title: Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet - Förberedelser inför genomförandet av Kyotoprotokollet

eurovoc_concepts:
climate change
energy policy
greenhouse effect
protocol to an agreement
transport policy

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 19. 05. 1999 KOM(1999) 230 slutlig MEDDELANDE FRÄN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET Förberedelser inför genomförandet av Kyotoprotokollet Kommissionens meddelande till rådet och parlamentet "Förberedelser inför genomförandet av Kyotoprotokollet" Beslutsfattarnas sammanfattning Nu när EU samt många andra parter har undertecknat Kyotoprotokollet är det första målet att det snabbt skall träda i kraft. För att förverkliga detta mål bör EU använda alla sina resurser för att se till att protokollet snabbt ratificeras av så många parter som möjligt för att det skall träda i kraft snarast möjligt. Samtidigt bör EU:s genomförande av åtagandena från Kyoto börja förberedas. Det är sant att koldioxidutsläppen i EU år 2000 kan komma att vara i stort sett lika stora som de var 1990, i enlighet med Förenta Nationernas ramkonvention om klimatförändring (UNFCCC). Kommissionen konstaterar emellertid med oro att utsläppen av växthusgaser, som minskade under de första åren av 1990-talet, återigen har ökat sedan mitten av årtiondet. För att bromsa denna trend anses det nödvändigt med åtgärder inom följande områden: 1. En förstärkning av både nationella och gemensamma och samordnade strategier kommer att vara nödvändig för att åstadkomma en minskning av utsläppen i enlighet med det åtagande som man kom överens om i Kyoto om en total minskning av utsläppen av växthusgaser med 8 % år 2012 jämfört med nivån 1990. Åtgärder måste vidtas nu om medlemsstaterna och EU skall ha någon chans att uppnå detta mål, särskilt med hänsyn till tidsintervallet mellan politiska beslut och de åtföljande minskningarna av utsläpp. Dessutom är det nödvändigt att agera snabbt för att upprätthålla EU:s trovärdighet på den internationella arenan. 2. Huvudansvaret för att ta fram lämpliga strategier och åtgärder ligger hos medlemsstaterna. Ett snabbt antagande och genomförande av de planerade strategierna och åtgärderna måste säkerställas för att åstadkomma påvisbara framsteg vad gäller minskningar av utsläpp till år 2005, vilket krävs i Kyotoprotokollet. Utan denna uppföljning är medlemsstaternas nuvarande planeringar inte realistiska. 3. Åtgärder som genomförs på gemenskapsnivå är ett viktigt komplement till nationella initiativ. Framstegen vad gäller detta har varit alltför långsamma. Kommissionen uppmanar de olika rådsformationerna att snabba upp beslutsprocessen med tanke på toppmötet i Helsingfors och att börja integrera klimatfrågorna i alla politiska områden genom att så snart som möjligt fatta beslut om föreslagna åtgärder som kan bidra till att minska utsläppen av växthusgaser. I synnerhet finns det ett brådskande behov för beslut om förslag inom områdena beskattning, energi och transport. 4. Kommissionen uppmanar Ekonfinrådet att prioritera antagande av förslaget om ett direktiv om en skatt på energiprodukter. Dessutom bör medlemsstaterna utveckla lämpliga skatter för energieffektivitet och minska utsläppen av växthusgaser. 5. Kommissionen anser att effektiva och långtgående miljööverenskommelser kan utgöra en grund för betydande minskningar av utsläppen i särskilda industrisektorer. Industriella branschsammanslutningar eventuella ett miljööverenskommelser inbjuds att ange den exakta omfattningen och villkoren för sina intresse genuint som har av åtagande före utgången av 1999. Sådana överenskommelser bör slutas så snart som möjligt för att utvärdera påvisbara framsteg till år 2005. 6. Tillförlitliga och aktiva övervaknings- och kontrollsystem är nödvändiga för att utvärdera framstegen och de utgör därför en viktig del av förberedelserna för att genomföra Kyotoprotokollet. Kommissionen har åtagit sig att i samarbete med medlemsstaterna använda det ändrade beslutet1 som en övervakningsmekanism av utsläppen av växthusgaser i gemenskapen, för att på ett lämpligt sätt mäta och analysera framstegen eller bristen på framsteg med att minska utsläppen samt för att anta strategier och åtgärder på nationell nivå eller gemenskapsnivå. På motsvarande sätt bör gemenskapen spela en aktiv roll på det internationella planet vad gäller övervakningen av utsläpp och strategier för att minska utsläppen hos samtliga parter till protokollet. 7. De mekanismer som anges i Kyotoprotokollet och som möjliggör flexibilitet avseende det sätt som parterna uppnår sina mål för minskning av utsläppen skall utvecklas ytterligare. Kommissionen avser att under år 2000 organisera ett brett samråd med alla aktörer på grundval av en grönbok om konsekvenserna av utsläppshandel i EU. Om det är lämpligt kan man räkna med att ett system för handel med utsläpp i gemenskapen upprättas till år 2005. 8. Kommissionen sitt uttrycker proj ek trelat er ade utsläppsminskningar genom investeringar och tekniköverföring och inbjuder EIB och EBRD att undersöka konkreta sätt på hur man kan bidra till att åtagandena i Kyoto uppnås. I detta sammanhang kan man tänka sig möjligheten att skapa särskilda kreditmöjligheter. uppmuntra intresse att av 9. Användningen av offentligt utvecklingsbistånd och offentliga medel för att finansiera klimatrelaterade projekt i utvecklingsländer, särskilt mot bakgrund av en rättvis fördelning av projekten mellan de olika regionerna, måste också övervägas. I detta sammanhang kan en uppförandekod tas fram med ett aktivt engagemang från utvecklingsländerna. 10. Kommissionen uppmanar höga EU-företrädare att använda sina möten med berörda parter, särskilt mötet i juni med G8:s statschefer, för att kraftigt argumentera för trovärdiga och långtgående nationella åtgärdsplaner. Dessutom är det av yttersta vikt att utvecklingsländerna engageras på ett lämpligt sätt i de långsiktiga initiativen för bekämpning ges utvecklingsländernas särskilda behov och frågor vid förberedandet av femte och sjätte konferensen för parterna till UNFCCC. av klimatförändring. Härvid bör uppmärksamhet särskild 11. Utvidgningen av EU innebär en möjlighet att förstärka den institutionella och tekniska kapaciteten hos kandidatländerna, att skapa uppmärksamhet om klimatförändringarna hos aktörerna och allmänheten länder samt att säkerställa en hållbar tillväxt samtidigt som utsläppen av växthusgaser hålls under kontroll. i centraleuropeiska och östeuropeiska Rådets beslut 1999/296/EG, EGT L 117, 5. 5. 1999, s. 35. 1. Inledning FN:s ramkonvention om klimatförändring (UNFCCC) antogs 1992 och har sedan dess undertecknats och ratificerats av omkring 160 parter, bland annat av gemenskapen och dess medlemsstater. I december 1997 i Kyoto antog parterna ett protokoll, som det nu är aktuellt att ratificera. I det här meddelandet beskrivs hur det är möjligt att förbereda genomförandet av Kyotoprotokollet i EU och uppfylla de skyldigheter som följer av det. Meddelandet utgör kommissionens bidrag till toppmötet i Köln i enlighet med slutsatserna från Europeiska rådet i Wien i december 1998 vilka lyder som följer: "En av de största utmaningarna på miljöområdet under de närmaste årtiondena är klimatförändringarna. Arbetet med gemensamma och samordnade handlingsprogram samt åtgärder inom gemenskapen bör intensifieras, med beaktande av att nationella åtgärder är det viktigaste medlet för att uppfylla åtagandena från Kyoto. Europeiska rådet välkomnar handlingsplanen från Buenos Aires och understryker vikten av att den genomförs, så att Kyotoprotokollet snart kan ratificeras. Europeiska rådet i Köln bör överväga en övergripande EU-strategi för klimatpolitiken på grundval av en rapport från kommissionen". EU har alltid haft höga ambitioner i förhandlingarna om klimatförändringen. Utöver dessa ambitioner krävs det också konkret handling och påtagliga resultat. Vid en bedömning av nuläget är slutsatserna inte särskilt positiva. Utsläppen är återigen på väg uppåt. Det måste därför göras mer för att bryta denna trend och för att EU skall ha en chans att uppfylla sina åtaganden. Detta kräver ytterligare insatser och större ansträngningar på alla fronter och nivåer. Politikerna ställs inför svåra beslut som kan komma att påverka vår ekonomi och vårt samhälle, men det är beslut som måste fattas. Även medborgarna kommer att påverkas av sådana politiska beslut och det måste därför göras klart för dem hur viktig och brådskande denna fråga är. EU kan inte dra sig undan nu när vi har nått den tidpunkt när det är dags att sätta handling bakom orden. För att EU skall kunna bibehålla sin ledande roll är det nödvändigt att tänka igenom vad som måste göras för att gemenskapen och medlemsstaterna skall kunna genomföra Kyotoprotokollet så snart som möjligt. EU kan därigenom bli mer trovärdigt i de internationella förhandlingarna och ge andra parter en tydlig signal om att de bör följa efter. De villkor som fastställs i Kyotoprotokollet för dess ikraftträdande utgör en garanti för att EU:s konkurrenskraft inte kommer att hämmas. "Förberedelser inför genomförandet" innebär att vi "sopar rent framför vår egen dörr" och vidtar nödvändiga åtgärder för att möjliggöra att bestämmelserna i Kyotoprotokollet tillämpas fullt ut. Efterlevnadsfrågor sedda i ett brett politiskt och praktiskt perspektiv utgör ett viktigt led i dessa förberedelser. Den politiska dimensionen gäller hur gemenskapen och dess medlemsstater under perioden 2008-2012 skall kunna uppfylla sina åtaganden att minska utsläppen av växthusgaser med 8 % jämfört med 1990 års nivåer och vara beredda på ytterligare minskningar efter 2012. Den praktiska dimensionen gäller hur man skall kunna inrätta ett övergripande övervakningssystem för att främja och följa upp genomförande processen. Grundliga förberedelser kan underlätta ett tidigt genomförande av Kyotoprotokollet. Det krävs därför en klarare bild av vilka krav vi måste uppfylla och hur, särskilt vad gäller de s. k. Kyotomekanismerna. Dessa frågor kommer att klarna i och med genomförandet av den handlingsplan som antogs vid parternas femte konferens i Buenos Aires i november 1999 och som skall ha slutförts till parternas sjätte konferens i november år 2000. 2. Kyotomålet Vid det första gemensamma rådsmötet för energi- och miljöministrarna i oktober 1990 föreslogs att koldioxidutsläppen i EG som helhet fram till år 2000 skulle stabiliseras på 1990 års nivåer. I klimatkonventionen ställs liknande krav på de parter som är upptagna i bilaga I. Gemenskapens energirelaterade koldioxidutsläpp väntas fram till år 2000 komma i närheten av eller återgå till 1990 års nivå. Denna positiva utveckling beror bland annat på den ekonomiska återuppbyggnaden i de nya tyska delstaterna, på övergången från fossila bränslen till naturgas i medlemsstaterna (särskilt i Förenade kungariket), på en måttlig ekonomisk tillväxttakt under 1990-talet och på strategier inom energi- och industrisektorerna. Utan snabba och konsekventa insatser är det emellertid inte troligt att stabiliseringen av utsläppen på 1990 års nivå blir permanent. Observationer visar att koldioxidutsläppen sedan 1994 åter är på väg uppåt. Detta gäller både för gemenskapen som helhet och för flertalet medlemsstater (se bilaga 1). Om ingenting görs för att förhindra denna utveckling kommer det inte att vara möjligt att uppfylla kravet i artikel 3. 