title: 1999/381/CE: Decisão da Comissão, de 25 de Maio de 1999, que altera a Decisão 97/370/CE relativa à autorização de métodos de classificação de carcaças de suíno na Suécia [notificada com o número C(1999) 1342] (Apenas faz fé o texto em língua sueca)

eurovoc_concepts:
Sweden
carcase
classification
meat processing industry
pigmeat

text: 10. 6. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 145/37 DECISÃO DA COMISSÃO de 25 de Maio de 1999 que altera a Decisão 97/370/CE relativa à autorização de métodos de classificação de carcaças de suíno na Suécia [notificada com o número C(1999) 1342] (Apenas faz fé o texto em língua sueca) (1999/381/CE) A COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, Tendo em conta o Regulamento (CEE) n. o 3220/84 do Conselho, de 13 de Novembro de 1984, que estabelece a grelha comunitária de classificação das carcaças de suínos (1), com a última redacção que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) n. o 3513/93 (2), e, nomeadamente, o n. o 2 do seu artigo 5. o, Considerando que a Comissão, através da Decisão 97/370/CE (3), autorizou vários métodos de classificação de carcaças de suíno na Suécia; Considerando que o Governo sueco solicitou à Comissão a autorização de um novo método de classificação de carcaças de suíno; que foi apresentada a informação requerida ao abrigo do artigo 3. o do Regulamento (CEE) n. o 2967/85 da Comissão, de 24 de Outubro de 1985, que estabelece as modalidades de aplicação da grelha comunitária de classificação das carcaças de suínos (4); que o exame do pedido mostrou estarem preenchidos os requisitos para a autorização do referido método de classificação; Considerando que a Decisão 97/370/CE deve ser alterada em conformidade; Considerando que as medidas previstas na presente decisão estão em conformidade com o parecer do Comité de Gestão da Carne de Suíno, ADOPTOU A PRESENTE DECISÃO: A Decisão 97/370/CE é alterada do seguinte modo: 1. Ao artigo 1. o é aditado o travessão que se segue: Artigo 1. o « o aparelho denominado “Fully antomated ultrasonic carcass grading” (Autofom) e os respectivos métodos de estimativa, cujos pormenores são descritos na parte 3 do anexo». 2. O anexo da presente decisão é aditado ao seu anexo, enquanto parte 3. O Reino da Suécia é o destinatário da presente decisão. Artigo 2. o Feito em Bruxelas, em 25 de Maio de 1999. Pela Comissão Franz FISCHLER Membro da Comissão (1) JO L 301 de 20. 11. 1984, p. 1. (2) JO L 320 de 22. 12. 1993, p. 5. (3) JO L 157 de 14. 6. 1997, p. 19. (4) JO L 285 de 25. 10. 1985, p. 39. L 145/38 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 10. 6. 1999 ANEXO «PARTE 3 Fully Automatic Ultrasonic Carcass Grading (Autofom) 1. A classificação das carcaças de suínos é efectuada através do aparelho denominado “Fully automated ultrasonic carcass grading” (Autofom). 2. O aparelho está equipado com 16 transdutores ultra-sónicos a 2 MHz (Kratkämer, SFK 2 NP), com uma distância operável de 25 mm entre cada transdutor. Os dados ultra-sónicos envolvem medições da espessura de gordura e da profundidade do músculo. Os valores de medida são convertidos numa estimativa do teor de carne magra, através de uma unidade de processamento central. 3. O teor de carne magra da carcaça é calculado com base em 29 pontos específicos de medição, de acordo com a seguinte fórmula: yˆ = 63,022667 – 0,061990x1 – 0,044287x2 – 0,020369x3 – 0,031346x4 – 0,090065x5 – 0,046915x6 – 0,080397x7 – 0,055209x8 – 0,087009x9 – 0,057792x10 + 0,020473x11 + 0,022994x12 + 0,024723x13 + 0,021543x14 + 0,018325x15 – 0,098499x16 – 0,078841x17 – 0,087616x18 – 0,089338x19– 0,083622x20 – 0,070741x21 – 0,086366x22 – 0,089192x23 – 0,090805x24 – 0,081049x25 + 0,023325x26 + 0,024673x27 + 0,026422x28 + 0,023543x29’ sendo: yˆ = percentagem estimada de carne magra na carcaça 4. As descrições dos pontos de medição e do método estatístico constam da parte II do protocolo sueco, apresentado à Comissão ao abrigo do n. o 3 do artigo 3. o do Regulamento (CEE) n. o 2967/85 da Comissão. A fórmula é válida para as carcaças com um peso compreendido entre 50 e 120 quilogramas. »


title: Règlement (CE, Euratom) n° 1149/1999 du Conseil du 25 mai 1999 modifiant le règlement (CE, Euratom) n° 2728/94 instituant un Fonds de garantie relatif aux actions extérieures

eurovoc_concepts:
Community loan
budgetary reserve (EU)
credit guarantee
fund (EU)
investment protection
third country

formats: html pdf print

text: 2. 6. 1999 FR Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes L 139/1 I (Actes dont la publication est une condition de leur applicabilit(cid:130)) R(cid:221)GLEMENT (CE, EURATOM) No 1149/1999 DU CONSEIL du 25 mai 1999 modifiant le r(cid:138)glement (CE, Euratom) no 2728/94 instituant un Fonds de garantie relatif aux actions ext(cid:130)rieures LE CONSEIL DE L’UNION EUROP(cid:144)ENNE, vu le trait(cid:130) instituant la Communaut(cid:130) europ(cid:130)enne, et notamment son article 308, vu le trait(cid:130) instituant la Communaut(cid:130) europ(cid:130)enne de l’(cid:130)nergie atomique, et notamment son article 203, vu la proposition de la Commission (1), vu l’avis du Parlement europ(cid:130)en (2), vu l’avis de la Cour des comptes (3), (1) (2) (3) (4) (5) (6) consid(cid:130)rant que le Fonds de garantie est aliment(cid:130) par des versements du budget g(cid:130)n(cid:130)ral de l’Union europ(cid:130)enne, par les int(cid:130)r(cid:136)ts produits par le place- ment financier des disponibilit(cid:130)s du Fonds, par les recouvrements obtenus aupr(cid:138)s des d(cid:130)biteurs d(cid:130)fail- lants, dans la mesure o(cid:151) le Fonds est intervenu en garantie; consid(cid:130)rant que, au vu de l’exp(cid:130)rience acquise dans le fonctionnement du Fonds, un rapport de 9 % entre les ressources du Fonds et les engagements garantis en principal augment(cid:130)s des int(cid:130)r(cid:136)ts dus et non pay(cid:130)s para(cid:140)t suffisant; consid(cid:130)rant que des versements au Fonds de garantie (cid:130)gaux (cid:133) 9 % du montant de chaque op(cid:130)ra- tion d(cid:130)cid(cid:130)e sont consid(cid:130)r(cid:130)s comme suffisants pour atteindre le montant objectif; consid(cid:130)rant que le Fonds a atteint son montant objectif au 31 d(cid:130)cembre 1997 et qu’il convient d(cid:138)s lors de r(cid:130)examiner le taux de provisionnement; lorsque le Fonds d(cid:130)passe le consid(cid:130)rant que, montant objectif, les sommes exc(cid:130)dentaires sont revers(cid:130)es au budget g(cid:130)n(cid:130)ral de l’Union europ(cid:130)enne; consid(cid:130)rant que la Commission doit faire rapport au Parlement europ(cid:130)en et au Conseil sur le fonc- tionnement du Fonds et tenir compte des modifi- (1) JO C 32 du 6. 2. 1999, p. 11. (2) JO C 379 du 7. 12. 1998, p. 155. (non encore paru au Journal officiel). cations (cid:130)ventuelles des risques auxquels le Fonds est expos(cid:130) (cid:133) la suite de l’(cid:130)largissement de la Communaut(cid:130); (7) (8) consid(cid:130)rant qu’il convient donc de modifier le r(cid:138)glement (CE, Euratom) no 2758/94 (4) en cons(cid:130)- quence; consid(cid:130)rant que les trait(cid:130)s ne pr(cid:130)voient pas, pour l’adoption du pr(cid:130)sent r(cid:138)glement, d’autres pouvoirs d’action que ceux de l’article 308 du trait(cid:130) CE et de l’article 203 du trait(cid:130) Euratom, A ARR(cid:219)T(cid:144) LE PR(cid:144)SENT R(cid:221)GLEMENT: Article premier Le r(cid:138)glement comme suit: (CE, Euratom) no 2728/94 est modifi(cid:130) 1) (cid:133) l’article 3, le deuxi(cid:138)me alin(cid:130)a est remplac(cid:130) par le texte suivant: «Le montant objectif est fix(cid:130) (cid:133) 9 % de l’encours en principal de l’ensemble des engagements de la Communaut(cid:130) d(cid:130)coulant de chaque op(cid:130)ration, major(cid:130) des int(cid:130)r(cid:136)ts dus et non pay(cid:130)s. » 2) (cid:133) l’article 4, le paragraphe 1 est remplac(cid:130) par le texte suivant: «Les versements au Fonds vis(cid:130)s (cid:133) l’article 2, premier tiret, sont (cid:130)gaux (cid:133) 9 % du montant en principal des op(cid:130)rations. » 3) (cid:133) l’article 5, le premier alin(cid:130)a est remplac(cid:130) par le texte suivant: «Si, du fait des appels en garantie suite (cid:133) une d(cid:130)fail- lance, les ressources du Fonds sont inf(cid:130)rieures (cid:133) 75 % du montant objectif, le taux de provisionnement est port(cid:130) (cid:133) 10 % pour les nouvelles op(cid:130)rations jusqu’(cid:133) ce que le montant objectif soit (cid:133) nouveau atteint. » (3) Avis rendu le 30 octobre 1998. (4) JO L 293 du 12. 11. 1994, p. 1. L 139/2 FR Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes 2. 6. 1999 4) le texte de l’article 9 est remplac(cid:130) par le texte suivant: «La Commission soumet au Parlement europ(cid:130)en et au Conseil des rapports d’ensemble sur le fonctionnement tant au moment de la conclusion du du Fonds, premier accord d’adh(cid:130)sion avec les (cid:144)tats candidats qu’avant le 31 d(cid:130)cembre 2006. La Commission soumet au Conseil, si n(cid:130)cessaire, des propositions appropri(cid:130)es en vue de la modification des param(cid:138)tres du Fonds. » Article 2 Le pr(cid:130)sent r(cid:138)glement entre en vigueur le 1er janvier 2000. Le pr(cid:130)sent r(cid:138)glement est obligatoire dans tous ses (cid:130)l(cid:130)ments et directement applicable dans tout (cid:144)tat membre. Fait (cid:133) Bruxelles, le 25 mai 1999. Par le Conseil Le pr(cid:130)sident H. EICHEL


title: 1999 m. gegužės 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1073/1999 dėl Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) atliekamų tyrimų

eurovoc_concepts:
Community budget
EU control
European Anti-fraud Office
confidentiality
corruption
data protection
exchange of information
fraud
fraud against the EU
legality
research

