title: Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa- Parlamentet om stabiliserings- og associeringsprocessen for landene i det sydøstlige Europa - Bosnien- Hercegovina, Kroatien, Forbundsrepublikken Jugoslavien, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien og Albanien

eurovoc_concepts:
EU aid
Western Balkans
aid policy
association agreement
development policy

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 26. 05. 1999 KOM( 1999)235 endelig udg. MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET om stabiliserings- og associeringspr_ocessen for landene i det sydøstlige Europa Bosnien-Hercegovina, Kroatien, Forbundsrepublikken Jugoslavien, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien og Albanien Indholdsfortegnelse l. 2. 3. Politisk sammenhæng. EU' s nuværende regionale tilgang Y deriigere udvikling af den regionale tilgang o o o o o o Stabiliserings- og associeringsaftaler Demokratisering, civilsamfund og institutionsopbygning Retlige og indre anliggender Handel Økonomisk og finansiel bistand Politisk dialog 4. Almindelige konklusioner Landespecifikke konklusioner Bosnien-Hercegovina Kroatien Forbundsrepublikken Jugoslavien Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien Albanien Bilag l. 2. EF-bistand tillandene i regionen siden 1991 Udviklingen i landene under den regionale tilgang siden 1996, særlig med hensyn til overholdelse siden oktober 1998 af de med deri regionale tilgang forbundne betingelser 3 4 5 6 8 8 8 9 10. lO 12 12 12 13 13 14 15 17 2 l. Politisk sammenhæng Landene i Sydøsteuropa har i det sidste årti modtaget en antagelig bistand fra verdenssamfundet i almindelighed og Den Europæiske Union i særdeleshed. Men det har ikke hjulpet på det vedvarende problem med spændinger og konflikter mellem de forskellige etniske grupper. Den politiske og økonomiske udvikling har stået i stampe. Trods en større indsats for stabilisering i de forskellige lande og regionen som helhed har fremskridtene være begrænsede. Det er specielt kommet til udtryk i den· aktuelle konflikt i Kosovo. Regionen befinder sig nu· ved et vendepunkt. Der er det største behov for en ny. tilgang til fred og stabilitet i regionen som helhed, i hvilket skal inddrages alle landene i regionen og Den Europæiske Union. På dette tidspunkt med vældige omvæltninger og usikkerhed i regionen er det EU's ansvar at bidrage til en løsning både på den aktuelle , usikkerhed og på længere sigt med hensyn til en generel stabilisering og udvikling af regiop. en. Dette ansvar er blevet anerkendt af Det Europæiske Råd for ganske nylig på mødet den 14. april og af Rådet (almindelige anliggender) den 8. og 26. april og 27. maj 1999. Til at Unionen ·kan påtage sig dette ansvar- kræves der beslutninger om en betydelig yderligere bistand og passende gennemførelsesordninger og retsgrundlag. Den Europæiske Union står over for en endnu større udfordring. Den vil skulle spille en vigtig proaktiv rolle i regionen. Den arbejder i øjeblikket med denne udfordring ved at udvikle sin bestående regionale tilgang tillandene i det sydøstlige Europa. En yderligere udbygning af denne regionale tilgang i retning af en stabiliserings- og associeringsproces, som på et senere tidspunkt skal indgå i EU's fremtidige fælles strategi, vil blive af største betydning for EU's politiske synlighed og ligeledes være et vigtigt element i stabilitetspagten for Sydøsteuropa, som Rådet godkendte den 17. maj. Stabilitetspagten vil kunne danne en ramme, der går ud over EU, og inden for hvilken alle kan bidrage til varig fred og. stabilitet, demokrati og økonomisk velfærd i regionen. Den vil samtidig hjælpe til at indarbejde processen i Euro-Atlantiske strukturer. Forslagene i denne meddelelse til udvikling af en stabiliserings. og associeringsproces vil også bidrage til at udvikle EU's fælles strategi for det vestlige Balkan, som skal danne ramme for EU's forbindelser med regionen i de kommende år og det mere langsigtede perspektiv, i hvilket udsigterne for de foreslåede nærmere forbindelser med landene i regionen skal ses. Som på to andre vigtige stadier i den senere tid - nemlig dannelsen af uafhængige stater i Central- og Østeuropa i 1989-90 og opløsningen af Sovjetunionen i 1991 -er Den Europæiske Union stillet over for geopolitiske udfordringer, som kræver nye politikker og instrumenter i forholdet til en gruppe lande. Den må i denne situation reagere ved at tilbyde mulighed for integration på basis af en gradvis tilgang, der er afpasset efter situationen i de forskellige lande. Den Europæiske Union har en særlig interesse i regionen på grund af dens nære beliggenhed i forhold til medlemsstaterne og· ansøgerlandene. Denne interesse bliver endnu større efter den fremtidige udvidelse af Unionen, hvorefter disse lande ligger endnu nærmere Unionens grænser. En stabilisering af regionen vil være til fordel både for regionen selv og Unionen. Ustabilitet er til skade for alle. EU har brugt enorme i humanitær summer på at udbedre konsekvenserne af ustabilitet - næsten 2,95 mia. € bistand og bistand til genopbygning alene (se nærmere i bilag l) - og det uden at medregne omkostningerne ved optagelse af flygtninge i EU-medlemsstaterne, idet regningen herfor stiger og stiger under de nuværende omstændigheder. Det er tydeligvis mere i regionens landes og Den Europæiske Unions interesse, at selv en brøkdel af disse 3 beløb i stedet bruges til at fremhjælpe deres politiske og økonomiske udvikling 1 betragtning af, at de i sidste ende vil komme til at tilhøre Unio~en. Den aktuelle konflikt i Kosovo har afsløret de potentielle politiske virkninger af ustabilitet i _nabostater med risikoen for destabilisering af Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, Albanien og Montenegro. Den har også haft økonomiske virkninger for lande i regionen som f. eks. Rumænien og Bulgarien. Disse lande er allerede. på vej til EU-medlemskab, og denne proces vil ikke blive påvirket af udviklingen i regionen. Det afslører endnu en gang, hvor uløseligt forbundet problemerne i regionen er, og , det understreger behovet for en regional tilgang til problemerne. Landene i regionen i bredere'forstand, både ansøgerlandene og EU-medlemsstaterne, kan yde et særligt bidrag som eksempler på fremskridt (f. eks. demokratisering, multietnicitet, reform) og opbygning af praktisk gensidig afhængighed. ~2. EU' s nuværende regionale tilgang Den nye bredere politiske sammenhæng kræver en udvikling af den nuværende politik. Men selv uden denne vil det være hensigtsmæssigt tre år efter lanceringen af den regionale tilgang at stille forslag til en yderligere udvikling heraf. De seneste begivenheder og tempoet i udviklingen af andre beslægtede strategier betyder, at man bør være mere ambitiøs i uddybningen af den regionale tilgang. Den vil skulle afpasses efter de udfordringer, der følger af de ændrede forhold på stedet og den nye politiske kontekst. Kommissionens forslag i afdeliQ. g 3 i det følgende er derfor mere end rutineprægede "konklusioner" vedrørende udviklingen i de lande, den regionale tilgang er rettet mod, da de også skal ses som en reaktion på den ændrede situation og udfordringerne. Den regionale tilgang danner rammerne for en udvikling af forbindelserne med fem lande i regionen - Bosnien-Hercegovina, Kroatien, Forbundsrepublikken Jugoslavien, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien og Albanien - med hensyn til hvilke EF i 1996 endnu ikke havde udstedt forhandlingsdirektiver vedrørende associeringsaftaler. Disse fem stater faldt den gang og gør det stadig i to særskilte grupper. Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien og Albanien, som ikke var involveret i krigen i 1991- 95 og havde mere avancerede bilaterale forbindelser med EF på den ene side, og de tre andre lande, som er part i Dayton/Paris-fredsaftalerne, hvis overholdelse er en væsentlig faktor i den regionale stabilitet tillige med forbindelserne-med EU, på den anden side. Det primære mål med den regionale tilgang, som blev fastlagt i 1996, var at understøtte implementeringen af Dayton/Paris/Erdut-fredsaftalerne og skabe et område med politisk stabilitet og økonomisk velfærd ved: a) b) at fremme og støtte demokratiet og retsstaten (institutionsopbygning, reform af staten og den offentlige forvaltning, genetablering af civilsamfundet) og respekten for menneskerettighederne og mindretals rettigheder (navnlig hvad angår ikke forskelsbehandling mellem borgere og genetablering af flygtninge og fordrevne personer) og reaktivering af erhvervsvirksomheden (genopbygning af økonomien, reparation og forbedring af infrastruktur, nyorientering af tidligere krigs-økonomier til civile aktiviteter og tidligere planøkonomier til markedsreformer). 4 Den regionale tilgang er navnlig baseret på politiske og økonomiske betingelser, som Rådet (almindelige anliggender) fastlagde den 29. april 1997, og hvis overholdelse• udgør grundlaget for udviklingen af bilaterale forbindelser med EF på området handel (adgang til autonome handelspræferencer), finansiel og økonomisk bistand (i henhold til OBNOV A/genopbygnings3 ) og aftalernæssige forbindelser6 - og Phare4-programmeme5 • Der er siden blevet klart, at de fleste af disse mål ikke kunne realiseres på et rent nationalt grundlag - da flertallet af landene i regionen ikke blot deler samme ønSke om nærmere forbindelser med Den Europæiske Union, men også har mange af de samme problemer, og deres økonomier i varierende grad ~r indbyrdes afhængige af hinanden. Landene selv og Den Europæiske Union bør derfor lægge større vægt på både bilateralt, multilateralt og regionalt samarbejde. Bistanden til dem skal også indgå i et regionalt perspektiv og anspore dem til og kræve af dem, at de arbejder sammen og med deres naboer. i den bredere region og med EU om at fremme deres økonomiske udvikling. Navnlig den multilaterale dimension af den bestående tilgang bør understøttes for at undgå risikoen for en koncentration alene på en selektiv bilateralisme på bekostning af en virkelig ·regional strategi. 3. Y deriigere udvikling af den regionale tilgang Udviklingen både inden for og uden for regionen har betydet;- at der på kort sigt må reageres på den ændrede situation i regionen. Men det er også behov. for langsigtede strategier for en langfristet stabilisering af de lande, der er dækket af den regionale tilgang, og regionen i bredere forstand. Det skal være et element i strategien, at alle landene i regionen skal have mulighed for øget tilnærmelse til EU og. udsigt til fuldstændig integration i europæiske strukturer. De er behov for at fastlægge en ny tilgang til de ændrede omstændigheder i almindelighed og til at bøde på landenes manglende evne til at reagere på passende måde på de incitamenter, der allerede tilbydes (navnlig med hensyn til samarbejde på et bilateralt, multilateralt eller regionalt plan), og Kommissionen foreslår derfor en ny forbedret tilgang. Den skal føre til, at der igangsættes en proces for stabilisering og associering, som skal byde på bedre incitamenter til de berørte lande end tidligere. 4 Kommissionen har hvert halve år siden 1997 udarbejdet rapporter om overholdelse af betingelserne, på basis af hvilke Rådet har vedtaget konklusioner. Den autonome handelspræferenceordning, der generelt betegnes autonome handelsforanstaltninger (ATM), fmdes i forordning 70/97 af20. 12. 1996, EFT L 16 af 18. 1. 1997, senest ændret ved forordning 2863/98 af 30. 12. 1998, EFT L 358 af 31. 12. 1998. Albanien er ikke omfattet af dette instrument, da det tager sit udspring i den tidligere aftale mellem EF og SFRJ, der blev opsagt i 1991, da SRFJ ophørte med at bestå. Vinimporten fra Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien og Slovenien er stadig omfattet af ordningen, eftersom der endnu ikke er indgået bilaterale aftaler om vin med EF. Forordning 1628/96 af. , senest ændret ved forordning 851198 af. Forordning (EØF) m. 3906/89, som ændret ved forordning 3800/91 af 23. 12. 1991 til også at omfatte Albanien, forordning 1366/95 af 12. 6. 1995 til også at omfatte Kroatien, forordning 463/96 til også at omfatte Bosnien-Hercegovina. På line med Rådets konklusioner af 29. april1997 er Phare-bistanden til Bosnien-Hercegovina begrænset til projekter, der direkte støtter fredsaftalerne, særlig vedrørende etablering af forbindelser mellem republikkens forskellige enheder og flygtninges tilbagevenden. Kroatien har været suspenderet fra Phare siden august 1995. og Phare-fmansierede projekter som CAFAO, CAM-A OG CAM-ES. Samarbejdsaftalen med Albanien, som trådte i kraft i 1992; samarbejdsaftalen med Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, som trådte i kraft i 1998; transportaftalen med Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, der trådte i kraft i 1997. 5 Sådanne bedre incitamenter skal naturligvis være forbundet med strengere betingelser, både politiske og økonomiske, samt større vægt på kravet om regionalt samarbejde. Kommissionen foreslår derfor følgende for stabiliserings- og associeringsprocessen ved en kombination af både udbygning af de bestående instrumenter og nye initiativer til at forbedre situationen: · • stabiliserings- og associeringsaftaler, en ny type aftaleforbindelser, i hvilke der tages hensyn til sitliationen i hvert enkelt land, med udsigt til EU-medlemskab på basis af Amsterdam-traktaten, så snart Københavnskriterierne er opfyldt7 • udbygning af de bestående økonomiske og handelsmæssige forbindelser med og inden for regionen • udviklingidelvis nyorientering af den bestående økonomiske og finansielle bistand • udvidet bistand til demokratisering, civilsamfundet, uddannelse og opbygning af institutioner • nye samarbejdsmuligheder på forskellige områder, herunder retlige og indre anliggender (navnlig som følge af ikrafttrædelsen af Amsterdam-traktaten) • udvidelse af den politiske dialog, også på regionalt plan. Stabiliserings- og associeringsaftaler I øjeblikket består der aftalernæssige forbindelser i form af samarbejdsaftaler med to af de fem stater - Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien og Albanien. Indledning af forhandlinger om aftalernæssige forbindelser med de andre stater (hvilket i første omgang generelt betyder samarbejdsaftaler) inden for rammerne af den regionale tilgang afhænger af, at både generelle og specifikke politiske og økonomiske betingelser er opfyldt8 • til andre Nærmere forbindelser med EU er et meget stort politisk og økonomisk incitament for alle landene. Udsigten til aftalernæssige forbindelser bør realiseres gradvis og ses som et supplement stabiliseringsbestræbelser på det politiske, økonomiske, diplomatiske, humanitære og selv det militære felt. Der bør således opbygges sådanne forbindelser, så de kan spille deres rolle som et vigtigt politisk og økonomisk incitarr. ient til stabilis~ng og demokratisering i regionen på et individuelt grundlag og inden for · rammerne af den regionale tilgang9 • ·Den Europæiske Union er stillet over for geopolitiske udfordringer, som har krævet nye instrumenter til at styre dens bilaterale forbindelser med en gruppe lande ved to andre lejligheder ror nylig. Det gjaldt tilblivelsen ·af nye uafhængige stater i Central- og Østeuropa i 1989-90 og opløsningen af Sovjetunionen i 1991. Ved disse lejligheder udtænkte den begrebet med