2 i Kyotoprotokollet, dvs. att göra "påvisbara framsteg" fram till 2005, och EU kommer inte att kunna uppfylla sitt åtagande om en utsläppsminskning på 8 %. Diagram 1 Utsläpp av växthusgaser i EU -1990-2012 (observerade data och prognoser) 108% 107% 106% 105% § 104% • ~ 103% 100% 99% 98% 97% 96% 95% 94% 93% 92% Referesscenario för C02 (uppskattningar) (källa: Capros NTUA 1999) Medlemsstaternas prognoser (C02 med åtgärder) Påvisbar förbättring som skall uppnås Åtagandet trän Kyoto -X -observerade data för tre gaser: C02+CH4+N20 observerade data för C02 (1 %= 42Mton C02-ekv. ) (1%=34MtonC02) källa : EEA OBS: Eftersom det finns en koppling mellan utsläppen av växt husgaser och den ekonomiska aktiviteten beror uppskattningen av utsläppen under de kommande åren på den ekonomiska tillväxten. Den tekniska utvecklingen kan också bli annorlunda än beräknat och bidrar därmed till osäkerheten vid uppskattning av framtida utsläpp. För att vända denna trend krävs ökade ansträngningar. Medlemsstaterna har gjort utsläppsprognoser för de kommande åren i vilka hänsyn har tagits till planerade åtgärder (se diagram 1). Dessa åtgärder måste emellertid fortfarande antas, vilket utan tvekan kommer att kräva en stark politisk vilja både från medlemsstaternas och gemenskapens sida. Det kan dessutom gå flera år innan ett politiskt beslut om en viss åtgärd resulterar i en utsläpps- minskning. Alla sektorer måste bidra eftersom nästan all ekonomisk verksamhet ger upphov till utsläpp av växthusgaser, särskilt energi-, transport-, industri- och jordbrukssektorerna samt hushållen. Om inte ytterligare åtgärder vidtas väntas EU:s totala utsläpp av växthusgaser fram till 2010 öka med omkring 6 % jämfört med 1990. När dessa uppskattningar enligt referensscenariot2 ("oförändrade villkor") jämförs med EU:s Kyotomål framgår det att det skulle krävas en näst intill fördubblad minskning på 14 % (ca 600 miljoner ton C02-ekvivalenter). Under en lång period med stark ekonomisk tillväxt i kombination med historiskt låga energipriser kan denna siffra komma att bli betydligt högre3. Skillnaderna mellan olika berörda sektorer är markanta4. Transportsektorns koldioxidutsläpp väntas öka med 22 % till år 2000 och med 39 % till 2010 jämfört med 1990 års nivå, men det successiva genomförandet av ACEA-avtalet kommer att minska dessa siffror med flera procentenheter. Industrins koldioxidutsläpp väntas däremot minska med 15 % mellan 1990 och 2010. Hushållens och tjänstesektorns koldioxidutsläpp väntas förbli stabila under de närmaste åren. Trots en kraftigt ökad efterfrågan på elektricitet och värme är det möjligt att den kraft- och värmeproducerande sektorns koldioxidutsläpp kommer att ligga kvar på 1990 års nivå fram till 2010. Strukturförändringar inom den kraftproducerande sektorn (exempelvis stängning av kärnkraftverk) kan emellertid leda till att koldioxidutsläppen ökar igen efter 2010. Sedan 1994 är utsläppen av växthusgaser i EU på väg uppåt igen. Trots att koldioxid utsläppen kan komma att ligga på 1990 års nivåer år 2000 krävs ytterligare insatser för att åstadkomma en stabil nedåtgående trend som närmar sig Kyotomålet. Om EU skall kunna uppfylla sina åtaganden är det nödvändigt att vidta åtgärder inom alla sektorer och på alla fronter och nivåer. 3. Strategier och åtgärder samt integration Strategier och åtgärder genomförs i första hand på nationell nivå. Medlemsstaterna har av denna anledning utarbetat och, med hänsyn till genomförandet av Kyotoprotokollet, reviderat sina nationella klimatförändringsstrategier vilka beskrivs i deras respektive meddelanden till UNFCCC. Medlemsstaterna har emellertid klargjort att det är viktigt för dem att ytterligare åtgärder vidtas på gemenskapsnivå, inte bara för att de skall kunna uppfylla sina åtaganden från Kyoto, Referensscenariot för energirelaterade koldioxidutsläpp (NTUA, februari 1999) grundas på följande årliga tillväxttakt: befolkning 0,2 %, BNP 2,5 % och kolintensitet -0,3 %. Om hänsyn tas till inflationen ligger oljepriserna idag på samma nivå som på 1960-talet. EEA:s rapport från 1999 om miljöns tillstånd. utan också för att de skall kunna agera i enlighet med avtalet från juni 19985 om hur utsläpps minskningarna skall fördelas inom EU. Av denna anledning har rådet vid flera tillfällen begärt att kommissionen skall avlägga rapport om de framsteg som gjorts i fråga om gemensamma och samordnade strategier och åtgärder. Det här meddelandet är därför i första hand inriktat på förslag till strategier och åtgärder på gemenskapsnivå, medan nationella genomförande åtgärder kommer att behandlas i en rapport från EEA som grundar sig på medlemsstaternas meddelanden. Vid toppmötena i Cardiff och Wien framhöll statscheferna klimatförändringen som det mest uppenbara exemplet på att det är nödvändigt att integrera miljöhänsyn i andra politiska områden. En stor del av de möjliga utsläppsminskningarna måste åstadkommas genom åtgärder inom bland annat energi-, transport-, jordbruks- och industriområdet. Det är viktigt att insistera på en samordnad lösning och att låta* respektive beslutsfattare ta sitt ansvar. Hittills har man emellertid avvaktat med viktiga beslut, särskilt inom energi- och transport sektorn, och vad gäller skatter. Om gemenskapen vill uppfylla sina åtaganden från Kyoto måste vi göra något åt denna situation. 3. 1 Framsteg beträffande gemensamma och samordnade åtgärder Kommissionen har redan utarbetat en rad åtgärdsförslag och många av dem svarar mot de prioriteter som fastställts av rådet6. 1 bilaga 3 finns en utförlig redogörelse för de framsteg som gjorts fram till dags dato. Vad gäller vissa av de gemensamma och samordnade strategierna och åtgärderna har kommissionen lagt fram konkreta förslag, men sedan ställts inför ett dödläge i rådet (t. ex. förslaget om beskattning av energiprodukter). Vad gäller andra förslag har de resurser som rådet avsatt varit långt ifrån tillräckliga för att kunna genomföra program som Save II och Altener II på ett tillfredsställande sätt. För att förbättra dessa nedslående resultat krävs betydligt bättre samordning mellan olika rådskonstellationer. Två kompletterande lösningar är tänkbara för att komma till rätta med denna situation: • Den integrationsprocess som inleddes i Cardiff, och som kommer att drivas vidare vid toppmötet i Helsingfors, leder till en bättre integration av miljöfrågorna i till exempel energi-, transport-, jordbruks-, industri- och konsumentpolitiken. Som ett led i denna process är det viktigt att även i fortsättningen fästa särskild vikt vid klimatproblemen. • Informationsutbytet och övervakningen av genomförda eller planerade åtgärder behöver förbättras, både på nationell nivå och gemenskapsnivå, som en del av det ändrade övervakningsbeslutet7 (se avsnitt 4). Avsnitt 3. 2 och 3. 3 handlar om integration med avseende på politiska styrmedel. På sektors nivå bör följande viktiga frågor uppmärksammas: • Energi: Gemenskapens åtagande att minska utsläppen av växthusgaser kan inte uppfyllas om vi fortsätter som tidigare ("referensscenariot") utan att ändra energipolitiken eller vidta 5 Rådets slutsatser av den 17 juni 1998. 6 Rådets slutsatser av den 23 mars 1998, EGT - 17. 6. 1998. 7 Rådets beslut 1999/296/EG, EGT L 117, 5. 5. 1999, s. 35. åtgärder för att internalisera de externa kostnaderna för energiproduktion och energi konsumtion8. Kommissionen har föreslagit en rad kompletterande åtgärder på gemen- skapsivå, exempelvis - - ökad produktion och användning av renare energikällor: kommissionen har förespråkat en fördubbling av de förnybara energikällornas andel av EU:s energiförbrukning till 12% fram till 20109, främjande av energieffektivisering och energisparande, - minskad påverkan på miljön i samband med produktion och användning av energi. Av bilaga 3 framgår vilka andra initiativ kommissionen har tagit i detta avseende. Transport: Kommissionen har hävdat att de nuvarande transportmönstren måste för ändras och har utarbetat en strategi för att halvera utsläppsökningarna'0. Framsteg har gjorts i och med miljöavtalet med ACEA11 men resultaten av bilarnas förbättrade bränsle effektivitet urvattnas av den ökade efterfrågan på transporter. Vad gäller godstransport har kommissionen föreslagit nya regler för järnvägstransport för att ge detta transportmedel ny livskraft. I och med ett förslag till nytt direktiv om avgifter och skatter för tunga godsfordon har det nyligen också gjorts betydande framsteg vad gäller rättvis och effektiv prissättning inom transportområdet. Kommissionen har också lagt fram ett förslag om kombinerad transport12, som utgör en uppföljning av meddelandet om intermodal gods transport13. • • Industri: Inom industrin finns potential att minska utsläppen av växthusgaser. Framsteg har redan gjorts med att öka energieffektiviteten till exempel genom frivilliga initiativ. Andra intressanta instrument som ger näringslivet incitament att eftersträva Kyotomålet är ytterligare främjande av EMAS och energimärkning. Integrationen av miljöaspekter i europeisk och internationell standardisering och industrins genomförande av "eko- effektivitetsstrategier" kan utgöra ytterligare incitament. Hushåll: Hushållen spelar en väsentlig roll när det gäller att minska koldioxidutsläppen. Energisnåla produkter, energimärkning och konsumentupplysning kan bidra till stora energibesparingar. Energisparande i byggnader kan medföra betydande minskningar av koldioxidutsläppen. 8 Såsom anges i kommissionens meddelande "Att förstärka energipolitik", KOM(1998) 571 slutlig. integrationen av miljön i gemenskapens KOM(97) 599, "Energi för framtiden: förnybara energikällor - Vitbok för en gemenskapsstrategi och handlingsplan". Meddelande om koldioxidutsläpp KOM(1998) 204 slutlig, 31. 3. 1998. inom transportsektorn - Utveckling av en gemenskapsstrategi, Den gemensamma transportpolitiken - Hållbar rörlighet: ett framtidsperspektiv, K01vl(1998) 716 slutlig, 21. 12. 1998. ACEA är den organisation som företräder den europeiska bilindustrin. Uppnåendet av ACEA:s mål för koldioxidutsläppen från alla nya bilar som säljs i EU i kombination med stödåtgärder väntas kunna bidra till ungefär 15 % av de totala utsläppsminskningar som krävs av EU enligt Kyotoprotokollet. Förslag till rådets direktiv om ändring av rådets direktiv 92/106/EEG om gemensamma regler för vissa former av kombinerad transport av gods mellan medlemsstaterna, KOM (1998) 414 slutlig. KOM(97) 243 slutlig. Jordbruk: Flera prioriteringar har redan fastställts14. Vad gäller utsläppen av metan bör uppmärksamheten i första hand inriktas på avfallshantering (gödsel) och utveckling av ny teknik. I fråga om dikväveoxid bör ansträngningar göras för att minska kväveanvänd ningen, och för att förbättra jordbruksmetoder och gödselhantering. Dessa frågor måste ses i samband med Agenda 2000, som ger medlemsstaterna och regionerna ett nödvändigt instrument för att i större utsträckning integrera hänsynstagande till miljön i övrig politik. Det är därför viktigt att medlemsstaterna aktivt använder de möjligheter som jordbruks- och glesbygdsbestämmelserna i Agenda 2000 erbjuder när det gäller att skydda miljön. Förändrad markanvändning och skogsbruk: Detta meddelande behandlar inte frågan om avlägsnande av växthusgaser genom sänkor som en följd av förändrad markanvänd ning och skogsbruk. Inga konkreta förslag kan läggas fram i detta avseende förrän den mellanstatliga klimatpanelen (IPCC - Intergovernmental Panel on Climate Change) lägger fram sin rapport om markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk (i mitten av år 2000). Såsom framhålls i meddelandet om en skogsbruksstrategi för Europeiska unionen'3 anser kommissionen att denna fråga är av största vikt för EU, särskilt vad gäller skogsbruksverksamhet, och fortsätter delta i de pågående diskussionerna på detta område. Strukturfonder: Bestämmelser om strukturfonderna och finansiella ramar för dessa antogs vid toppmötet i Berlin. Miljökraven har i stor utsträckning integrerats i dessa bestämmelser, och skydd och förbättring av miljön har blivit en del av strukturfondernas mål och uppgifter. Integrationsaspekterna - utvidgat partnerskap, miljökonsekvens bedömningar, överensstämmelse med miljölagstiftning och miljöpolitik - har förstärkts. Instrument som differentiering av stöd på grundval av miljöintressen har också förstärkts. Vad gäller de finansiella ramarna har strukturfonderna tilldelats 195 miljarder euro och Sammanhållningsfonden 18 miljarder euro. Detta kommer också att göra det lättare för unionen att uppfylla sina åtaganden, till exempel de åtaganden den gjorde i Kyoto beträffande klimatförändringen. I6 • Fjärde ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling (FoTU) (1994-1998) omfattade flera särskilda program som var avsedda att öka kunskaperna om naturliga och sociala processer i samband med klimatförändringen eller att utveckla teknik för att minska sådana utsläpp av växthusgaser som beror på människors verksamhet. Inom Femte ramprogrammet, som omfattar perioden 1998-2002, kommer dessa forskningsinsatser att intensifieras ytterligare. I tabellen i bilaga 4 finns en översikt över FoTU-verksamhet i samband med klimatförändringen inom fjärde och femte ramprogrammen. Slutligen kommer teknisk innovation att spela en avgörande roll, särskilt med tanke på de ännu större utsläppsminskningar som kommer att behövas på längre sikt för att undvika den farliga klimatförändringen. Vad beträffar industrianläggningar, till exempel, kommer tekniska framsteg att beaktas genom regelbunden översyn av de referensdokument som beskriver bästa tillgängliga teknik inom ramen för direktiv 96/61/EG. 14 KOM(1998) 353 slutlig, "Klimatförändringar - En strategi efter Kyoto". 