text: 01/3 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 91 31999R1073 L 136/1 EUROPOS BENDRIJŲ OFICIALUSIS LEIDINYS 1999 5 31 EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 1073/1999 1999 m. gegužės 25 d. dėl Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) atliekamų tyrimų EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, (4) atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 280 straipsnį, kadangi, siekdama sustiprinti turimas kovos su sukčiavimu priemones ir kartu gerbdama kiekvienos institucijos vidaus organizacinės struktūros autonomijos principą, Komisija Sprendimu 1999/352/EB, EAPB, Euratomas (4) kaip vieną iš savo padalinių įsteigė Europos kovos su sukčiavimu tar- nybą (toliau - Tarnyba), atsakingą už sukčiavimo adminis- tracinių tyrimų atlikimą; kadangi ji yra suteikusi šiai Tar- šią tyrimo nybai visišką nepriklausomumą atliekant funkciją; atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą (1), atsižvelgdami į Audito Rūmų nuomonę (2), laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (3), (1) (2) (3) kadangi institucijos ir valstybės narės didelę reikšmę teikia Bendrijų finansinių interesų apsaugai ir kovai su Bendrijų finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu bei kito- mis neteisėtomis veikomis; kadangi dėl šios priežasties Komisijos atsakomybė yra glaudžiai susijusi su jos pareiga pagal Sutarties 274 straipsnį vykdyti biudžetą; kadangi veiksmų šiuo tikslu svarbą patvirtina EB sutarties 280 straipsnis; kadangi Bendrijų finansinių interesų apsauga apima ne tik biudžeto asignavimų valdymą, bet ir visas priemones, turinčias arba galinčias turėti įtakos jų turtui; kadangi šiam tikslui pasiekti turi būti visapusiškai naudo- jamos visos turimos priemonės, visų pirma tyrimo parei- gas perduodant vykdyti Bendrijos lygmeniu, kartu išlaikant esamą pareigų tarp nacionalinio ir Bendrijos lygmenų pasiskirstymą ir pusiausvyrą; (1) OL C 21, 1999 1 26, p. 10. (2) Nuomonė pareikšta 1999 m. balandžio 14 d. (dar nepaskelbta Ofi- cialiajame leidinyje). (3) Europos Parlamento nuomonė pareikšta 1999 m. gegužės 6 d. (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje). 1999 m. gegužės 25 d. Tarybos sprendimas. (5) (6) (7) kadangi Komisijos įsteigtos Tarnybos atsakomybė neapsi- riboja finansinių interesų apsauga, bet apima ir visas veik- los rūšis, susijusias su Bendrijos interesų saugojimu nuo neteisėtos veikos, galinčios užtraukti administracinę ar baudžiamąją atsakomybę; kadangi reikėtų nustatyti, kad Tarnyba užtikrina valstybių narių ir Komisijos bendradarbiavimą siekiant apsaugoti Bendrijos finansinius interesus, kaip nurodyta EB sutarties 280 straipsnyje; kadangi būtina sustiprinti kovą su Bendrijų finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu, korupcija ir kitomis neteisėtomis veikomis ir dėl šios priežasties Tarnybai turi būti sudarytos sąlygos atlikti vidaus tyrimus visose institu- cijose, įsteigtose remiantis EB ir Euratomo sutartimis (toliau – institucijos, įstaigos, tarnybos ir organizacijos); įstaigose, tarnybose ir organizacijose, (8) kadangi Sprendimas 1999/352/EB, EAPB, Euratomas nus- tato, kad tyrimų tikslais Tarnyba naudojasi Bendrijos įsta- tymų leidėjo suteiktais įgaliojimais, laikydamasi juose nus- tatytų apribojimų ir sąlygų; (4) Žr. šio Oficialiojo leidinio p. 20. 92 (9) (10) LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 01/3 t. kadangi Tarnybai turėtų būti pavesta naudotis įgaliojimais, kurie yra suteikti Komisijai 1996 m. lapkričio 11 d. Tary- bos reglamentu (Euratomas, EB) Nr. 2185/96 dėl Komisi- jos atliekamų patikrinimų ir inspektavimų vietoje, siekiant apsaugoti Europos Bendrijų finansinius interesus nuo suk- čiavimo ir kitų pažeidimų (1); kadangi Tarnybai taip pat turi būti leista naudotis kitais Komisijai suteiktais įgalioji- mais atlikti tikrinimus ir inspektavimus vietoje valstybėse narėse, visų pirma siekiant nustatyti pažeidimus, kaip rei- kalaujama 1995 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 dėl Europos Bendrijų finan- sinių interesų apsaugos (2) 9 straipsnyje; (13) kadangi kompetentingos nacionalinės valdžios institucijos arba institucijos, įstaigos, tarnybos ir organizacijos atitin- kamai turėtų spręsti, kokių veiksmų turėtų būti imtasi bai- gus tyrimus ir remiantis Tarnybos parengta ataskaita; kadangi vis dėlto Tarnybos direktoriui turėtų būti pavesta tiesiogiai perduoti atitinkamos valstybės narės teisminėms institucijoms vidaus tyrimų metu Tarnybos gautą informa- ciją apie aplinkybes, galinčias užtraukti baudžiamąją atsa- komybę; kadangi šie tyrimai turi būti atliekami laikantis Sutarties, pirmiausia Protokolo dėl Europos Bendrijų privilegijų ir imunitetų, taip pat Pareigūnų tarnybos nuostatų ir kitų Europos Bendrijų tarnautojų įdarbinimo sąlygų (toliau – Tarnybos nuostatai) ir visapusiškai gerbiant žmogaus tei- ses ir pagrindines laisves, ypač sąžiningumo principą, ati- tinkamų asmenų teisei reikšti savo nuomonę apie su jais susijusius faktus, ir principą, kad tyrimų išvados gali būti grindžiamos tik įrodomąją vertę turinčiais faktiniais duo- menimis; kadangi tuo tikslu institucijos, įstaigos, tarnybos ir organizacijos turi nustatyti sąlygas, kuriomis tokie vidaus tyrimai yra atliekami; kadangi dėl tos priežasties reikėtų iš dalies pakeisti Tarnybos nuostatus siekiant nustatyti parei- gūnų ir kitų tarnautojų teises ir pareigas, susijusias su vidaus tyrimais; (11) kadangi šie vidaus tyrimai gali būti atliekami tik tais atve- jais, kai Tarnybai yra užtikrinama galimybė patekti į visas institucijų, įstaigų, tarnybų ir organizacijų patalpas ir susi- pažinti su visa jų turima informacija ir dokumentais; (14) kadangi turėtų būti nustatytos sąlygos, kuriomis Tarnybos darbuotojai atliks savo pareigas, taip pat direktoriaus atsa- komybę už Tarnybos darbuotojų atliekamus tyrimus regla- mentuojančios sąlygos; (15) kadangi sėkmingo bendradarbiavimo tarp Tarnybos, vals- tybių narių ir atitinkamų institucijų, įstaigų, tarnybų ir organizacijų labui turi būti organizuotas tarpusavio keiti- masis informacija laikantis konfidencialumo taisyklių, jeigu informacijai taikomas profesinis slaptumas, kartu užtikri- nant deramą duomenų apsaugą; (16) kadangi siekiant užtikrinti, kad į Tarnybos darbuotojų atliktų tyrimų išvadas būtų atsižvelgiama ir kad būtų imtasi būtinų vėlesnių veiksmų, ataskaitos turėtų būti laikomos priimtinais įrodymais administracine ir teismine tvarka nagrinėjamose bylose; kadangi tuo tikslu jos turėtų būti parengtos taip, kad atitiktų taisykles, reglamentuojančias administracines ataskaitas valstybėse narėse; (17) kadangi Tarnyba, atlikdama savo funkcijas, turėtų būti nepriklausoma; kadangi siekiant sustiprinti tą nepriklauso- mumą Tarnybos atliekamą tyrimo funkciją turėtų nuolat kontroliuoti priežiūros komitetas, sudarytas iš su Tarnyba nesusijusių nepriklausomų labai kvalifikuotų Tarnybos veiklos srityse asmenų; (12) kadangi užtikrinant, kad atlikdama šiame reglamente nustatytus uždavinius Tarnyba būtų nepriklausoma, jos direktoriui turi būti suteikti įgaliojimai pradėti tyrimą savo iniciatyva; (1) OL L 292, 1996 11 15, p. 2. (2) OL L 312, 1995 12 23, p. 1. (18) kadangi administraciniai tyrimai turėtų būti atliekami vadovaujant Tarnybos direktoriui, visiškai nepriklausomai nuo institucijų, įstaigų, tarnybų ir organizacijų bei priežiū- ros komiteto; 01/3 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 93 (19) kadangi Tarnybos direktoriui turėtų būti pavesta užtikrinti asmens duomenų apsaugą ir tyrimų metu surinktos infor- macijos konfidencialumą; kadangi Bendrijų pareigūnams ir kitiems tarnautojams turėtų būti užtikrinta teisinė apsau- ga, lygiavertė tai, kuri nustatyta Tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniuose; (20) kadangi Tarnybos veikla po trejų metų turėtų būti įvertinta; (21) kadangi šis reglamentas jokiu būdu nesumenkina valstybių narių galios ir atsakomybės imtis priemonių kovojant su Bendrijos finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu; kadangi tai, kad nepriklausomai Tarnybai pavedama šioje srityje atlikti išorės administracinius tyrimus, visiškai ati- tinka Sutarties 5 straipsniu nustatytą subsidiarumo prin- cipą; kadangi Tarnybos veikla turėtų sustiprinti kovą su Bendrijų finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu, korupcija ir kitomis neteisėtomis veikomis ir dėl šios prie- žasties ji yra suderinama su proporcingumo principu, PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ: 1 straipsnis Tikslai ir uždaviniai 1. Siekiant sustiprinti kovą su Europos Bendrijos finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu, korupcija ir kitomis sprendimu 1999/352/EB, neteisėtomis veikomis, Komisijos EAPB, Euratomas įsteigta Europos kovos su sukčiavimu tarnyba (toliau – Tarnyba) vykdo Komisijai tose srityse galiojančiose Bend- rijos taisyklėse, reglamentuose ir susitarimuose suteiktus tyrimo įgaliojimus. 2. Tarnyba valstybėms narėms teikia Komisijos pagalbą organi- zuodama glaudų ir nuolatinį jų kompetentingų institucijų bend- radarbiavimą, kad būtų koordinuojama jų veikla saugant Europos Bendrijos finansinius interesus nuo sukčiavimo. Tarnyba padeda kurti ir plėtoti kovos su Europos Bendrijos finansiniams intere- sams kenkiančiu sukčiavimu ir kitomis neteisėtomis veikomis metodus. — kovoti su Europos Bendrijos finansiniams interesams kenkian- čiu sukčiavimu, korupcija ir kita neteisėta veika, — tuo tikslu tirti svarbius su profesinių pareigų atlikimu susiju- sius atvejus, kurie gali būti laikomi Bendrijų pareigūnų ir kitų tarnautojų pareigų nevykdymu, galinčiu užtraukti drausminę arba tam tikrais konkrečiais atvejais baudžiamąją atsakomy- bę, arba atvejus, susijusius su institucijų ir įstaigų narių, tar- nybų ir organizacijų vadovų arba institucijų, įstaigų, tarnybų ir organizacijų darbuotojų, kuriems netaikomi Europos Bend- rijų pareigūnų tarnybos nuostatai ir kitų Europos Bendrijų tar- nautojų įdarbinimo sąlygos (Tarnybos nuostatai), lygiaverčiu pareigų nevykdymu. 2 straipsnis Administraciniai tyrimai Šiame reglamente „administraciniai tyrimai“ (toliau – tyrimai) - tai visi inspektavimai, patikrinimai ir kitos priemonės, kurių imasi Tarnybos darbuotojai atlikdami savo pareigas pagal 3 ir 4 straipsnius, siekiant 1 straipsnyje nustatytų tikslų ir nustatant, jei būtina, tiriamos veiklos neteisėtą pobūdį. Šie tyrimai neturi įtakos valstybių narių galiai kelti baudžiamąsias bylas. 3 straipsnis Išorės tyrimai Tarnyba vykdo Reglamentu (Euratomas, EB) Nr. 2185/96 Komisijai ir patikrinimus vietoje valstybėse narėse ir pagal galiojančius bendradarbiavimo susitarimus trečiosiose šalyse. inspektavimus įgaliojimus suteiktus atlikti atlieka Tarnyba Euratomas) Reglamento Nr. 2988/95 9 straipsnio 1 dalyje ir to reglamento 9 straipsnio 2 dalyje nurodytose atskirų sektorių taisyklėse numatytus inspektavimus ir tyrimus, kurie yra jos tyrimo funkcijos dalis, ir pagal galiojančius bendradarbiavimo valstybėse narėse susitarimus trečiosiose šalyse. (EB, 4 straipsnis Vidaus tyrimai 3. Sutartimis arba jomis remiantis įsteigtose institucijose, įstaigo- se, tarnybose ir organizacijose (toliau – institucijos, įstaigos, tar- nybos ir organizacijos) atlieka administracinius tyrimus, kuriais siekiama: 1. 1 straipsnyje nurodytose srityse Tarnyba atlieka administraci- nius tyrimus institucijose, įstaigose, tarnybose ir organizacijose (toliau – vidaus tyrimai). 94 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 01/3 t. Šie vidaus tyrimai atliekami laikantis Sutartyse nustatytų taisyklių, visų pirma remiantis Protokolu dėl Europos Bendrijų privilegijų ir imunitetų, ir deramai atsižvelgiant į Tarnybos nuostatus šiame reglamente ir kiekvienos institucijos, įstaigos, tarnybos ir organi- zacijos priimtuose sprendimuose nustatytomis sąlygomis bei tvar- ka. Institucijos viena su kita konsultuojasi dėl tokiais sprendimais nustatomų taisyklių. 2. Jeigu laikomasi šio straipsnio 1 dalies nuostatų: — Tarnyba turi teisę tiesiogiai ir iš anksto nepranešusi gauti visą informaciją, kurią turi institucijos, įstaigos, tarnybos ir orga- nizacijos, ir patekti į jų patalpas. Tarnyba turi įgaliojimus tik- rinti institucijų, įstaigų, tarnybų ir organizacijų sąskaitas. Tar- nyba gali daryti visų institucijų, įstaigų, tarnybų ir organizacijų turimų dokumentų ar duomenų laikmenų turinio kopijas bei gauti jų išrašus ir prireikus imtis tokius dokumentus ar duo- menis saugoti, kad nekiltų pavojus, jog jie gali dingti, — Tarnyba gali paprašyti institucijų ir įstaigų narių, tarnybų ir organizacijų vadovų bei institucijų, įstaigų, tarnybų ir organi- zacijų darbuotojų žodinės informacijos. 