specifikke kategorier af aftalernæssige forbindelser - i de Jf. artikel 7 i fælles holdning, fastlagt af Rådet på grundlag af artikel 15 i traktaten om Den Europæiske Union, vedrørende iværksættelsen af EU' s stabilitetspagt for Sydøsteuropa. Jf. konklusionerne af Rådets samling (almindelige anliggender) den 29. april1997. Jf. stk. 21 i udkastet til stabilitetspagten for Sydøsteuropa, som godkendt af Rådet den 17. maj. 9 6 central- og østeuropæiske landes tilfælde Europaaftaler (baseret på artikel 238 10 med en specifik henvisning til udsigten til tiltrædelse) og hvad angår det tidligere Sovjetunionen, partnerskabs- og samarbejdsaftaler11 • Som reaktion på de ændrede omstændigheder i regionen tillige med konklusionerne af Rådets samling (almindelige anliggender) den 26. april 1999 og udkastet til stabilitetspagt skønner Kommissionen, at det ville være hensigtsmæssigt, at der iværksættes en stabiliserings- og associeringsproces, hvoraf et af elementerne kunne være en ny kategori af aftaler - stabiliserings- og associeringsaftaler - som i princippet ville kunne indgås med Bosnien-Hercegovina, Kroatien, Forbundsrepublikken Jugoslavien, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien og Albanien. Aftalerne skal skræddersyes efter de særlige forhold i hvert af de berørte lande. Hovedmålet skal være: • at nænne regionen til udsigten til fuldstændig integration i EU-strukturerne • at. støtte befæstelsen af demokratiet, retsstaten, økonomisk udvikling og reform, egnede administrative strukturer og regionalt samarbejde • at skabe formelle rammer for politisk dialog på både bilateralt og regionalt plan • at fremme de økonomiske forbindelser, handel, investeringer, erhvervspolitik, transport og udvikling og samarbejde på toldområdet med sigte _på nærmere integration i verdenshandelssystemet, inkl. mulighed for oprettelse af et eller flere frihandelsområder, når der er gjort tilstrækkeligt fremskridt med økonomisk reform • at skabe grundlag for samarbejde om retlige og indre anliggender • at skabe grundlag for samarbejde på det økonomiske, sociale, civile, teknologiske, energi- og miljømæssige og kulturelle område med støtte i "associeringsorienterede" bistandsprogrammer, lette lovgivningstilnærmelse i overensstemmelse med de relevante dele af Fællesskabets regel værk. som også kan· udformes med henblik på at Stabiliserings- og associeringsaftalerne (SAA) kunne give forbindelserne med regionen en ny dimension og træde i stedet for en eventuel samarbejdsaftale for de lande, som endnu ikke er nået dertil, og skabe nye, mere avancerede forbindelser med de lande, der allerede har en samarbejdsaftale. Betingelserne for indledning af forhandlinger om sådanne aftaler skal fortsat være dem, der er beskrevet i Rådets konklusioner af 29. april 1997 om indledning af forhandlinger om aftalernæssige forbindelser. For at der kan sluttes sådanne udvidede forbindelser med EU skal et land naturligvis også have nået et højt niveau af politisk og økonomisk udvikling, så det kan påtage sig de udvidede gensidige forpligtelser i henhold til de relevante dele af Fællesskabets regelværk. Under hensyn til stabiliserings- og 10 Nu artikel 31 O i traktaten om Den Europæiske Union. 11 baseret i f. eks. Moldovastilfælde pl artikel44, stk. 2, 47, stk. 2, sidste punktum, 55, 57c, stk. 2, 71, 80, stk. 2, 93, 94, 133 og 308 i traktaten om Den Europæiske Union. 7 associeringsprocessen, stabilitetspagten og den fremtidige EU-strategi skal der desuden lægge øget vægt på fremskridt med det regionale samarbejde. I afdeling 4 nedenfor i konklusionerne vedrørende de forskellige lande redegøres der for, hvomår der eventuelt kan indledes forhandlinger med de enkelte lande om stabiliserings- og associeringsaftaler. Kommissionen vil først aflægge beretning om, hvor vidt det er m~igt at indlede sådanne forhandlinger med Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien og Albanien. I lyset af Ko~ssionens henstillinger i denne forbindelse, vil der kunne udarbejdes passende forhandlingsdirektiver. I betragtning af de positive resultater til dato og landets overholdelse af de relevante betingelser er det sandsynligt, at Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien bliver det første land, med hvilket der indledes forhandlinger. Det vil~e ikke være hensigtsmæssigt at overveje forhandlinger med Bosnien-Hercegovina eller Kroatien, da de relevante betingelser endnu ikke er opfyldt. Men Kommissionen kunne udarbejde tekniske rapporter om, hvor vidt det er muligt at indlede sådanne forhandlinger på et senere stadium. Der gælder samme generelle udsigter for Forbundsrepublikken Jugoslavien som. for de andre stater, når det en gang overholder de relevante betingelser. I øjeblikket tilsidesætter. det de mest · grundliggende af dem. Demokratisering, civilsamfund og institutionsopbygning Stabilitet i de politiske strukturer, håndhævelse af retsstatsprincipperne, en effektiv offentlig forvaltning og et levedygtigt civilsamfund vil i høj grad hjælpe til at fremme den økonomiske udvikling. EU's indsats har og vil fortsat bygge på disse mål. Indsatsen har været r~ttet mod f. eks. støtte af frie og redelige valg og god parlamentarisk praksis, lovgivningsreform og vælgemddannelse, uafhængige medier og retsstatsforhold, ved hjælp af faglig bistand til reform af retsvæsenet, politiet og toldvæsenet, undervisning i medborgerkundskab, programmer til bekæmpelse af korruption (med udgangspunkt i erfaringerne på toldområdet i Albanien og Bosnien-Hercegovina), erhvervsuddannelse (også på højere niveau) og udvikling af overbelastede og underbemandede offentlige forvaltninger (hvilket på sin side vil bidrage til stabilisering, udvikling og effektiv gennemførelse af bistandsprogrammerne) samt støtte til civilsamfundsorganisationer og - initiativer. Der vil særlig blive lagt vægt på gennem civilsamfundsorganisationer at genskabe konsensus efter konflikter, at løse konflikter og at lette de psykologiske konsekvenser af krig. Der ville kunne tages hensyn til den regionale dimension ved kanaliseringen af finansielle ressourcer til lokale samfundsbaserede organisationer side om side med realiseringen af de fælles overordnede mål for udviklingen af demokratiet i regionen. Retlige og indre anliggender Der vil kunne overvejes initiativer på området retlige og indre anliggender - ikke blot som en del af stabiliserings- og associeringsaftalerne, men i almindelighed. Både Fællesskabet og medlemsstaterne vil kunne yde støtte til institutionsopbygning til at gøre lovhåndhævelsen, grænsekontrollen, bekæmpelse af organiseret kriminalitet og korruption mere effektiv12 , også i form af "twinning". Der vil kunne ydes koordineret 12 inden for rammerne af Fællesskabets toldbistandsmission på baggrund af resultaterne af CAFAO i Bosnien-Hercegovina og CAM-A i Albanien. 