válaszolva a Bizottság rávilágított, hogy az EXIM-FIC hiteleket csupán a külföldön befektető gazda- sági társaságok vehetik igénybe, ezért ezek – az alaprende- let 3. cikke (2) bekezdésének b) pontját tekintve – megha- tározott, specifikus kölcsönök, hiszen – a (80)–(84) bekezdés értelmében – a hitelfelvételt nem semleges kité- telek határozzák meg. A vizsgálatok alapján viszont a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az EXIM-FIC – az MTKI 3. cikkének (1) bekezdése szerint – exporttelje- sítménytől és az országba behozott árucikkekkel szemben előnyt élvező hazai termékektől független. 2. Átalány összegű vám-visszatérítési rendszer (57) KK azt állította, hogy e rendszer – az MTKI I. mellékleté- nek i) pontja, II. melléklete, valamint III. melléklete értel- mében – visszatérítési rendszer, és jelezte, hogy a behoza- tallal kapcsolatos terhek visszafizetése nem haladja meg a külföldről behozott és külföldre gyártott termékek előállí- tásához felhasznált termékekre– a keletkező hulladék nor- mál mennyiségét figyelembe véve – kivetett vámok mérté- két. (58) A fenti állításokat tisztázandó, az az álláspont alakult ki, hogy az átalány összegű vámvisszatérítés rendszere eseté- ben – az MTKI I. mellékletének i) pontja, valamint II. és III. melléklete értelmében – sem vám-visszatérítési, sem helyet- tesítő vám-visszatérítési rendszerről nincs szó, miután a feltételekből nem fakad annak kötelezettsége, hogy a kivi- telre gyártott termék előállításához bármit is külföldről sze- rezzenek be. Az átalány összegű vámvisszatérítés koreai rendszere az alaprendelet 2. cikkével összhangban – amely tartalmazza az MTKI 1. cikkét is – sokkal inkább a támo- gatás általános definíciójának felel meg. Támogatásról van szó, hiszen KK – a kivitel FOB értéke alapján nyújtott segé- lyek formájában – pénzügyi támogatást nyújt, és így köz- jogilag vetlen exportteljesítmény-függő, és ezért – az alaprendelet részesít. A támogatás előnyben 11/32. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 63 3. cikke (4) bekezdésének a) pontja szerint – egyedi támo- gatásnak minősül. Ennek értelmében szükségtelen az importvámok – az alaprendelet 2. cikke (1) bekezdésének a) pontjának ii. alpontja szerinti – túlzott mértékű visszaté- rítésének kérdését egyáltalán felvetni is, mivel e kérdés – az alaprendelet I–III. mellékletével összhangban – csupán akkor tartozna a tárgyhoz, ha szabályszerű vámvisszatérí- tésről és a helyettesítő vámvisszatérítésről lenne szó. Ezért e kifogásokat elvetették. (59) KK utalt arra, hogy amennyiben nem létezik – az MTKI II. mellékletének II. 2. pontja szerinti – túlfizetés megálla- pítására alkalmas rendszer vagy eljárás, és ha az ügyet vizs- gáló hatóságok azt szükségesnek vélik, akkor – a II. mel- léklet II. 1. pontjának megfelelően– akár újabb vizsgálatot is kezdeményezhetnek. KK úgy vélte, mivel a Bizottság elmulasztotta annak kivizsgálását, hogy vajon ténylegesen sor került-e – a külföldön értékesített termékek előállítása során felhasznált alapanyagok importterheivel kapcsolato- san – túlzott mértékű vámvisszatérítése, így semmilyen alapja sincs annak a végkövetkeztetésnek, hogy a koreai átalány összegű vámvisszatérítés rendszere – az alaprende- let 3. cikke (4) bekezdésének a) pontja értelmében – egyedi támogatásnak minősülne. (60) A fenti érv nem helytálló, hiszen az MTKI II mellékletének II. 2. pontja vám-visszatérítési rendszerekre vonatkozik, míg a mérlegelés tárgyát képező programról a fentiekben már kiderült, hogy azok közé nem sorolható. De, még ha ez a program annak minősülne is, az alaprendelet II. mel- lékletének II 5. pontja és III. mellékletének II. 3. pontja kimondja, hogy az exportőr ország kormánya volna köte- les a tényleges üzleti folyamatok alapján e vizsgálatot elvé- gezni. KK ilyen vizsgálatot pedig nem kezdeményezett. Ezért a Bizottság sem vizsgálta, hogy vajon ténylegesen sor került-e – a külföldön értékesített termékek előállítása során felhasznált anyagok importterheivel kapcsolatosan – túlzott mértékű vámvisszatérítésre. (61) Az egyik külföldre gyártó koreai cég felvetette, hogy nem helytálló a Bizottság érve, mely szerint nem létezik rend- szer, illetve eljárás annak hiteles felülvizsgálatára, hogy mely ráfordításokat, milyen mennyiségben használtak fel a külföldön értékesített termék előállítása során, hiszen vám- visszatérítést csupán a külföldre szánt termékek gyártásá- hoz ténylegesen felhasznált anyagok után valóban be is fizetett importvámok esetén engedélyeznek. (62) E felvetésekkel kapcsolatosan azt a választ fogalmazták meg, hogy az átalány összegű visszatérítés rendszerében a nyújtott segély összegét nem a gyártás során ténylegesen illetve ténylegesen befizetett felhasznált ráfordítások, importvámok alapján, hanem a kivitel összértékét tekintve állapítják meg. Ezért ezeket a kifogásokat elutasították. (63) Az egyik koreai exportőr gyártó – amely saját adatai sze- rint az érintett áruk gyártása során külföldről beszerzett alapanyagok után megfizette a kivetett importvámot, s áru- ját ténylegesen ki is szállította – kifogással élt, mely szerint e rendszer igénybevétele számára semmilyen tényleges előnyt nem nyújtott, mivel állítása szerint a visszatérített összeg alacsonyabb volt, mint az egyéni vám-visszatérítési rendszer esetén lett volna. KK a továbbiakban utalt arra, hogy az átalány összegű vám-visszatérítési rendszert igénybe vevő koreai exportőr gyártó, a Bizottságnak bizo- nyítékokkal is alátámasztotta, hogy esetében a visszatérí- tett összeg lényegesen alulmúlta a vizsgálat idején előállí- tott behozott termékek kiszállított ráfordításaival összefüggő terheit. külföldről és (64) A Bizottság úgy véli, hogy a fentebb már említett okok miatt az átalány összegű visszatérítési rendszer kifizetései esetében exportteljesítményhez kötődő támogatásokról beszélünk, melyek ebből fakadóan – az alaprendelet 3. cikke (4) bekezdésének a) pontja értelmében – egyedinek tekintendők, s kiegyenlíthetők. Annak pedig nincs jelentő- sége, hogy az exportőr gyártó által igénybe vehető szabály- szerű vám-visszatérítési rendszer számára előnyösebb lehe- tett volna, hisz az exportőr egy másik szabályozás előnyei mellett döntött, amely azonban kiegyenlíthető támogatás- ként kezelendő. Ezért a fenti érveket elutasították. 