3. Reglamentu (Euratomas, EB) Nr. 2185/96 nustatytomis sąly- gomis ir tvarka Tarnyba gali inspektuoti atitinkamų ekonominės veiklos vykdytojų patalpas, kad galėtų susipažinti su informacija, susijusia su galimais pažeidimais, kurią tokie veiklos vykdytojai gali turėti. nuostatų, sprendime, kurį turi priimti kiekviena institucija, įstai- ga, tarnyba ir organizacija, kaip nustatyta šio straipsnio 1 dalyje, turi būti visų pirma nustatytos taisyklės, reglamentuojančios: a) institucijų ir įstaigų narių, pareigūnų ir kitų tarnautojų bei tar- nybų ir organizacijų vadovų, pareigūnų ir tarnautojų pareigą bendradarbiauti su Tarnybos darbuotojais ir teikti jiems infor- maciją; b) tvarką, kurios turi laikytis Tarnybos darbuotojai, atlikdami vidaus tyrimus, ir asmenų, susijusių su vidaus tyrimu, teisių garantijas. 5 straipsnis Tyrimų pradėjimas Išorės tyrimai pradedami Tarnybos direktoriaus, veikiančio savo iniciatyva valstybės narės prašymu, sprendimu. suinteresuotos arba Vidaus tyrimai pradedami Tarnybos direktoriaus, veikiančio savo iniciatyva arba institucijos, įstaigos, tarnybos ir organizacijos, kurioje tas tyrimas turi būti atliktas, prašymu, sprendimu. 6 straipsnis Tyrimų tvarka Be to, Tarnyba gali paprašyti bet kurio atitinkamo asmens pateikti informaciją, kuri, jos nuomone, yra susijusi su atliekamais tyri- mais. 1. Tyrimams vadovauja Tarnybos direktorius. 4. Institucijos, įstaigos, tarnybos ir organizacijos yra informuoja- mos kiekvienu atveju, kai Tarnybos darbuotojai jų patalpose atlieka tyrimą arba susipažįsta su kokiu nors tokių institucijų, įstaigų, tarnybų ir organizacijų turimu dokumentu ar paprašo pateikti jų turimą informaciją. 5. Jeigu tyrimais nustatoma, kad narys, vadovas, pareigūnas ar kitas tarnautojas gali būti asmeniškai susijęs su pažeidimu, insti- tucija, įstaiga, tarnyba ir organizacija, kuriai jis priklauso, apie tai informuojama. Tais atvejais, kai tyrimo tikslais būtina išlaikyti visišką slaptumą arba kai reikia imtis tyrimo būdų, priklausančių nacionalinės teisminės institucijos kompetencijai, tokios informacijos teikimas gali būti atidėtas. 6. Nepažeidžiant Sutartyse nustatytų taisyklių, pirmiausia Proto- kolo dėl Europos Bendrijų privilegijų ir imunitetų bei Tarnybos 2. Tarnybos darbuotojai savo užduotis atlieka pateikę raštišką įgaliojimą, kuriame nurodyta jų tapatybė ir pareigos. 3. Tarnybos darbuotojai kiekvienai užduočiai atlikti turi turėti direktoriaus išduotą raštišką įgaliojimą, kuriame nurodytas tyrimo dalykas. 4. Inspektuodami ir atlikdami tyrimus vietoje, Tarnybos darbuo- tojai laikosi atitinkamos valstybės narės pareigūnų elgesį regla- mentuojančių taisyklių ir nusistovėjusios praktikos, Tarnybos nuostatų ir 4 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje nurodytų sprendimų. 5. Tyrimai atliekami nuolat ir jie apima tokį laikotarpį, kurio trukmė turi atitikti konkretaus atvejo aplinkybes ir sudėtingumą. 6. Valstybės narės užtikrina, kad jų kompetentingos institucijos, laikydamosi nacionalinių nuostatų, teiktų reikalingą paramą, kuri leistų Tarnybos darbuotojams atlikti savo užduotį. Institucijos ir įstaigos užtikrina, kad jų nariai ir darbuotojai teiktų reikalingą paramą, kuri leistų Tarnybos darbuotojams atlikti savo užduotį; tarnybos ir organizacijos užtikrina, kad panašiai elgtųsi jų vado- vai. 01/3 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 95 7 straipsnis 9 straipsnis Pareiga pranešti Tarnybai Tyrimo ataskaita ir veiksmai po tyrimų 1. Institucijos, įstaigos, tarnybos ir organizacijos nedelsdamos siunčia Tarnybai visą informaciją, susijusią su galimais sukčiavimo arba korupcijos ar kitos neteisėtos veikos atvejais. 2. Institucijos, įstaigos, tarnybos ir organizacijos bei, jei leidžia nacionaliniai teisės aktai, valstybės narės Tarnybos prašymu arba savo iniciatyva siunčia visus turimus dokumentus ar informaciją, susijusią su atliekamu vidaus tyrimu. Valstybės narės pagal atitinkamas nuostatas siunčia dokumentus ir informaciją, susijusią su išorės tyrimais. 3. Institucijos, įstaigos, tarnybos ir organizacijos bei, jei leidžia nacionaliniai teisės aktai, valstybės narės taip pat Tarnybai siun- čia visus kitus turimus atitinkamus dokumentus ar informaciją, susijusią su kova su Bendrijų finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu, korupcija ir kita neteisėta veika. 1. Baigusi tyrimą, Tarnyba direktoriui vadovaujant parengia ata- skaitą, nurodydama nustatytus faktus, finansinius nuostolius, jeigu jie buvo padaryti, ir tyrimo išvadas, įskaitant Tarnybos direk- toriaus rekomendacijas dėl veiksmų, kurių turėtų būti imtasi. 2. Rengiant tokias ataskaitas, atsižvelgiama į atitinkamos valstybės narės nacionaliniuose teisės aktuose nustatytus proce- dūrinius reikalavimus. Šiuo pagrindu parengtos ataskaitos laiko- mos priimtinais įrodymais administracine ir teismine tvarka nagrinėjant bylas valstybėje narėje, kai nustatoma, kad tai yra būtina, pateikiamais tuo pačiu būdu ir tomis pačiomis sąlygomis kaip ir nacionalinės administracijos inspektorių parengtos administracinės ataskaitos. Joms taikomos tos pačios vertinimo taisyklės kaip ir nacionalinės administracijos inspektorių pareng- toms administracinėms ataskaitoms ir jos yra lygiavertės šioms ataskaitoms. 8 straipsnis Konfidencialumas ir duomenų apsauga 3. Po išorės tyrimo parengtos ataskaitos ir visi vertingi su šiuo tyrimu susiję dokumentai siunčiami atitinkamų valstybių narių kompetentingoms institucijoms laikantis išorės tyrimus regla- mentuojančių taisyklių. 1. Išorės tyrimų metu gauta bet kurios formos informacija yra saugoma taikant atitinkamas nuostatas. 2. Vidaus tyrimų metu siunčiamai ar gautai bet kurios formos informacijai taikomi profesinės paslapties reikalavimai ir ji sau- goma atitinkamomis nuostatomis, kurios taikomos Europos Bendrijų institucijoms. Tokia informacija gali būti perduota tik tiems asmenims, kurie dirba Europos Bendrijų institucijose arba valstybėse narėse, ir kurie pagal savo pareigas turi būti susipažinę su ja, ir ši informa- cija negali būti naudojama kitais, o ne kovos su sukčiavimu, korupcija ar kita neteisėta veika tikslais. 3. Direktorius užtikrina, kad Tarnybos darbuotojai ir kiti jam pavaldūs asmenys laikytųsi Bendrijos ir nacionalinių nuostatų, reglamentuojančių asmens duomenų apsaugą, pirmiausia tų, kurios išdėstytos 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (1). 4. Tarnybos direktorius ir 11 straipsnyje nurodyto priežiūros komiteto nariai užtikrina, kad šis straipsnis bei Sutarties 286 ir 287 straipsniai būtų taikomi. (1) OL L 281, 1995 11 23, p. 31. 4. Po vidaus tyrimo parengtos ataskaitos ir visi vertingi su šiuo tyrimu susiję dokumentai siunčiami atitinkamai institucijai, įstai- gai, tarnybai ir organizacijai. Dėl vidaus tyrimo institucija, įstaiga, tarnyba ir organizacija imasi tokių veiksmų, konkrečiai - draus- minių ar teisinių, kokių reikalauja tokių tyrimų rezultatai, ir apie tai praneša Tarnybos direktoriui, laikydamasi jo ataskaitos išva- dose nustatyto galutinio termino. 10 straipsnis Tarnybos siunčiama informacija 1. Nepažeisdama šio reglamento 8, 9 ir 11 straipsnių bei Regla- mento (Euratomas, EB) Nr. 2185/96 nuostatų, Tarnyba gali bet kada siųsti atitinkamų valstybių narių kompetentingoms institu- cijoms išorės tyrimų metu gautą informaciją. 2. Nepažeisdamas šio reglamento 8, 9 ir 11 straipsnių, Tarnybos direktorius atitinkamos valstybės narės teisminėms institucijoms siunčia vidaus tyrimų, susijusių su veikomis, galinčiomis užtraukti baudžiamąją atsakomybę, metu Tarnybos gautą informaciją. Lai- kydamasis tyrimo reikalavimų, jis tuo pačiu metu informuoja ati- tinkamą valstybę narę. 96 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 01/3 t. 3. Nepažeisdama šio reglamento 8 ir 9 straipsnių, Tarnyba gali bet kada siųsti atitinkamai institucijai, įstaigai, tarnybai ir organi- zacijai vidaus tyrimų metu gautą informaciją. informuoja komitetą apie atvejus, kai atitinkama institucija, įstai- ga, tarnyba ar organizacija nesilaiko jo pateiktų rekomendacijų. Direktorius komitetą informuoja apie atvejus, kai informaciją rei- kia siųsti valstybės narės teisminėms institucijoms. 11 straipsnis Priežiūros komitetas 8. Priežiūros komitetas per metus parengia bent vieną savo veik- los ataskaitą, kurią siunčia institucijoms. Komitetas gali teikti pra- nešimus apie Tarnybos tyrimų rezultatus ir veiksmus, kurių buvo imtasi, Europos Parlamentui, Tarybai, Komisijai ir Audito Rūmams. 1. Priežiūros komitetas įtvirtina Tarnybos nepriklausomumą nuolat kontroliuodamas, kaip atliekama tyrimo funkcija. Direktoriaus prašymu arba savo iniciatyva komitetas direktoriui teikia nuomones apie Tarnybos veiklą, tačiau nesikiša į atliekamų tyrimų eigą. 2. Jį sudaro penki su Tarnyba nesusiję nepriklausomi asmenys, turintys kvalifikacijas, kurių reikia, kad atitinkamose šalyse jie būtų skiriami į aukštus su Tarnybos veiklos sritimis susijusius pos- tus. Jie skiriami bendru Europos Parlamento, Tarybos ir Komisi- jos sutarimu. 3. Narių kadencija - treji metai, ir ji gali būti vieną kartą pratęsta. 4. Pasibaigus kadencijai, nariai eina pareigas tol, kol jų paskyri- mas yra pratęsiamas arba jie yra pakeičiami. 5. Eidami savo pareigas, jie nesiekia gauti ir neklauso kurios nors Vyriausybės arba bet kurios institucijos, įstaigos, tarnybos ir orga- nizacijos nurodymų. 12 straipsnis Direktorius 1. Tarnybai vadovauja direktorius, kurį penkerių metų ir dar vie- nai galimai kadencijai skiria Komisija. 2. Skirdama direktorių, Komisija po kvietimo paduoti prašymus, kuris, jei reikia, skelbiamas Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje, ir gavusi palankią priežiūros komiteto nuomonę, sudaro tinkamai kvalifikuotų kandidatų sąrašą. Pasikonsultavusi su Europos Parla- mentu ir Taryba, Komisija skiria direktorių. 3. Eidamas savo pareigas, kai reikia pradėti ir atlikti išorės ir vidaus tyrimus ar po tokių tyrimų parengti ataskaitas, Direktorius nesiekia gauti ir neklauso kurios nors Vyriausybės arba bet kurios institucijos, įstaigos, tarnybos ar organizacijos nurodymų. Jeigu direktorius mano, kad kuri nors priemonė, kurios imasi Komisija, jis turi teisę dėl šios institucijos ginčija jo nepriklausomumą, kreiptis į Teisingumo Teismą. 6. Priežiūros komitetas skiria savo pirmininką ir priima savo darbo tvarkos taisykles. Per metus jis surengia ne mažiau kaip 10 posėdžių. Sprendimai priimami narių balsų dauguma. Jo sekreto- riatą skiria Tarnyba. Direktorius reguliariai praneša Europos Parlamentui, Tarybai, Komisijai ir Audito Rūmams apie Tarnybos atliktų tyrimų išva- das, atsižvelgdamas į tų tyrimų konfidencialumą, atitinkamų asmenų teisėtas teises ir tam tikrais atvejais į teisminiam bylos nagrinėjimui taikomas nacionalines nuostatas. 7. Direktorius priežiūros komitetui kasmet siunčia Tarybos veik- los, nurodytos šio reglamento 1 straipsnyje, programą. Direkto- rius nuolat informuoja komitetą apie Tarnybos veiklą, tyrimus, jų rezultatus ir veiksmus, kurių buvo imtasi. Tais atvejais, kai tyri- mas tęsiasi ilgiau kaip devynis mėnesius, direktorius priežiūros komitetą informuoja apie priežastis, dėl kurių negalima baigti tyrimo, ir apie numatomą tyrimo pabaigos laiką. Direktorius Pirmiau nurodytos institucijos užtikrina, kad būtų laikomasi Tar- nybos atliekamų tyrimų konfidencialumo, taip pat gerbiamos ati- tinkamų asmenų teisėtos teisės ir tais atvejais, kai jau pradėtas teis- minis bylos nagrinėjimas, kad būtų laikomasi visų teisminiam nagrinėjimui taikomų nacionalinių nuostatų. 01/3 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 97 4. Prieš imdamasi kokios nors direktoriui taikomos drausminės sankcijos, Komisija konsultuojasi su priežiūros komitetu. Be to, priemonės, susijusios su direktoriui taikomomis drausminėmis sankcijomis, turi būti pagrįstos motyvuotais sprendimais, kurie siunčiami susipažinti Europos Parlamentui ir Tarybai. 13 straipsnis Finansavimas Konkretūs asignavimai Tarnybai, kurių visa suma įtraukiama į Europos Sąjungos bendrojo biudžeto A dalies specialiai Komisijai skirtą straipsnį, nustatomi tos dalies priede. Tarnybai skiriamos pareigybės išvardijamos Komisijos personalo plano priede. 14 straipsnis Teisminė kontrolė Kol bus pakeisti Tarnybos nuostatai, kiekvienas Europos Bendrijų pareigūnas ar kitas tarnautojas, remdamasis šiuo straipsniu ir laikydamasis Tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalyje nustatytos jam tvarkos, gali pateikti Tarnybos direktoriui skundą dėl pakenkusių veiksmų, padarytų Tarnybai atliekant vidaus tyrimą. Dėl tokių skundų priimamiems sprendimams taikomas Tarnybos nuostatų 91 straipsnis. taikomos institucijų, Pirmiau minėtos nuostatos analogiškai įstaigų, tarnybų ir organizacijų darbuotojams, kuriems netaikomi Tarnybos nuostatai. 15 straipsnis Atliktos veiklos ataskaita Trečiaisiais metais nuo šio reglamento įsigaliojimo Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia Tarnybos atliktos veiklos ataskaitą, prie jos pridėdama priežiūros komiteto nuomonę ir, prireikus, pasiūlymus, kaip reikėtų keisti ar plėsti Tarnybos užduotis. 16 straipsnis Įsigaliojimas Šis reglamentas įsigalioja 1999 m. birželio 1 d. Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse. Priimta Briuselyje, 1999 m. gegužės 25 d. Europos Parlamento vardu Pirmininkas J. M. GIL-ROBLES Tarybos vardu Pirmininkas H. EICHEL