8 støtte i forbindelse med migration med udvikling af de relevante retsinstrumenter, særlig i forbindelse med tilbagetagelse. Handel Den bestående ordning med autonome handelspræferencer til de lande, der er dannet ud fra det tidligere Jugoslavien (og som kun Bosnien-Hercegovina og Kroatien i øjeblikket har adgang til), vil fortsat være at betydning, indtil der er etableret aftalernæssige forbindelser med Bosnien-Hercegovina, Kroatien og Forbundsrepublikken Jugoslavien. Kommissionen agter i fremtiden at opdele den eksisterende ordning med autonome handelspræferencer i særskilte præferencer for Bosnien-Hercegovina og Kroatien for at sikre en gennemskuelig og rimelig fordeling af præferenceme13 mellem disse lande og for at træffe forberedelse til eventuelt fremtidige forhandlinger om en aftale. Kommissionen vil i overensstemmelse med Rådets konklusioner af 9. november 1998 og i afventning af en stabiliserings- og associeringsaftale i nær fremtid forelægge et formelt forslag. til opgradering af den bilaterale handelsordning med Albanien til en præferenceordning svarende til, hvad der tilbydes. andre lande i regionen14 • En udvidelse af forbindelserne med en stabiliserings- og associeringsaftale vil få handelsmæssige som berøres. for de gensidige Handelsforbindelserne med disse lande vil blive styrket med deres tiltrædelse af WTO. implikationer forpligtelser, Økonomisk og finansiel bistand institutioner, og stærke og demokratiske Økonomisk og politisk udvikling bør gå hånd i hånd. I landene i regionen forudsætter en solid makroøkonomisk politik. en velfærdsbalance vil på sin side kunne styrke deres politiske systemer. Hvis de økonomiske barrierer mellem landene i regionen fjernes, vil der kunne etableres nærmere politiske forbindelser. Kommissionen vil i nært samarbejde med de internationale finansieringsinstitutioner fortsætte med at overvåge den makroøkonomiske udvikling og uddybe sin dialog med landene på dette område. Den finansielle bistand vil blive rettet mod at opbygge stærke, stabile markedsøkonomier, som er velintegreret med nabolandenes og den europæiske og globale økonomi. Der vil blive brug for store for omstilling og genopbygning. og investeringer infrastruktursammenk:oblinger. Det er derfor nødvendigt at skabe det rette klima for private sektors finansieringsevne og finansieringsbehovene. til at udfylde kløften mellem den offentlige i betragtning af behovet investeringer I 1999 vil den finansielle bistand fra Fællesskabets budget til de lande, der er omfattet af den regionale tilgang, nå op på næsten 700 mio. €. · (se bilag 1). Der vil utvivlsomt blive behov for endnu mere bistand til at underbygge EU-bidraget til gennemførelsen af stabilitetspagten og EU' s fælles strategi og til at afhjælpe følgerne af Kosovo-krisen og dække omkostningerne ved genopbygning. Budgetmyndigheden vil til sin tid blive anmodet om at træffe de nødvendige beslutninger på basis af forslag fra Kommissionen. EU kan ikke forpligte sig til at gennemføre ambitiøse programmer uden at have de 13 Det kommer ikke til at gælde ordningerne for vin, som stadig vil være et samlet anliggende, der skal gælde for Bosnien-Hercegovina, Kroatien og Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien. Forbundsrepublikken Jugoslavien vil naturligvis først få tildelt sin "andel" af de generelle præferencer, når det har opfyldt de relevante kriterier. 14 For hvilken der vil blive anmodet om en WTO-undtagelse. 9 nødvendige mekanismer og midler til at garantere en smidig, velkoordineret og effektiv anvendelse af alle Fællesskabets bistandsinstrumenter på en måde, der er afpasset efter omstændighederne. Kommissionen vil stille forslag til et retsgrundlag for bistanden til regionen som helhed under hensyn til samspillet med Phare-programmet, og den er i færd med at undersøge spørgsmålet om, hvilke gennemførelsesmekanismer/strukturer der skal tages. i brug, også med hensyn til kanalisering af bistand fra andre donorer. · Retsgrundlagene vil kunne skabes/ændres til at lette gennemførelsen af Fællesskabets regionalt samarbejde programmer (grænseoverskridende/regional anvendelse af nogle af dem er i øjeblikket ikke mulig, fordi ikke alle potentielle partnere har adgang til Phare-programmet). til genopbygning og finansiel bistand for EU er selv en model for, hvordan man løser konflikter og fremmer forsoning gennem nært samarbejde om at nå fælles mål samtidig med respekt for national suverænitet og territorial integritet. Stater, der ønsker nærmere forbindelser med EU, vil skulle udvise samme adfærd, og EF' s finansielle bistand og udviklingen a~ de bilaterale forbindelser vil skulle fokusere på den regionale økonomi og ·behovet for at skabe en gensidig afhængighed, hvilket ikke alti~ har været tilfældet. I overvejelserne over levering af EF bistand og bilateral bistand (med undtagelse af bistand af humanitær art og til demokratisering og menneskerettighedsspørgsmål) til regionen og til de enkelte lande skal der tages hensyn til, hvorvidt landene er rede til at samarbejde med hinanden, f. eks. om eventuelle gensidige handelspræferencer eller frihandelsområde og toldunionen15 • Samarbejde mellem stater skal også i stigende grad være en forudsætning for nærmere forbindelser med EU og for bistand. En procentdel af bist~den i henhold · til multimodtagerprogrammer vil kunne forbeholdes flerlande- eller grænseoverskridende initiativer til politisk eller økonomisk samarbejde (med andre lande i regionen, med nabolande, som søger tiltrædelse af EU, og med EU-medlemsstater). Der vil kunne fokuseres på fremme af udvekslinger, fælles projekter og institutioner og opbygning og yderligere regional styrke. På det makroøkonomiske ·niveau vil Kommissionen i samarbejde med de internationale finansieringsinstitutioner fortsætte med nøje at overvåge den makroøkonomiske udvikling. Kommissionen vil som tidligere foruden gavebistand ekstraordinært overveje betalingsbalancestøtte til de lande i regionen (og tilstødende lande), som er berettigede til sådan støtte. Den bilaterale bistand kunne også omfatte gældssanering eller -eftergivelse, særlig for de lande, som har været særlig hårdt ramt af de nylige bekostelige og destabiliserende begivenheder. Politisk dialog Stabiliserings- og associeringsaftalerne · skal som nævnt ovenfor omfatte en udvidet politisk dialog på multilateralt/regionalt plan. Der må også inden for rammerne af stabiliserings- og associeringsprocessen tages hensyn til dette i forbindelse med lande, som ikke kan komme i betragtning med hensyn til denne type aftaler. Dialogen skal (fra supplere den bilaterale dialog. Den skal tjenestemandsplan formationer til (formandskabet/Kommissionen eller den nye trojka) og bør, når det er muligt, afholdes i regionalt/subregionalt regi, således at landene får lejlighed til at mødes og drøfte anliggender af fælles og regional interesse. Politiske erklæringer som i juni 1998 for foregå på i forskellige planer ministerplan) forskellige og 15 Idet RS/FRJ og FBiHIK. roatien-strukturer på bekostning af B iH som helhed skal undgås. 10 Bosnien-Hercegovinas vedkommende vil også kunne overvejes samt ordninger for tekniske diskussioner som i den rådgivende taskforce EU/BiH. 4. Almindelige konklusioner EU er på basis af de hidtidige erfaringer med den regionale tilgang rede til et langsigtet og væsentligt engagement i stabilisering af regionen. Stabiliseringsindsatsen vil i første række blive samlet om de fem lande men vil også få et bredere· sigte mod hele regionen. Den regionale tilgang og dens anvendelsesområde, instrumenter og betingelser er grundlæggende stadig gyldig. På baggrund af den fremtidige fælles EU-strategi for regionen og forslaget til en stabilitetspagt for Sydøsteuropa og navnlig de ændrede omstændigheder i regionen, -bør den dog væsentlig udbygges. Af denne grund har Kommissionen foreslået, at der iværksættes en stabiliserings- og associeringsproces, hvis vigtigste faktor vil blive, at de fem lande - til gengæld for overholdelse af de relevante betingelser- tilbydes en ny form for aftalernæssige forbindelser, nemlig stabiliserings- og associeringsaftaler. Blandt andre elementer kan nævnes udvidet og nyorienteret bistand, øget støtte til demokratisering, udvikling af handel og politisk dialog og samarbejde på nye områder. Under udformningen af politikken over for regionen og særlig i forbindelse med efterkrigs-situationen i Kosovo må man gøre sig omhyggelige overvejelser over, hvilket · samspil der kan skabes mellem disse politikker over for regionen - den bestående regionale tilgang og den foreslåede stabilitetspagt - og andre aktørers politikker (FN, OSCE, WEU og NATO, de relevante internationale finansieringsinstitutioner). For at strategien kan krones med held vil befolkningen og regeringerne i regionen også skulle deltage og gøre en beslutsom indsats for f. eks. tiltrædelse af WTO, eventuel oprettelse af ·frihandelsområder mellem landene og inden for regionen og udvidet regionalt samarbejde på bilateralt og multilateralt plan samt overholdelse af de betingelser, som den bestående regionale tilgang er forbundet med. Den regionale tilgang såvel som al anden politik, som EU og verdenssamfundet i almindelighed vedtager, har sine begrænsninger. Regionens fremtid ligger i hænderne på dens befolkning og regennger. 