3. Adóprogramok a) A korlátozások nem feldolgozóipar-függő jellege (65) Ideiglenes megállapításaiban a Bizottság arra az álláspontra helyezkedett, hogy az adómentesség és adócsökkentés ellenőrzéséről szóló törvény (a továbbiakban AAET) egyes cikkei – alaprendelet 3. cikke (2) bekezdésének a) pontja szerint – annyiban kiegyenlíthetők, amennyiben a bizonyos vállalkozásokat – a feldolgozóipar vállalataival egyetemben – érintő korlátozások ágazati értelemben egyedinek tekinthetők. Ebben az esetben az alábbi cikkek- ről volt szó: – 7. cikk (feldolgozóipari kis- és középvállalkozások stb. rendkívüli az adócsökkentése és -mentessége), – 8. cikk (műszaki fejlesztési tartalék), – 9. cikk (technológiai fejlesztésre és munkaerő- továbbképzésre vonatkozó adójóváírás) – 25. cikk (termelékenységet növelő beruházásokkal kap- csolatos adójóváírás), – 27. cikk (átmeneti beruházási adójóváírás). 64 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 11/32. kötet (66) KK kijelentette, hogy mivel a gyakorlatban különböző iparágak/vállalkozások lényegesen szélesebb köre élhet e cikkek nyújtotta lehetőségekkel, így azok – az MTKI 2. cikke (1) bekezdésének a), b) és c) albekezdésének meg- felelően – nem egyedi rendelkezések, vagyis nem kiegyen- líthetőek (az MTKI említett bekezdéseit az alaprendelet átvette a 3. cikke (2) bekezdésének a), b) és c) pontjába). KK nyomatékosan felhívta a figyelmet arra, hogy a „feldolgo- zóipar” rendkívül tágan értelmezhető fogalom, mely a gya- korlatban több tízezernyi alkategóriát foglal magába. (67) Az egyedi jelleg alapvető elve, hogy egy gazdaságon belül bizonyos vállalkozásoknak – mások rovására – nyújtott támogatások torzítják az erőforrások elosztását, így amennyiben e támogatások károkkal járnak, úgy kiegyen- lítő intézkedéseknek kellene működésbe lépniük. Ott, ahol egy gazdaságban a támogatások hozzáférésének jogát nem feltételezhető az semleges kitételekkel korlátozzák, erőforrás-elosztás torzulása. Ez a gondolat az alapja az MTKI 2. cikke (1) bekezdése a) pontjának és az alaprende- let 3. cikke (2) bekezdése a) pontjának, amelyek rendelkez- nek arról, hogy egy támogatás egyedinek tekintendő abban az esetben, ha az illetékes hatóság vagy a jogi előírás – melyhez a hatóság tevékenységét igazítja – a támogatást kifejezetten a gazdasági szereplők egy bizonyos köre szá- mára teszi hozzáférhetővé. Ez esetben a „feldolgozóipar” fogalmát valóban lehetne rendkívül tágan is értelmezni, mégis tény azonban, hogy az AAET fent említett rendelke- zései egyértelműen a gazdaság meghatározott szereplőire korlátozza a támogatásokat azzal, hogy nem semleges kri- tériumokhoz – ilyen például az egyes fejtett technológiájú termékek előállítása vagy épp a külföldi beruházás – köti a jogosultságot. (68) KK azzal érvelt, hogy ezek a kritériumok semlegesek, hiszen az összes gazdasági szereplő egyenlő eséllyel ren- delkezik a támogatások igénybevétele terén. KK állításai szerint például a külföldön befektető cégek által igénybe vehető támogatás azért nem egyedi, mert minden cégnek lehetősége van befektetni külföldön is. Ez érv alapján, egy textilipari cégekre korlátozódó támogatás sem egyedi, hiszen minden cég „lehetőséget” kap arra, hogy tevékeny- ségét a textiliparra is kiterjessze. Ahhoz, hogy az MTKI jelleg valódi értelmet keretein belül értelmezett egyedi nyerjen, olyan helyzetekre kell vonatkoznia, amelyekben a kormányok olyan feltételekhez kötik a támogatásokat, amelyekről már előre tudható, hogy jelentősen korlátozni fogja a támogatás igénybevételére jogosult cégek számát; e támogatások meghatározott cégeknek kedveznek mások rovására. Ezen oknál fogva KK támogatásokra vonatkozó kitételei nem „semlegesek” és amint az az alábbiakból kide- rül –– az alaprendelet 3. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében – alkalmazásukat tekintve nem horizontálisak. Ezért a Bizottság arra a megállapításra jutott, hogy az AAET említett cikke alapján nyújtott támogatások egyedi jellegűek; részletesebb indoklást lásd az egyes rendszerek- nél. b) Jogtalan eljárás (69) KK kérelmezte, hogy az olyan adóhatósági rendelkezések- ről szóló AAET cikket, amelyet a panaszosok ebben az eljárásban nem kifogásoltak, ne is vonják be ez eljárás kere- tébe. Az érintett cikkek: – 5. cikk (különleges adójóváírás kis- és középvállal- kozások számára), – 7. cikk (különleges adócsökkentés vagy -mentesség kis és közepes feldolgozóipari vállalatoknak, stb. ), – 27. cikk (átmeneti beruházási adójóváírás). (70) KK többek között azt állítja, hogy: i. az MTKI 11. cikke (az alaprendelet 10. cikke) felsorolja a kérelmekben feltüntetendő információkat, mint a támogatások folyósítására vonatkozó bizonyítékokat és a szóban forgó támogatás összegét és jellegét; ii. az MTKI 12. cikkének (1) bekezdése (az alaprendelet 11. cikke) rendelkezik arról, hogy a kiegyenlítő vám vizsgálatában érdekelt tagállamok és az összes érdekelt fél is tájékoztatást kapjon a hatóságok által igényelt információkról; iii. az MTKI VI. mellékletének (7) bekezdése (az alapren- delet 26. cikkének (3) bekezdése) leszögezi, hogy szük- ség van egy egységes eljárásra, amelynek alapján az (el- lenőrző) látogatás előtt értesítik az érintett cégeket az ellenőrzés tárgyát képező információk általános jelle- géről, valamint az összes általuk biztosítandó, szüksé- ges adatról. (71) KK azt állította, hogy az MTKI rendelkezéseit figyelmen kívül hagyták, miután a döntés során figyelembe vettek a kérelmező által nem kifogásolt programokat is, ezenkívül sem KK, sem az egyes együttműködő exportőr gyártók nem kaptak megfelelő lehetőséget az érdemi védekezésre. (72) KK állításaira válaszolva, a Bizottság úgy értékelte, egy kér- vényezőtől nem várható el, hogy panasza benyújtásakor minden részletében ismerje egy harmadik ország állítóla- gos támogatási programjait. Ebben az esetben a panaszos számos tényállítást fogalmazott meg az AAET alapján nyújtott adókedvezményekről. A vizsgálat során azonban számos egyéb, olyan – az AAET bizonyos rendelkezései alapján juttatott – adótámogatást fedeztek fel, amelyeket a kérvény nem tartalmazott ugyan, ám amelyek rendkívül a bejelentett eredményeznek, mint hasonló hatást 11/32. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 65 rendszerek. Tekintettel e támogatások jellegére, és különös- képpen arra a tényre, hogy a támogatásokat az AAET glo- bális keretein belül folyósították (amelyekkel szemben a bejelentő számos, támogatásra vonatkozó állítást fogalma- zott meg), megállapítást nyert, hogy a Bizottságnak jogá- ban áll megvizsgálni e szabályozásokat és adott esetben kiegyenlítő intézkedést is javasolni. c) Az AAET 8. cikke (technológiai fejlesztéssel kapcsolatos tartalékolás) azonban e kritérium semlegessége – sem az MTKI fenti cik- ke, sem az alaprendelet 3. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében – nem igazolható. Utóbbi cikk értelmében objektív kritériumnak vagy feltételnek az tekinthető, amely semleges és – gazdasági értelemben – horizontálisan alkal- mazható. A kérdéses AAET nem alkalmazható horizontá- lisan, hiszen bizonyos szereplői technológia-orientáltabbak, mint más ágazatok vállalatai, ezért e cégek nagyobb valószínűséggel tudják kihasználni e rendelkezés előnyeit. KK az AAET rendelkezés életbe lép- tetésével aránytalan előnyben részesítette bizonyos ipará- gak cégeit. iparágak gazdasági (73) KK nem csupán azt állította, hogy az e cikkben megfogal- mazott rendelkezések nem egyedi jellegűek, hanem azt is, hogy e cikk esetében – az MTKI 8. cikke (2) bekezdésének a) albekezdése értelmében – kereset tárgyává nem tehető kutatási és fejlesztési (K + F) támogatásról (melyet az alap- rendelet 4. cikkének (2) bekezdése is átvett) van szó. (77) Mivel e szabályozás bizonyos vállalkozásokra korlátozó- dik – lásd a (67)–(70) bekezdést – ezért egyedi jellegű és kiegyenlíthető. E rendszer az alaprendelet 3. cikke (2) bekezdésének b) pontját tekintve is egyedi, vagyis ennek értelmében is kiegyenlíthető. (74) Ezúton utalunk arra, hogy amennyiben az MTKI 8. cikke (2) bekezdésének a) ponjában megfogalmazott követelmé- nyeknek eleget tévő K + F támogatásokról értesítik – az MTKI 8. cikke (3) bekezdésének megfelelően – a WTO-t, úgy az ilyen támogatásokkal szemben vizsgálat sem kezde- ményezhető. Az AAET 8. cikkét illetően a vizsgálat meg- állapította, hogy Korea nem az MTKI 8. cikke (3) bekezdé- sének eleget téve értesítette e rendelkezésről a WTO-t. Ennek megfelelően a Bizottságnak jogában állt vizsgálatot indítani az AAET említett rendelkezésével szemben. KK azon hivatkozását illetően – hogy e rendelkezés kereset tár- gyává nem tehető, s ily módon védett a kiegyenlítő intéz- kedésekkel szemben – megjegyzendő, hogy KK köteles bizonyítani a szabályozás nem megtámadható jellegét. A Bizottság a vizsgálat kezdetén lehetővé tette ennek bizonyí- tását, amellyel azonban nem éltek. Ilyen körülmények között – az e cikk alapján felmerülő előnyökre – kiegyen- lítő intézkedések bevezethetők. tesz (75) KK a szabályozás nem egyedi jellegére vonatkozó kijelen- téseit illetően le kell szögezni, hogy, a rendszer nem sem- leges, mivel különbséget és technológia-intenzív cégek között. Utóbbiak nagyobb ará- nyú előnyben részesülnek. Az ilyen különbségtétel jelzi, hogy a kritériumok nem semlegesek és szükségszerűen kirekesztik a támogatottak köréből azokat a cégeket, ame- lyeknél a technológiai fejlesztés elkerülhető. A fenti (67)–(70) bekezdésben említett okoknál fogva az AAET 8. cikke egyedi jellegű és ezért kiegyenlíthető. a hagyományos d) Az AAET 9. cikke (technológiai fejlesztés és továbbképzés költségeire vonatkozó adójóváírás) e) Az AAET 23. cikke (külföldi befektetések veszteségeire képzett tartalék) (78) KK utalt arra, hogy e cikket 1998 januárjában hatályon kívül helyezték. KK továbbá kinyilvánította, hogy az ipar- ágak széles köre élhetne e cikk lehetőségeivel, és hogy a külföldi befektetések kritériuma – az MTKI 2. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében – objektív és semleges kitétel. (79) E cikk – természetéből fakadóan – adófizetést késleltető rendelkezés; amely a két év türelmi idő lejárta után, három éven keresztül a kérdéses összeg azonos részösszegével növeli az adóalapot. Ennek megfelelően további előnyök keletkeztek a vizsgált időszakban (1997. április 1. – 1998. március 31. ) és még néhány éven keresztül azon cégeknél, amelyek a jogosultság utolsó évében (1997. adó- zási év) vették igénybe ezt az adórendelkezést és halasztot- ták az adófizetést. (80) Ami KK azt az érvét illeti, hogy e rendelkezéseket az ipar- ágak széles köre veheti igénybe, a Bizottság ideiglenes meg- állapításaiban leszögezte, hogy e cikk rendelkezései csupán a külföldön befektető koreai vállalkozásokra vonatkoznak. Nem terjesztettek be olyan új információt, amely ennek ellenkezőjét bizonyítaná. KK fenti érvével kapcsolatos – vagyis hogy a rendelkezés nem csak a feldolgozóipari ága- zatokra korlátozódik (lásd a (67)–(70) bekezdést) – tény, hogy az AAET 23. cikkében rögzített előnyök bizonyos vállalati körre korlátozódnak. Ezért ez a rendelkezés – az alaprendelet a 3. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmé- ben – egyedi és ennek megfelelően kiegyenlíthető. (76) KK nem csupán annak kapcsán fogalmazott meg általános érvényű megállapítást, mely szerint e cikk rendelkezései nem egyedi jellegűek, de arra is hivatkozott, hogy a tech- nológiai fejlesztés és munkaerő-továbbképzés kritériuma – az MTKI 2. cikke (1) bekezdésének b) pontját tekintve – objektív és semleges kitétel. A Bizottság megítélése szerint (81) KK azt is hangoztatta, hogy – az MTKI 2. cikke (1) bekez- désének b) pontja értelmében – a külföldi befektetés krité- riuma tárgyilagos és semleges. A Bizottság megítélése sze- rint azonban e kitétel sem az MTKI fent említett cikke, sem az alaprendelet 3. cikke (2) bekezdésének b) pontja értel- cikk mében nem tekinthető semlegesnek. Utóbbi 66 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 11/32. kötet értelmében, az objektív kritériumoknak vagy feltételeknek semlegesnek, – gazdasági tekintetben pedig – horizontáli- san alkalmazhatónak kellene lennie. Az AAET e cikke nem objektív, hiszen előre tudott, hogy azok a cégek, amelyek nem fektetnek be külföldön, – mint támogatásra jogosul- tak – egyszerűen szóba sem jöhetnek. Ezért az ilyen kitétel sem semlegesnek, sem pedig gazdasági értelemben hori- zontálisan alkalmazhatónak nem minősíthető. KK az AAET említett szabályozását bevezetve, külföldi érdekelt- ségekkel rendelkező, korlátozott számú vállalkozást része- sített előnyben. (82) Ezért az AAET e rendelkezése – az alaprendelet 3. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerint – egyedi jellegű és ennek következtében kiegyenlíthető. f) A AAET 25. cikke (termelékenységet javító berendezések beruházásaira nyújtott adójóváírás) (83) KK nem csupán annak a véleményének adott hangot, hogy e cikk nem egyedi jellegű, hanem kihangsúlyozta azt is, hogy az e cikkben megfogalmazott, a hazai berendezése- ket – a külföldről behozottak rovására – kedvezőbb elbá- násban részesítő határozatot 1996 végén, azaz a vizsgált időszak kezdete előtt hatályon kívül helyezték. A Bizottság előzetes megállapításaiban valóban tudomásul vette, hogy az adók – a külföldről behozott (3 százalékos adójóváírás) és a hazai termékekre (10 %-os adójóváírás) kivetett – eltérő jóváírási mértékéről szóló rendelkezést 1996 végén érvénytelenítették. Azonban azok a cégek, amelyek 1996 vége előtt kezdték meg és a későbbiekben folytatták ber- uházásaikat, igénybe vehették ezt a kedvezményt, s az elő- nyök a vizsgált időszakban is jelentkeztek. (84) Ami az 1996 vége előtt a külföldről behozott és a belföl- dön vásárolt berendezésekre vonatkozó eltérő mértékű kedvezményeket illeti, korábban már megállapították, hogy a rendszer – az alaprendelet 3. cikke (4) bekezdésé- nek b) pontja szerint – egyedi jellegű. A nem egyedi jelleg általános megállapítását illetően a rendszer annyiban min- denképp egyedi, hogy csupán bizonyos piaci szereplőkre korlátozódik – lásd a (67)–(70) bekezdést – és ezért kie- gyenlíthető. Előre ismert volt, hogy bizonyos vállalatok pusztán üzleti tevékenységük jellege folytán, másoknál kedvezőbb helyzetben lesznek majd a termelékenység javí- tását ösztönző adókedvezmények igénybevételekor. Ezért e rendszer előnyei egyes ágazatokban elkerülhetetlenül hangsúlyosabban jelentkeznek, mint más iparágakban. g) Az AAET 27. cikke (beruházások ideiglenes adójóváírása) (85) KK nem csupán azt jelentette ki, hogy a cikk rendelkezései nem egyedi jellegűek, hanem azt is, hogy a rendelkezést, amelynek következtében a hazai berendezéseket kedve- zőbb elbírálásban részesítették a külföldről beszerzettek rovására, 1996 végén hatálytalanították. A Bizottság elő- zetes megállapításaiban arra az álláspontra helyezkedett, hogy a cikk alapján keletkező előnyök kiegyenlíthetők, hiszen a cégek az 1996 vége előtt megkezdett beruházá- saiknál igénybe vehették a külföldről behozott (3 %-os adó- jóváírás) és a belföldi berendezések (10 %-os adójóváírás) adókedvezménye különbségéből fakadó előnyöket. Ennek megfelelően az előnyök a vizsgált időszakban is jelentkez- tek. (86) A rendszer ráadásul már csak azért is egyedinek minősül, mivel csupán bizonyos piaci szereplőkre korlátozódik – lásd (67)–(70) bekezdést – így kiegyenlíthető. Az 1996 vége előtt hatályos eltérő százalékarány miatt a rendszer – az alaprendelet 3. cikke (4) bekezdésének b) albekezdése értelmében – egyedi jellegű. A nem egyedi jellegre vonat- kozó általános megállapítást illetően – akár a 25. cikket esetében – hangsúlyozandó, hogy a rendszert csupán azok a cégek vehetik igénybe, amelyek termelékenységfokozó berendezésekbe ruháznak be. E feltétel jellegéből elkerül- hetetlenül következik, hogy bizonyos cégek nagyobb való- színűséggel élvezik e szabályozás előnyeit. 4. Kiegyenlíthető támogatások mértéke (87) A különböző rendszerekkel kapcsolatos végleges megálla- pítások figyelembevételével, az egyes vizsgálatba bevont, exportőr gyártók kiegyenlíthető támogatásainak mértéke a következő: Hitelek (kivitel) Hitelek (egyéb) Adó (kivitel) Adó (egyéb) Vámvisszatérítés Összes támogatás Korea Welding Shine Metal Products Dae Sung Rope Mfg Co. , Ltd. Korea Sangsa Co. Ltd/Myung Jin Co. , Ltd. Kowel Special Steel Wire Co. SeAH Metal Products Co. , Ltd. 0,47 1,63 0,09 0,17 0,88 0,06 0,34 0,08 0 0 0 0,15 0,06 0,55 0 0 0,15 0,25 0 0,03 2,31 0,18 0,02 0 0 1,09 0 0 0 0 0,95 2,72 0,85 0,57 0,91 2,51 11/32. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 67 (88) Az egész országra kiterjedő támogatásokból adódó haszonrés súlyozott átlaga – minden, a vizsgálatba bevont exportőr gyártó számára, amelyek koreai eredetű árut szál- lítanak a közösségi határig – a CIF ár százalékos arányában kifejezve, nem éri el az 1 százalékot, azaz rendkívül cse- kély. Ilyen körülmények között Korea esetében a támoga- tásból származó haszonrés – az alaprendelet 14. cikkének (3) bekezdésével összhangban – elhanyagolható. E) KÁROK 1. Előzetes megjegyzések (89) A Koreára vonatkozó fenti megállapítások következtében, az ország teljes területére kiterjedő támogatásokból fakadó haszonrés mértéke Korea esetében annyira csekély, hogy az innen származó vékony, rozsdamentes acélhuzal beho- zatala a Közösség területére a továbbiakban nem tekin- tendő támogatott behozatalnak. Ezért az ideiglenes rende- letben megfogalmazott megállapításokkal szemben, a továbbiakban – az alábbi károk megítélése során – csupán az Indiából származó behozatalt vesszük figyelembe. 