15 KOM(1998) 649 slutlig. 16 Utkast till vägledning för program under perioden 2000-2006. Integrationsprocessen måste inför Europeiska rådets möten i Köln och Helsingfors leda till en ökad samordning mellan olika rådskonstellationer. Medlemsstaternas nationella insatser skulle därmed kompletteras med utsläppsminskningar som följer av gemensamma och samordnade strategier och insatser. Det finns ett trängande behov av att fatta beslut om förslag inom energi- och transportområdet. 3. 2 Skatteincitament Skattepolitiken är ett instrument som lämpar sig mycket väl för att främja integration och ECOFIN-rådet spelar därför en nyckelroll när det gäller att anta åtgärder för att minska utsläppen av växthusgaser. Energibeskattning är ett av de viktigaste av alla gemensamma och samordnade instrument. Kommissionen har gjort vad som ankommer på den. Under 1990-talet har tre olika förslag lagts fram till rådet. Från att ha drivit en linje med inriktning på en koldioxid-/energiskatt med höga skattesatser och en hög grad av harmonisering, har kommissionen nu intagit en mer pragmatisk hållning och förespråkar i stället en skatt på energiprodukter som innebär en utvidgning av det befintliga punktskattesystemet och en successiv ökning av skattenivåerna. Detta förslag är mycket viktigt med tanke på att energipriserna är låga för närvarande och att prognoserna pekar på fortsatt låga priser. Förslaget om beskattning av energiprodukter skulle göra det möjligt för medlemsstaterna att beskatta flygbränsle för inrikesflygningar och för flygningar inom gemenskapen genom bilaterala överenskommelser med berörda medlemsstater. I internationella sammanhang har kommissionen åtagit sig att verka för en beskattning av flygbränsle "så snart den internationella rättsliga situationen medger att gemenskapen tar ut sådana skatter av alla transportbolag, inbegripet dem i tredje land"17. Man bör emellertid också noga undersöka möjligheterna att använda andra ekonomiska styrmedel, som differentierade vägtullar. Erfarenheten har visat, särskilt i samband med avvecklingen av blyad bensin, att även en liten skatteskillnad på ett effektivt sätt kan bidra till att miljömålen uppnås. Mot bakgrund av denna positiva erfarenhet ges medlemsstaterna i förslaget om beskattning av energiprodukter ökade möjligheter att differentiera skatterna av miljöskäl. Differentierade skatter (utöver gemen skapens miniminivåer) skulle kunna uttas i förhållande till olika bränslens kolhalt. Differentierad beskattning skulle också kunna övervägas, om än i begränsad omfattning, i fråga om mervärdesskatt. Enligt gemenskapens bestämmelser om mervärdesskatt har medlemsstaterna redan nu rätt att belägga vissa varor och tjänster med lägre mervärdesskatt, bland annat leverans, uppförande, renovering och ombyggnation av bostäder som utgör ett led i socialpolitiska åtgärder18. Möjligheten att tillämpa lägre momssatser för isoleringsprodukter som levereras inom ramen för denna bestämmelse är ett konkret exempel på en åtgärd som skulle kunna bidra till minskad energiförbrukning. Förslaget om beskattning av energiprodukter ger medlemsstaterna möjlighet att bevilja vissa lättnader för företag som gör investeringar för att öka energieffektiviteten. De kan 17 Rapport från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om skattebefrielse eller skattenedsättning, KOM(96) 549 slutlig av den 14 november 1996 (punkt 2. 14, s. 11). Rådets direktiv 77/388/EEG - Sjätte momsdirektivet, bilaga H, kategori 9. tidigarelägga investeringar i utrustning som sparar energi på längre sikt. Liknande skatte lättnader kan också tillämpas på direkta skatter. Det är i första hand medlemsstaternas sak att besluta om skattelättnader, inom de gränser som fastställts i riktlinjerna för användning av statligt stöd för miljöändamål. Dessa riktlinjer skall för övrigt ses över under 1999. Kommissionen anmodar rådet att anta kommissionens förslag till direktiv om beskattning av energiprodukter. Medlemsstaterna bör utveckla skatteincitament inom ramen för den flexibili tet som den inre marknaden och konkurrensreglerna erbjuder. Riktlinjerna för användning av statligt stöd för miljöändamål skall ses över under 1999. 3. 3 Miljöavtal Kommissionen ställer sig positiv till användningen av ändamålsenliga miljöavtal med industrin19. Avtalen skulle kunna utgöra en viktig del i det åtgärdspaket som kommer att vara nödvändigt för att göra "påvisbara framsteg" till 2005 och skulle kunna vara ett sätt för industrin att bidra till detta arbete. Det finns helt klart utrymme för att minska utsläppen av växthusgaser genom frivilliga initiativ från industrins sida i stället för att tillgripa lagstiftning, och detta på sätt som är kostnadseffektiva och som kan skräddarsys för speciella situationer. Miljöavtal kan vara ett alternativ både på nationell nivå och gemenskapsnivå. I många fall kan den nationella nivån vara att föredra och användning av detta instrument bör uppmuntras under förutsättning att avtalen överensstämmer med gemenskapens konkurrensregler och regler för den inre marknaden. På gemenskapsnivå erhålls värdefull erfarenhet särskilt genom ACEA:s åtagande att minska koldioxidutsläppen från nya personbilar. Detta har visat att genomförandet av EU-omfattande miljöavtal är en krävande uppgift både för myndigheterna och för den berörda industrin. Med stöd av denna och andra erfarenheter skulle kommissionen kunna utarbeta riktlinjer om miljöavtal under 1999. När man beslutar huruvida miljöavtal bör uppmuntras eller ej är det viktigt att beakta avtalens särskilda fördelar jämfört med alternativ som lagstiftning och ekonomiska styrmedel, fastställandet av mätbara mål, täckningen av olika sektorer, berörda parters inblandning, objektiv bedömning av framsteg, bestämmelser om sanktioner vid bristande efterlevnad samt överensstämmelse med existerande instrument och lagstiftning. Det är också viktigt att diskutera hur rådet och parlamentet kan delta i detta arbete och hur man rent allmänt kan garantera största möjliga insyn i avtalsförhandlingarna. Miljöavtalen kan omfatta såväl produkter från en viss industri som tillverkningsprocsser, och målsättningen med avtalen måste vara betydligt mer långtgående än utvecklingen enligt referensscenariot. Det har ofta diskuterats huruvida man bör fastställa relativa eller absoluta mål20. Relativa mål innebär att man fastställer utsläppsmål för varje produktions- eller tillverkningsenhet (t. ex. energiförbrukning i förhållande till tillverkad mängd). Ett absolut mål kan uttryckas i ton koldioxidekvivalenter och har fördelen att det överensstämmer både med gemenskapens åtaganden i enlighet med Kyotoprotokollet och med Ryotomekanismerna (se avsnitt 5) eller handel med utsläppsrättigheter på det nationella planet. 19 KOM(96) 561, Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om miljöavtal. 20 Se även KOM (96) 561, punkt 20. 10 Många industrier har klargjort att de är intresserade av ett eventuellt EU-omfattande avtal. De förberedande diskussionerna med dem och med andra berörda europeiska organisationer kommer att fortsätta. Andra industriförbund som är intresserade av miljöavtal ombeds inkomma med förslag på konkreta mål före utgången av 1999, så att kommissionen kan utvärdera förslagen och eventuellt ingå sådana avtal före utgången av år 2000. Det är viktigt att så snart som möjligt ingå miljöavtal för att senast 2005 kunna bedöma vilka framsteg som gjorts för att minska utsläppen som ett bidrag till den övergripande målsättningen om "påvisbara framsteg" som skall ha uppnåtts vid denna tidpunkt. Berörda industriförbund kan anmäla sitt intresse för framtida miljöavtal genom att före utgången av 1999 ange vilka åtaganden de är beredda att göra. Målsättningen är att dessa avtal skall kunna ingås före den 31 december 2000. 3. 4 Förberedelser inför åtgärder beträffande de halogenerade gaser som omfattas av KyotoprotokoIIet Kyotoprotokollet omfattar tre grupper av halogenerade gaser som används inom industrin, nämligen fluorkolväten (HFC), perfluorkarboner (PFC) och svavelhexafluorid (SF6). De är syntetiskt framställda gaser som kraftigt bidrar till växthuseffekten21. SF6 och flertalet PFC har dessutom en ytterst lång uppehållstid i atmosfären, eftersom de bildas genom en i det närmaste irreversibel reaktion och därigenom ackumuleras i atmosfären. Uttryckt som koldioxidekvivalenter står de för 1-2 % av 1995 års utsläpp av växthusgaser i EU. Utsläppen av dessa gaser väntas emellertid öka kraftigt under de närmaste åren om inga åtgärder vidtas. 1990 uppkom 100% av utsläppen av HFC som en biprodukt till HCFC-22, ett ämne som bryter ned ozonskiktet. De flesta tillverkarna av HCFC-22 i EU har emellertid beslutat att införa eller har redan infört förbränningsteknik som gör att utsläppen av HFC kan minskas med 99 %. HFC används emellertid också som ersättning för ämnen som bryter ned ozonskiktet och utsläppen av HFC har därför ökat kraftigt sedan 1990 som en följd av genomförandet av Montrealprotokollet22. Mot bakgrund av denna utveckling är det nödvändigt att inrätta ett regelverk inom EU som omfattar alla aspekter av tillverkning och användning. Utsläppen av PFC härrör huvudsakligen från produktion av primäraluminium och minskar snabbt tack vare tekniska förbättringar och minskad produktion av primäraluminium i Europa23. Eftersom PFC har en ytterst lång uppehållstid i atmosfären bör forskning och utveckling inriktas på att hitta ersättningsämnen så att utsläppen av PFC successivt kan minskas. SF6 är den gas som har den högsta globala uppvärmningspotentialen. Den används främst som isolergas i elektriska transmissions- och distributionssystem. Ämnet används också för 21 De har mycket högre global uppvärmningspotential (GWP) än koldioxid. Deras uppehållstid i atmosfären kan vara så lång som 50 000 år, jämfört med 50-200 år för koldioxid och 12-15 år för metan. 22 23 1995 svarade HFC för 1 % av EU:s utsläpp av växthusgaser. År 2010 väntas utsläppen från andra källor än tillverkning av HCFC-22 vara fem gånger högre än 1995. 1990 uppgick utsläppen av PFC till 11 miljoner ton koldioxidekvivalenter och 1997 hade dessa utsläpp minskat med minst 55 %. 11 produktion av magnesiumgjutgods och för diverse andra användningsområden, till exempel i träningsskor, däck och för läckagedetektion. Utsläppen av SF6 ökar och denna ökning väntas fortsätta om inga åtgärder vidtas för att förhindra det. 1995 uppskattades utsläppen uppgå till 14 miljoner ton koldioxidekvivalenter. Ett första uppenbart steg skulle kunna vara att avveckla användningen av SF6 i tillämpningar där det finns alternativ och att satsa på forskning och utveckling för att successivt minska utsläppen. Halvledarindustrin släpper också ut HFC, PFC och SF6 och det är en sektor vars utsläpp väntas öka i framtiden. Ett första mål skulle kunna vara att samla in data om utsläppen som kan utgöra grunden för ett förslag till rättslig ram för dessa utsläpp. Det är nödvändigt att vidta åtgärder med avseende på halogenerade gaser, särskilt med tanke på deras höga globala uppvärmningspotential och deras långa uppehållstider i atmosfären, och med tanke på att utsläppen troligen kommer att öka. Det behövs emellertid ett bättre fakta underlag. De berörda industrierna ombeds därför tillhandahålla data om sina utsläpp av HFC. PCF och SF6 för att det inom en snar framtid skall vara möjligt att utarbeta en ram för lagstiftning eller miljöavtal. 3. 