11 Landespecifikke konklusioner lande opfylder betingelserne Kommissionen vil fortsætte med at udarbejde regelmæssige rapporter om, hvordan de berørte. og associeringsprocessen. Kommissionen kan med hensyn til de samlede forbindelser med landene i stabiliserings- og associeringsprocessen på nuværende tidspunkt drage følgende praktiske konklusioner16 for hvert af landene: stabiliserings- tilknytning til i Bosnien-Hercegovina ·Der vil blive indledt forhandlinger med Bosnien-Hercegovina om en stabiliserings- og associeringsaftale, så snart landet har opfyldt de relevante betii;tgelser. Kommissionen vil til sin tid udarbejde en teknisk rapport om, hvorvidt det er hensigtsmæssigt at indlede forhandlinger om en sådan aftale. Den politiske og økonomiske dialog vil kunne udvides inden for de bilaterale forbindelser med Bosnien-Hercegovina og under de fremtidige forhandlinger. Den rådgivende taskforce vil også kunne spille en rolle. Der bør overvejes muligheder for en udvidelse af samarbejdet på specifikke områder, og kommunikation og dialog bør fremmes, også på regionalt plan. Bosnien-Hercegovina bør for nærværende fortsat have adgang til Det Europæiske Fællesskabs autonome handelspræferencer og Phare-bistand til genopbygning og institutionsopbygning og støtte af fredsaftalerne, idet landet dog først vil få fuld adgang til den "traditionelle" Phare-bistand, når · myndighederne på centralstats- og landeplan en gang har opfyldt de relevante betingelser. Man håber, at der er nået fremskridt i den forbindelse inden udgangen af næste rapportperiode. Kroatien 'Der vil blive indledt forhandlinger med Kroatien om en stabiliserings- og associeringsaftale, så snart landet har opfyldt de relevante betingelser. Kommissionen vil til sin tid udarbejde en teknisk rapport om, hvorvidt det er hensigtsmæssigt at indlede forhandlinger om en sådan aftale. Kommunikation og udveksling af synspunkter vil kunne intensiveres inden for de bilaterale forbindelser og under de fremtidige forhandlinger, også inden for mere strukturerede rammer som f. eks. politisk dialog og en teknisk rådgivende taskforce. Kroatien bør for nærværende fortsat have adgang til Det Europæiske Fællesskabs for at hæve autonome handelspræferencer. Det er en suspensionen af Phare-bistanden, at der sker et yderlige fremskridt i retning af demokrati, bl. a. med hensyn til reform af medierne, valgreform og flygtninges tilbagevenden i overensstemmelse med betingelserne af 29. april 1997. Man håber, at der er nået fremskridt i den forbindelse ·inden udgangen af næste forudsætning 16 Baseret på den generelle vurdering af udviklingen i hvert land (se bilag 2 til denne meddelelse) og den mere detaljerede faktuelle rapport om overholdelse af betingelserne i tilknytning til den regionale tilgang siden oktober 1998 (se Kommissionens arbejdsdokument om emnet: SEK(99)714 af 14. 5. 1999). 12 rapportperiode. EF har dog ydet bistand på andre områder (humanitær bistand, støtte til demokratisering, også til uafhængige medier, og genopbygning i forbindelse med flygtninges tilbagevenden) og vil fortsætte hermed. Der vil blive øremærket yderligere bistand til områder, der er relevante for tidviklingen af demokratiet, økonomisk reaktivering i områder, hvortil flygtningene vender tilbage, og uddannelse f. eks. Tempus og Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut). (herunder Forbundsrepublikken Jugoslavien Jugoslavien er berettiget På baggrund af den vedvarende konflikt i Kosovo og den indlysende tilsidesættelse af de relevante betingelser kommer det ikke på tale at diskutere~ til autonome hvorvidt Forbundsrepublikken handelspræferencer eller Phare-bistand eller en stabiliserings- og associeringsaftale. Forbundsrepublikken Jugoslavien vil få adgang til disse instrumenter, når de relevante betingelser er opfyldt. mellemtiden vil Forbundsrepublikken ·Jugoslavien fortsat kunne modtage til humanitær bistand og OBNOV Algenopbygningsbistand (som i hovedsagen er begrænset til Kosovo og, Montenegro- bistanden til Serbien gælder kun støtte af de uafhængige medier), idet vægten særlig skal lægges på flygtninges og internt fordrevne personers tilbagevenden. til demokratisering og. få adgang forhandlinger om støtte l · På grund af den vedvarende konflikt i Kosovo skal de bestående foranstaltninger mod Forbundsrepublikken Jugoslavien/Serbien styrkes på linje med Rådets konklusioner af 26. april 1999, hvor der også blev vedtaget en olieembargo. Der er tale om en våbenembargo, et visumforbud (som allerede gælder for de ansvarlige for undertrykkelse af de uafhængige medier), et forbud mod levering af udstyr, som kan anvendes til terrorisme og politiundertrykkelse, et moratorium på som Forbundsrepublikken eksportkreditter, Jugoslaviens/Serbiens regering har i udlandet, forbud mod nye investeringer, flyveforbud for luftfartsselskaber, der er registreret i Forbundsrepublikken Jugoslavien. De vigtigste bilaterale forbindelser med Det Europæiske Fællesskab er statens (Forbundsrepublikken Jugoslaviens) som sådan. Da disse instrumenter ikke kan anvendes til fordel for Montenegro, vil der blive benyttet andre EF instrumenter til at hjælpe denne republik. Der bevilges budgetbistand til at dække omkostningerne i forbindelse med internt fordrevne personer fra Kosovo. indefrysning af, de midler, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien På baggrund af de positive resultater hidtil og landets overholdelse af de relevante betingelser og i overensstemmelse med konklusionerne af Rådets samling (almindelige anliggender) den 8. og 26. april 1999, vil Kommissionen udarbejde en teknisk rapport om, hvorvidt det er hensigtsmæssigt at indlede forhandlinger om en stabiliserings- og associeringsaftale med Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien. Kommissionen vil under hensyntagen til drøftelserne i Rådet kunne rette henstilling om forhandlingsdirektiver. I mellemtiden vil samarbejdsaftalen og transportaftalen blive videreført, og forbindelserne vil blive intensiveret inden for disse rammer og i den politiske dialog med en ændring af opdraget for arbejdsgruppen vedrørende told og beskatning til også at omfatte statistiske anliggender som opfølgning af mødet i Samarbejdsrådet i 13 marts 1999. Landet vil fortsat modtage bistand fra Fællesskabet, navnlig inden for rammerne af Phare. Beslutning om Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedoniens adgang til Phares supplerende multi-modtagerprogrammer vil blive truffet fra sag til sag under hensyn til, hvilken sammenhæng der er, og hvilken ekstra værdi der tilføres det nationale program. Der vil også blive bevilget budgetbistand til dækning af omkostningerne i forbindelse med flygtninge. Albanien. Kommissionen er på baggrund af konklusionerne af Rådets samling (almindelige anliggender) den 26. april1999 rede til sin tid at udarbejde en