2. Közösségi ipar (90) Az érdekelt felek által előterjesztett új bizonyítékok vagy további helytálló érvek hiányában, az ideiglenes rendelet bevezető részének (206) és (207) bekezdésében megfogal- mazott tények és megállapítások ezennel megerősítést nyernek, azaz a közösségi panaszos gyártók, amelyek a Közösség vékony, rozsdamentes acélhuzallal foglalkozó iparágának több mint 75 százalékát teszik ki – az alapren- delet 9. cikkének (1) bekezdése értelmében – a fenti iparág egészét képviselik. 3. Versenyjogi szempontok (91) A nyilvánosságra hozatalt követő megjegyzéseikben az exportőr indiai gyártók hangot adtak annak, hogy minden – a Közösség ezen iparága által ez eljárás keretein belül – beszolgáltatott adat – az ötvözési felár közösségi alkalma- zása miatt –mesterségesen növelt, így megfelelő kártérítés a támogatásellenes eljárások keretében nem lehetséges. Miután azonban egyik érdekelt fél sem terjesztett elő új érvet, és miután az érintett rozsdamentes acélból előállított rúdacélra vonatkozó IV/E-1/36 930 sz. ügyben a panaszo- kat véglegesen elutasították, az ideiglenes rendelet bevezető részének (208)–(215) bekezdésében megfogalmazott meg- állapítások ezennel megerősítést nyernek. 4. Közösségi fogyasztás (92) A nyilvánosságra hozatalt követően egyes érdekelt felek azzal érveltek, hogy a Közösség fogyasztásának megállapí- tására alkalmazott módszer – különös tekintettel a Közös- ség nem együttműködő termelőinek eladásaira és harma- dik országokból származó behozatalra – nem megfelelő. (93) Ezzel összefüggésben emlékeztetni kell arra, hogy csupán a Közösség ipara és az érintett országban együttműködő exportőr gyártók vonatkozásában állnak rendelkezésre részletes és ellenőrzött adatok. Ezért a Bizottság – a Közös- ség intézményeinek szokásos gyakorlatával összhangban – a számára hozzáférhető információkat, többek között a független statisztikai forrásokat vette igénybe. Egyetlen érdekelt fél sem szolgált olyan adattal, amely igazolta vol- na, hogy a Közösség intézményei által követett eljárás meg- alapozatlan, alkalmazása pedig az adott ügy körülményei között indokolatlan. (94) Ennek megfelelően az ideiglenes rendelet bevezető részé- nek (216) és (217) bekezdésében megfogalmazott megál- lapítások ezennel megerősítést nyernek. 5. A támogatott behozatal mennyisége és piaci részesedése (95) Az Indiából származó – tonnában kifejezett – behozatal az alábbiak szerint alakult: 1994-ben 52 t, 1995-ben 117 t, 1996-ban 189 t, 1997-ben 445 t és a vizsgált időszakban 717 t. Az áttekintett időszakban a behozatal folyamatosan és jelentős mértékben, közel 1 250 százalékkal nőtt. (96) Az Indiából származó, támogatott behozatal piaci részese- dése folyamatosan nőtt: az 1994. évi 0,3 %-ról 1995-ben 0,6 %-ra, az 1996. évben 1,1 %-ra, 1997-ben 2,2 %-ra, míg a vizsgált időszakban 3,3 %-ra emelkedett. 6. A támogatott behozatal árai a) Az árak alakulása (97) Az Indiából behozott érintett árucikk átlagos eladási ára (ECU/kg) 1994 és 1995 között emelkedett (2,57-ről 3,52- re), 1995 és 1997 közti időszakban némileg visszaesett (1996. évi 3,52-ről 1997-ben 3,04-re), majd 1997 után, a vizsgált időszakban elérte a 3,12 ECU/kg értéket. b) Árrontás (98) Egyes érdekeltek vitatták a Bizottság az árrontás, vagyis az alákínálás mértékének meghatározásához – a vizsgálat ideiglenes szakaszában– alkalmazott módszerét. Azt állí- tották, hogy az árrések eltúlzottak, mivel azt a negatív összeget, amellyel az exportőr gyártó adott közösségi gaz- dasági ágazat árai alá kínált, nem annak pozitív mértéké- vel egyenlítették ki. (99) Meg kell jegyezni, hogy az ideiglenes rendelet bevezető részének (225) és (226) bekezdésében említett módszernél – az árrontás mértékének kiszámítása során – a támoga- tott behozatal nettó eladási árainak súlyozott átlagát modellenként hasonlították össze a Közösség adott gazda- sági ágának átlagos, nettó eladási áraival. Ez a módszer lehetővé tette, hogy tranzakciónként vegyék figyelembe azt az összeget, amellyel az exportőr gyártók ára meghaladta a Közösség iparának árát. 68 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 11/32. kötet (100) Ennek megfelelően az ideiglenes rendelet bevezető részé- nek (225) és (226) bekezdésében – az általános módszer vonatkozásában – megfogalmazott következtetések ezen- nel megerősítést nyernek. (101) Egyéb állásfoglalás hiányában – az ideiglenes rendelet beve- zető részének 227. bekezdése szerint – az indiai eredetű áruk tényleges árrontó hatásának mértéke ezennel mege- rősítést nyer. 7. A Közösség iparának helyzete (102) Miután a közösségi ipar helyzetét jellemző, gazdasági mutatókkal kapcsolatos ideiglenes megállapításokkal kap- csolatban egyik érdekelt fél sem nyújtott be új érveket, az ideiglenes rendelet bevezető részének (228)–(238) bekez- désében tett ideiglenes megállapítások ezennel megerősí- tést nyernek. (103) Egyes érdekelt felek állítása szerint, a közösségi ipar gaz- dasági mutatói nem engednek arra következtetni, hogy a gazdaság ezen ágát súlyos károk érték volna. Megítélésük szerint a közösségi ipar helyzete a vizsgálat időszakban viszonylag stabil volt, sőt a gyártás, értékesítési volumen és foglalkoztatás tekintetében javulás mutatkozott, a beruhá- zások mértéke konstans volt. A jövedelmezőség csökkenő fejlődése a közösségi ipar arra a döntésére vezethető vissza, hogy magasabb előállítási költségű – vagyis tőkeintenzív – termékek gyártását helyezik előtérbe. (104) Ahogy már az ideiglenes rendelet bevezető részének (236)–(238) bekezdése is utalt rá, a közösségi ipart ért súlyos kár azon a tényen nyugszik, hogy a Közösség ipara a támogatott behozatallal szembesülve képtelen volt követni a piac trendjeit, így 1994 és a vizsgált időszak között folyamatosan veszített piaci részesedéséből és csu- pán jövedelmezősége költségére – amely