5. Kostnadseffektiva begränsningsåtgärder En effektiv klimatstrategi måste innehålla en rad åtgärder som omfattar alla de sex gaserna. Vid utarbetande av ett åtgärdspaket är det viktigt att ta hänsyn till faktorer som minsknings potential och kostnader för begränsningsåtgärder inom olika politiska områden. Av tabell 1 framgår att åtgärder inom gemenskapen skulle kunna räcka för att uppfylla åtagandet från Kyoto, dvs. utsläpp motsvarande uppskattningsvis 600 miljoner ton koldioxidekvivalenter24. Pågående analyser av de minskningskostnader som är förknippade med sådana strategier och åtgärder finns inte tillgängliga i någon större utsträckning, men tyder på att en tredjedel av denna minskningspotential skulle vara genomförbar till låga kostnader. Analyserna visar också att fördelningen av dessa kostnader kan variera kraftigt mellan olika ekonomiska verksamheter och geografiska områden. Detta är i linje med kommissionens meddelande "Klimatförändringar - en strategi efter Kyoto" (KOM(97)481 slutlig) i vilket anges att en minskning av koldioxidutsläppen med 15% fram till 2010 skulle vara tekniskt och ekonomiskt genomförbar. 12 T a b e ll 1 Minskningspotential för årliga utsläpp av växthusgaser i EU (utifrån prognoser för 2010) och genomsnittlig kostnad (uppskattningar baserade på tillgängliga data) Utsläppsminskning i miljoner ton koldioxidekvivalenter Sektor/åtgärder Låga kostnader (1) Måttliga kostnader (2) Totalt Koldioxid • Transport • Tjänstesektorn och hushållen (energieffektivitet och isolering) • Industri (direkt energianvändning) • Kraftvärme (industri och fjärrvärme) • Förnybara energikällor för kraftproduk tion • Övergång från fossila till andra bränslen och ökad effektivitet inom kraftproduk tionen 80(3) 20 5 12 20 30 70 120 45 45 90 85 Koldioxid, totalt i EU 167 455 Metan • Jordbruk (förbättrad gödselhantering) • Avfall (utvinning och fackling av deponi- gas) • Energi (minskat gasläckage) Metan, totalt i EU Dikväveoxid • Jordbruk (minskad användning av och förbättrad hantering av gödsel) • Industri (användning av bästa tillgängliga teknik vid framställning av adipinsyra och salpetersyra) • Energi (förbränning) Dikväveoxid, totalt i EU Halogenerade gaser: • HFC. - Framställning av HCFC 22 - Andra användningsområden • PFC (4) • SF6 (4) Halogenerade gaser, totalt i EU Alla växthusgaser, totalt i EU 34 23 4 61 24 86 8 118 9 3 12 358 20 60 11 91 0* 0* 0* 0* 0* 22 4 7 33 150 140 50 57 110 115 622 54 83 15 152 24 86 8 118 9 25 4 7 45 579 937 (1) (2) (3) (4) 0* Låga kostnader: De årliga minskningskostnaderna understiger 5 euro per ton koldioxidekvivalenter (i nuvarande priser). Uppskattningen visar de genomsnittliga kostnader som skulle uppstå varje år mellan 1990 och 2010 och grundas på tekniska alternativ. Måttliga kostnader: Samma som i fotnot 1 i intervallet 5-50 euro per ton koldioxidekvivalenter (i nuvarande priser). Denna siffra omfattar ACEA-avtalet som uppskattas till 60 miljoner ton. En första uppskattning (måste kontrolleras). Innebär att det kan finnas en viss minskningspotential utöver lågkostnadströskeln. Källor: Koldioxid: Capros (NTUA) 1999 Andra gaser: Rapporter till kommissionen från Ecofys, AEA, Coherence, March Consulting Group Av tabell 1 framgår också att flera åtgärder kan genomföras till låga nettokostnader, exempel vis vissa specifika åtgärder inom transportsektorn samt åtgärder med avseende på dikväveoxid från industriprocesser, förbättrad hantering och användning av gödsel, utvinning av deponi- gas, minskning av gasläckage samt kraftproduktion. Det är mest rationellt att börja med de områden där det är möjligt att vidta åtgärder till begränsade kostnader. Det är visserligen tekniskt möjligt att uppfylla alla åtaganden enligt Kyotoprotokollet genom olika strategier och åtgärder, men kostnaderna för olika åtgärder varierar kraftigt. Det är nödvändigt att snarast intensifiera ansträngningarna inom de områden där kostnaderna är lägst. 4. Övervakning - ett viktigt led i förberedelsearbetet 4. 1 Mot en ratificering av Kyotoprotokollet Såväl Europeiska gemenskapen som dess 15 medlemsstater är parter till UNFCCC. Inom ramen för Kyotoprotokollet har ett utsläppsmål på -8 % fastställts för gemenskapen och för de enskilda medlemsstaterna. I samband med gemenskapens ratificering av Kyotoprotokollet skall det avtal som reglerar utsläppsminskningarnas fördelning i gemenskapen anmälas i enlighet med artikel 4 i proto kollet. Avtalet blir därmed rättsligt bindande inom ramen för protokollet och medlemsstaterna blir juridiskt skyldiga att uppfylla de utsläppsmål som fastställs i avtalet i stället för det officiella mål på -8 % som anges i protokollet. Det vore därför önskvärt om gemenskapen och medlemsstaterna kunde ratificera protokollet samtidigt. Gemenskapen bär ansvaret för att det övergripande målet på -8 % uppnås. Om en eller flera medlemsstater brister i uppfyllandet av sina förpliktelser skulle emellertid detta sannolikt påverka resultaten för gemenskapen som helhet. Med tanke på detta "solidariska ansvar" vore det logiskt om avtalet om utsläppsminskningarnas fördelning fick formen av en rättsakt på gemenskapsnivå. En sådan rättsakt skulle kunna reglera förhållandet mellan medlemsstaterna, och mellan gemenskapen och medlemsstaterna i händelse av bristande efterlevnad och skulle bland annat kunna omfatta ett rättsligt förfarande vid EG-domstolen. Kommissionen har fått i uppgift att utarbeta ett förslag till gemenskapens ratificering av protokollet. I detta sammanhang bör medlemsstaterna och kommissionen komma överens om 14 en tidsplan och ett preliminärt datum för en samtidig ratificering, med hänsyn tagen till de olika nationella förfarandena för ratificering av internationella avtal. Vid sidan av protokollets regler om bristande efterlevnad bör ett särskilt gemenskapssystem inrättas för både föregående och efterföljande övervakning av efterlevnaden (se 4. 2), och det är också nödvändigt att fastställa eventuella sanktioner och åtgärder i fall av bristande efterlevnad. Syftet med ratificeringsstrategin bör vara att gemenskapen, på grundval av ett förslag från kommissionen, och medlemsstaterna samtidigt skall ratificera Kyotoprotokollet. Strategin bör också omfatta ett internt system för kontroll av efterlevnad. 4. 2. Behovet av en noggrann övervakning av utsläppen - i tid En aktiv övervakning av utsläppen är av största vikt för att i tid erhålla information om huruvida kommissionen närmar sig målet att minska utsläppen med 8 %. För att skapa sig en fullständig bild av situationen i gemenskapen är det väsentligt att få en överblick över framstegen, både när det gäller nationella åtgärder och gemensamma eller samordnade strategier och åtgärder. Beslut 93/389/EEG om en övervakningsmekanism för utsläpp av koldioxid och andra växt husgaser i gemenskapen har nyligen ändrats25 i syfte att förstärka gemenskapens nuvarande i övervakningsmekanism så att den omfattar alla växthusgaser som Montrealprotokollet. Den omfattar emellertid fortfarande inte Kyotomekanismerna och man bör därför överväga ytterligare ändringar av beslutet efter genomförandet av handlingsplanen från Buenos Aires. Det ändrade beslutet utgör ett förnyat åtagande från kommissionens och medlemsstaternas sida att genomföra en aktiv övervakning. inte regleras Medlemsstaterna kan också med stöd av befintlig gemenskapslagstiftning integrera klimat dimensionen i sin övriga politik. Direktivet om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar26 (det s. k. IPPC-direktivet) är särskilt viktigt i detta sammanhang. Direktivet gäller främst stora anläggningar inom en rad sektorer (se bilaga I till direktivet), bland annat stora förbränningsanläggningar. Ungefär hälften av alla källor till utsläpp av växthusgaser återfinns inom dessa sektorer. Anläggningar som omfattas av direktivet är föremål för ett tillståndsförfarande som innebär att behöriga myndigheter fastställer gränsvärden för viktiga föroreningar på grundval av bästa tillgängliga teknik. Det informationsutbyte som kommissionen organiserar mellan medlemsstaterna och industrin om bästa tillgängliga teknik kommer att resultera i offentliggörandet av referensdokument för varje sektor som beskriver bästa tillgängliga teknik. Medlemsstaterna är skyldiga att beakta denna information när de fastställer villkor för tillstånd. I direktivet föreskrivs också att kommissionen vart tredje år skall offentliggöra en förteckning över huvudsakliga utsläpp och källorna till dessa på grundval av de uppgifter som medlemsstaterna lämnat. Allt detta kommer att leda till bättre kunskaper om utsläppsfaktorer och energiförbrukningsmönster, vilket kommer att vara till nytta dels när man fastställer krav för nya anläggningar med beaktande av klimatförändringsaspekten, och dels för att få värdefull information i samband med miljöavtal och handel med utsläppsrättigheter. 25 Rådets beslut 1999/296/EG, EGT L 117, 5. 5. 1999, s. 35. 26 Direktiv 96/61/EG. IPPC-direktivet omfattar emellertid inte diffusa utsläppskällor som transport-, tjänste- och jordbrukssektorerna samt hushållen. För dessa sektorer skulle vägledande mål kunna fastställas på grundval av informationen i tabell 1. Detta skulle avsevärt underlätta de olika rådskonstellationernas fastställande av politiska målsättningar, särskilt inom transport-, jordbruks- och industrisektorerna, som ett led i den integrationsprocess som nämnts i avsnitt 3. 1. I internationella sammanhang skulle EU kunna överväga att förbättra möjligheterna att övervaka den globala miljön. Det är särskilt viktigt att vidareutveckla övervakningssystem som är avpassade efter förändringar med avseende på kolkällor och sänkor. Informations teknik som nät av matplatser och satellitobservationssystem är en värdefull informationskälla som kan utnyttjas för att övervaka och kontrollera genomförandet av åtagandena enligt Kyoto- protokollet. Den höga kompetens som finns i Europa inom teknik och vetenskap skulle kunna utgöra en god grund för en sådan utvidgad övervakningsroll. Det krävs fortsatta ansträngningar för att utveckla övervakningsmekanismen så att den blir en integrerad del i gemenskapens system för kontroll av efterlevnad. Medlemsstaterna kan i samband med genomförandet av IPPC-direktivet med början den 30 oktober 1999 passa på att utveckla klimatdimensionen i sin tillståndspolitik. 5. Förberedelser inför genomförandet av Kyotomekanismerna Regler och villkor för Kyotomekanismerna skall utarbetas i enlighet med handlingsplanen från Buenos Aires. EU har för var och en av mekanismerna lagt fram förslag till UNFCCC. I detta avsnitt behandlas ett antal viktiga frågor rörande den framtida användningen av dessa mekanismer i gemenskapen, dock utan avsikt att förekomma resultatet av de internationella förhandlingarna. 5. 1 De flexibla mekanismerna - ett nytt inslag i EU:s miljöpolitik Kyotoprotokollet omfattar en uppsättning ekonomiska styrmedel som medger viss flexibilitet i genomförandet av de utsläppsminskningar som fastställs för var och en av de parter som är upptagna i bilaga B. I de internationella förhandlingarna kallas de för "Kyotomekanismer" och består av internationell handel med utsläppsrättigheter, gemensamt genomförande och mekanismen för ren utveckling. Den förstnämnda mekanismen avser handel med tilldelade utsläppsmängder (handel med tillstånd), medan den sistnämnda mekanismen avser överföring av tillgodohavanden som intjänats genom projekt för att minska utsläppen i andra länder (handel med tillgodohavanden). Kyotomekanismerna skiljer sig markant från det sätt på vilket Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater har organiserat sin miljöpolitik under de senaste decennierna. Miljö politiken har grundats på tekniska normer (till exempel bästa tillgängliga teknik), lagstadgade utsläppsbegränsningar och, på senare tid, på ekonomiska styrmedel som skatter och avgifter samt miljöavtal. Man har hittills nästan inga erfarenheter av instrument som Kyoto mekanismerna i gemenskapen. Den politiska utmaning som vi nu står inför består därför i att utveckla nya flexibla instrument inom europeisk miljöpolitik, dock utan att underminera tidigare landvinningar. Det finns därför ett trängande behov av en seriös debatt om handel med utsläppsrättigheter och projektmekanismer i gemenskapen. För det första kan bristande kunskaper om hur dessa mekanismer fungerar vara en av orsakerna till en viss tveksamhet. För det andra kommer en förbättrad förståelse att underlätta de pågående förhandlingarna inom UNFCCC. En seriös debatt kan också bidra till att det vid utarbetandet av regler och riktlinjer för Kyoto- mekanismerna tas hänsyn till de särskilda förhållanden som råder i EU. 5. 