teknisk rapport om, hvorvidt det er hensigtsmæssigt at indlede forhandlinger om en stabiliserings- og associeringsaftale med Albanien. Kommissionen vil under hensyntagen til drøftelserne i Rådet kunne rette henstilling om. forhandlingsdirektiver. I mellemtiden vil de aftalemæssige forbindelser med Fællesskabet, der bygger på samarbejdsaftalen af 1992 og den dertil knyttede erklæring om politisk dialog, blive videreført, og der vil blive nedsat nye arbejdsgrupper (om infrastruktur og landbrug). Der vil i nærmeste fremtid blive fremsat et formel forslag til en bilateral handelsordning i overensstemmelse med konklusionerne af Rådets samling (almindelige anliggender) den 9. november 1998 med henblik på opgradering af den bilaterale handelsordning til regionale standarder. P hare-bistanden og anden' EF -bistand vil fortsætte med sigte på yderligere fremskridt med stabilisering, genrejsning, økonomisk reform og demokratisering af landet samt fremme af det regionale samarbejde. EU vil navnlig fortsætte med at. støtte genoprettelsen af en fungerende politistyrke i samarbejde med den styrkede WEU-mission og at forbedre sin toldbistandsmission på basis af den ændrede toldkodeks. Der bevilges· budgetbistand til udgifter i forbindelse med flygtninge. Den nylig vedtagne betalingsbalancestøtte vil blive gennemført omgående, og Kommissionen og de internationale finansieringsinstitutioner vil føre nøje tilsyn med den makroøkonomiske udvikling. 14 - - Samlet bistand til Kosovos nabolande 1991-99 (mio. €) (l) Bilag 1 (Forpligtelser) ALBANIEN (2) EX-JUGOSLAVISKE LANDE BULGARIEN RUMÆNIEN IALT BOSNIEN (3) KROATIEN FRJ. FYR OM MULTI- LANDE 616,4 754,5 49,6 41,7 236,7 9,8 608,0 827,0 3143,6 EF-BISTANDENS ART PHARE + OBNOV A HUMANITÆR BISTAND (ECHO) FØDEVARESIKKERHED (GDVIII) BETALINGSBALANCE- STØTTE (GD Il) EIB 1032,1 290,8 262,8 45,7 236,1 41,2 16,5 20,0 46,0 - 60,0 - - - - - - - - 40,0 - 2,0 - - - 4,7 - 2,0 - 1915,4 16,5 650,0 580,0 1350,0 571,0 1052,0 1669,0 ANDRE AKTIONER (4) 122,8 221,2 9,3 17,5 12,3 r. t. r. t. 385,1 SAMLET EF-BISTAND 862,9 2067,8 349,7 322,0 324,4 258,2 1833,7 2461,0 8479,6 Bistand fra medlemsstaterne (90-97) 712,8 507,9 1165,9 712,4 178,2 754,8 3069,4 7101,4 TILSAMMEN 1575,7 2575,7 1515,6 1034,4 502,5 258,2 2588,5 5530,4 15581,0 EBRD 68,0 70,0 511,0 143,0 296,0 1283,0 2371,0 (l) Udgangen af april 1999 for Albanien og tidligere jugoslaviske lande, undtagen EIB- & · EBRD-tal, som omfatter bistand fra 1991 til 1998. Udgangen af 1998 for alle data vedrørende Rumænien og Bulgarien. (2) Gavebistand til Albanien i form af makrofinansiel bistand, 1992 og 1994, indgår i Phare-finansieringen. (3) Af de 60 mio. € i betalingsbalancestøtte vil de 15 mio. €, der er programmeret for 1999, blive finansieret via Oboova Det samlede beløb på Phare+Obnova-posten er således nedsat med 15 mio. € for at udgå dobbel~egning. (4) Blandt andre aktioner kan navnlig nævnes fødevarehjælp til Albanien fra EUGFL (120 mio. €), minerydning og andre aktioner i Bosnien (200 mio. €) og støtte til demokratisering. f. i. = foreligger ikke · ~ 16 Bilag 2 Udviklingen i. landene under den regionale tilgang siden 1996, særlig med hensyn til overholdelse siden oktober 1998 af de med den regionale tilgang forbundne betingelser De politiske fremskridt, der er nået i hvert land som beskrevet i det følgende, har været påvirket af, i hvilket omfang de har været rede til at sætte udviklingen af forbindelserne med EU og tillige med deres naboer i regionen over nationale (nationalistiske) int'eresser. Det er tydeligt, at nogle lande på visse områder endnu ikke har bevist deres engagement i den europæiske fremtid, som de ·lægger krav på. Hertil kræves der respekt for de demokratiske principper og samarbejde mellem stater. Specielt respekten for målene for den regionale tilgang har været sporadisk, afhængigt af hvor villige de berørte lande har været til at_ gøre den nødvendige indsats. F. eks. er demokratiseringsniveauet steget alle steder undtagen i Serbien; medens respekten for mindretallenes rettigheder varierer fra land til land. Gennemførelsen af fredsaftalerne har været ujævn, navnlig hvad angår flygtninges tilbagevenden og samarbejde med ICTY. Der har kunnet konstateres et vist fremskridt i de bilaterale forbindelser, men ikke med det regionale samarbejde som sådari. Bosnien-Hercegovina udgør et særligt tilfælde på Balkan. Det befinder sig i en trefoldig omstillingsproces: fra status s9m en af forbundsrepublikkerne i Den Socialistiske Føderative Republik Jugoslavien til uafhængig republik, fra en socialistisk økonomi til markedsøkonomi, fra borgerkrig mellem tre etniske grupper til fred inden for en "enkelt republik bestående af to enheder". V ed krigens slutning havde Bosnien-Hercegovina mistet 23% af sin befolkning før krigen; BNP og indkomsten pr. indbygger er faldet med tre fjerdedele, industriproduktionen med over 90% og over l ,2 millioner af befoijmingen er flygtet til udlandet, heraf ca. 750 000 til EU-lande. Siden 19?6 har reformerne været langsomme på grund af landets særlige politiske struktur og de nationalistiske politiske formeringer, der dominerede den politiske scene indtil det seneste valg. Valget i _ september 1998 var til dels et første eksempel på svindende tilslutning til de vigtigste nationalistiske partier. Dayton-aftalerne kan betragtes som en succes, hvad angår den militære dimension. På den civile side er der sket store fremskridt (udlevering af nogle krigsforbrydere til domstolen i Haag, vedtagelse af fælles symboler, oprettelse af fælles institutioner, økonomisk genopbygning). Men med hensyn til tilbagevenden af flygtninge tilhørende minoritetsgrupper, de fælles institutioners funktion og retsreformen har fremskridtene ikke været helt tilfredsstillende. I perioden 1996-98 har realvæksten i økonomien på den anden side været på i gennemsnit 40% om året på statsplan, id~t politisk modstand mod fredsprocessen fra Republika Srpskas side har ført til to års økonomisk stagnation i denne enhed indtil udpegelsen af premierminister Dodik i begyndelsen af 1998. Den hurtige forbedring skete fra et lavt udgangspunkt, og indkomsterne og de sociale ydelser ligger på det laveste niveau i Europa. Bosnien Hercegovinas største problem har været, at staten aldrig er blevet virkeligt befæstet. Det skyldes Bosnien-Hercegovinas ledelses holdning, som stadig ikke fuldt ud kan regne med samarbejde inden for de fælles institutioner, og tillige de komplicerede institutionelle rammer. I begyndelsen af , 1999 var der tegn på forbedring på visse policy-områder, navnlig med hensyn til privatisering, investeringslovgivning, toldlovgivning og den finansielle sektor. Der er taget nogle vigtige reformskridt i retning af markedsøkonomi, men der er endnu lang vej tilbage. Den største risiko er fattigdom og social uro, særlig i til demokratisering og overholdelse af Republika Srpska. Med hensyn menneskerettighederne er der sket fremskridt på visse områder, men den seneste politiske udvikling i Republika Srpska og i Kosovo har for nærværende bremset enhver yderligere generel udvikling. Der skal stadig sættes ind på samarbejde mellem de forskellige etniske grupper, omend der er indtruffet en positiv udvikling, særlig på det partipolitiske område. Samarbejdsvilje hos nogle lokale myndigheder i Republika Srpska er for meget nylig blevet forbedret. Der er også sket en interessant udvikling inden for medierne, og der forventes en yderligere forbedring i de kommende·måneder. Det regionale samarbejde fortsætter på forskelligt plan, men ubehørig indflydelse fra Zagreb og Beograd er stadig mærkbar. Gennemførelsen af Dayton/Paris-aftaleme skrider af forskellige. grunde