előbb-utóbb vesz- teségbe fordult – tudta szinten tartani forgalmát és követni az árakat. A közösségi ipar értékesített árumennyisége – 1994 és a vizsgált időszak közötti időtartamban – csupán 5 százalékkal nőtt, miközben a Közösség piacán ugyane- zen idő alatt a fogyasztás 27 százalékkal emelkedett. A ter- melés – ugyan rendkívül csekély – növekedése, a forgalmi mutatók és az árak adott szinten tartása a közösségi ipar azzal az erőfeszítésével magyarázható, hogy minden esz- közzel igyekezett közösségi piaci pozícióit megőrizni. Ezért a jövedelmezőség visszaesése nem magyarázható pusztán azzal a ténnyel, hogy a Közösség ipara néhány olyan termék előállítását is megcélozta, amelyek esetében – a más árucikkek behozatalát támogató intézkedésekkel ellentétben a számukra versenykörülmények. kedvezőbbek – komoly kárt az indiai eredetű áruk behozatala. Ezzel egy- idejűleg a támogatott behozatalon kívül vizsgálták azt is, hogy egyéb ismert tényezők lehettek-e még kedvezőtlen hatással a Közösség iparára; igy kívántak meggyőződni arról, hogy az ilyen tényezőknek betudható károkat eset- leg nem a támogatott behozatalnak róják-e fel. a) A támogatott behozatal hatásai (107) Az értékesítés jelentős növekedése (kereken 1 250 száza- lék), a támogatott behozatal 1994 és a vizsgált időszak közötti piaci részesedésének növekedése (0,3 %-ról 3,3 %- ra), valamint a tetemes árrontás (súlyozott átlaga India ese- tében 26 százalék) egybeesett a közösség ipar hanyatlásá- val, a piacvesztéssel, valamint a nyomott árakkal és a romló jövedelmezőséggel. (108) A Közösség vékony rozsdamentes acélhuzal iránti kereslete – 1994 és a vizsgált időszak vége közötti időszakban – 27 %-kal emelkedett. Bár a közösségi ipar értékesítési volu- menét a piacfejlődés ténye tükrözte ugyan valamennyire, ám ez csupán 5 %-ot jelentett, szemben a Közösségben tapasztalható tényleges kereslet-növekedéssel. Ám az indiai eredetű, támogatott behozatal ugyanebben az időszakban – úgy mennyiségében, mint piaci részesedését tekintve – jelentősen emelkedett. Mindez időben egybeesett a közös- ségi ipar romló helyzetével, amely eközben piacot vesztett és 1996-tól kénytelen volt mérsékelni beruházásait is, akárcsak árait, s mindezek következtében 1997-ben pénz- ügyi veszteséget könyvelhetett el. (109) A Közösség termelőinek többsége – amelyek 1996 óta konfrontálódtak az olcsó indiai behozatallal – igyekeztek szinten tartani eladási áraikat, míg néhányan vállalták azonban az árcsökkentést. Mindkét stratégia kedvezőtlenül hat a jövedelmezőségre – vagy közvetlenül (a leszorított árak miatt), vagy közvetve (hiszen a magasabb ár ilyen éles versenyhelyzetben az értékesítés csökkenését és a gyártás tonnánkénti költségemelkedését eredményezi). 1996-tól a Közösség gyártói számottevően mérsékelték áraikat, ami további kedvezőtlen hatást gyakorolt a jövedelmezőségre annak ellenére, hogy a gyártók igyekeztek a piaci résekre koncentrálni, hogy így elkerüljék a támogatott behozatal még erőteljesebb hatását. Ez egyértelműen jelzi a piac árér- zékenységét és az indiai exportőrök árrontásának súlyos következményeit. (105) A fentiek alapján megállapítást nyert, hogy – az ideiglenes rendelet bevezető részének (236)–(238) bekezdésével össz- hangban – a Közösség iparát súlyos kár érte. b) Egyéb tényezők hatása F) A KELETKEZETT KÁR OKA (106) Az alaprendelet 8. cikke (6) és (7) bekezdésének értelmé- ben, a Bizottság hatóságai megvizsgálták, okozott-e (110) Az alaprendelet 8. cikkének (7) bekezdésével összhangban, a Bizottság szolgálatai megvizsgálták, vajon akadt-e egyéb olyan tényező az Indiából származó támogatott behozata- lon túl is – különös tekintettel a vizsgálatban nem együtt- működő közösségi gyártókra és az egyéb, harmadik országból származó behozatalra –, amely hatással lehetett a Közösség iparának helyzetére. 11/32. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 69 1. A Közösség egyéb gyártói (111) Az ideiglenes rendelet elfogadását követően egyes érdekeltek megkérdőjelezték, vajon valóban a támogatott behozatal okolható-e a Közösség iparát ért károkért. Egyéb lehetséges tényezőket is hangsúlyozva elsődlegesen azzal érveltek, hogy a károkért többek között a Közösség többi gyártója tehető felelőssé. A Közösség gyártóinak korlátozott együttműködését tekintve, a nem együttműködő közösségi gyártók eladásainak értékelése – teljes egészében – egyáltalán nem tekinthető megbízhatónak. (112) Mindenképp figyelmet érdemel a tény, hogy pontos és ellenőrzött adatokkal csupán a Közösség ipara ipar nagyfokú együttműködésére – amelynek köszönhetően rendelkezik. Tekintettel a közösségi reprezentatív megállapítások fogalmazhatók meg –, valamint a közösségi acélpiac áttekinthetőségére és árérzékenységére, megalapozott az a végkövetkeztetés, mely szerint vélhetően a Közösség többi gyártójánál is a Közösség egészére jellemző trendek érvényesültek – különösen az árak tekintetében – Közösség többi gyártójánál is. Egyébiránt egyik érdekelt fél sem utalt arra, hogy a panaszt nem emelő gyártók esetleg kedvezőbb üzleti eredményeket könyvelhettek el. 2. Harmadik országból érkező behozatal (113) A harmadik országokból származó behozatal piaci részesedése az alábbiak szerint alakult: (Piaci részesedések) 1994 1995 Korea Svájc Egyéb 7 % 3 % 2 % 9 % 3 % 3 % Összesen 12 % 15 % 1996 16 % 3 % 3 % 22 % 1997 20 % 3 % 2 % 25 % Vizsgált tartam 20 % 3 % 3 % 26 % Korea (114) E vizsgálat keretében áttekintették a koreai eredetű beho- zatalt is és megállapították, hogy az országos méretekben nyújtott támogatás arányának súlyozott átlaga a minimális küszöbértéket sem éri el. A – fenti táblázatban jelzett – behozatal alapján levonható azonban az a végkövetkezte- tés, hogy a Koreából származó behozatal adatai – úgy volumen, mint piaci részesedés tekintetében – jelentős növekedésről tanúskodnak. Az ideiglenes rendelet (227) bekezdésében foglaltaknak megfelelően megállapítható, hogy e behozatal a közösségi