2 Hänsynstagande till gemenskapsdimensionen vid handel med utsläppsrättigheter Mekanismen för internationell handel med utsläppsrättigheter enligt Kyotoprotokollet kommer inte att börja tillämpas förrän 2008. Den bästa förberedelsen för gemenskapen och dess medlemsstater kan vara att under mellantiden vinna egen erfarenhet av handel med utsläppsrättigheter. I kommissionens meddelande från juni 1998 föreslogs 2005 som mål datum. För att underlätta denna process skulle kommissionen år 2000 kunna organisera ett omfattande samråd med alla berörda parter, medlemsstaterna, näringslivet och icke-statliga organisationer på grundval av en grönbok med förslag till olika alternativa strategier. Detta skulle vara en väl vald tidpunkt eftersom många privata företag redan håller på att utarbeta pilotsystem. Vissa medlemsstater överväger också att inrätta nationella system för handel med utsläppsrättigheter och kommissionen har redan fått ett antal frågor om detta. I grönboken skulle man också kunna överväga huruvida det vore lämpligt med en pilotfas för europeisk handel med utsläppsrättigheter, och på vilka villkor en sådan pilotfas är önskvärd. Om två eller flera medlemsstater är beredda och villiga att delta, utan att detta inverkar negativt på övriga medlemsstater, skulle det vara möjligt att driva denna fråga vidare. Ytterligare ett skäl för ett omfattande samråd och för att överväga pilotprojekt är att de pågående förhandlingarna inom ramen för handlingsplanen från Buenos Aires sannolikt inte kommer att mynna ut i några närmare detaljer om regler och riktlinjer för internationell handel med utsläppsrättigheter. Det är troligare att förhandlingarna resulterar i en ram inom vilken parterna till protokollet kommer att uppfylla sina internationella skyldigheter genom nationell lagstiftning. Den inre marknaden och den ännu mer långtgående integrationen inom EMU är inte förenlig med medlemsstaternas mycket varierande grad av genomförande av Kyotomekanismerna. Detta skulle i ännu högre grad bli fallet i en utökad gemenskap med 20 eller fler medlems stater som alla är parter till Kyotoprotokollet. Gemenskapen bör därför anpassa vissa av sina traditionella instrument för att säkerställa att den inre marknaden fungerar tillfredsställande. I detta sammanhang skulle en eventuell grönbok också kunna innehålla en omfattande utvärdering av handel med utsläppsrättigheter och användningen av detta instrument, vilket Europaparlamentet begärt. En grönbok måste utan tvekan behandla följande två grundläggande frågor: • Privata företags deltagande Frågan huruvida privata företag skall ha rätt att delta i ett system för handel med utsläpps rättigheter är av största vikt. Deras deltagande skulle visserligen öka kostnadseffektiviteten men alla deltagare måste godta att ett absolut tak fastställs för deras utsläpp, vilket kan liknas vid ett miljöavtal med ett absolut mål. Om privata företag tillåts delta i systemet väcks frågan hur man skall organisera tilldelningen av utsläppsrättigheter i inledningsskedet. Om medlemsstaterna använder olika kriterier skulle detta kunna leda till problem i konkurrenshänseende. Om en medlemsstat köper utsläpps tillstånd på den öppna marknaden och sedan, gratis eller utan att ställa några villkor, ger dem till vissa inhemska företag kan detta ses som en form av statligt stöd och måste som sådant överensstämma med gemenskapens konkurrensregler. Enligt de nuvarande bestämmelserna skall statligt stöd på förhand godkännas av kommissio i detta sammanhang rimligt att tilldelningen av utsläppsrättigheter nen. Det förefaller åtminstone skall ske öppet, inte skall leda till någon snedvridning och skall grundas på en objektiv måttstock som tar hänsyn till redan gjorda insatser27. • Överensstämmelse med EU:s nuvarande miljöpolitik EU:s inställning att medlemsstaterna i första hand bör agera självständigt i internationella frågor får betydande konsekvenser när det gäller utformningen av ett lämpligt system för handeln med utsläppsrättigheter. Ett sådant system bör omfatta alla företag som släpper ut föroreningar28. I praktiken skulle emellertid handeln i inledningsskedet begränsas till ett fåtal nyckelsektorer. Andra och lämpligare instrument skulle kunna utvecklas för att hantera diffusa utsläpp från hushåll och transporter. Detta innebär att det skulle behövas en kombination av olika instrument, vilket redan är fallet idag. Den viktigaste frågan är vilken typ av instrument som skulle lämpa sig bäst för olika förorenare. Alternativt skulle ett system för handel med utsläppsrättigheter kunna omfatta energi producenter såsom kolgruvor samt olje- och gasleverantörer29. De skulle vara skyldiga att köpa rättigheter som täcker de utsläpp som deras produkter ger upphov till när de förbrukas. I sitt ursprungliga förslag om en koWenergiskatt föreslog kommissionen ett liknande system, men eftersom det rörde sig om ett nytt och omfattande system stötte det på betydande tekniska och politiska problem. Fördelen med respektive alternativ skulle kunna undersökas närmare i grönboken. I nuläget förefaller emellertid det förstnämnda systemet vara mer i linje med ett försiktigare stegvist införande30. I praktiken skulle ett system för handel med utsläppsrättigheter alltså inlednings vis inriktas på de stora förorenarna eller på en enskild ekonomisk sektor. Analogt skulle man börja med den viktigaste gasen, nämligen koldioxid, för att sedan successivt utvidga systemet till fler sektorer och gaser. Nästa steg i utvecklingen av ett sådant system skulle bero på vilka sektorer och gaser som erbjuder tillräckliga garantier för en väl fungerande ordning för uppföljning, övervakning och kontroll av efterlevnad. 27 Detta skulle kunna baseras på det arbete rörande bästa tillgängliga teknik som utförts av IPTS i Sevilla inom ramen för IPPC-direktivet. Ett sådant system brukar kallas ett "downstream trading system". Ett sådant system brukar kallas ett "upstream trading system". 30 KOM(1998)353 slutlig. Kommissionen överväger för närvarande att år 2000 organisera ett omfattande samråd med alla berörda parter på grundval av en grönbok i vilken man överväger inrättandet av ett system för handel med utsläppsrättigheter i gemenskapen senast 2005. 5. 3. Projektbaserade mekanismer (AU, JI och CDM) Till skillnad från den internationella handeln med utsläppsrättigheter kan mekanismen för ren utveckling (CDM - Clean Development Mechanism) komma att inrättas från och med år 2000, medan projekt för gemensamt genomförande (Joint Implementation - JI) kan inledas men inte resultera i några tillgodohavanden förrän efter 2008. De praktiska erfarenheterna på detta område är begränsade och har erhållits under pilotfasen som består i "aktiviteter som genomförs gemensamt" (AIJ - Activities Implemented Jointly). Finansinstituten bör spela en mer framträdande roll när det gäller att dra igång projekt och andra initiativ, bland annat genom att bevilja lån på förmånliga villkor till den privata sektorn för CDM- och Jl-projekt. Ett aktivt samarbete inom detta område bör upprättas, särskilt med internationella finansinstitut som Europeiska investeringsbanken (EIB), Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling (EBRD) och Världsbanken. Kommissionen och EIB bör utveckla demia diskussion för att i tid kunna avgöra hur det är möjligt att bidra till genom förandet av Kyotoprotokollet. Tre frågor förefaller vara av avgörande betydelse för de projektbaserade mekanismerna: projekttyp och projektförutsättningar samt värdet av tillgodohavanden (utsläppsminsknings- enheter): • Vad gäller projekttypen har EU stött ståndpunkten att det i första hand är utvecklings ländernas sak att avgöra vad som är "hållbar utveckling" för dem. För att kunna tidigare- lägga starten för vissa typer av projekt skulle ett begränsat antal projektkategorier kunna definieras, särskilt inom området elproduktion från förnybara energikällor och kraftvärme. Sådana projekt skulle mycket väl kunna dras igång med ett begränsat risktagande från investerarnas sida innan alla regler för CDM och riktlinjer för gemensamt genomförande har fått sin slutliga utformning. • Den andra frågan gäller fastställande av projektförutsättningar. Kunskaperna på detta område är begränsade, även mot bakgrund av de projekt som genomförts under pilotfasen för AIJ. Fastställandet av förutsättningar får inte bli så betungande att projektets transaktionskostnader överskrider värdet av erhållna tillgodohavanden. I annat fall kommer inga projekt att genomföras. För att de totala fördelarna för miljön inte skall undergrävas gäller emellertid också det omvända förhållandet, dvs. att man vid fastställande av projektförutsättningar inte får överskatta utsläppsminskningarna. • Värdet av utsläppsrättigheter och tillgodohavanden är en viktig faktor för att JI- och CDM-projekt skall bli framgångsrika. Om de erhållna tillgodohavandena inte tillskrivs ett betydande värde skulle de inte påverka det kommersiella beslutsfattandet och således inte lyckas uppbringa tillräckligt privat kapital. Detta visar hur viktigt det är att inte tillåta alltför långtgående mål eller alltför generösa förutsättningar som leder till ett överskott på billiga rättigheter i systemet för handel med utsläppsrättigheter. 19 Åtgärder på ett tidigt stadium bör uppmuntras som en signal till industrin att inte vänta med investeringar som leder till att utsläppen begränsas. Det fortsatta genomförandet av projekt inom ramen för "aktiviteter som genomförs gemensamt" bör ske på ett sådant sätt att projekt som uppfyller de grundläggande kraven för CDM och JI retroaktivt skulle kunna till godoräknas utsläppsminskningar från år 2000. Det är också nödvändigt att finna en tillfreds ställande lösning så att ingen av de tre mekanismerna missgynnas i förhållande till de andra genom särskilda avgifter eller administrativa kostnader. Syftet med CDM är att genom privata investeringar uppbringa betydande nya och extra finansiella resurser för utvecklingsprojekt. Därför bör officiellt utvecklingsbistånd i princip inte användas för att få tillgodohavanden för minskade utsläpp i samband med CDM-projekt, eftersom detta skulle strida mot additionalitetsprincipen. Officiellt utvecklingsbistånd kan emellertid spela en viktig roll i CDM-projektens förberedelsefas och för att skapa en attraktiv miljö som omfattar kompetensuppbyggnad, utbildning, inrättande av en lämplig institutionell ram m. m. Dessutom behöver man inte automatiskt utesluta officiellt utvecklingsbistånd till CDM- projekt, under förutsättning att den del av tillgodohavandena som motsvarar det officiella utvecklingsbiståndets andel av projektets finansiering "återinvesteras" i samma projekt eller i vart fall används för andra utvecklingsändamål. intressanta projektkategorier Vissa särskilt som skulle kunna generera ytterligare miljömässiga och sociala fördelar, till exempel förnybara energikällor, ny teknik under utveckling och projekt som gynnar fattiga, kan medföra relativt höga kostnader som inte alltid uppvägs av de tillgodohavanden som utsläppsminskningarna berättigar till. I dessa fall kan det från den privata sektorn och genom officiellt vara motiverat med samfinansiering utvecklingsbistånd, men det är nödvändigt att utarbeta klara riktlinjer för detta i form av en uppförandekod. En sådan uppförandekod skulle också kunna behandla några av de frågor som väcks av många utvecklingsländer, exempelvis regional balans i CDM-projekt, syd-syd- samarbete och investeringar i offentlig infrastruktur. Inom gemenskapen kan det strida mot reglerna om statligt stöd om både privata företag och regeringar deltar i sådana projekt. Om en regering köper tillgodohavanden från privata företag till priser som överstiger marknadspriserna kan detta vara att betrakta som statligt stöd, oberoende av om regeringen har deltagit i projektets finansiering. Det är emellertid svårt att fastställa ett marknadspris i de fall där det ännu inte finns någon marknad. Gemenskapens riktlinjer om statligt stöd för miljöskydd, vilka kommer att ses över under 1999, kommer i största möjliga mån att behandla dessa projektrelaterade frågor. För utvecklingsländer är det av avgörande betydelse att CDM drar till sig betydande utländska och inhemska privata investeringar. Tidiga uppskattningar tyder på att de ytterligare investeringarna kan komma att uppgå till hela 5-16 miljarder euro per år31. Ett sådant avsevärt belopp skulle bli upp till tre gånger så stort som gemenskapens offentliga utvecklingsbistånd 1997. 