title: Rozhodnutie 1419/1999/ES Európskeho parlamentu a Rady z 25. mája 1999 o akcii spoločenstva na podporu podujatia Európske hlavné mesto kultúry pre roky 2005 až 2019

eurovoc_concepts:
EU Member State
EU action
European integration
capital city
cultural event

text: 76 SK Úradný vestník Európskej únie 31999D1419 1. 7. 1999 ÚRADNÝ VESTNÍK EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV 16/zv. 1 L 166/1 ROZHODNUTIE 1419/1999/ES EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY z 25. mája 1999 o akcii spoločenstva na podporu podujatia Európske hlavné mesto kultúry pre roky 2005 až 2019 EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, (4) so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na jej článok 151, keďže štúdia, ktorá sa uskutočnila so zameraním na výsledky dosiahnuté Kultúrnymi mestami Európy, uká- zala, že toto podujatie má pozitívny vplyv, pokiaľ ide o mediálnu odozvu, rozvoj kultúry a turistiky, a zo strany obyvateľov o poznanie významu toho, že práve ich mesto bolo do projektu vybrané; so zreteľom na návrh Komisie (1), so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov (2), konajúc v súlade s článkom 251 zmluvy (3), (5) keďže napriek pozitívnemu dosahu výsledky nie vždy pre- trvali aj po skončení projektu, a aj keď sa uznáva, že verejní nositelia rozhodnutí majú právo určovať obsah svojho projektu, je potrebné upriamiť ich pozornosť vo vybraných mestách na potrebu integrovať tento kultúrny projekt do dynamického strednodobého procesu; (1) (2) (3) keďže počas celej svojej histórie bola Európa miestom plodných a rôznorodých umeleckých činností; keďže život v mestách zohráva veľkú úlohu v rozvoji a vo vplyve európskych kultúr; (6) keďže táto iniciatíva má význam pre posilnenie miestnej a regionálnej identity, aj pre podporu európskej integrácie; keďže článok 151 zmluvy zaručuje spoločenstvu právo- moci v oblasti kultúry; keďže všetky aktivity spoločenstva zamerané na podporu kultúrnych činností by sa teda mali uskutočňovať na tomto právnom základe v súlade s cieľmi a prostriedkami, ktoré spoločenstvu udeľuje zmluva; keďže 13. júna 1985 ministri zodpovední za kultúrne veci, ktorí sa stretli v rámci Rady, prijali rezolúciu týkajúcu sa každoročného podujatia „Európske mesto kultúry“ (4), kto- rého hlavným cieľom bolo priblížiť európskej verejnosti niektoré osobitné aspekty kultúry daného mesta, danej oblasti alebo krajiny; keďže pre toto podujatie spoločen- stvo zabezpečilo finančnú podporu; (7) (8) v viedli diskusiách, keďže stanovisku ktoré zo 7. apríla 1995 (5) ku programu Kaleidoskop, ustanove- nému rozhodnutím č. 719/96/ES (6), Európsky parlament požiadal Komisiu, aby na obdobie po roku 2000 na základe článku 151 zmluvy pripravila zvláštny program o Európskom meste kultúry; k keďže význam a dosah podujatia mesta kultúry si vyžadujú vytvorenie striedavého systému vymenovania, ktorý zabez- pečí, aby z každého členského štátu bolo v pravidelných intervaloch vybrané jedno mesto; keďže prehľadný, uce- lený a transparentný striedavý systém sa dá najlepšie vytvo- riť spoločným rozhodnutím, pričom sa rozhodne o poradí, v ktorom členské štáty podujatie usporiadajú; (1) Ú. v. ES C 362, 28. 11. 1997, s. 12. (2) Ú. v. ES C 180, 11. 6. 1998, s. 70. (3) Stanovisko Európskeho parlamentu z 30. apríla 1998 (Ú. v. ES C 152, 18. 5. 1998, s. 55), spoločná pozícia Rady z 24. júla 1998 (Ú. v. ES C 285, 14. 9. 1998, s. 5) a rozhodnutie Európskeho parla- mentu z 11. marca 1999 (Ú. v. ES C 175, 21. 6. 1999). Rozhodnutie Rady z 10. mája 1999. (4) Ú. v. ES C 153, 22. 6. 1985, s. 2. (5) Ú. v. ES C 109, 1. 5. 1995, s. 281. (6) Rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady č. 719/96/ES z 29. marca 1996 ustanovujúce program na podporu umeleckých s európskym rozmerom (Kaleidoskop) a kultúrnych činností (Ú. v. ES L 99, 20. 4. 1996, s. 20). 16/zv. 1 SK Úradný vestník Európskej únie 77 (9) keďže je vhodné, aby hlavné mestá kultúry vymenovala Rada, a to vzhľadom na veľký symbolický význam tohto vymenovania v členských štátoch; Európsky parlament, dve Rada, dve Komisia a jednu Výbor regió- nov. Výberová Komisia predloží svoju správu Komisii, Európ- skemu parlamentu a Rade. (10) keďže každá iniciatíva spoločenstva zameraná na podporu Európskeho mesta kultúry musí spĺňať vopred stanovené ciele a používať zdroje ustanovené v zmluve; stanovisko 3. Európsky parlament môže postúpiť Komisii k vymenovaniu alebo vymenovaniam najneskôr tri mesiace po prijatí správy. Rada na základe odporúčania Komisie vypracova- ného so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu a správu výberovej komisie oficiálne určí príslušné mesto za Európske hlavné mesto kultúry na rok, na ktorý bolo vymenované. (11) keďže v minulosti spoločenstvo prispievalo v rámci pro- gramu Kaleidoskop, ktorý sa má skončiť v roku 1999, na podujatia Európske mesto kultúry a Európsky mesiac kultúry; Článok 3 (12) keďže 22. septembra 1997 Rada prijala rozhodnutie týka- júce sa budúcnosti Európskej kultúrnej akcie (1), v ktorom v súlade s článkom 208 zmluvy vyzvala Komisiu, aby do mája 1998 predložila návrhy na jednotný program pre oblasť kultúry vrátane financovania, v ktorom bude zahr- nutá akcia Európske hlavné mesto kultúry; Vymenovanie zahŕňa aj kultúrny projekt európskych rozmerov, založený v zásade na kultúrnej spolupráci, v súlade s cieľmi ustanovenými v článku 151 zmluvy. Predložená správa uvádza, ako chce vymenované mesto: — predstaviť umelecké hnutia a štýly spoločné pre Európanov, ktoré inšpirovalo alebo ku ktorým významne prispelo, (13) keďže Komisia predložila Európskemu parlamentu a Rade oznámenie o Prvom európskom rámcovom programe na podporu kultúry, ktorý zahŕňal aj návrh rozhodnutia ustanovujúceho jednotný finančný a programový nástroj kultúrnej spolupráce, — podporovať podujatia, na ktorých sa zúčastňujú ľudia aktívni v oblasti kultúry z iných miest v členských štátoch, ktoré vedú k trvalej kultúrnej spolupráci, a presadzovať svoje hnutie v rámci Európskej únie, ROZHODLI TAKTO: — podporovať a rozvíjať tvorivú prácu, ktorá je základným prv- kom každej kultúrnej politiky, Článok 1 — zabezpečiť mobilizáciu a účasť veľkých skupín obyvateľstva a v dôsledku toho sociálny dosah akcie a jej pokračovanie aj po uplynutí roka podujatí, Ustanovuje sa akcia spoločenstva s názvom „Európske hlavné mesto kultúry“. cieľom je upozorniť na bohatstvo a rôznorodosť európskych kultúr a na ich spoločné črty, ako aj podporiť lepšie vzájomné spoznávanie sa obyvateľov Európy. Jej Článok 2 dohode medzi 1. Jedno mesto z niektorého členského štátu sa určí ako Európ- ske hlavné mesto kultúry v poradí, ako stanovuje príloha I. Chro- nologický poriadok stanovený v prílohe I sa môže zmeniť po vzá- jomnej štátmi. Vymenovanie alebo vymenovania oznámi príslušný členský štát Európskemu parlamentu, Rade, Komisii a Výboru regiónov, podľa možnosti spolu s odporúčaním od Výboru regiónov, najneskôr štyri roky pred predpokladaným začiatkom uvedeného poduja- tia. príslušnými členskými — podnietiť prijatie občanov únie a čo najväčšie rozšírenie rôz- nych podujatí využívajúc všetky multimediálne formy, — podporovať dialóg medzi európskymi kultúrami a kultúrami z iných častí sveta a v tomto duchu dosiahnuť optimálne otvorenie sa iným kultúram, ako aj ich pochopenie; to sú základné kultúrne hodnoty, — využívať historické dedičstvo, mestskú architektúru a kvalitu života v meste. Článok 4 2. Každý rok Komisia vytvorí výberovú komisiu, ktorá vydá správu o vymenovaní alebo vymenovaniach posúdených na základe porovnania s cieľmi a charakteristikami tejto akcie. Výberová Komisia sa skladá zo siedmich nezávislých osobností, ktoré sú odborníkmi v oblasti kultúry, z ktorých dve navrhuje (1) Ú. v. ES C 305, 7. 10. 1997, s. 1. Nečlenské krajiny Európy sa do tejto akcie môžu zapojiť. Každá z týchto krajín môže vymenovať jedno mesto za Európske hlavné mesto kultúry a svoju nomináciu oznámi Európskemu parlamentu, Rade, Komisii a Výboru regiónov. Rada na základe odporúčania Komisie jednomyseľným rozhodnutím oficiálne určí jedno z nominovaných miest na jeden rok za Európske hlavné mesto kultúry, majúc na pamäti potrebu štvorročného prípravného obdobia. 78 SK Úradný vestník Európskej únie 16/zv. 1 Článok 5 Článok 6 Každé mesto zorganizuje program kultúrnych podujatí zameraných na vlastnú kultúru a kultúrne dedičstvo daného mesta, ako aj na jeho miesto v spoločnom kultúrnom dedičstve, a zapojí doň ľudí z iných európskych krajín zaoberajúcich sa trvalú spoluprácu. Okrem už kultúrou, s cieľom nadviazať uvedeného je potrebné, aby vybrané mesto pri plánovaní svojho programu v čo najväčšej miere zohľadnilo zoznam plánovacích a hodnotiacich kritérií, uvedený v prílohe II. V princípe by mal tento program trvať jeden rok, ale výnimočne sa môžu vybrané mestá rozhodnúť pre kratšie časové obdobie. Mestá sa môžu rozhodnúť zapojiť do programu aj priľahlý región. Je vhodné vytvoriť väzbu medzi programami miest vymenovaných v jednom roku. roka, predchádzajúceho Komisia každý rok vypracuje hodnotiacu správu o výsledkoch podujatí od organizátorov podujatia. Túto správu predloží Európskemu parlamentu, Rade a Výboru regiónov. Komisia tiež môže podávať návrhy na revízie rozhodnutia, ktoré považuje sa potrebné pre hladký priebeh tejto akcie, najmä s ohľadom na budúce rozširovanie únie. analýzy vrátane V Bruseli 25. mája 1999 Za Európsky parlament predseda J. M. GIL-ROBLES Za Radu predseda H. EICHEL 16/zv. 1 SK Úradný vestník Európskej únie 79 PRÍLOHA I PORADIE NÁROKU NA NOMINOVANIE HLAVNÉHO KULTÚRNEHO MESTA EURÓPY 2005 Írsko 2006 Holandsko 2007 Luxembursko 2008 Spojené a Severného Írska kráľovstvo Veľkej Británie 2009 Rakúsko 2010 Nemecko 2011 Fínsko 2012 Portugalsko 2013 Francúzsko 2014 Švédsko 2015 Belgicko 2016 Španielsko 2017 Dánsko 2018 Grécko 2019 Taliansko 80 SK Úradný vestník Európskej únie 16/zv. 1 PRÍLOHA II ZOZNAM PLÁNOVACÍCH A HODNOTIACICH KRITÉRIÍ Programy vymenovaných miest môžu obsahovať tieto body: — propagácia spoločných umeleckých hnutí a štýlov, v rozvoji ktorých zohralo mesto významnú úlohu, — organizácia umeleckých podujatí (hudba, tanec, divadlo, výtvarné umenie, kino atď. ) a zlepšenie propagácie a riadenia v oblasti umenia, — zvyšovanie poznania európskej verejnosti o osobnostiach a udalostiach, ktoré poznačili históriu a kultúru mesta, — organizácia zvláštnych aktivít zameraných na podnietenie umeleckých noviniek a na vytvorenie nových foriem kultúrnej činnosti a dialógu, — organizácia opatrení zameraných na zlepšenie prístupu k hnuteľným a nehnuteľným umeleckým hodnotám a umeleckým dielam, ktoré sú zvláštnosťou mesta, a na ich lepšie spoznávanie, — organizácia zvláštnych kultúrnych projektov zameraných na pritiahnutie mladých ľudí k umeniu, — organizácia zvláštnych kultúrnych projektov zameraných na zvýšenie spoločenskej súdržnosti, — priblíženie akcií a audiovizuálnych prostriedkov a mnohojazyčného prístupu, plánovaných verejnosti širokej najmä prostredníctvom masovokomunikačných — prispievanie k rozvoju hospodárskych činností, najmä v oblasti zamestnanosti a cestovného ruchu, — potreba rozvoja vysokokvalitného a nového, na kultúru zameraného cestovného ruchu, pri ktorom sa venuje primeraná pozornosť osobitnej úlohe, aby sa zachovalo kultúrne dedičstvo a aby sa pritom zosúladili želania návštevníkov so želaniami miestneho obyvateľstva, — organizácia projektov zameraných na podporu rozvoja väzieb medzi architektonickým dedičstvom a stratégiami nového urbanistického rozvoja, — spoločná organizácia iniciatív zameraných na podnietenie dialógu medzi kultúrami Európy a kultúrami v iných častiach sveta


title: Kommissionens direktiv 1999/50/EF af 25. maj 1999 om ændring af direktiv 91/321/EØF om modermælkserstatninger og tilskudsblandinger til spædbørn og småbørn (EØS- relevant tekst)

eurovoc_concepts:
baby food
early childhood
food inspection
foodstuffs legislation
prepared foodstuff