langsomt frem. Kroatien har demonstreret, at det er rede til en vis indsats for stabilisering og normalisering efter krigens afslutning. Det har vist, at det er åbent over for udvidet samarbejde med verdenssamfundet. Integration i de europæiske og Euro-Atlantiske strukturer er en prioritet i kroatisk politik. Der er visse tegn på ·accept af de relevante internationale og nationale juridiske rammer for respekten for retsstaten. Der er sket fremskridt i civilsamfundet med en interessant udvikling i folkeopinionen bort fra nationalistiske betragtninger, som det politiske liv i Kroatien var baseret på, i retning af et mere modent pluralistisk system. Den kroatiske økonomi udviklede sig· godt indtil 1998, hvor konsekvenserne af den manglende evne til at foretage strukturreformer begyndte at vise ·sig. Der er indtruffet en betydelig forbedring i det regionale samarbejde og med den formelle integration af Østslavonien. Det ømtålelige spørgsmål med flygtningenes tilbagevenden har krævet et stærkt internationalt pres, og der er endnu alvorlige vanskeligheder med indfrielse af Kroatiens tilsagn. Denne kløft mellem de formelle tilsagn og deres indfrielse forhindrer Kroatien i at nå de fornødne standarder for demokratisering. Til trods for regeringens erklærede hensigter synes situationen at have stået i stampe de seneste måneder. Fremskridtene siden oktober 1998 med overholdelsen af de forskellige betingelser er stadig selektive. En virkelig indfrielse af de internationale forpligtelser internationalt pres. trods Demokratisering og respekt for menneskerettighederne er områder, hvor der er størst anledning til bekymring, navnlig· hvad angår reform af valgloven og demokratisering af medierne, 'hvor der ikke kan berettes om fremskridt. Der forventes en yderligere positiv udvikling· med hensyn til respekten for mindretallene og deres rettigheder. Samarbejdet med nabolandene har været ret tilfredsstillende, og Kroatien har vist sig villig til at løse udestående problemer ad diplomatisk vej. Dog er der stadig problemer i forbindelserne med Føderationen Bosnien-Hercegovina. Trods ret gode resultater i tidligere tid og en tilfredsstillende lovgivning er der stigende bekymring omkring forringelsen af den økonomiske situation. Med hensyn til overholdelse afDayton- og Erdut-forpligtelserne er der taget positive skridt til flygtningenes tilbagevenden, skønt processen stadig forløber langsomt. Normaliseringen i de krigsskadede områder fortsætter, men der er behov for en yderligere indsats, navnlig med gennemførelsen af programmet for genskabelse af tillid. for vedvarende forekommer ikke til I Forbundsrepublikken Jugoslavien er billedet blandet. med meget kontrasterende udviklinger i Serbien og Montenegro. Der er ikke sket noget fremskridt med i Serbien/Forbundsrepublikken Jugoslavien (FRJ). demokratisering og reform Ophævelsen af befolkningens rettigheder i Kosovo i 1989 affødte i sidste ende en åben konflikt," som har påvirket nabostaterne. I almindelighed har der i Serbien/FRJ været en modstrid mellem respekt i teorien for de demokratiske principper, som er nedfældet i forfatningen, lovgivningen og de forpligtelser, som følger af forskellige internationale 18 l traktater og konventioner, og disse pnnc1ppers anvendelse i. Praksis. Selv inden erklæringen af krigstilstand var det klart, at de demokratiske principper, navnlig. mediefriheden og de akademiske friheder samt iriden for administration og retsv~sen, blev vedvarende krænket. Forbundsrepublikken Jugoslaviens og Serbiens forfatning og indeholder bestemmelser om udbredte mindretalsrettigheder, men de lovgivning forskellige mindretalsgrupper - kosovo-albanere, kroater og ungarere og Sandzak muslimer - har i varierende grad haft vanskeligheder med at få lovgivningen overholdt, og det mest graverende eksempel herpå er begivenhederne i Kosovo. F. eks. Gonzalez henstillingerne er ikke blevet efterkommet, og med udråbDingen af krigstilstand i marts 1999 og de tiltagende massedeportationer med de denned forbundne ubeskrivelige grusomheder er der end ikke et skin af demokrati tilbage. · Kosovo er nu et totalt lovløst område. De økonomiske reformer har været sporadiske, hvor nedbringelsen af krigstids-hyperinflationen gradvis undermineres af en lempeligere valuta- og skattepolitik forud for valget i 1997; det har affødt et pres på de knappe finansielle ressourcer som følge af et voksende underskud over for udlandet og på statsfinanserne, pustet til inflationen i slutningen af 1998 og hæmmet privatiseringen. I det sidste år har politikken over for Kosovo haft alvorlige konsekvenser for økonomien, både med hensyn til omkostningerne ved krigen og nu NATQ's luftangreb på det. militære/industrielle grundlag og fysisk infråstruktur. Forud for optrapningen af Kosovo krisen, som førte til en forværring af forbindelserne med nabolandene og afbrydelse af de forbindelser med visse andre stater, havde Forbundsrepublikken diplomatiske Jugoslavien gjort visse fremskridt i det regionale samarbejde, navnlig med hensyn til normalisering af forbindelserne med Kroatien, men spørgsmålet om efterfølgniDgen af Den Socialistiske Føderative Republik Jugoslavien og fordelingen af dennes gæld og aktiver er endnu uløst, hvilket har implikationer for Forbundsrepublikken Jugoslaviens deltagelse i internationale organisationer og fora. Udviklingen i Montenegro har derimod været mere positiv. Udskiftningen efter et frit og redeligt valg af Bulatovic's Milosevic venlige styre med en koalition under ledelse af præsident Djukanovic har resulteret i en positiv udvikling i retning af reform og demokratisering, der støttes af Den Europæiske Union. Dette har betydet en mærkbar forværring af forbindelserne på næsten alle områder og niveauer mellem Beograd og Podgorica, men denne udvikling er fortsat til trods for voksende pres og trusler på forbundsplan og tilstedeværelsen af et stort antal flygtninge og fordrevne personer. Der foregår økonomiske reformer, omend langsomt, navnlig med hensyn til privatisering. Montenegro blev i januar indrømmet en særlig undtagelse fra forbuddet mod i Forbundsrepublikken Jugoslavien. foretaget af luftfartsselskaber flyvninger registreret til EF I de sidste tre år har D~n Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien været en stabiliserende faktor i regionen. Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien har bevist sin politiske modenhed og sin tilslutning til de demokratiske principper, som det ses af den gnidningsløse omstilling i landet efter et frit og redeligt valg. Siden indsættelsen af den nye regering er der taget væsentlige skridt til at styrke respekten for og beskyttelsen af mindretal, særlig det albanske mindretal, hvilket frigivelsen af Tetovos og Gastivars borgmestre er et eksempel på. Men selv inden da har politiske partier, der repræsenterer det albanske mindretals interesser, altid haft sæde i regeringen. Landet har bevist, at det er indstillet på regionalt samarbejde. Det er besluttet på at skabe gode forbindelser og løse verserende problemer med nabolandene, hvilket for nylig gav sig udslag i undertegnelsen af den fælles erklæring med Bulgarien til løsning af sprogproblemet mellem de to lande. Foruden politiske forbindelser har Den Tidligere 19 Jugoslaviske Republik Makedonien · også opbygget vigtige økonomiske. og handelsmæssige forbindelser med landene ·i regionen (aftale med Slovenien, Kroatien, Bosnien-Hercegovina og Forbundsrepublikken Jugoslavien). Landets samarbejde med verdenssamfundet om at finde en fredelig løsning på Kosovo-krisen blev yderligere understreget, da det accepterede stationering af NATO-tropper og modtagelse åf flygtninge. Menneskerettighederne og retsstatsprincipperne er beskyttet ved en alsidig lovgivning, ·skønt ytringsfriheden endnu kræver større opmærksomhed. Mellem 1996 og 1999 var landet med regeringens økonomiske reformer og stabiliseringspolitik på linje med IMF -henstillingerne i stand til at opnå en makroøkonomisk stabilitet, idet IMF programmet s~den udgangen af 1998 dog har været på vildspor, fordi anden tranche af det treårige lån i henhold til den udvidede strukturtilpasningsfacilitet (ESAF) var forbundet med privatisering af tolv store industrikonglomerater, med hensyn til hvilken der endnu ikke er ·nået til enighed. Arbejdsløsheden har imidlertid været høj siden 1996. De markedsøkonomiske reformer fortsætt~ med en reform af lovgivning og forskrifter, medens der endnu kræves en særlig indsats med reform af banksektoren. Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien bar derfor ikke blot overholdt principperne i EU's. regionale tilgang men har samtidig spillet en eksemplarisk rolle i de sidste tre år, som har hjulpet til at realisere målene for denne EU-politik. Krisen i 1996 i Albanien, som blev fremkaldt af sammenbruddet i pyramide-ordningerne i slutningen af 1996 og tidligere uregelmæssigheder ved parlamentsvalget i maj 1996, blev holdt under kontrol takket være en koordineret international reaktion. Der blev indsat en national forsoningsregering efter det almindelige valg i juni/juli 1997 og den midlertidige stationering af en international beskyttelsesstyrke. En ny regering under ledelse af premierminister Nano (juli 1997 til oktober 1998) var i stand til at opnå en mærkbar makroøkonomisk stabilisering, og de første skridt ·blev taget til at afvikle pyramide-ordningerne og til administrativ reform. Albanien fortsatte imidlertid som følge heraf og det demokratiske partis vedvarende boycott af parlamentet med at lide under brud på den offentlige orden og udbredt kriminalitet og korruption. Ytringsfriheden og andre grundlæggende friheder var garanteret, men Albanien led stadig under strukturbetingede problemer, som havde deres rod i en tid forud for. krisen (ringe infrastruktur, svage statsinstitutioner). Landets skrøbelighed blev tydeliggjort ved flere lejligheder, bl. a. under de nye optøjer i september 1998. Premierminister Majkos nye regering (siden oktober 1998) har vist et mere seriøst engagement i de strukturbetingede problemer i landet, men ligger naturligt urider for de fremherskende traditioner i det albanske samfund. Vedtagelsen af forfatningen i november 1998 var et vendepunkt for demokratiet og retsstaten. Men håndgribelige resultater af lovhåndhævelse forudsætter en virkelig styrkelse af både sikkerhedsstyrkerne. og retsvæsenet. Drøftelser uden om parlamentet med det demokratiske parti har til en vis grad. mindsket den politiske konfrontation, men normale forhold er endnu ikke inden for rækkevidde. Den makroøkonomiske stabilisering er blevet bekræftet, men den er stadig sårbar på grund af flygtningeproblemet og det vedvarende brud på den offentlige orden og kravet om økonomiske strukturreformer (privatisering, den finansielle sektor). Alle albanske regeringer har ført en moderat politik for tilbageholdenhed med hensyn til situationen for etniske albanere i nabolandene. Det traditionelt begrænsede regionale samarbejde er stadig ikke blevet udvidet, når man ser bort fra udvidet økonomisk og fagligt samarbejde. med Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien. 20


title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 1080/1999 της Επιτροπής, της 26ης Μαΐου 1999, για την αναθεώρηση του ισοζυγίου προβλέψεων του εφοδιασμού σε ζάχαρη των Αζορών, της Μαδέρας και των Καναρίων Νήσων για το 1998/1999 που προβλέπεται από τους κανονισμούς του Συμβουλίου (ΕΟΚ) αριθ. 1600/92 και (ΕΟΚ) αριθ. 1601/92

eurovoc_concepts:
Azores
Canary Islands
Madeira
sugar
supply balance sheet

formats: html pdf print

text: L 131/14 EL Ep(cid:148)sglg Evgleq(cid:148)da tym Euqypa(cid:152)j(cid:150)m Joimot(cid:147)tym 27. 5. 1999 JAMOMISLOS (EJ) aqih. 1080/1999 TGS EPITQOPGS tgr 26gr La(cid:155)ou 1999 cia tgm amahe(cid:150)qgsg tou isofuc(cid:148)ou pqobk(cid:146)xeym tou evodiaslo(cid:151) se f(cid:145)waqg tym Afoq(cid:150)m, tgr Lad(cid:146)qar jai tym Jamaq(cid:148)ym M(cid:147)sym cia to 1998/1999 pou pqobk(cid:146)petai ap(cid:149) tour jamomislo(cid:151)r tou Sulbouk(cid:148)ou (EOJ) aqih. 1600/92 jai (EOJ) aqih. 1601/92 G EPITQOPG TYM EUQYPA(cid:136)JYM JOIMOTGTYM, (cid:130)womtar up(cid:149)xg: tg sumh(cid:147)jg cia tgm (cid:148)dqusg tgr Euqypa(cid:152)j(cid:147)r Joim(cid:149)tgtar, tom jamomisl(cid:149) (EOJ) aqih. 1600/92 tou Sulbouk(cid:148)ou, tgr 15gr Ioum(cid:148)ou 1992, cia eidij(cid:145) l(cid:146)tqa up(cid:146)q tym Afoq(cid:150)m jai tgr Lad(cid:146)qar (1), (cid:149)som avoq(cid:145) oqisl(cid:146)ma ceyqcij(cid:145) pqo(cid:152)(cid:149)mta, (cid:149)pyr tqopopoi(cid:147)hgje tekeuta(cid:148)a ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 562/98 tgr Epitqop(cid:147)r (2), jai id(cid:148)yr to (cid:145)qhqo 10, tom jamomisl(cid:149) (EOJ) aqih. 1601/92 tou Sulbouk(cid:148)ou, tgr 15gr Ioum(cid:148)ou 1992, cia eidij(cid:145) l(cid:146)tqa pou avoqo(cid:151)m oqisl(cid:146)ma ceyqcij(cid:145) pqo(cid:152)(cid:149)mta up(cid:146)q tym Jamaq(cid:148)ym M(cid:147)sym (3), (cid:149)pyr tqopopoi(cid:147)hgje tekeuta(cid:148)a ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 2348/96 (4), jai id(cid:148)yr to (cid:145)qhqo 3 paq(cid:145)cqavor 4 jai to (cid:145)qhqo 7 de(cid:151)teqo ed(cid:145)vio, Ejtil(cid:150)mtar: (1) (cid:149)ti, s(cid:151)lvyma le to (cid:145)qhqo 2 tym jamomisl(cid:150)m (EOJ) aqih. 1600/92 jai (EOJ) aqih. 1601/92, to isof(cid:151)cio pqobk(cid:146)xeym tou evodiaslo(cid:151) se f(cid:145)waqg e(cid:148)we jaho- qiste(cid:148) cia tgm peq(cid:148)odo elpoq(cid:148)ar tou 1998/1999 (cid:149)som avoq(cid:145) tir Af(cid:149)qer, tg Lad(cid:146)qa jai tir Jamaq(cid:148)our M(cid:147)sour ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 1321/98 tgr Epitqop(cid:147)r (5)· (cid:149)ti, jat’ evaqloc(cid:147) tou em k(cid:149)cy (cid:145)q- hqou 2 jai b(cid:145)sei m(cid:146)ym pqobk(cid:146)xeym, pq(cid:146)pei ma amaheyqghe(cid:148) (cid:147)dg ap(cid:149) t(cid:150)qa to isof(cid:151)cio evadiaslo(cid:151) tym em k(cid:149)cy jahest(cid:150)tym cia tgm peq(cid:148)odo elpoq(cid:148)ar 1998/1999· (2) (cid:149)ti ta l(cid:146)tqa pou pqobk(cid:146)pomtai stom paq(cid:149)mta jamo- misl(cid:149) e(cid:148)mai s(cid:151)lvyma le tg cm(cid:150)lg tgr epitqop(cid:147)r diawe(cid:148)qisgr f(cid:145)waqgr, ENEDYSE TOM PAQOMTA JAMOMISLO: (cid:129)qhqo 1 Sto paq(cid:145)qtgla tou jamomislo(cid:151) (EJ) aqih. 1321/98, cia tgm peq(cid:148)odo elpoq(cid:148)ar 1998/1999, g tq(cid:148)tg seiq(cid:145) amtijah(cid:148)statai ap(cid:149) to aj(cid:149)kouho je(cid:148)lemo: «Jam(cid:145)qioi M(cid:147)soi 63 000». (cid:129)qhqo 2 O paq(cid:150)m jamomisl(cid:149)r aqw(cid:148)fei ma isw(cid:151)ei tgm tq(cid:148)tg gl(cid:146)qa ap(cid:149) tg dglos(cid:148)eus(cid:147) tou stgm Ep(cid:148)sglg Evgleq(cid:148)da tym Euqy- pa(cid:152)j(cid:150)m Joimot(cid:147)tym. O paq(cid:150)m jamomisl(cid:149)r e(cid:148)mai desleutij(cid:149)r yr pqor (cid:149)ka ta l(cid:146)qg tou jai isw(cid:151)ei (cid:145)lesa se j(cid:145)he jq(cid:145)tor l(cid:146)kor. Bqun(cid:146)kker, 26 La(cid:155)ou 1999. Cia tgm Epitqop(cid:147) Franz FISCHLER L(cid:146)kor tgr Epitqop(cid:147)r (1) EE L 173 tgr 27. 6. 1992, s. 1. (2) EE L 76 tgr 13. 3. 1998, s. 6. (3) EE L 173 tgr 27. 6. 1992, s. 13. (4) EE L 320 tgr 11. 12. 1996, s. 1. (5) EE L 183 tgr 26. 6. 1998, s. 27