ipar árainak rontásához veze- tett. Természetesen nem hagyható figyelmen kívül, hogy a koreai áruk közösségi behozatalából fakadó árrontás mér- téke (súlyozott átlaga 12 %) lényegesen alacsonyabb az Indiából származó áruk paraméternél (súlyozott átlag 26 %), ahogy azt az ideiglenes rendelet bevezető részének (227) bekezdése jelzi is. ugyanekkor a közösségi ipar árait rontó hatásra semmi nem utalt. Miután egyetlen érdekelt fél sem állt elő újabb érvekkel, az ideiglenes rendelet bevezető részének (244) és (245) bekezdésében taglalt megállapítások ezennel mege- rősítést nyernek. (116) A fenti kijelentések kapcsán fogalmazódott meg az a következtetés, hogy a harmadik országokból – különösen Koreából – származó behozatal hozzájárult a közösségi ipar káraihoz. Tekintettel azonban az indiai árubehozatal piaci részesedésére (amely a vizsgált időszakban megha- ladta az összes import 11 %-át) és a megállapított súlyos árrontó hatásra konstatálták, hogy mindez önmagában nem elegendő ahhoz, hogy megkérdőjelezze az Indiából származó behozatal és a Közösség ipara által elszenvedett súlyos károk közötti ok-okozati összefüggést. Egyéb harmadik országok 3. Egyéb tényezők (115) A fenti adatok alapján vonták le azt az átmeneti következ- tetést, hogy harmadik országok termékeinek – különösen a svájci árucikkek– közösségi behozatala nem lehetett meghatározó hatással a Közösség ipara által elszenvedett károkra, hiszen ez az 1994 és a vizsgált időszak közötti import árumennyiség, valamint piaci részesedés tekinteté- ben változatlan maradt, miközben az érintett országból bár származó folyamatosan árubehozatal nőtt, (117) Az érdekelt felek e kérdésben egyéb, olyan új érvekkel nem álltak elő, melyek igazolhatták volna, hogy talán más ténye- zők is hozzájárulhattak a közösségi ipart ért károkhoz, nevezetesen a keresletcsökkenés vagy a fogyasztási szoká- sok változása, a közösségi ipar műszaki fejlődése, export- teljesítménye vagy épp termelékenységének alakulása. Ezért az előzetes rendelet bevezető részének (246)–(249) bekezdése ezennel megerősítést nyer. 70 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 11/32. kötet c) A károk okaival kapcsolatos végkövetkeztetések 2. India (118) Bár az Indiából származó támogatott behozatalon kívül egyéb tényezők is hozzájárultak a Közösség iparát ért károkhoz, ám mégsem bizonyultak elégségesnek ahhoz, hogy megkérdőjelezzék az Indiából származó behozatal és a közösségi ipar által elszenvedett jelentős károk közötti ok-okozati összefüggést. (119) A fentiek ismeretében kijelenthető, hogy az indiai eredetű behozatal akár önmagában is oka lehet a közösségi ipar jelentős kárainak. G) A KÖZÖSSÉG ÉRDEKE (120) Az ideiglenes rendelet elfogadását követően egyes felhasz- nálók állást foglaltak a vámok lehetséges hatásairól. (121) A Közösség iparát és a Közösség egyéb gyártóit illetően – a vámok hatásaira vonatkozó további előterjesztések hiányá- ban – e helyen megerősítést nyer, hogy megfelelő intézke- désekkel a Közösség ipara olyan helyzetbe kerülhetne, melynek következtében ismét kielégítő nyereséget céloz- hatna meg, fenntarthatná és fejleszthetné a foglalkozta- tottság és a beruházások megvalósítását elősegítő tevé- kenységeit. (122) A független importőrök és a szállítók részéről semmilyen további észrevétel nem érkezett, így reakció hiányában az ideiglenes rendelet bevezető részének (256)–(261) bekez- désében megfogalmazott megállapítások ezennel megerő- sítést nyernek. (123) Ami a felhasználókat illeti, néhány vállalkozás azzal a kifo- gással élt, hogy az intézkedések bevezetése közvetlen befo- lyással lesz gazdasági helyzetükre, hiszen emelkednek az általuk felhasznált alapanyagok árai. Megjegyezték azon- ban azt is, hogy más országokból is beszerezhetik a szó- ban forgó alapanyagokat. Tekintettel a vámok összességé- ben alacsony szintjére, mindez korlátozott áremelkedést eredményez majd. (124) Más felhasználók kiemelték a Közösség ipara által előállí- tott termékek minőségét és a megrendelések megbízható teljesítését és jelezték, hogy az intézkedések bevezetése saját helyzetüket nem befolyásolja. (125) Így az ideiglenes rendelet bevezető részének (251)–(268) bekezdésében megfogalmazott megállapítások ezennel megerősítést nyernek és semmilyen kényszerítő erejű indok nem szól a kiegyenlítő vámok bevezetése ellen. (127) A támogatásra, az okozott kárra, az okozati összefüggésre és a Közösség érdekére vonatkozó fenti következtetések alapján megvizsgálták, hogy milyen formában és mérték- ben kell a végleges, kiegyenlítő intézkedéseket bevezetni, hogy kiküszöböljék a káros támogatások kereskedelemtor- zító hatásait és ismét hatékony versenyfeltételeket teremt- senek a Közösség vékony rozsdamentes acélhuzalának pia- cán. (128) Az ideiglenes rendelet bevezető részének (271) bekezdése értelmében meghatározták azt a – kárt még nem okozó – árszínvonalat, amely a Közösség gyártóinak termelési költ- ségeit tekintve még fedezhető, és amellyel ésszerű és mél- tányos nyereség érhető el. (129) A kárt még nem okozó árszint és az exportőr gyártók ára- inak összehasonlításával határozták meg a Közösség érin- tett iparágának már hátrányt jelentő árrést, amely minden esetben meghaladta az együttműködő exportőr gyártóknál megállapított támogatások összegét (ez az arány a kereken 20 százalék és több mint 70 százalék között változott). (130) Az alaprendelet 15. cikke (1) bekezdésével összhangban, a vámtétel mértékének egyeznie kell a támogatás összegével kivéve, ha az okozott kár árrése ennél kisebb. Ennek alap- ján az együttműködő indiai exportőrökre az alábbi vámté- telek vonatkoznak: Társaság Javasolt kiegyen- lítő vám% Drawmet Wires Pvt Ltd, Mumbai Indore Wire Ltd, Indore Isibars/Isinox Ltd, Mumbai Kei Industries Ltd, Delhi Macro Bars and Wires Pvt Ltd, Mumbai Mukand Ltd, Mumbai Raajratna Metal Industries Ltd, Mumbai Venus Wire, Indore 8,8 19,3 10,1 0 25,4 13,2 42,9 35,4 H) VÉGLEGES ELJÁRÁS 1. Korea (126) A fenti megállapítások ismeretében – bár az országos méretekben nyújtott támogatás arányának súlyozott átlaga Korea esetében még egy minimális küszöbértéket sem ér el – az eljárást az alaprendelet 14. cikke (3) bekezdésének megfelelően meg kell szüntetni. (131) Annak érdekében, hogy az együttműködés hiánya semmi- lyen értelemben ne eredményezhessen pozitívumot egyet- len, a vizsgálatban nem közreműködő gyártónak sem, helyénvalónak vélték, hogy a nem együttműködő gazda- sági társaságok esetében – a támogatási programonként együttműködő cégek számára megállapított vámok közül – a legmagasabb tételt alkalmazzák, azaz az Indiában bejegyzett nem együttműködő cégek esetében 44,4 száza- lékot. 