text: 2. 6. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 139/29 KOMMISSIONENS DIREKTIV 1999/50/EF af 25. maj 1999 om ændring af direktiv 91/321/EØF om modermælkserstatninger og tilskuds- blandinger til spædbørn og sm(cid:134)børn (EØS-relevant tekst) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR (cid:190) under henvisning til Europæiske Fællesskab, traktaten om oprettelse af Det under henvisning til R(cid:134)dets direktiv 89/398/EØF af 3. maj 1989 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes til særlig ernæ- lovgivning om levnedsmidler bestemt ring (1), ændret ved Europa-Parlamentets og R(cid:134)dets direktiv 96/84/EF (2), særlig artikel 4, stk. 1, efter høring af Den Videnskabelige Komit(cid:130) for Levneds- midler, og ud fra følgende betragtninger: (1) (2) (3) Artikel 6 i Kommissionens direktiv 91/321/EØF (3), senest ændret ved direktiv 96/4/EF (4), foreskriver, at modermælkserstatninger og tilskudsblandinger til spædbørn og sm(cid:134)børn ikke m(cid:134) indeholde noget stof i en s(cid:134)dan mængde, at det indebærer en sund- spædbørn og sm(cid:134)børn, og at de hedsfare for nødvendige maksimumsniveauer fastlægges snarest; skal forskellige forskrifter om maksimalgrænseværdi- erne for pesticidrester i s(cid:134)danne produkter skaber handelshindringer mellem visse medlemsstater; de maksimalgrænseværdier for pesticidrester, der er fastsat i R(cid:134)dets direktiv 76/895/EØF af 23. november 1976 om fastsættelse af maksimalgræn- seværdier frugt og for pesticidrester p(cid:134) og i grøntsager (5), senest ændret ved direktiv 97/41/ EF (6), R(cid:134)dets direktiv 86/362/EØF af 24. juli 1986 om fastsættelse af maksimalgrænseværdier for ind- holdet af pesticidrester i og p(cid:134) korn (7), senest ændret ved Kommissionens direktiv 98/82/EF (8), juli 1986 om R(cid:134)dets direktiv 86/363/EØF af 24. fastsættelse for indholdet af pesticidrester i og p(cid:134) levnedsmidler af animalsk oprindelse (9), senest ændret ved direktiv 98/82/EF, og R(cid:134)dets direktiv 90/642/EØF af 27. af maksimalgrænseværdier (1) EFT L 186 af 30. 6. 1989, s. 27. (2) EFT L 48 af 19. 2. 1997, s. 20. (3) EFT L 175 af 4. 7. 1991, s. 35. (4) EFT L 49 af 28. 2. 1996, s. 12. (5) EFT L 340 af 9. 12. 1976, s. 26. (6) EFT L 184 af 12. 7. 1997, s. 33. (7) EFT L 221 af 7. 8. 1986, s. 37. (8) EFT L 290 af 29. 10. 1998, s. 25. (9) EFT L 221 af 7. 8. 1986, s. 43. vegetabilsk oprindelse, herunder november 1990 om fastsættelse af maksimalgræn- seværdier for pesticidrester p(cid:134) og i visse produkter af frugt og grøntsager (10), senest ændret ved direktiv 98/82/EF, berører ikke de særlige bestemmelser, der finder anvendelse p(cid:134) modermælkserstatninger og til- skudsblandinger til spædbørn og sm(cid:134)børn; Fællesskabet kan under hensyntagen til sine inter- nationale forpligtelser i medfør af forsigtigheds- princippet, n(cid:134)r det relevante videnskabelige bevis- træffe midlertidige materiale er utilstrækkeligt, foranstaltninger p(cid:134) grundlag af foreliggende rele- vante oplysninger, indtil der er foretaget en ny risikovurdering og en gennemgang af foranstalt- ningen inden for en rimelig frist; det fremg(cid:134)r af to udtalelser af 19. september 1997 og 4. juni 1998 fra Den Videnskabelige Komit(cid:130) for Levnedsmidler, at der er opst(cid:134)et tvivl om, hvorvidt de fastsatte grænseværdier for den acceptable daglige indtagelse (ADI) er tilfredsstillende med henblik p(cid:134) at beskytte sundheden hos spædbørn og sm(cid:134)børn; den tvivl, der er kommet til udtryk, vedrører ikke blot pesticider og pesticidrester, men ogs(cid:134) andre farlige kemiske stoffer, og derfor vil Kommissionen undersøge, om der er mulighed for s(cid:134) hurtigt som muligt at fastlægge maksimalgræn- seværdier for tungmetaller i levnedsmidler, der er beregnet til spædbørn og sm(cid:134)børn; der bør derfor fastlægges en meget lav fælles græn- seværdi for alle pesticider i levnedsmidler bestemt til særlig ernæring, der er beregnet til spædbørn og sm(cid:134)børn; den meget lave fælles grænseværdi bør fastsættes til 0,01 mg/kg, hvilket svarer den laveste p(cid:134)viselige koncentration; der bør fastsættes strenge begrænsninger for pesti- cidrester; da modermælkserstatninger og tilskuds- spædbørn og sm(cid:134)børn underg(cid:134)r blandinger til (4) (5) (6) (7) (8) (10) EFT L 350 af 14. 12. 1990, s. 71. L 139/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 2. 6. 1999 omfattende forarbejdning under fremstillingen, er det med en omhyggelig udvælgelse af r(cid:134)varerne muligt at fremstille produkter med et meget lavt indhold af pesticidrester; (9) (10) for et lille antal pesticider kan indtagelsen af selv s(cid:134)danne lave koncentrationer i værste fald føre til, at grænseværdien for ADI overskrides; derfor skal modermælkserstatninger og tilskudsblandinger til spædbørn være fri for s(cid:134)danne særlige pesticider og fremstilles uden anvendelse af dem; dette direktiv afspejler den aktuelle viden om disse stoffer; alles ændringer baseret p(cid:134) videnskabelige og tekniske fremskridt vil blive besluttet efter proce- duren i artikel 13 i direktiv 89/398/EØF; (11) direktiv 91/321/EØF bør følgelig ændres; (12) de i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Den St(cid:134)ende Levnedsmiddelkomit(cid:130) (cid:190) til forbug, eller som de tilberedes efter instrukser fra fabrikanten. De analytiske metoder til bestemmelse af pesticidrester standardiserede skal metoder. anerkendte almindelig være 3. De pesticider, der er anført i bilag IX, m(cid:134) ikke anvendes i til fremstilling af modermælkserstatninger og tilskuds- blandinger til spædbørn og sm(cid:134)børn. landbrugsprodukter, der er bestemt 4. Der skal i fornødent omfang fastlægges mikrobi- ologiske kriterier. « 3) Som bilag IX indsættes: »BILAG IX Pesticider, som ikke m(cid:134) anvendes i landbrugspro- dukter, der er bestemt til fremstilling af modermælks- erstatninger og tilskudsblandinger til spædbørn og sm(cid:134)børn: Stoffets kemiske betegnelse UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:. « Artikel 1 Artikel 2 I direktiv 91/321/EØF foretages følgende ændringer: 1) I artikel 1, stk. 2, indsættes som litra e): »e) »pesticidrest«: den i modermælkserstatninger og tilskudsblandinger til spædbørn og sm(cid:134)børn fore- kommende restkoncentration af et plantebeskyttel- sesmiddel, som dette er defineret i artikel 2, nr. 1, i R(cid:134)dets direktiv 91/414/EØF (*), herunder ogs(cid:134) dettes metabolitter og nedbrydnings- eller reakti- onsprodukter. (*) EFT L 230 af 19. 8. 1991, s. 1. « 2) Artikel 6 affattes s(cid:134)ledes: »Artikel 6 1. Modermælkserstatninger og tilskudsblandinger til spædbørn og sm(cid:134)børn m(cid:134) ikke indeholde noget stof i en s(cid:134)dan mængde, at det indebærer en sundhedsfare for spædbørn og sm(cid:134)børn. De nødvendige maksimal- grænseværdier skal fastlægges snarest. 2. Modermælkserstatninger og tilskudsblandinger til spædbørn og sm(cid:134)børn m(cid:134) ikke indeholde rester af pesticider i mængder, der overstiger 0,01 mg/kg af det p(cid:134)gældende produkt i den form, som de udbydes klar Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og admini- for at efterkomme dette strative bestemmelser i kraft direktiv senest den 30. juni 2000. De underretter straks Kommissionen herom. Disse love og administrative bestemmelser anvendes s(cid:134)ledes, at de: a) tillader handel med produkter, der er i overensstem- juni 2000 melse med dette direktiv, senest den 30. b) forbyder handel med produkter, der ikke er i overens- stemmelse med dette direktiv, med virkning fra den 1. juli 2002. Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen inde- holde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offent- liggørelsen ledsages af en s(cid:134)dan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne. Artikel 3 Dette direktiv træder i kraft p(cid:134) tyvendedagen for offent- liggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. 2. 6. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 139/31 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. Artikel 4 Udfærdiget i Bruxelles, den 25. maj 1999. P(cid:134) Kommissionens vegne Martin BANGEMANN Medlem af Kommissionen


title: 1999/381/CE: Decisión de la Comisión, de 25 de mayo de 1999, por la que se modifica la Decisión 97/370/CE relativa a la autorización de un método de clasificación de las canales de cerdo en Suecia [notificada con el número C(1999) 1342] (El texto en lengua sueca es el único auténtico)

text: 10. 6. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 145/37 DECISIÓN DE LA COMISIÓN de 25 de mayo de 1999 por la que se modifica la Decisión 97/370/CE relativa a la autorización de un método de clasificación de las canales de cerdo en Suecia [notificada con el número C(1999) 1342] (El texto en lengua sueca es el único auténtico) (1999/381/CE) LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Visto el Reglamento (CEE) no 3220/84 del Consejo, de 13 de noviembre de 1984, por el que se determina el modelo comunitario de clasificación de las canales de cerdo (1), cuya última modifi- cación la constituye el Reglamento (CE) no 3513/93 (2), y, en particular, el apartado 2 de su artículo 5, Considerando que la Comisión, mediante la Decisión 97/370/CE (3), ha autorizado diferentes métodos de clasificación de las canales de cerdo en Suecia; Considerando que el Gobierno de Suecia ha solicitado a la Comisión que autorice el empleo de un nuevo método de clasificación de canales de cerdo; que se ha presentado la información exigida con arreglo al artículo 3 del Reglamento (CEE) no 2967/85 de la Comisión, de 24 de octubre de 1985, por el que se establecen las modalidades de aplicación del modelo comunitario de clasificación de las canales de cerdo (4); que el examen de la solicitud ha puesto de manifiesto que se cumplen las condiciones necesarias para autorizar el método de clasificación; Considerando que la Decisión 97/370/CE debe modificarse en consecuencia; Considerando que las medidas previstas en la presente Decisión se ajustan al dictamen del Comité de gestión de la carne de porcino, HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN: La Decisión 97/370/CE quedará modificada como sigue: 1) en el artículo 1 se añadirá el guión siguiente: Artículo 1 « el aparato llamado “Fully automatic ultrasonic carcass grading (Autofom)” y el método de estimación correspondiente descritos en la parte 3 del anexo. »; 2) el anexo de la presente Decisión se añadirá al anexo como parte 3. El destinatario de la presente Decisión será el Reino de Suecia. Artículo 2 Hecho en Bruselas, el 25 de mayo de 1999. Por la Comisión Franz FISCHLER Miembro de la Comisión (1) DO L 301 de 20. 11. 1984, p. 1. (2) DO L 320 de 22. 12. 1993, p. 5. (3) DO L 157 de 14. 6. 1997, p. 19. (4) DO L 285 de 25. 10. 1985, p. 39. L 145/38 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 10. 6. 1999 ANEXO «PARTE 3 Fully automatic ultrasonic carcass grading (Autofom) 1. La clasificación de las canales de cerdo se llevará a cabo mediante el aparato denominado “Fully automatic ultrasonic carcass grading (Autofom)”. 2. El aparato irá equipado con 16 transductores ultrasónicos que operan a 2 megaherzios (tecnología SFK 2 NP), con una distancia de 25 mm entre transductores. Los datos ultrasónicos incluirán las mediciones del espesor del tocino y la profundidad del músculo. Una unidad central de procesamiento de datos traducirá los resultados de las mediciones en contenido estimado de carne magra. 3. El contenido de carne magra de la canal se calculará a partir de 29 puntos distintos de medición según la fórmula siguiente: yˆ = 63,022667 – 0,061990x1 – 0,044287x2 – 0,020369x3 – 0,031346x4 – 0,090065x5 – 0,046915x6 – 0,080397x7 – 0,055209x8 – 0,087009x9 – 0,057792x10 + 0,020473x11 + 0,022994x12 + 0,024723x13 + 0,021543x14 + 0,018325x15 – 0,098499x16 – 0,078841x17 – 0,087616x18 – 0,089338x19– 0,083622x20 – 0,070741x21 – 0,086366x22 – 0,089192x23 – 0,090805x24 – 0,081049x25 + 0,023325x26 + 0,024673x27 + 0,026422x28 + 0,023543x29, en la que: yˆ equivale al porcentaje estimado de carne magra de la canal. 4. La descripción de los puntos de medida y del método estadístico figura en la parte II del Protocolo sueco presentado a la Comisión con arreglo a lo dispuesto en el apartado 3 del artículo 3 del Reglamento (CEE) no 2967/85 de la Comisión. La fórmula será válida para las canales de un peso comprendido entre 50 y 120 kilogramos. »


title: Verordnung (EG) Nr. 1065/1999 der Kommission vom 25. Mai 1999 zur Festlegung pauschaler Einfuhrwerte für die Bestimmung der im Sektor Obst und Gemüse geltenden Einfuhrpreise