3\ D. Austin et al. "Opportunities for financing sustainable development via the CDM", 7. 11. 98 (samman fattning av resultaten av de modellberäkningar som gjorts av OECD, G-cubed, SGM och EPPA); Vrolijk "The potential size of the CDM", 14. 4. 1999. 20 5. 4 Klimatförändringen och Världshandelsorganisationen (WTO) Förhållandet mellan åtgärder som vidtas för att begränsa klimatförändringen och WTO bör ses i ett större sammanhang, nämligen hur åtgärder på miljöområdet förhåller sig till det multi laterala handelssystemet. Fri handel och miljöskydd är två önskvärda målsättningar som bör gå hand i hand. WHO erkänner uttryckligen att handel och ekonomisk verksamhet bör bedrivas med hänsyn till målet om hållbar utveckling och hittills har inga tvister uppstått beträffande handelsåtgärder som vidtagits inom ramen för ett multilateralt miljöavtal. EU stödjer idén att handelsåtgärder som vidtas i enlighet med ett multilateralt miljöavtal under vissa förutsättningar bör åtnjuta särskild behandling enligt WTO:s bestämmelser. Kyotoprotokollet omfattar inga direkta handelsåtgärder, men beroende på hur strategier och åtgärder samt Kyotomekanismerna genomförs kan de väcka frågeställningar om överens stämmelsen med WTO-avtalet som är svåra att bedöma i nuläget. WTO-reglernas eventuella påverkan på genomförandet av Kyotoprotokollet bör emellertid bli föremål för fortsatt diskussion i de internationella klimatförhandlingarna, och mer generellt när det blir tal om förhållandet mellan handel och miljö i den nya förhandlingsrundan. Handlingsplanen från Buenos Aires omfattar sådana frågor som öppenhet och insyn, konkurrenskraft, diskriminering och frågor om snedvridning av konkurrensen. Parterna skulle dessutom kunna överväga att införa en klausul enligt vilken eventuella tvister mellan parter till Kyotoprotokollet skall lösas genom det system för tvistelösning som anges i Kyoto protokollet32 hellre än inom WTO. Man bör undersöka hur kommissionen och EIB rent konkret kan bidra till att åtagandena från Kyoto uppfylls genom att uppmuntra projektrelaterade utsläppsminskningar. Användningen av offentligt utvecklingsbistånd för att finansiera klimatrelaterade projekt kan komma att behandlas i kommissionens riktlinjer om miljöskydd 1999. En uppförandekod kommer att utarbetas med aktiv medverkan från utvecklingsländerna. Förhållandet mellan åtgärder som vidtas för att genomföra Kyotoprotokollet och WTO:s regler bör behandlas i de internationella klimatförhandlingarna och vid diskussioner om sambandet mellan handel och miljö i den nya förhandlingsrundan. 6. Internationella förbindelser och förberedelser inför parternas femte möte 6. 1 Utvecklingsländer För att möjliggöra en effektiv insats mot klimatförändringen är det, med tanke på den enorma utsläppsökning som väntas i utvecklingsländerna, av största vikt att dessa länder deltar i detta arbete. Industriländernas åtgärder för att begränsa utsläppen av växthusgaser skulle neutrali seras om utsläppen ökade i utvecklingsländerna på grund av ekonomisk tillväxt och befolkningstillväxt. Av förståeliga skäl motsätter sig utvecklingsländerna alla försök att begränsa deras ekonomiska utveckling. En dialog om utvecklingsländernas roll i kampen mot klimat- Artikel 19 KP i Kyotoprotokollet, artikel 14 UNFCCC. 21 förändringen måste därför bygga på jämställdhetsprincipen och på ett gemensamt men differentierat ansvar. En sådan dialog skulle inte bara omfatta regeringar utan alla berörda parter (miljögrupper, industri, vetenskapsmän och finansinstitut) från norr och söder. EU stödjer till fullo tanken att industriländerna måste gå i spetsen för att nå en lösning på detta problem. Resultaten av en sådan dialog skulle börja märkas tidigast efter 2012. dit de nuvarande åtagandena sträcker sig. För att övertyga utvecklingsländer som inte är upptagna i bilaga I att delta i en öppen och konstruktiv debatt måste EU:s medlemsstater och andra industriländer göra "påvisbara framsteg" fram till 2005. Gemenskapen och dess medlemsstater bör sammanställa en översikt över alla områden inom vilka de redan ger utvecklingsländerna bistånd för att komma till rätta med klimatförändringen finansiellt stöd för anpassning och begränsningsåtgärder, medvetandehöj ande åtgärder, kompetensutveckling samt övervakning och rapportering). De bör också analysera hur de kan förbättra sin effektivitet. 33 tekniköverföring, (t. ex. Kommissionen håller för närvarande på att se över förfarandena för miljökonsekvens bedömningar. För att säkerställa att gemenskapens stöd är "klimatvänligt" kommer kommissionen uttryckligen att integrera klimatförändringsaspekterna i sina nya förfaranden vid de avdelningar som handlägger internationella frågor som utvecklingsstrategier, länderprogram och projektstöd. Eventuella ytterligare förbättringar skulle kunna bestå i finansiering av särskilda klimat- relaterade initiativ inom ramen för den pågående, omarbetningen av Lomékonventionen och av andra budgetposter som rör utvecklingsbistånd. Klimatförändringsfrågor bör också behandlas som en del av de normala samråden om fastställande och utformning av samarbetsprogram med utvecklingsländer. 6. 2 Utvidgningen Alla kandidatländer utom Cypern har åtagit sig att minska utsläppen av växthusgaser enligt Kyotoprotokollet34. Beroende på omstruktureringen av kandidatländernas ekonomier har de flesta av dem utsläpp som ligger klart under de fastställda målen och de torde inte ha någon svårighet att nå dessa. Beroende på den höga energiintensiteten i kandidatländerna har emellertid dessa länder, jämfört med de nuvarande medlemsstaterna, relativt stora möjligheter att genomföra ytterligare utsläppsminskningar. Kandidatländernas behov av att anpassa sina energimarknader och industrier till gemen skapens regler och miljönormer kommer att bli en drivkraft för nya investeringar. I detta sammanhang måste gemenskapen vidta åtgärder för att stödja dessa länder i deras utveckling av sin institutionella och tekniska kapacitet och för att uppmärksamma berörda parter och allmänheten i dessa länder på denna viktiga fråga. Gemenskapen måste också i sina egna Kommissionen har beställt en undersökning för att få en sådan översikt samt förslag till förbättringar, särskilt inom området energisamarbete och när det gäller att skapa en gynnsam miljö för den privata sektorn så att den tar sitt ansvar för tekniköverföringen. Det skulle vara till hjälp om medlemsstaterna tillhandahöll en liknande översikt över sina åtgärder, särskilt med tanke på att det utvecklingsbistånd som handhas av kommissionen endast står för 17 % av EU:s totala utvecklingsbistånd. 34 Polen och Ungern har ett mål på -6 % medan de andra kandidatländerna har samma mål som gemenskapen, dvs. -8 %. De har emellertid möjlighet att välja ett annat basår än 1990. 22 samarbetsprogram, och där den deltar tillsammans med andra internationella bidragsgivare såsom EBRD, EIB och Världsbanken, vidta åtgärder för att säkerställa att detta unika tillfälle till ekonomisk omvandling tar hänsyn till och kompletterar klimatmålen. Gemensamt genomförande är en Kyotomekanism som är till ömsesidig fördel både för kandidatländerna och EG. Det är nödvändigt att tillsammans med EIB och andra internationella finansinstitut bedöma hur man kan få loss privat kapital för investeringar i "klimatvänlig" teknik, särskilt genom kompetensutveckling och gemensamt genomförande. Samarbetet behöver intensifieras för att säkerställa att kandidatländerna kan ta ansvar för efterlevnad, övervakning och deltagande i Kyotomekanismerna. 6. 3 Förberedelser inför parternas femte konferens Handlingsplanen från Buenos Aires är inriktad på parternas sjätte konferens. Beslut om planens olika delar kommer därför inte att fattas förrän tidigast i slutet av år 2000. Det är emellertid nödvändigt att redan inför parternas femte konferens fastställa ett antal klara prioriteringar för att detta möte skall vara framgångsrikt och leda till konkreta resultat. Det vore lämpligt att inrikta parternas femte möte på frågor som stimulerar utvecklings ländernas aktiva medverkan, till exempel tekniköverföring, CDM, kompetensutveckling genom offentligt utvecklingsbistånd osv. Processen bör styras på högsta politiska nivå, inom ramen för utökade byråmöten, och det är också på denna nivå som man bör komma överens om prioriteringar. EU bör utnyttja sina internationella förbindelser för att snarast ratificera påskynda ratificering av så många parter som möjligt. På grund av klimatförändringsproblemets natur är det särskilt viktigt att utvecklingsländerna deltar. Parternas femte konferens är det första tillfället i detta avseende. G O C S U JJ •8 ä > 1 3 \ >1 O C •S ^ ON S >: °ca r= /P *-• ,>- \C <«-< N? 00 •ä <* c£ -5 C ° 32 S ^ c O i—I -. a f> »ca —! /O O Os »I -w i o, O "ös i2 o <2 ~ 5 > -* u O i VH ^ U a) o >-< a, a,. c/i o £ ^> 3 O) a W) en JZ K > a p. : C3 f5 "i rH O^ O^ " i r - I M - l, /' 0 0 K ». |;i , | > N O ^i I C«~ * 29 vo m r- 00 m ' •* m » © n. 3 vo 00 w 2 O ^ ^T N VO ON 0\ in , rn CN VO ^ (S| vo <^ of <N ^ CM rfr o O VO v© ^T CN £ ^ O m t~- CN O ro rf fl Os -H rn (-^ t-» m S ^ ^ ^ ^ ^ t- O *C £N m ~ ^ CN ^1 2 oC 2 O CN ^J t- r- m c^ o t^ ^ vo r^ «ri •'vt- r- S ro CN oo ~ —. Q v^ O rf Jp a^ CN •O ^o CN r- f> ° i_! m CN t- t-- ^ ^ °^ ^ t- ro m rsT ^-T <N fO 00^ MD ©^ V£J O" rt ~ o" —<' CN O o 03 s T3 £ PL, teOÄÄ > >> Ä" H E o Q. O tu ,:5 J3 a. o tu > ca. c CB U u u CL. C O Os I o o OS o c ti > ca O 3 O J3 -O c <u • _ :« ~ Ii T3 P. + u§; G c os C5 ca —. -M u — Q» Q. 'C S O Q. + U DÖ •- B B c: 3 •« o • w ^ « = Q Ä. A Bilaga 1 De sex växthusgasernas relativa betydelse inom EU 1990 - i C02-ekvivalenter PFC SF6 iiiiiniiinrm H FC Energi Industriprocesser Jordbruk N20 CH4 Avfall C02 / >i Jordbruk Industriprocesser Industriell förbränning Förbränning (bostäder) Transport Förbränning inom energisektorn och förädlingsindustrin &5 Bilaga 3 Gemensamma och samordnade strategier och åtgärder — Lägesrapport Anmärkningar • När det gäller gemensamma strategier och åtgärder har rådet (miljö) vid flera tillfällen hänvisat både till sina egna och andra rådskonstellationers slutsatser (se punkt 10 i rådets (miljö) slutsatser från mars 1999 för närmare hänvisningar). I dessa slutsatser märks en betydande överlappning vad beträffar de gemensamma strategier och åtgärder som anses väsentliga för att lösa klimatförändringsproblemet. Den mest fullständiga och väldefinierade förteckningen över gemensamma strategier och åtgärder ingår i rådets (miljö) slutsatser av den 16-17 juni 1998. Nedanstående tabell baseras på denna förteckning. • / tabellen nedan är punkt 1-10 gemensamma strategier och åtgärder, medan punkt 11-16 är samordnade åtgärder. För punkt 17 är såväl gemensamma som samordnade åtgärder relevanta. Gemensamma strategier och åtgärder avser insatser på gemenskaps nivå som genomförs av alla medlemsstater, vanligen i form av ett direktiv eller annan rättsakt. Samordnade strategier och åtgärder är insatser som förstärker de nationella åtgärderna genom att dessa samordnas på gemenskapsnivå. a& CA bfl ses > c :re • —1 »C3 o. u ca > ra CD CD ti >- O O. CD CA C— ÖJ) C :ra ra fe J o T3 O > > ra 60 _P 'c o. a. O oo CD ra E > CA. s « c — ^ o. £ o E s Cl ^ o. o. • cL o :2 o o is, >*> fe 3 ^ S U 3 -a tu * -< B to 22 >> ^f CA m CA «•£?. S os C Os M — ra fe' « O i» Su > <-> « ° :c5 = ss 5 a. 2 P- ra £ -. CD £. S t s O N© Q. o"- 2 T to O -o — O CD t50 TJ ra g OO ra LO. 3 « E Cl) ex a, :fl 3 -n X o •n cl» TI Cl) s t; o a. en C o M ra *- ÖJ) 5 CD • bfl ra bi) o • a. ra CA ;ra <u x> i) g ra -Q C+H °ra C O C CD O ra >>. cfe M CD ~ o. — Q. « :ra. 3 o ;j 3 TJ 'x O •5 o ^ •+3 ^ fl J4 _— ra to 00 O O «N CO C E LH ra X5 c o CD Q. +-' P m i— < r ) < -a CD E en > ra O '-=? s O Q. 1_ ° CD b" Lm — o ra •o -a •C p ^ ö -a c o — j; öfl « o 'K "> CD *J a. — o ra i- T3 3 O c CD c p C :fl CO c/> O. > •^ cL CD Ä O o '> :ra •* (N m •* (N (N ^ •^ /—s r~- r-~ O C\ i ! O ^o ^-^ in o s s s O o o ^ w ^ 5». :« ISJO •w -a; St, •K» 55 > ^ c/i z u Ä O u i- ^: Q: b. x ra o r= ! •§ o o > 9, ra Q. °ra c * c c ^ c/) CD c a. /—^ c/i 3 < Bä u Q os :-< O E- °< 0) f o Q. CO C ra • -a o -a o u *> ra hn c c J *! C/1 C '*" '—- ^ CQ 3 T) O ÖiJ C oes C4-^ P CD D. Q. o0 °ra o, H3 t> ta -o i s II —' o» jg P £ p <" o S ij Ji O C O 'O % ** c -S »ra =ra *-, > ifc 5 M •*- S u, S »ra w NJ ra c •*. 