11/32. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 71 (132) Az e rendeletben meghatározott egyes vámtételeket a jelen- legi, a támogatások eltörlését szolgáló vizsgálat megállapí- tásainak megfelelően határozták meg. Ezért ezek a vizsgá- lat során feltárt helyzetet tükrözik. Vagyis e vámtételek kizárólag az érintett országból származó és az említett konkrét jogi személyek által előállított termékek behoza- talára vonatkoznak. Ezen előírás rendelkező részében meg nem említett cégek, sem kapcsolt vállalataik által előállított termékek nem élvezhetik az itt megnevezett vámtételek előnyeit, így rájuk a különbözeti vámtételek vonatkoznak. értelmében – az indiai eredetű és a Közösségbe behozott termékekre kivetett ideiglenes kiegyenlítő vámokat – a kivetett végleges vámok mértékéig, s amennyiben az idei- glenes vámtétel bizonyul alacsonyabbnak, úgy ez utóbbi érvényesül – véglegesen beszedjék. (135) Tekintettel arra, hogy a koreai eredetű, a Közösség terüle- tére szállított árukra kivetett ideiglenes kiegyenlítő vámok beszedését engedélyezni kell, (133) A egyéni vámtételekre vonatkozó kérelmeket (pl. adott jogi személy névváltozása esetén) a Bizottságnak haladéktala- nul be kell nyújtani minden, az üggyel kapcsolatos infor- mációval egyetemben különösen, ha névváltozásról, vagy a cég termelő tevékenységében, hazai és külföldi eladásai- ban bekövetkező változásokra vonatkozó adatokról van szó. ELFOGADTA EZT A RENDELETET: J) IDEIGLENES VÁMOK BESZEDÉSE (134) Tekintettel az Indiában bejegyzett exportőr gyártókkal kap- csolatban megállapított kiegyenlíthető támogatások össze- gére és a Közösség iparának okozott károk mértékére fel- tétlenül szükséges, hogy – a 619/1999/EK rendelet 1. cikk (1) Végleges kiegyenlítő vámot vetnek ki – a legalább 2,5 tömeg- százalék, kivéve a legalább 28 % és legfeljebb 31 % tömegszáza- lék nikkeltartalmú, a legalább 20 és legfeljebb 22 tömegszázalék krómot tartalmazó, ex 7223 00 19 KN-kód (7223 00 19*10 TARIC-kód) alá tartozó, indiai eredetű –– az 1 mm-nél kisebb átmérőjű rozsdamentes acélhuzal közösségi behozatalára. (2) A nettó, költségmentes a közösség határán, vámfizetés előtti árra alkalmazott kiegyenlítő vámtétel a következő: Gyártó Vám mértéke (%) kiegészítő Taric- kód Drawmet Wires Pvt Ltd, B-482, Industrial Area, Bhiwadi, India Indore Wire Company Ltd, Near Fort, Indore 452 006 (MP), India Isinox Steels Ltd, Indiasteel Complex, Railway Gate No 4, Antop Hill, Wadala, Mumbai 400 037,India Mukand Ltd, L. B. S. Marg, Kurla, Mumbai 400 070, India Raajratna Metal Industries Ltd, Sakar – III Nr Income Tax, Ahmedabad380 014, Gujarat. India Venus Wire Industries Ltd, Block No 19, Raghuvanshi Mill Compound, Senapati Bapat Marg, Lower Parel, Mumbai 400 013, India Macro Bars and Wires Pvt Ltd, 702 Bombay Market Building, Tardeo Road, Mumbai 400 032, India Kei Industries Ltd, D-90, Okhla Industrial Area Phase-1, New Delhi, India Összes egyéb indiai cég 8,5 19,3 10,1 13,2 42,9 35,4 25,4 0 44,4 A001 A004 A002 A003 A005 A006 A008 A020 A999 (3) Ettől eltérő rendelkezések hiányában, a vámtételekre vonatkozó hatályos rendelkezések alkalmazandók. (4) Az e rendeletben meghatározott egyes vámtételek (szemben az egész ország területén tevékenykedő „egyéb” vállalatokra kivetett vámokkal) kizárólag a megnevezett jogi személy/személyek által előállított és az érintett országból származó termékek behozatalára vonatkoznak. Nem érvényesek azokra az árukra, melyeket olyan vállalkozások állítanak elő, amelyeket ez érvényes rendelet néven nem nevezett. 72 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 11/32. kötet Az ilyen egyéni vámtételek alkalmazására vonatkozó igényeket (pl. amennyiben adott jogi személy nevet változtat) haladéktalanul be kell nyújtani – az összes, adott ügyre vonatkozó lényegi információkat is mellékelve, mint a cég termelő tevékenységében, hazai és külföldi értékesítésében bekövetkező változásokat jellemző adatok – a Bizottságnak (1). A Bizottság – a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációkat követően – az egyes vámtételek igénybevételére jogosult cégek jegyzékét a változásoknak megfelelően módosítja. 2. cikk (1) A 619/1999/EK rendelet értelmében az indiai eredetű, a Közösség területére behozott termékekre kivetett ideiglenes kiegyenlítő vámokat – a végleges vámok mértékéig – végérvényesen be kell szedni. Amennyiben a befizetendő tétel meghaladja vámok véglegesen megszabott mértékét, úgy a különbözetet elengedik. (2) Az 1. cikk (4) bekezdésében említett rendelkezéseket ki kell terjeszteni az ideiglenes kiegyenlítő vámok beszedésére is. 3. cikk A koreai eredetű, a Közösség területére behozott 1 mm-nél kisebb átmérőjű, rozsdamentes acélhuzalra vonatkozó eljárást meg kell szüntetni. A 619/1999/EK rendelet alapján, a Koreából származó behozatalra kivetett ideiglenes kiegyenlítő vámokat elengedik. 4. cikk Ez a rendelet az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba. Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban. Kelt Brüsszelben, 1999. július 12-én. a Tanács részéről az elnök S. NIINISTÖ (1) European Commission Directorate-General 1 - External Relations Directorate C DM 24 - 8/38 Rue de la Loi/Wetstraat 200 B-1049 Brussels