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
import price
pip fruit
stone fruit

formats: pdf print

text: 26. 5. 1999 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften L 130/1 I (Ver(cid:148)ffentlichungsbed(cid:129)rftige Rechtsakte) VERORDNUNG (EG) Nr. 1065/1999 DER KOMMISSION vom 25. Mai 1999 zur Festlegung pauschaler Einfuhrwerte f(cid:129)r die Bestimmung der im Sektor Obst und Gem(cid:129)se geltenden Einfuhrpreise DIE KOMMISSION DER EUROP(cid:142)ISCHEN GEMEINSCHAFTEN (cid:190) gest(cid:129)tzt auf den Vertrag zur Gr(cid:129)ndung der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaft, gest(cid:129)tzt auf die Verordnung (EG) Nr. 3223/94 der Kommission vom 21. Dezember 1994 mit Durch- f(cid:129)hrungsbestimmungen zur Einfuhrregelung f(cid:129)r Obst und Gem(cid:129)se (1), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verordnung (EG) Nr. 1498/98 (2), insbesondere auf Artikel 4 Absatz 1, in Erw(cid:132)gung nachstehender Gr(cid:129)nde: Die in Anwendung der Ergebnisse der multilateralen von der Handelsverhandlungen der Uruguay-Runde Kommission festzulegenden, der pauschalen Einfuhrwerte zu ber(cid:129)cksichtigenden Kriterien sind in der Verordnung (EG) Nr. 3223/94 f(cid:129)r die in ihrem zur Bestimmung Anhang angef(cid:129)hrten Erzeugnisse und Zeitr(cid:132)ume festge- legt. In Anwendung der genannten Kriterien sind die im Anhang zur vorliegenden Verordnung ausgewiesenen pauschalen Einfuhrwerte zu ber(cid:129)cksichtigen (cid:190) HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Die in Artikel 4 der Verordnung (EG) Nr. 3223/94 genannten pauschalen Einfuhrwerte sind in der Tabelle im Anhang zur vorliegenden Verordnung festgesetzt. Artikel 2 Diese Verordnung tritt am 26. Mai 1999 in Kraft. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Br(cid:129)ssel, den 25. Mai 1999 F(cid:129)r die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission (1) ABl. L 337 vom 24. 12. 1994, S. 66. (2) ABl. L 198 vom 15. 7. 1998, S. 4. L 130/2 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften 26. 5. 1999 ANHANG zu der Verordnung der Kommission vom 25. Mai 1999 zur Festlegung pauschaler Einfuhr- werte f(cid:129)r die Bestimmung der im Sektor Obst und Gem(cid:129)se geltenden Einfuhrpreise KN-Code Drittland-Code (1) (EUR/100 kg) Pauschaler Einfuhrpreis 0702 00 00 0707 00 05 0709 90 70 0805 10 10, 0805 10 30, 0805 10 50 0805 30 10 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90 0809 20 95 052 068 999 052 628 999 052 999 204 600 624 999 382 388 999 388 400 508 512 524 528 804 999 052 999 99,7 72,3 86,0 83,2 129,4 106,3 48,5 48,5 47,0 53,1 47,4 49,2 50,5 52,5 51,5 78,7 105,9 74,6 88,2 80,9 68,5 105,9 86,1 121,7 121,7 (1) Nomenklatur der L(cid:132)nder gem(cid:132)ß der Verordnung (EG) Nr. 2317/97 der Kommission (ABl. L 321 vom 22. 11. 1997, S. 19). Der Code „999“ steht f(cid:129)r „Verschiedenes“


title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/43/EY, annettu 25 päivänä toukokuuta 1999, tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 76/769/ETY muuttamisesta seitsemännentoista kerran

eurovoc_concepts:
approximation of laws
carcinogenic substance
dangerous substance
marketing restriction
toxic substance

text: 1. 7. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 166/87 EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 1999/43/EY, annettu 25 päivänä toukokuuta 1999, tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 76/769/ETY muuttamisesta seitse- männentoista kerran EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka sisältäviä valmisteita ei saa saattaa markkinoille yleisön saataville, ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopi- muksen ja erityisesti sen 95 artiklan, (5) ottavat huomioon komission ehdotuksen (1), ottavat lausunnon (2), huomioon talous- ja sosiaalikomitean noudattavat määrättyä menettelyä (3), perustamissopimuksen 251 artiklassa sekä katsovat, että (1) (2) (3) (4) on toteutettava sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan kannalta tarvittavat toimenpiteet, (6) Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat tehneet 29 päivänä maaliskuuta 1996 päätöksen N:o 646/ 96/EY (4) toimintaohjelman syöväntorjunnan vuosiksi hyväksymisestä kansanterveyden alalla 1996–2000, terveyden suojelun ja kuluttajien turvallisuuden parantamiseksi tai perimän muutoksia aiheuttaviksi tai lisääntymiselle vaarallisiksi luoki- teltuja aineita sekä kyseisiä aineita sisältäviä valmis- teita ei saa saattaa markkinoille yleisön saataville, syöpää valmisteiden tiettyjen vaarallisten aineiden ja saattamisen ja käytön rajoituksia markkinoille koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 76/769/ETY muuttamisesta neljännen- toista kerran 20 päivänä joulukuuta 1994 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 94/60/EY (5) esitetään direktiivin 76/769/ETY (6) liitteeseen I lisäykseksi kohtiin 29, 30 ja 31 luettelo syöpää tai perimän muutoksia aiheuttaviksi tai lisääntymiselle vaarallisiksi luokiteltavista, ryhmään 1 tai 2 kuuluvista aineista; näitä aineita ja niitä (7) (8) (1) EYVL C 59, 25. 2. 1998, s. 5. (2) EYVL C 214, 10. 7. 1998, s. 73. (3) Euroopan parlamentin lausunto annettu 18. helmikuuta 1998 (EYVL C 80, 16. 3. 1998, s. 91), neuvoston yhteinen kanta vahvistettu 14. joulukuuta 1998 (EYVL C 18, 22. 1. 1999, s. 43), Euroopan parlamentin päätös tehty 10. helmikuuta 1999 (EYVL C 150, 28. 5. 1999) sekä neuvoston päätös tehty 10. toukokuuta 1999. (4) EYVL L 95, 16. 4. 1996, s. 9. (5) EYVL L 365, 31. 12. 1994, s. 1. (6) EYVL L 262, 27. 9. 1976, s. 201, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 97/64/EY (EYVL L 315, 19. 11. 1997, s. 13). direktiivin 94/60/EY mukaan komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle ehdotuksen kyseisen luettelon täydentämisestä viimeistään kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun on julkaistu tai direktiivissä 67/548/ETY (7) olevan, perimän muutoksia aiheuttaviksi tai lisääntymiselle vaarallisiksi luokiteltavia, ryhmään 1 tai 2 kuuluvia aineita I mukauttaminen liitteen tekniikan kehitykseen, sisältävän syöpää syöpää direktiivin 67/548/ETY ja erityisesti sen liitteen I mukauttamisesta tekniikan kehitykseen kahden- nenkymmenennentoisen kerran annetussa komis- sion direktiivissä 96/54/EY (8) on 16 ainetta, jotka on äskettäin luokiteltu perimän muutoksia aiheuttaviksi tai lisääntymiselle vaaralli- siksi, ryhmään 1 tai 2 kuuluviksi aineiksi; nämä aineet on lisättävä direktiivin 76/769/ETY liitteessä I olevan lisäyksen kohtiin 29, 30 ja 31, sellaisena kuin tämä lisäys on konsolidoituna direktiivin 76/ 769/ETY muuttamisesta kuudennentoista kerran annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 97/56/EY (9), tai äskettäin syöpää tai perimän muutoksia aiheutta- viksi tai lisääntymiselle vaarallisiksi, ryhmään 1 tai 2 kuuluviksi direktiivissä 96/54/EY luokiteltujen ja aineiden riskit ja hyödyt on otettu huomioon, poistettiin säännöksillä direktiivin 96/54/EY 1 artiklan 1 kohdan f alakohdan kahdeksan direktiivin 67/548/ETY liitteessä I olevaa kohtaa, koska kyseisissä kohdissa olevat aineet sisältyvät jo muihin kohtiin tai niitä ei enää luokitella syöpää aiheuttaviksi; näistä aineista viisi sisältyy direktiivin 76/769/ETY liitteen I lisäyksen kohtaan 29; siten myös kyseiset kohdat olisi poistettava viimeksi ja mainitusta direktiivistä, (7) Neuvoston direktiivi 67/548/ETY, annettu 27 päivänä kesä- kuuta 1967, vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä (EYVL 196, 16. 8. 1967, s. 1), direk- tiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 97/69/EY (EYVL L 343, 13. 12. 1997, s. 19). (8) EYVL L 248, 30. 9. 1996, s. 1. (9) EYVL L 333, 4. 12. 1997, s. 1. L 166/88 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 1. 7. 1999 (9) tämä direktiivi ei vaikuta toimenpiteistä työnteki- jöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä 12 päivänä kesäkuuta 1989 annettuun neuvoston direktiiviin 89/391/ETY (1) ja siihen perustuviin erityisdirektiiveihin, erityisesti työntekijöiden suojelemisesta syöpäsairauden vaaraa aiheuttaville tekijöille altistumiseen työssä liittyviltä vaaroilta 28 päivänä kesäkuuta 1990 annettuun direktiiviin 90/394/ETY (2) (kuudes direktiivin 89/ 391 /ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityis- direktiivi) sisältyvään yhteisön lainsäädäntöön, jolla vahvistetaan työntekijöiden suojelun vähimmäisvaa- timukset, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Tämän direktiivin liitteessä I luetellut aineet direktiivin 76/769/ETY liitteessä kohdissa 29, 30 ja 31 lueteltuihin aineisiin. lisätään I olevan lisäyksen 2 artikla Tämän direktiivin liitteessä II luetellut aineet poistetaan direktiivin 76/769/ETY liitteen I lisäyksen kohdassa 29 olevien aineiden luettelosta. 3 artikla 1. Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään yhden vuoden kuluttua sen voimaantulosta. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Niiden on sovellettava näitä säännöksiä 18 kuukauden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta. 2. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenval- tioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 4 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 5 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä 25 päivänä toukokuuta 1999. Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta J. M. GIL-ROBLES H. EICHEL Puhemies Puheenjohtaja (1) EYVL L 183, 29. 6. 1989, s. 1. (2) EYVL L 196, 26. 7. 1990, s. 1. 1. 7. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 166/89 LIITE I Kohta 29  Syöpää aiheuttavat aineet: ryhmä 2 Aine Indeksinumero EY-numero CAS-numero Huom. kaliumdikromaatti ammoniumdikromaatti natriumdikromaatti 024-002-00-6 231-906-6 7778-50-9 024-003-00-1 232-143-1 7789-09-5 024-004-00-7 234-190-3 10588-01-9 natriumdikromaatti, dihydraatti 024-004-01-4 234-190-3 7789-12-0 kromioksikloridi kaliumkromaatti 024-005-00-2 239-056-8 14977-61-8 024-006-00-8 232-140-5 7789-00-6 kromi (VI)-yhdisteet paitsi bariumkromaatti sekä muualla direktiivin 67/ 548/ETY liitteessä I mainitut yhdisteet 024-017-00-8   bromietyleeni 602-024-00-2 209-800-6 593-60-2 5-allyyli-1,3-bentsodioksoli; safroli 605-020-00-9 202-345-4 94-59-7 Bentsidiinipohjaiset paitsi muualla direktiivin 67/548/ETY liitteessä I mainitut 4,4’-diaryyliatsobifenyyli atsoväriaineet, väriaineet, 611-024-00-1   Dinatrium-4-amino 3-[[4(cid:1)-[(2,4-diaminofenyyli)atso][1,1(cid:1)-bifenyyli]-4-yyli] -atso]-5-hydroksi-6-(fenyyliatso)naftaleeni-2,7-disulfonaatti; Black 38 C. l. Direct 611-025-00-7 217-710-3 1937-37-7 tetranatrium 3,3(cid:1)-[[1,1(cid:1)-bifenyyli]-4,4(cid:1)-diyylibis(atso)]bis[5-amino-4- hydroksin aftaleeni-2,7-disulfonaatti]; C. l. Direct Blue 6 611-026-00-2 220-012-1 2602-46-2 dinatrium 3,3(cid:1)-[[1,1(cid:1)-bifenyyli]-4,4(cid:1)-diyylibis(atso)]bis[4-aminonaftaleeni-1- sulfonaatti); C. l. Direct Red 28 611-027-00-8 209-358-4 573-58-0 tolueeni-2,4-diammoniumsulfaatti 612-126-00-9 265-697-8 65321-67-7 Kohta 30  Perimän muutoksia aiheuttavat aineet: ryhmä 2 Aine Indeksinumero EY-numero CAS-numero Huom. kaliumdikromaatti ammoniumdikromaatti natriumdikromaatti 024-002-00-6 231-906-6 7778-50-9 024-003-00-1 232-143-1 7789-09-5 024-004-00-7 234-190-3 10588-01-9 natriumdikromaatti, dihydraatti 024-004-01-4 234-190-3 7789-12-0 L 166/90 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 1. 7. 1999 Aine Indeksinumero EY-numero CAS-numero Huom. kromioksikloridi kaliumkromaatti 024-005-00-2 239-056-8 14977-61-8 024-006-00-8 232-140-5 7789-00-6 1,3,5,-tris(oksiranyylimethyyli)-1,3,5-triatsiini-2,4,6(1H,3H,5H)-trioni; TGIC 615-021-00-6 219-514-3 2451-62-9 Kohta 31  Lisääntymiselle vaaralliset aineet: ryhmä 1 Aine Indeksinumero EY-numero CAS-numero Huom. 1,2-dibromi-3-klooripropaani 602-021-00-6 202-479-3 96-12-8 Kohta 31  Lisääntymiselle vaaralliset aineet: ryhmä 2 Aine Indeksinumero EY-numero CAS-numero Huom. bis(2-metoksietyyli)ftalaatti 607-228-00-5 204-212-6 117-82-8 LIITE II Aine Indeksinumero EY-numero CAS-numero Huom. Aromaattiset hiilivedyt, C8-10; Kevytöljytisle, korkealla kiehuva 648-011-00-5 292-695-4 90989-39-2 Terva, ruskohiili; Karboliöljy (Ruskohiilestä tislattu öljy. Koostuu pääasiassa alifaattisista, nafteeni- ja yhdestä kolmeen renkaisista aromaattisista hiilive- dyistä, näiden alkyylijohdannaisista, heteroaromaateista sekä yksi- ja kaksiren- kaisista fenoleista, jotka kiehuvat likimäärin välillä 150°C:sta 360°C:een. ) 648-025-00-1 309-885-0 101316-83-0 Koksi (kivihiiliterva), korkealämpötilainen piki 648-157-00-X Koksi (kivihiiliterva), sekoitettu kivihiilen korkealämpötilaisen pien kanssa 648-158-00-5 140203-12-9 140203-13-0 Koksi (kivihiiliterva), matalalämpötilainen, korkealämpötilainen piki 648-159-00-0 140413-61-2 J J