3 W CD M ta ra ra o en rafl3£ ra ra g •n »ra O c/l k> C 3 s •- ra. S " c " -: 3 __ O. CD 1- -^ :o -r: ( ti C fl ra CD ju co bf) co. 23 a) c :2 *" p e ra ^ kS '2 >> ^d 3 C M >^ > ra bJD C 1 p ra J> 03 cfe °cä »ra >. " TI o X) t/1 u »ra »ra Q. ra b li JD ca CO rä o en r- s CD 3 O Q. b0 CD C CD > on ,3 £; ca CD -Q P O ÖJ) LO :0 CJ O o ^1 CD bf) KS -o r- ra c _CD C ;ca CD -o p o T3 CD CA ;ra > C CD O, Q. iS LO r ra CD nr> bn o fl b l) ra ra xi c :ra LO CD ^j ra "5 ca CD 3 3 O -^ T3 O CO +_. CD bf) C/1 n tu ra LO ca <s p. 2P ra do o ra 1 ,ra ra C/1 b CD. C x: c CD ^ •J3 ra T3 _CD ~ T3 •O CA CO fl n. -ra > ra CO C Cl) VI C :ra -Q r-^ a. Q. 3 a C/5 u tu ON o ON r^ OJ ro CD CD p E o ':R -o CD B o JS o oo h -^ ra <H fl b lj :ra 00 ti c ra '5 c CD c o co E CD T) C _ra CD •o TJ s CD 3 t- -*-* C CD B 'J> C/1 C Cl» CO 3 :ra xl fl c/1 CO & > ra on »ca > 3 ;3 fl c p -n > ra "ra > -a p i- ÖJJ »ra a, »ra a. p CD •^ ^: 3 T3 O a, o v 2 CO bD ra C/1 ^ ;•? cä LO 3 :<J (1) c o re »A Q. t -' CO t\j • ~p ~ ^ •~, w C •^ fl V, cd u CD O '~ CD > X) ^3 LO > en. —. ^i. r- ,;z r^i O o 1 <* c> CVO i— = o > LO CO CD O 5 u rZ! ty 3 m ca n •p Cl». > ,n 3 CO E •fe c CD CD 'x CD en > -a ra -a. 3 <fe -§ = CD c/1 l- ^ —' 3 ^2 bi) g T3 l-c C X) 3 bfl fe >-> ,ra ra C/1 > ra ra ^ _c 3 :ra X) _cd P ra CA CD 3 CA 'K > ra • fi CD > X) re ra C/1 3 ÖJ) CD CD 3. fl J^ CA x; O c ^- (D c CD ca cl» c o 53 >. o ^ LO S-J ra 3 CD CD (^ a > CO CO O CJ 3 CO c/1 re 3 ra -3 O o Cl) LO LO fl» j—; ra -v; CA CD J- £ ! c C) CA ÖJI -5 ;re > 3 ra CD c CD 3? c +- CD '5b LH CD C CD E t; a E :ro 'o CD s O ro c CD o en en C CD LH CLH CD LH T3 CD en ro c :ro > c CD. 2 c CD c <D -o > ro o Q. ro C3S Os ro LH c CD 00 _c 'E. *, 3 LH X LH. o v- T3 LH. ro CD •C ro > CO E c CD 4—» CD - 4 —» c§ Sb LH CD C CD ro 00 G '£ 5 " en 00 SS S > :ro LH 0) '> en s O C O CD C CD Q 00 o ro 00 ' • 4 -* a. Q. 3 o o r si c _o - t -* _3 O en CD LH C CD LH "ro en c _ro "5. en 00 _g T3 -C C cu 0\ OS Os CD •o C 3 E ro > LH en ro 00 00 :« ro s o en 00 '_S en 3 LH 3 > ro -o ;o •—i c CD s o O o ro a. LH ro 00 B 'sr, ro a. en CD X) en en LH "rö »ro o. > »ro ro ro :ro o tN w en i _3 ro -C 1 • 4 - -* CU 'B CD CJ O CD LH ro. 2 Ct-H CD 'S> CD C tu 1 " CD T3 LH CD LH <D X c CD ro > E CD O c T3 C O M ro > CD LH ro T3 c ;ro > c ro _3 " en LH CD a -a -a en > ro :ro LH L» ro ÖO c 'S 00 00 i2 c ro e/1 00 c 'C CD C _o CD c c 'S > g <D 5 "^ ro c o ro s c a s a g d i v t 3 r a t t a f m O CD t* -1 CD > ro _ o <N c 3 L» 1 '5b U CD C <D CD ^ '5 CD en C CD 00 ro T3. "s "O C C <D o o. CA -a CD E c CD 00 'E 3 L~ X) i-H ro L-ro > 3 c ro ro o c _3 CD CD -o >. i •* c: CL) en 73 ro. g. E s/ i c k ö. n e t e t i s d a k 3 § S I £ > 5 LH L~ •3 :ro en £ ro C/1 00 C 'S t— :ro E '5b t- CD C CD E o > Si CD LH T3 E ro Oi 1 4—t ro S -H T3 c :ro E o c. o en en •3 £P cn ro 'Q S2 1 <*5 , 00 c 'u CD C _ro Q. _ro " CD c - 4 —< ro v-E o > CD _ L- T3 ' - LJ 00. -2 en CD T3 :0 2 b CD i E 0\ SO t -- Os o oo c-»" r^ OS os" 00 Os CO IT) as <N I/-1 OS CN •*? Os -ro •ro 00 Q, <u L. 1 03 , —v E :ro e ro L» ro jra CL) -a c 3 £ o c/l s— CL) -o i— oo :ro i— a g n i n d e r t u CI i o r e s t a s n i t o l i P. t e m C a r g o r p - l I : e v a S - - eb CD > ' en 3 'c fS c/1 _ro >_J~ > CD ro T3 C ro L- <+— CD '5b L- a> c <D E o c CD 00 G E / 7 3 7 / 6 9 ) I I e v a S ( I T: e t i v i t k e f f e i g r e n E 3 s e b s t e d å R > i t k e f f e v a g n i n d n ä e v d n n a a i j g m r •. ro <u t. t i, c <u • 3- CL- <D '5b u. CD C CD E o ro. c CD -o Oi 1 o ro 1 c CD Q. ro en C CD E CD 00 ro. en '53 B. O L- 3 m oc C 'C CD en CD 'É? CD C öb c 'E T3 C :ro > c ro '5b LH CD C CD " CD n _o ro LH LH -8 '5b CD t -, t/1 c 1 OO OS Os ^ o SO r si s §• • —. > HU •^ ,CU T3 C ro •£ o ta ° i v i i g r e n e a t s n i m m h c o r e t a r a p p a • °> T l a t v a a g i l l i , r e n i k s a > E U. :ro (N OS OS • ^^ LH O C C ro Q. CD ;ro > E o ^—" CD. > Si CD LH Q i a t« CN g; rsi OS OS OS CL, o« M en " >s E o CD _>. 2 CD LH Q 1 a w v o' os ro •o c ro en CD LH J3 u O en LH CD a. ro en '5 CD -t-» en 60 a fl s to 3 • * -• S3 o. & > ro 00. g g LH X) O tu •n c o s 3 LH en C O Si O o ÄB >o C CD CO :cd 2 <S w L- CO CD c -a ^ c". ta ert F ~ E -n o rvi r ca & ^ o c oo -a F 01 •n <u M o fe O Os J2 — o ca •_ *- <u • CD X) •> £ • 5 <C S. 2 CD ^t CO < — I-s •ca -« 2 « ca ^ ^ £ i s JX B -!. SP-g c I"- s • S, O ö? —- £5 > ca M- :cd -t-^ 3. _ ca •« -J? O c i_ !^ ca CD 60 x>. E i- oo "*- oo r-~ :ca o "c ° re <N J- *- £? v cC» X C O £3 ca oo c c ÖJO 01) hn tca ca C O ä B. C o <Ä ön -Q. K W) ra öfl. S -o /O u. :ca t c — 1J ~ o co 00 *^ ,„ :ca co iS -o S ra « fe ^ <u ca co -13 r- C co c « u • in CO i cS CD E W > „sr! <u (1> -o CD -n r ca v m <i) X -n CJ E in c k. ID CO -^ ~ ^ 0) +-' cd. 2P B :cd _00 > cd •M X ' CD > CD -a U a. (X > k- CD > ca c <u to :cd O ca 00 B •n B •. a > 3 ca -o rrt o 1 c a> E o ^3 CO X cd a. oo a. _ S^ CO e = c cl) CO > > JÄ CU f/1 ca c w oo. ^ j- ;0 CD <*- 3 = o S— — ? O t/i cd 5 3 W O tu «2 c o ^> ca a • fe £> "3 CD 'c "O O. « O. -o <U CD Q J= > cd <u -O C ca oo C3 ^* C ca , Ö» ic5 X5 C tu. o? B T5 = 2 p 1- J <£ ca 60 c :ca CD Q fc S2 r- £ E 2 2 o c « £ ca =- ts <u ca OT B ^ <u C 00 3 « •£• CD "3 »ra B •*-• °ca c c "" , w — r= -a 00 •" oo >, ca x co T, S2 -o o c c*- ca £ o o o o ÖB bh ' <N C C -§-§3 1 c c o •= " 2 ^2 60 I C 'C CD "- •a ö > a. 2 J2 CD * u. 2, CD > a> ca. b t: cd > > ca o _ co 1^2 ÖO 5; td cd. I 1 —1 C a) Os <C t; os 7 = as « —- i •a ä 0J3 i ocd co CO 3 > co •^ c^* -^ 1) c E -2 1 -a oo os u o os •-. Os »5 o o. •* O cd § E (N B cd M *° s c 5 a> D- 00 u C/3 —• — •"? •3 — *^ ciS °« i^ > ca _D co X) ,cd J4 cd CO J^ 'SÖ M 00 O :cd 0C > cd > cd 00 a CD C O C a, <u <U '3 -a g Q) cd > oo • •^ 3 s o 00 •^ O 3 C cd O 3 O w oj oo o X) cd »^ u, (N _ <U •^^ 3T. ca ~ E^ S o -S "~> b§ (N X "O i_ «J. cd c ^e ' S b^ o O O > k ca ocd os O in <u ^ "O ^-v ca 3 SO 0) 0 S£ ^ <s JC 00 1 cd ca -± 0) § "g. a S £ Q. °2 »ca c/5 2 "* -c E Co ° E -a r-, cd co O! 3 s—' ~ <U g cN „• a> in 00 rn co ^—* 3 -^^ CTS ca •B o ÖO IS o = a! ö^ JJ. -^ '—' -o JA to B « •K -S o 5 c". *! _ L« ca £ o -= ÖO S C CL» 3 B cd 4 -* CD E ca 22 >ca O CD oo -a E 3: r3 •3 *- S J3 3 to ^ 2P ca :ca J X! c ra :cd X r~ "o O c CD ^ 00 B B "C\J <" J* 'E _ s^ hn. 51' Ti B co _00 ,P = 3 k E CJ co 3 3 ca oo. E r- c/l 3 •- £ E X t -' r= > cd *J CO r- CO ^ ;ra 9- u. :ra 3 X v- ro & B cd B 0) Q. Q. to P. CO Ofl 3 3 B -a u ca *—> <D X E 00 ,3 c ca > E o o -a ca > U -a B :c3 > T3 O B 00 3 'S > B cl) Q. a. 2 3 > ca 00 B CO n s Q, ^ B ^ 0 CJ CD f il O •n u CJ — Jad O y d- CD cl) CO 00 ca > 0 E O ca CD -a 3 3. co CD x?-° -a ca 0) p ^ T3 3 > ca 3 CD Q. a. :cd :cd co T j" X O CD > :cd > M T) ÄS 60 c »03 O 60 c »ra <u ttJ 'SS 03 4-1 ^ CD <- +-• T3 C 03 » S P en S M O tL. g C I < Q. o3. 1 X 03 CD c tu 1— £ o o3 XI ° '5b c 60 <D to. S -o <g is « is c *. a co bh •% £ o3 £ 3° r- C '•03 -*— • 2. "-a E o-fi > -^ ;o *+3 13 ^ -^ gr w ,— C | 8fc <LJ CD 03 i_ > o -C Q. Q. 3 i e g e m m m a o r " 60 8 £ & S •" 03 E-i CD g Q. 03 03 CO E O C O -y CO o + CD -a »03 '3b i— CD C CD o r, CD. 2 to > O c 03 _y CD -o :03 CD CO CO 611 CO 3 01 C CD n ^ CD. g H (^ I '> I i -J 03 SP E— S o CD 03 03 ^ »p en c+^ 5 >- 03 -C £ 03 C O -, CD ap 8 :o3 O o 3 I CD en X> en o Q. co C 03 60 £ £ t: -^ CD bti CD C • -= 03 2 s 5 E *- 03 SP C -S § l-, g o ö u, ÖB 03 X> o C g S - E 2 CD ^< =: Q - r- c 003 60 C CD co 03 E ^ 60 •a c OT > c • ra w -^ o os 1 ^ 60 OJ C aj 03 O >, c '_ <y > 03 C OJ o« E • 4 —* (N H a 3 Q. s T3 ffl C 'S 03 -O >, C. 2 Ö ! '& Q. g CD CD CD DO •a. 3 o co Ci- -a SP 2 C CD o03 JO 00 U E £ o ^-, (N eog <= O C CD 60 C «03 _ 03 J= E § 2 c JK «-> CD p i* CL <ö 03 g to O CD O 60 tu, o u c o o o 60 _g '5 -y c OJ "03 _> '> CD 03 _ i -o o. ra g E « 2 § -o >, •^. c > ^ •S. £ ^ -. 2, c CO C 3^ b i> B a -2 * g o. c "> 2 03 C 00 O -3 (B :03 '50 tD s <D —; E 03 CD c fc s? « "g •>> « e" ^ to C C (1> 1~ •M O E O w O, (N > 60 =2 e C C 12 «3 •§ -y 3 c Ä 03 60 O. CD r- CO 60 § • S 03 03 "O e x> 2 >^ J3 c "g cg ° O '50"° l 2 L* 03 fa O :03 ^ CO C C tD ocO 03 M- 03 ^ :0 _ C •U I CD 60 _^ « ^ * O. (D E CD u. E o _c » CO c 4-J CO 4-» CD i2 E 03 co CD > p 1 t i, tD E E C0 60 O i* CL E 03 k. C o03 c fa u 60 03 u. -a 15 > tO 60 C 1-H CD E X ni s t- o c CD ÖO C _u £ CO 60 C T3 •S :ra to £ ^ T3 C _03 -O s-T CD 'c -y CD t— x: o o CD •a o a3 £ 03 ->> C • CO O. CD T3 C CD CD > 03 -n CD E to c c ta 60 C c -o 'n o. CO CO ta CD -a 03 i— 03 X> C c2. "ä > c +— CD '5b (D C CD -a c _to o O :03 CD '5b CD CD C CD -t—» o O (N > /1 m so as 3 (O CD OJ T3 03 ••o 4- 03. SP 03 E CD g" i to -a E?:o3 :o1 > ( J- 03 •*• 60 C CD »ca O. 1 ä E eo el ra JJ 2 ET ÖO 5 £ <D T! 'C CO 3 ( J ^C T3 CD O CO 3 M (O Q O Q. 03 Q. CO T3 CD > 03 CD -a 5 — W CO CO 03 co S, o C/3 03 0O CD jo — =03 "O -w 03 > 03 S c c; °o3 :ta its -- CD c o 60 tu — c a. o £ 03 3 C C 03 o3 60 M C. £ 'C c -a 60 C. 60 :c0 OT C C CD 03 co ~- £ ÖO 3 O " g cj5 "*- 03 — ocO O 60 tS. £ E CD O > :03 > 'S <C ^ 03 CD U '-o 00 C3N CDS O ^ T3 o E ta :ta E. £ CO O L* -n u w b l) o< > (0 611 C C •o c i(Tt •> c 03 öO ^ CO 60 O ^ ti CO CD CD '> CD '5b 33 'c « CD O CO O O O (N m > > CTJ CD TTJ n o(Tl ^C •o r 03 > 03 ca > o *-. Q. CD 30 Öl) °C3 • o1 P <u c. 01) m b i) n 'E JX ert C £ ca OJ) 1 O u c o 1 o ^ m •a 3 > T! -C oo ca o — -*-1 h rrt cfc ert ca > »fl. £ 'c :0 ert ca OX) OJ i- uT CD C JU na > CD 5 n tu O Ö-, K £ o ^r O O ca öl) °ca £ o B <2 £ 1 /1 r« W S S -a :ca _CU ^ g. £ £ £ — <u e * "2 c ^> v- 3 IS U OJ -a c ca ert C :rrt OJ) -O ert ca c (D £ o •c o Q. ca oca Q. :0 CS £ ID > C CD CD a. > |5. £ ,« CL) -o '-- c ca •^ CD g C/5 <L> ÖO 1) o o. ^ °ca c > u '£ -y ca CO g £ C a) M l? °ca a. 2 a) Sä -o - & CU «£ c eL ÖX) Ä 03 3 »ca > c CD t* »ca Q. O W W <L) > ca c >> i— cu > O •^ ^ O rt! ••a rrt C bl) 01) > •H -Ä a> N o Mil c ä c :rrt > ri ca hJl L« r2 <D X) tl> •o ca el) > O n CU ca > ca o ca i: 01) cu =3 "^ -ca •r. 2 a. t*3 cu ! « •§ S- CD 'c » *- > 2 •s « E ?nt3 0) S -a 60 g ' o -t: ca * ta 3 -o >_ r- <u. £ T3 C 4- _ea 3 £ '5b ca CD la "> ii fe J 55 01) IL) O c in O Crt • — £ fe £ T3 ^ 2 u tu a. U LL, 0D > eu ra -° c C <D ca o. >~ s- o =ca ^ ert ^ -té oo S. £ -c r- O •*-• oo e o 3^. ca c '£P ca E ca ^ b o c o ^ O) i- <1> -a ca c ert o -^ Sä s « C eD —. E. rr :ca _ <-> -c 2. £ E Öl) i- c3 O Cl. ert fe "* r> c = <u •- ca 5 s £ — ca ca <s Öfl C c tt :rrt ert ert \— a. > 3 (!) C+- n) -C C) O r (K ra e rea c. * e rrt i- ^ U Di I I O o X> X> c c O O i- s- o a ^r <N r~ CTN 2 O ^ en f l) —' O ca ert ca =ca c c rrt ö l) oca cfc CL) "O C ca ert •4—» >, « £ cu -a c £ o £ c ca °ca bl) C4— CD <JS CD b/) ra u • 4 —' LO t: o o. ert C rrt <a <C CD ca J3 O o c (D T3 ca ID <D -o <D £ t o Q. C ca ca J* w <D T3 CD £ 1) •c o D. C l-~ ca 00 o u; -v <U ert 1/1 _e 01 "TI 8 8 S •* S- 2 ca x> x: O : -^ <U - oca c = O. £ > •5 c ca ca £" CÖ c c cu • + -• I <u (U > 00 :cB "O > 3 M X> "O Jö tö 00 c -S J2 x Q, :cö > M g B. 2 t> 00 00 £ -a -C X) ^ o o _ca ta X> •o o c ;: w +J <L> cx> 1— •O 0) _ oca -0 S O. > ca £ i) S ' S2 <u y ca > £ > 0) ÖB J= CU CU 3 a* 60 ca oo c 1 ^ =5 X :ca :c3 > > Q. • > & oo ca c X> c. 2 £ °ö :ca _: cu c xi — ;5 -O 11 ca x; -y > 5 ^ g?! a. S O ert c •—, 3 C c x: ra °s? 5 ^ ^~ :5. £ -^ et: °-'x te 3 o£ > KS is! ca ca C 00 _g ' t- T3 :ca 3 ,3 -^ <u *s CU tö XI a. o, ca <xi > 2. ca — oo 'ta~ c rs a > g o c :cS tS « CD X! X) ^ £ °ea c M Öfl 2 'c E "O 3 :2 tu ca -o o, • - g. tu. a e D« X> — > •S '-) ,:P •S *- 72 — D G H U M ca c r: CU '— c '. a ca M c CU tÄ > oo ca. S tu c -o •^ S t; B ca ca > oo :0 T3 ca tu ca >1 x> oi cu Q. O i- 3 W ca 00 o ta ra oo oo % 60 E §; -e^» •—»i -ca k> cu o -p ^ D 3 3 O CU !