title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/44/EY, annettu 25 päivänä toukokuuta 1999, kulutustavaroiden kauppaa ja niihin liittyviä takuita koskevista tietyistä seikoista

eurovoc_concepts:
consumer goods
consumer protection
guarantee
sale

text: L 171/12 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 7. 1999 EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 1999/44/EY, annettu 25 päivänä toukokuuta 1999, kulutustavaroiden kauppaa ja niihin liittyviä takuita koskevista tietyistä seikoista EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen (1), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2), noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (3), ottaen huomioon sovittelukomitean 18 päivänä maaliskuuta 1999 hyväksymän yhteisen ehdotuksen, sekä katsovat, että 1) 2) 3) 4) perustamissopimuksen 153 artiklan 1 ja 3 kohdan mukaisesti yhteisön olisi myötävaikutettava korkeata- soisen kuluttajasuojan toteuttamiseen toimenpiteillä, jotka se toteuttaa 95 artiklan nojalla, sisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääomien vapaa liikkuvuus taataan; tavaroiden vapaa liikkuvuus koskee paitsi elinkeinotoimintaa harjoittavia henkilöitä myös yksityisiä henkilöitä; se merkitsee, että yhdessä jäsenvaltiossa asuvien kuluttajien on voitava tehdä ostoksensa toisen jäsenvaltion alueella kulutustavaroiden yhdenmukaisten koskevien kauppaa vähimmäissääntöjen perusteella, kohtuullisten kulutustavaroiden kauppaa koskevat jäsenvaltioiden lain- säädännöt ovat varsin erilaisia, mistä seuraa, että kulu- tustavaroiden kansalliset markkinat ovat erilaiset ja että myyjien välinen kilpailu voi vääristyä, kuluttajalla, joka haluaa hyötyä suuren markkina-alueen eduista hankkimalla tavaroita muista jäsenvaltioista kuin siitä, jossa hän asuu, on perustava merkitys sisämarkki- noiden toteutumisessa; rajojen keinotekoinen uudelleen luominen ja markkinoiden jakautuminen olisi pyrittävä estämään; uudet viestintätekniikat, jotka mahdollistavat helpon pääsyn muiden jäsenvaltioiden tai kolmansien maiden jakelujärjestelmiin ovat lisänneet huomattavasti näitä kuluttajien saatavilla olevia mahdollisuuksia; se, ettei kulutustavaroiden kauppaa koskevien sääntöjen vähimmäistasoa ole yhdenmukaistettu, saattaa haitata uusien etäviestintätekniikoiden avulla käytävän tavara- kaupan kehittymistä, (1) EYVL C 307, 16. 10. 1996, s. 8 ja EYVL C 148, 14. 5. 1998, s. 12. (2) EYVL C 66, 3. 3. 1997, s. 5. (3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 10. maaliskuuta 1998, (EYVL C 104, 6. 4. 1998, s. 30), neuvoston yhteinen kanta, vah- vistettu 24. syyskuuta 1998 (EYVL C 333, 30. 10. 1998, s. 46), ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 17. joulukuuta 1998 (EYVL C 98, 9. 4. 1999, s. 226), Euroopan parlamentin päätös, tehty 5. touko- kuuta 1999, neuvoston päätös, tehty 17. toukokuuta 1999. 5) 6) 7) 8) 9) kuluttajien oikeudet turvaavan yhteisen vähimmäissään- nöstön vahvistaminen, joka on voimassa yhteisön alueella tavaran ostopaikasta riippumatta, lisää kulutta- jien luottamusta ja heidän mahdollisuuksiaan hyötyä sisämarkkinoiden eduista parhaalla mahdollisella tavalla, kuluttajien suurimmat vaikeudet ja myyjien kanssa syntyvien ristiriitojen pääasialliset aiheet koskevat sitä, ettei tavara ole sopimuksen mukainen; tämän vuoksi lähennettävä kulutustavaran kauppaa koskevia olisi kansallisia lakeja näiltä osin puuttumatta kuitenkaan niihin kansallisen lain säännöksiin ja periaatteisiin, jotka koskevat sopimusperusteista ja sopimussuhteen ulko- puolista vastuuta, tavaran on ennen kaikkea oltava sopimuksessa yksi- löidyn mukainen; sopimuksenmukaisuuden periaatteen voidaan katsoa olevan yhteinen eri kansallisille oikeuspe- rinteille; tietyissä kansallisissa oikeusperinteissä ei ehkä ole mahdollista nojautua yksinomaan tähän periaattee- seen kuluttajan vähimmäissuojan takaamiseksi; varsinkin sään- näissä oikeusperinteissä täydentävät kansalliset nökset voivat olla käyttökelpoisia kuluttajan suojan takaamiseksi silloin, kun osapuolet eivät ole sopineet nimenomaisista sopineet sopimusehdoista ehdoista tai tehneet sopimuksia, joilla välittömästi tai välillisesti syrjäytetään kuluttajan oikeudet tai rajoitetaan niitä ja jotka, siinä laajuudessa kuin kyseiset oikeudet perustuvat tähän direktiiviin, eivät sido kuluttajaa, tai ovat periaatteen sopimuksenmukaisuuden soveltamisen helpottamiseksi on tarpeen ottaa käyttöön yleisimpiä tilanteita koskeva kumottavissa oleva sopimuksenmukai- suuden oletus; oletus ei rajoita sopimusvapauden periaa- tetta; lisäksi oletuksessa mainittuja osatekijöitä voidaan käyttää tavaroiden virheellisyyden määrittelyssä silloin, kun nimenomaisia sopimusehtoja ei ole sekä silloin, kun vähimmäislauseketta sovelletaan; laatu ja ominaisuudet, joita kuluttaja voi kohtuudella edellyttää, riippuvat muun muassa siitä, ovatko tavarat uusia vai käytettyjä; oletuk- sessa mainitut tekijät ovat kumulatiivisia; jos tapauksen olosuhteista johtuen jokin erityinen tekijä on selvästi asiaan kuulumaton, oletuksen muita tekijöitä sovelletaan siitä huolimatta, suoraan vastuussa kuluttajalle myyjän olisi oltava tämä on jäsenval- tavaran sopimuksenmukaisuudesta; tioiden perinteinen ratkaisu; myyjän olisi kuitenkin voitava vaatia oikaisua valmistajalta, lainsäädännön mukaisesti kansallisen oikeusjärjestyksissä vallitseva 7. 7. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 171/13 saman sopimusketjun aiemmalta tavaran myyjältä tai muulta välittäjältä, paitsi jos hän on sopinut luopuvansa tästä oikeudestaan; tämä direktiivi ei vaikuta myyjän, valmistajan, aikaisemman myyjän tai jonkin muun välit- täjän välisen sopimusvapauden periaatteeseen; siitä, keneltä ja kuinka myyjä voi vaatia korvausta, on säädet- tävä kansallisessa lainsäädännössä, jos tavara on virheellinen, kuluttajalla olisi oltava oikeus saada tavara saatetuksi sopimuksenmukaiseksi vastik- keetta joko valintansa mukaan korjaamalla tai vaihta- malla tai, jos tällaista oikaisua ei suoriteta, saada hin- nanalennusta tai purkaa kauppa, kuluttaja voi ensi sijassa vaatia myyjää korjaamaan tai jos tällainen oikaisu olisi vaihtamaan tavaran, paitsi mahdoton tai epäsuhtainen; olisi määritettävä objektiivi- sesti, milloin oikaisua on pidettävä epäsuhtaisena; oikaisu voi olla epäsuhtainen, jos siitä muuhun oikaisu- tapaan verrattuna aiheutuisi kohtuuttomia kustannuksia; kohtuuttomina, jotta oikaisun huomattavasti korkeammat kuin muun oikaisutavan kustannukset, kustannusten kustannuksia pidettävä oltava olisi olisi kun tavara on virheellinen, myyjä voi aina tarjota kulut- tajalle sovintoon pääsemiseksi jotain käytettävissä olevaa oikaisutapaa; kuluttaja päättää kyseisen ehdotuksen hyväksymisestä tai hylkäämisestä, jotta kuluttajilla olisi mahdollisuus hyötyä sisämarkki- noista ja ostaa kulutustavaroita jossain toisessa jäsenval- tiossa, olisi suositeltava, että useammassa jäsenvaltiossa markkinoitujen kulutustavaroiden valmistaja kuluttajien etujen vuoksi jossa on vähintään yksi yhteydenotto-osoite kustakin jäsenval- tiosta, jossa kyseistä tavaraa markkinoidaan, liittää tuotteeseen luettelon, viittaukset luovutuksen ajankohtaan eivät merkitse sitä, että jäsenvaltioiden olisi muutettava vaaranvastuun siir- tymistä koskevia sääntöjään, jäsenvaltiot voivat säätää, että kuluttajalle tulevaa hyvi- tystä voidaan alentaa sen hyödyn huomioon ottamiseksi, minkä kuluttaja on tavarasta saanut sen jälkeen, kun tavara on luovutettu hänelle; kaupan purkamista koske- vista yksityiskohtaisista järjestelyistä voidaan säätää kansallisessa lainsäädännössä, käytettyjen tavaroiden erikoisluonteen vuoksi niitä on tavallisesti mahdoton vaihtaa; kuluttajalla ei siten ylei- sesti ole kyseisten tavaroiden vaihto-oikeutta; jäsenvaltiot voivat että osapuolet sopivat lyhyemmästä vastuuajasta, tavaroiden kaupassa tällaisten sallia, 10) 11) 12) 13) 14) 15) 16) 17) 18) 19) 20) 21) jona myyjä on vastuussa on aiheellista rajoittaa aikaa, tavarassa luovutushetkellä olleesta virheestä; jäsenvaltiot voivat myös asettaa kuluttajan oikeuksien käyttämiselle vanhentumisajan, edellyttäen, että se on vähintään kaksi vuotta luovutushetkestä; jos kansallisessa lainsäädän- nössä säädetään, että vanhentumisaika alkaa muusta ajankohdasta kuin luovutushetkestä, kansallisessa lain- säädännössä säädetyn vanhentumisajan kokonaispi- tuuden on oltava vähintään kaksi vuotta luovutushet- kestä, jäsenvaltiot voivat säätää sen määräajan keskeytymisestä tai, katkeamisesta jonka kuluessa virheiden on ilmettävä, sekä tarvittaessa vanhentumisajasta kansallisen lainsää- däntönsä mukaisesti silloin, kun tavara korjataan tai vaihdetaan tai myyjän ja kuluttajan välillä käydään sovintoratkaisuun tähtääviä neuvotteluja, jonka jäsenvaltioiden olisi voitava asettaa määräaika, kuluessa kuluttajan on ilmoitettava myyjälle virheestä; jäsenvaltiot saavat taata kuluttajalle korkeamman suojan tason olemalla ottamatta käyttöön tällaista velvoitetta; kuluttajilla olisi joka tapauksessa koko yhteisön alueella oltava ainakin kaksi kuukautta aikaa ilmoittaa myyjälle virheestä, jäsenvaltioiden olisi huolehdittava, että kyseisillä ilmoit- tamisajoilla ei aseteta muualta kuin omasta jäsenvaltios- taan ostavia kuluttajia epäedullisempaan asemaan; jäsen- ilmoitettava komissiolle siitä, miten ne valtioiden olisi ovat soveltaneet tätä säännöstä; komission olisi seurat- tava tämän säännöksen eri soveltamistapojen vaikutusta kuluttajiin ja sisämarkkinoihin; muiden jäsenvaltioiden, kuluttajien ja kuluttajajärjestöjen koko yhteisön alueella olisi saatava tiedot jäsenvaltioiden käytännöstä; yhteen- veto kaikkien jäsenvaltioiden tilanteesta olisi siten julkaistava Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, yleisesti noudatettu käytäntö joidenkin tavaraluokkien osalta on, että myyjät tai valmistajat tarjoavat tuotteil- leen takuita kaikkien tietyn määräajan kuluessa ilmene- vien virheiden varalta; tämä käytäntö voi lisätä kilpailua markkinoilla; vaikka nämä takuut ovat luvallisia mark- kinointikeinoja, niillä ei saa johtaa kuluttajaa harhaan; sen varmistamiseksi, ettei kuluttajaa harhauteta, takuissa olisi oltava tietyt tiedot, mukaan lukien ilmoitus siitä, että takuulla ei ole vaikutusta kuluttajan laillisiin oikeuk- siin, 22) osapuolet eivät saa yhteisestä sopimuksesta rajoittaa tai syrjäyttää kuluttajille taattuja oikeuksia, sillä muuten oikeussuoja tehtäisiin tyhjäksi; tätä periaatetta olisi sovel- lettava myös lausekkeisiin, joiden mukaan kuluttaja olisi L 171/14 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 7. 1999 23) 24) 25) 26) tiennyt kaikista kulutustavaran virheistä kaupantekohet- kellä; tähän direktiiviin perustuvaa kuluttajansuojaa ei saa heikentää sillä perusteella, että muun kuin jäsenval- laiksi, tion laki on valittu sopimukseen sovellettavaksi tämän alan lainsäädäntö ja oikeuskäytäntö eri jäsenval- tioissa ilmentävät kasvavaa kiinnostusta taata kuluttajan- suojan korkea taso; tämän kehityksen ja tämän direk- tiivin täytäntöönpanosta saatavan kokemuksen perus- suunnitella teella pidemmälle ulottuvaa yhdenmukaistamista säätämällä erityisesti valmistajan suorasta vastuusta hänen vastuul- laan olevien virheiden osalta, tarpeelliseksi osoittautua saattaa jäsenvaltioilla on oltava mahdollisuus antaa tai pitää voimassa tämän direktiivin soveltamisalalla tiukempia säännöksiä vielä korkeamman kuluttajansuojan tason takaamiseksi, tuomioistuinten ulkopuolisiin kuluttajariitoja ratkaiseviin elimiin sovellettavista periaatteista 30 päivänä maalis- kuuta 1998 annetun komission suosituksen (1) mukaan jäsenvaltiot voivat perustaa elimiä, jotka huolehtivat kansallisten ja rajat ylittävien valitusten puolueettomasta ja tehokkaasta käsittelystä ja joita kuluttajat voivat käyttää välittäjinä, ja kuluttajien yhteisten etujen suojaamiseksi tämä direktiivi on aiheellista lisätä kuluttajien etujen suojaamista tarkoittavista kieltokanteista 19 päivänä toukokuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/27/EY (2) liitteessä olevaan direktiiviluette- loon, — sähköä; c) ”myyjällä” luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka sopimuksen nojalla myy elinkeinotoimintaansa harjoittaes- saan kulutustavaroita; joka tuo d) ”tuottajalla” kulutustavaran valmistajaa tai sitä, kulutustavaran yhteisön alueelle taikka sitä, joka esiintyy tuottajana liittämällä kulutustavaraan nimensä, tavaramerk- kinsä tai muun erottuvan tunnuksensa; e) ”takuulla” myyjän tai tuottajan kuluttajalle ilman lisäkor- vausta antamaa sitoumusta palauttaa kauppahinta, vaihtaa tai korjata kulutustavara taikka muulla tavoin huolehtia jos se ei vastaa takuuilmoituksessa tai kulutustavarasta, kulutustavaraa koskevassa mainonnassa esitettyjä ominai- suuksia; f) ”korjaamisella” mukaiseksi, jos tavarassa on virhe. tavaran saattamista kauppasopimuksen Jäsenvaltiot voivat säätää, että ”kulutustavaroihin” eivät 3. sisälly julkisessa huutokaupassa myydyt käytetyt tavarat, jos kuluttajilla on tilaisuus osallistua kaupantekoon henkilökohtai- sesti. Sopimusta, 4. tuotettavan kulutustavaran toimittamista, pidetään myös tässä direktiivissä tarkoitettuna kauppasopimuksena. joka koskee valmistettavan tai 2 artikla Sopimuksenmukaisuus OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1. Myyjän on luovutettava kulutustavarat kuluttajalle kaup- pasopimuksen mukaisina. 1 artikla Soveltamisala ja määritelmät 1. Tämän direktiivin tavoitteena on kuluttajien yhdenmu- kaisen vähimmäissuojan takaamiseksi sisämarkkinoilla lähentää jäsenvaltioiden lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, jotka koskevat kulutustavaroiden kauppaa ja takuita koskevia tiettyjä seikkoja. Kulutustavaroiden oletetaan olevan sopimuksen mukaisia, 2. jos: a) ne ovat myyjän niistä antaman kuvauksen mukaisia ja niillä on samat ominaisuudet kuin myyjän kuluttajalle esittämällä näytteellä tai mallilla; b) ne soveltuvat siihen erityiseen tarkoitukseen, johon kuluttaja niitä tarvitsee, jonka kuluttaja on sopimuksen tekohetkellä ja jonka myyjä on hyväksynyt; saattanut myyjän tietoon, 2. Tässä direktiivissä tarkoitetaan: c) ne soveltuvat tarkoituksiin, joihin vastaavanlaisia tavaroita a) ”kuluttajalla” luonnollista henkilöä, joka tämän direktiivin kattamia sopimuksia tehdessään toimii muussa tarkoituk- sessa kuin elinkeinonsa harjoittamiseksi; b) ”kulutustavaralla” irtainta esinettä, lukuun ottamatta: — tavaraa, joka myydään pakkohuutokaupalla tai muuten lain nojalla, — vettä ja kaasua, jos niitä ei pidetä kaupan tiettynä tila- vuutena tai määrättynä määränä, (1) EYVL L 115, 17. 4. 1998, s. 31. (2) EYVL L 166, 11. 6. 1998, s. 51. yleensä käytetään; d) niiden laatu ja ominaisuudet ovat sellaisia kuin vastaavanlai- silla tavaroilla tavanomaisesti ja joita kuluttaja voi kohtuu- della edellyttää ottaen huomioon tavaroiden luonne sekä myyjän, tuottajan tai tämän edustajan erityisesti mainoksissa tai päällysmerkinnöissä niistä antamat tavaroiden erityisiä ominaisuuksia koskevat julkiset maininnat. 3. Tätä artiklaa sovellettaessa virhettä ei katsota olevan, jos kuluttaja sopimuksentekohetkellä tiesi tai hänen olisi kohtuu- della pitänyt tietää virheestä, tai jos virhe on johtunut kulut- tajan toimittamista aineista tai tarvikkeista. 7. 7. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 171/15 4. Myyjä ei ole vastuussa 2 kohdan d alakohdassa tarkoite- tuista julkisista maininnoista, jos hän — jos myyjä ei ole suorittanut oikaisua kohtuullisen ajan kuluessa, tai — osoittaa, että hän ei tiennyt eikä kohtuudella olisi voinut — myyjä ei ole suorittanut oikaisua aiheuttamatta kuluttajalle tietää kyseisestä maininnasta, huomattavaa haittaa. — osoittaa, että kyseinen maininta on oikaistu viimeistään sopimuksentekohetkellä, — osoittaa, että kyseinen maininta ei ole voinut vaikuttaa päätökseen ostaa kulutustavaroita. 5. Kulutustavaran virheellisestä asennuksesta johtuva vir- heellisyys rinnastetaan kulutustavaran virheeseen, jos asennus sisältyy kauppasopimukseen ja tavaran on asentanut myyjä tai se on asennettu myyjän vastuulla. Tämä koskee myös tapausta, jossa kuluttaja on asentanut tavaran, joka on tarkoitettu kulut- tajan asennettavaksi, ja jossa virheellinen asennus johtuu asen- nusohjeiden puutteellisuudesta. 3 artikla Kuluttajan oikeudet 1. Myyjä on vastuussa kuluttajalle virheestä, olemassa tavaran luovutushetkellä. joka on 2. Virheen johdosta kuluttajalla on oikeus saada tavara saatetuksi sopimuksen mukaiseksi vastikkeetta korjaamalla tai vaihtamalla tavara 3 kohdan mukaisesti taikka saada asianmu- kainen hinnanalennus tai purkaa sopimus kyseisten tavaroiden osalta 5 ja 6 kohdan mukaisesti. 3. Ensi sijassa kuluttaja voi vaatia myyjää korjaamaan tai vaihtamaan tavaran, molemmissa tapauksissa vastikkeetta, jollei tämä ole mahdotonta tai epäsuhtaista. Oikaisua pidetään epäsuhtaisena, kustannuksia, ovat kohtuuttomia ottaen huomioon jos siitä aiheutuu myyjälle jotka vaihtoehtoiseen oikaisutapaan verrattuna — tavaran arvo, jos se olisi sopimuksen mukainen, — virheen merkitys ja — voitaisiinko asia oikaista vaihtoehtoisella tavalla aiheutta- matta kuluttajalle huomattavaa haittaa. Korjaaminen tai vaihtaminen on tehtävä kohtuullisen ajan kuluessa ja aiheuttamatta kuluttajalle huomattavaa haittaa ottaen huomioon tavaran luonne ja se tarkoitus, jota varten kuluttaja hankki tavaran. Edellä 2 ja 3 kohdassa olevalla ilmauksella ”vastikkeetta” 4. tarkoitetaan tavaran sopimuksen mukaiseksi saattamisesta aiheutuvia välttämättömiä kuluja, erityisesti lähetyskuluja sekä työ- ja materiaalikustannuksia. Kuluttaja voi vaatia asianmukaista hinnanalennusta tai 5. purkaa kaupan — jos kuluttajalla ei ole oikeutta vaatia korjaamista eikä vaih- tamista, tai Kuluttajalla ei ole oikeutta purkaa kauppaa, jos virhe on 6. vähäinen. 4 artikla Takautumisoikeus Jos tavaran lopullinen myyjä on vastuussa kuluttajalle virheestä, joka johtuu tavaran valmistajan, saman sopimusketjun aikai- semman myyjän tai jonkin muun välittäjän toiminnasta tai laiminlyönnistä, tavaran lopullisella myyjällä on oikeus vaatia oikaisua vastuussa olevalta sopimusketjun osapuolelta. Kansalli- sessa lainsäädännössä säädetään, keneltä vastuussa olevalta henkilöltä tai olevilta henkilöiltä lopullinen myyjä voi vaatia oikaisua, sekä oikaisuun tarvittavista toimista ja siihen liittyvistä ehdoista. 5 artikla Määräajat 1. Myyjän katsotaan olevan 3 artiklan mukaan vastuussa, jos virhe ilmenee kahden vuoden kuluessa tavaran luovutuksesta. Jos 3 artiklan 2 kohdassa säädettyjä oikeuksia koskee kansal- lisen lainsäädännön nojalla vanhentumisaika, tämän ajan on oltava vähintään kaksi vuotta luovutushetkestä. 2. Jäsenvaltiot voivat säätää, että kuluttajan on voidakseen käyttää oikeuksiaan ilmoitettava myyjälle virheestä kahden kuukauden kuluessa siitä, kun hän havaitsi kyseisen virheen. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tämän kohdan soveltamisesta. Komissio seuraa tämän jäsenvaltioilla olevan vaihtoehdon vaikutusta kuluttajiin ja sisämarkkinoihin. Komissio laatii viimeistään 7 päivänä tammikuuta 2003 kerto- muksen siitä, miten jäsenvaltiot ovat soveltaneet tätä kohtaa. Kertomus julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 3. Jollei toisin osoiteta, kuuden kuukauden kuluessa tavaran luovutushetkestä ilmenevän virheen oletetaan olleen olemassa luovutushetkellä, jollei tämä oletus ole tavaran tai virheen luon- teen vastainen. 6 artikla Takuut 1. Takuun on oltava takuun antajaa oikeudellisesti sitova takuutodistuksessa ja takuuseen liittyvässä mainonnassa ilmais- tuin edellytyksin. L 171/16 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 7. 1999 Takuussa on: 2. — todettava, että kuluttajalla on sovellettavan kulutustava- roiden lainsäädännön mukaiset lailliset oikeudet ja täsmennettävä, että takuulla ei ole vaikutusta näihin oikeuksiin, kansallisen koskevan kauppaa — mainittava selvästi ja ymmärrettävästi takuun sisältö sekä ne olennaiset tarpeen takuun nojalla jotka ovat esitettäviä vaatimuksia varten, erityisesti takuun voimassa- oloaika ja alueellinen ulottuvuus sekä takuun antajan nimi ja osoite. tiedot, 3. Kuluttajan pyynnöstä takuu on annettava kirjallisena tai muulla kuluttajan käytettävissä ja saatavissa olevalla pysyvällä tavalla. Jäsenvaltio, jossa kulutustavaroita markkinoidaan, 4. saa perustamissopimuksen määräyksiä noudattaen säätää, että sen alueella takuu on laadittava yhdellä tai useammalla jäsenvaltion yhteisön virallisista kielistä määräämällä kielellä. 5. Takuun pätevyyteen ei vaikuta se, että takuu ei täytä 2, 3 tai 4 kohdan vaatimuksia; kuluttaja voi silti vedota takuuseen ja vaatia, että takuuehtoja noudatetaan. 7 artikla Pakottavuus Sellaiset sopimusehdot tai sopimukset, joista on sovittu 1. myyjän kanssa ennen kuin virhe on saatettu hänen tietoonsa ja joilla suoraan tai välillisesti syrjäytetään tai rajoitetaan tähän direktiiviin perustuvia oikeuksia, eivät sido kuluttajaa kansal- lisen lainsäädännön mukaisesti. Jäsenvaltiot voivat säätää, että myyjä ja kuluttaja voivat käytetyn tavaran kaupassa sopia ehdoista tai tehdä sopimuksia, joiden mukaan myyjän vastuuaika on lyhyempi kuin 5 artiklan 1 kohdassa säädetään. Tällaisen lyhyemmän määräajan on oltava vähintään vuosi. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat jäisi toimenpiteet 2. sen varmistamiseksi, että kuluttajat eivät ilman tämän direktiivin mukaista suojaa silloin, kun sopimuksella on läheinen liittymä jäsenvaltioiden alueeseen ja sopimukseen sovellettavaksi laiksi valitaan muun kuin jäsenvaltion laki. 9 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava aiheellisia toimenpiteitä huoleh- tiakseen siitä, että kuluttajille tiedotetaan kansallisesta lainsää- dännöstä, jolla tämä direktiivi on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä, ja niiden on tarvittaessa rohkaistava eri ammat- tialajärjestöjä tiedottamaan kuluttajille heidän oikeuksistaan. 10 artikla Direktiivin 98/27/EY liitettä täydennetään seuraavasti: ”10. Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/ 44/EY, annettu 25 päivänä toukokuuta 1999, kulutus- tavaroiden kauppaa ja niihin liittyviä takuita koske- vista tietyistä seikoista (EYVL L 171, 7. 7. 1999, s. 12). ”. 11 artikla Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudatta- misen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2002. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoite- tuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. 12 artikla Tarkastelu Komissio tarkastelee tämän direktiivin soveltamista viimeistään sekä toimittaa kertomuksen 7 päivänä heinäkuuta 2006, Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Kertomuksessa tarkastel- laan muun muassa tuottajan suoran vastuun käyttöönottoa ja kertomukseen liitetään tarvittaessa ehdotuksia. 13 artikla Voimaantulo 8 artikla Tämä direktiivi Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Kansallinen lainsäädäntö ja vähimmäissuoja 14 artikla 1. Tähän direktiiviin perustuvien oikeuksien käyttäminen ei rajoita muita oikeuksia, joihin kuluttaja voi vedota sopimuk- seen perustuvaa tai sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevien kansallisten säännösten perusteella. 2. Jäsenvaltiot voivat antaa tai pitää voimassa tämän direk- tiivin soveltamisalaan kuuluvia perustamissopimuksen mukaisia tiukempia kuluttajansuojan korkeamman tason. varmistaakseen säännöksiä Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä 25 päivänä toukokuuta 1999. Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta J. M. GIL-ROBLES Puheenjohtaja H. EICHEL Puheenjohtaja