~ tu C ~ tu E 'ö1 oo o. I I o tu cu c o "-71 E 0 1—1 *-* I <U -0 C tu cu 'ö1 oca 00 a. »ca O, 0 0 0 ^^ 00 I I M "ö" o. c ^ tu o 'o1 'X^ E Q. o t (N ' ' I I J tN SB cu Crt 3 <u ca X: o SJj JS u IS 61) C — "O B E :ea k. tt £ 3 rrt C 2 c a B cu :0 MJ s tj 0 Bl) B B -i ca u e B tu «* :0 • • ^s O :0 E >-, OS B 6X _E '5 e« — E A !L i -3 o it o Q. O -** O ; •> o B °S5 O. oj •O s > •o cu 01 X o U _ B « B. u •C M 3? £ E: c C £ ca S "2 * 1 o o i4 > ca u oj n LO ; c ~—' n E 3 H ca ii» Q. OJ o rrl C OJ OJ JJ SJ £ ca ;-n -C > ca CO 3 ca ^ CO '_: E ca c2 'tv? c < OJ CO ca 00 3 _n :c3 > E en n m i) E Ja* E c O ci) O o o > ca 0) T) n ca rt CO CO ca UH OJ 00 OJ la ca ti 3 > ca c CLI rrl CO öl SJ u n :c3 J= o OJ CO C OJ > J* c O J*! (T| J* oo OJ c3 CO > ca 60 C 'c F "O oj 3 O tu 1- • 4 —* ca CJS trf TU <s tg _3 _3 "co J*i OJ n 'Ö1 ca CO O. •M C o ri ^-* OJ C _o OJ T3 n ca X) OJ c o J3> s o ^^ I - 4 -* J*! cu 'ET o. (N CN I C cN '-~ I OJ -O 5 "Se j* ea TJ •2 -o ,g o E •© S M — i. s s w e o "K •D £ M E O o o!S '— [/; •_ C -i > ca tu •a c ca • * -» c 3 C ö £ S-H 3^ ca °ca å <$. ca 'V, (\> ca E f/1 00 c • tn 01) 60 O O X > ca 3 > 00 c tu O h X 03 5 tu O CQ Ml :ca J^ "5b OJ C oj ca i- ca x> £. 2 5 -2 ca ^ 00 "5. S 2 3 & O :ca £ E DÄ I I , , J* 'c? t- O. 0) -r> c OJ •ca 00 »ca Q. -O OJ 11 <s ij CO <fU c SS E '5ö Ii O - -. OJ X c _ j. OJ o -ca •o 3= B 3 8 £? - ca -o OJ tu C s OJ ca OJ •o >~. :cä 00 •4—» I I 3 O OJ OJ C O •^ E o E S ca 00 o Q. tu 3 O C o 3 -2 CU C "o' a. o o o I I cu -o -n c x c :ca bl) <u C OJ ra tn X 6 O Un C OJ CO c :c3 X ra CO ro O UH. _H 00 CU C OJ "33 a o ca « 00 c c TJ c :ca n ca u i'? et n 33 OJ) '5 £ -a OJ x tu •* s tu C o. E co cs ^j tu ra "g 03 =. SP ££ O. J2 "2 bB ro co £ 3 s S to & tj O > > « > OJ) «*. S c <u — j* a. o a. ^ vi D 3 co -H U - r° > ca U. CU »ro fe ro. 2 •? e?i u et; tu t* > 2 OJ) <+- £ sa D P, 3 S S • I I a > 3 Xj "K :c3 > > ta c u a. Q. ••a > cs _c 'c 03 XI O c o Q. S O Q. O c ca o ^ c tu 60 §. s a. o is O CO XS o o <u OJ) TJ 3 X 3 • * -» OJ) g 'S S :c3 tu -O 03 > 03 tu T3 J-T ti) to 03 OJ) CO 3 X! :cB > > co o O S o X ra *—j :c3 OJ) cs a Ml -cs ä tu CO i- X c/) c <ä P a > IS CS > OJ) cs c o C > « DO tu -o C <u 03 £ CO s cs to c tu tu £ to O O ^i oj CS OJ). x <u tu OJ) B 'C T3 C :C0 LH :0 E t -i m e LH tu •a o tu £ cs OJ) c '3 co O C :cS to > Of) C XI I-H £ o c tu OJ) CS CO > co 0J). S -^ c 'S co Ö CO - ^ö cs <u §". 2 cs X 2 g 5 -§ c tu c: _^ tu 3 to T3 P^ O co l- 'Sfl-S- a> i— s > t^ OJ) C c tu •- :tS • t- -2 -5b' F3 Jai 'p cö ~ X J4 *5 C. •u ~ •03 D. O -o 03 •B -a » 03 CO to t- r~ C OJ) i: tu o S c £ t S -2 OJ) tu X. s- ^ • D. Q. :o3 a> > *- :0 5 E ^ s tu O co c; *T3 OJ CS OJ) £ c to cu _ co O 3 O OJ b "O to o -^ =J co :c0 S -^ I E3 E S c to OJ). 2 x c _g >> 'E 3 C • r -i ~a JO :S s « £ o. •— Ä -T" 'C -a — JO ^ t+^ o ta > £ > 5 iS É?i I I i i l i I CU OJ) o c — o 2 °S) 2 « °a - 2; 2 g co 2 g -o O CO u 53 x v; QJ : tj VJ — >-•. u ' t- OJ) E OJ) C * O c. £ o c. £ x. 52 C N BJ C Q. O W |H __ o m I I C tu -o OJ) o> t^ C oCO o OJ) — p « g 5 OJ) c. £ o v :0 to n 03 3 tu tu C O ro l« :0 <+-. C LU I tis r-~ -or I 00 in ^ -i -: OJ O E £ •S X! 2 c MA 1) ^ o s is • = ". * <u « M 'M cs: B OJ U- a = •" OJ. _ o _© c/1 co U O ca M £ « 1 - W ••£. 5 o — c t- H °"«2 Z 5 B D- OJj _o '£ u "O 3 E -L d, te DC 4> te. •s -c 3 ä r e i= £ t/1 "" u T" •2 J •r. S '£ St a l? 3A so <a res £: CO J, co c/) '5 0) ca c C > co c o '& -o -^ o Q. o o 60 e '5 c '_> 3 _r ob bO. a> C <1> > C3 bO oo ÖB C C T3 C •'CO > CO C 3 -O. "2 '5b o o c :0 t+- o> > :0 bO i. C s- O -C o = a SÄ. 2 c •5 -* ca <u t- QÄ 5 C •a o 3 -g * £ > f° cö »~ Ö <U bo _Ö T3 1= ••a <£. « CS 60 C '5 S O -o •O 00 _. OJ tn. 5 c £•5 3 o 3 ^ O C fl> ro n o —i on •n <+- C UJ F, i^- •^r VI -o bfl o' c o »co o\ 60 — E £ 9 « bfl S C (N. S o vi ^ -^ _-. - Os c^ ^J « c> -J -: t- rn O ^ -C 13 L. CO 3 C ex 5 1 § 3 s o B o CD o '3 § "S * 3 'C as « ca u bfl C o. v: tö _C3 "33 C O '5 D otO <= 3 - j? •a CO • CD > 2 £ §1 ;o 'öb <u "co £ S ••o —. * tu ä" (B O C — o a. -J3 s -i OI •o L. w s o o •~^ ^i - * •- CS B O '— CD Vi. a o CD g b ** •o ut •— CD B O O 1- 3 B '- tji. • !^ o-. ~ O» - v i. - »- 3 CO to -a -a O P C o S o a o bO C 35 r e v ö d n a r b h c o - s g o k s l a b o l G o 3 CU v- CU c £ OO 1 < 00 CU -a £ o c o <2 £ £ iS OJ •+-* cö _D ^° c/5 bO o •— -*-> c 01 u bl e c J* en <2 w £ £ CS B O £ O 1 b 01 "O L. :cs C/J •« w. 2 O) L. Q 0> £ £ es bX o — o. B CtJ O) • f cj £ Ol U. 01 o o o - 4^ O. O •*-> O * -B u o B O) M B k. T3 B MS i_ :0 c; CS £ u •o £ T3 B •O £ CCS C/J 2 'o1 c- c/i _CS B es cu £ o c/1 L. o w »cs '- c M o s- a £ es s- Ol vi 61 _B 'C. — c/l B 55 B •— B. Si 'o' u. a U b, u O) •o °CS 1- £ o c/1 M _C 'B -i C/1 o CU -cs £ o £ O u. _CU "o -a o £ CB C O 'bö CU DS O 3 CU i- CU C £ t -- 1 t- ju o en O UH CU ca XS o o CU en ca 00 en 3 -C * > CU x: i- ca XI 53 x: -a ca O r ö f g y t k r e v s t u l s e b , g n i n m ö d e b. g n i n m ö d e b d a l m a s k r a m å p r e t k e p s a a g i l s m u R. g n i n k a v r e v ö ; g n i n d n ä v n a e d n a r a p s i g r e n e , m e t s y s i g r e n e a r a b y n r o f , r e i r a n e c s i g r e n E. k i n k e t k s i n k e t , g n i r ö f k o b n ö r G. m e t s y s s n o i t a m r o f n I. g n i n k a v o 3 CU u CU c _o '£ "T, o 3 CU u- CU C O 13/i £ o o t-H 3 CU >~ CU c o £ v© •o -a- < Ti • en bi) C 'S •a å > c ca -*! ca £ • en C •2 ^ 42 g > -a < ?8 Oj £/) 1~ CU si CU CU en ca :0 s > cd c o ea u- 00 CU C! X3 u. ca x> «5 X! •o ca J* O <N <=> t-~ os oo —i i i cvö y± t-- & W W 3 W t i CU c CU u- ca XI >* E O UU< r, o Cu en C ca 43 X! CJ o •g) CD C w bh a 'C _cu bn CU u xs 0 0 "c CU > ca i* CU c2 W 0 LH 3 CU 1-. CU c £ CN" , p p ä l s t u v a g n i r e s i r e t k a r a K t t a r ö f k i n k e t v a g n i r e d i l a v. n e p p ä l s t u a k s n i m O u. 3 CU 1^ CU Ci 0 £ CN rn •g CU > « ca 'C CU la £ ca o 3 CU l~ CU c o • " 71 £ 0 0 1 V) H O- 00 SS < < T S 2 Xi. SP 0 O tt O a. en C C3 H c 3 -0 0 u« Q. ca 5 Cu Cu 4S en 3 > ca bfi C 'c en 3 :c0 i^ 00 CU aa 36 ISSN 1024-4506 KOM(1999) 230 slutlig DOKUMENTS SV 06 11 14 15 Katalognummer : CB-CO-99-253-SV-C Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg


title: 1999/377/EC: Commission Decision of 19 May 1999 recognising the fully operational character of the Belgian database for bovine animals (notified under document number C(1999) 1349) (Only the French and Dutch texts are authentic)

eurovoc_concepts:
Belgium
beef
cattle
database
health control
labelling

formats: html pdf print

text: L 144/36 EN Official Journal of the European Communities 9. 6. 1999 COMMISSION DECISION of 19 May 1999 recognising the fully operational character of the Belgian database for bovine animals (notified under document number C(1999) 1349) (Only the French and Dutch texts are authentic) (1999/377/EC) THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES, Having regard to the Treaty establishing the European Community, Having regard to Council Regulation (EC) No 820/97 of 21 April 1997 establishing a system for the identification and registration of bovine animals and regarding the labelling of beef and beef products (1), and in particular Article 6(3), first indent, Having regard to the request submitted by Belgium, (1) Whereas on 12 October 1998, the Belgian author- ities submitted to the Commission a request asking for recognition of the fully operational character of their database that forms part of the Belgian system for the identification and registration of bovine animals; whereas this request was accompanied by appropriate information that was updated on 25 February 1999; (2) Whereas the Belgian authorities have undertaken the commitment to improve the reliability of this database ensuring in particular that (i) all kinds of movements shall be recorded in the database and (ii) the competent authority will be able to promptly correct any errors or deficiences which could be detected automatically or following the appropriate on-the-spot in addition, the Belgian authorities have undertaken the commitment to modify their current provisions inspections; whereas, regarding re-identification of bovine animals in case of lost ear tags so as to comply with the provisions of Regulation (EC) No 820/97; whereas the Belgian authorities have undertaken the commitment those improvement to implement measures at the latest by 30 June 1999; (3) Whereas in view of the situation in Belgium, it is appropriate to recognise the fully operational char- acter of the database for the bovine animals, HAS ADOPTED THIS DECISION: Article 1 The Belgian database for bovine animals is recognised as fully operational from 1 July 1999. Article 2 This Decision is addressed to the Kingdom of Belgium. Done at Brussels, 19 May 1999. For the Commission Franz FISCHLER Member of the Commission (1) OJ L 117, 7. 5. 1997, p. 1


title: 1999/376/EF: Kommissionens beslutning af 19. maj 1999 om anerkendelse af, at den danske database over kvæg er fuldt operationel (meddelt under nummer K(1999) 1305) (Kun den danske udgave er autentisk)

eurovoc_concepts:
Denmark
beef
cattle
database
health control
labelling

text: 9. 6. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 144/35 KOMMISSIONENS BESLUTNING af 19. maj 1999 om anerkendelse af, at den danske database over kvæg er fuldt operationel (meddelt under nummer K(1999) 1305) (Kun den danske udgave er autentisk) (1999/376/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR  under henvisning til Europæiske Fællesskab, traktaten om oprettelse af Det under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 820/97 af 21. april 1997 om indførelse af en ordning for identifika- tion og registrering af kvæg og om mærkning af oksekød og oksekødsprodukter (1), særlig artikel 6, stk. 3, første led, under henvisning til Danmarks anmodning, og ud fra følgende betragtninger: (1) (2) Den 19. september 1998 sendte de danske myndig- heder en anmodning til Kommissionen om aner- kendelse af, at den danske database over kvæg, som udgør en del af det danske system til identifikation og registrering af kvæg, er fuldt operationel; denne anmodning blev ledsaget af relevante oplysninger, som sidst blev opdateret den 17. marts 1999; de danske myndigheder har forpligtet sig til at forbedre databasens pålidelighed, således at det i særdeleshed sikres: i) at myndighederne vil kunne rette eventuelle fejl eller mangler, som kan opdages automatisk eller efter kontrol på stedet, ii) at tidsfri- sten for meddelelser om flytning, kælvninger og dødsfald forkortes til syv dage så hurtigt som muligt, iii) at der i fornødent omfang træffes foran- staltninger til gennemførelse af bestemmelserne i Kommissionens forordning (EF) nr. 2630/97 (2), iv) at der træffes foranstaltninger til forbedret kontrol af ægtheden af kvægs pas, v) og at der træffes foran- staltninger til indførelse af en præmiestatusmedde- lelse for de enkelte kreaturer; desuden har de danske myndigheder forpligtet sig til at ændre de gældende regler for omidentifikation af kvæg i tilfælde af mistede øremærker for at følge reglerne i Rådets forordning (EF) nr. 820/97; de danske myndigheder har forpligtet sig til at gennemføre disse forbedringsforanstaltninger senest den 30. september 1999; (3) på baggrund af situationen i Danmark, bør den danske database over kvæg anerkendes som fuldt operationel  VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: Artikel 1 Den danske database over kvæg anerkendes som fuldt operationel pr. den 1. oktober 1999. Artikel 2 Denne beslutning er rettet til Kongeriget Danmark. Udfærdiget i Bruxelles, den 19. maj 1999. På Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen (1) EFT L 117 af 7. 5. 1997, s. 1. (2) EFT L 354 af 30. 12. 1997, s. 23


title: Compendium : Bonnes pratiques sur l'emploi des personnes handicapées.

eurovoc_concepts:
European social policy
designated employment
reintegration into working life


title: Weißbuch "Handel".

eurovoc_concepts:
common commercial policy
competitiveness
distribution business
domestic market
trade regulations