title: Padomes Lēmums (1999. gada 10. maijs) par noteikumiem ciešākai savstarpējai sadarbībai starp Eiropas Savienību un Rietumeiropas Savienību

eurovoc_concepts:
Western Europe
Western European Union
cooperation agreement (EU)
cooperation policy
international cooperation

formats: html pdf print

text: 18/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 79 31999D0404 L 153/1 EIROPAS KOPIENU OFICIĀLAIS VĒSTNESIS 19. 6. 1999. PADOMES LĒMUMS (1999. gada 10. maijs) par noteikumiem ciešākai savstarpējai sadarbībai starp Eiropas Savienību un Rietumeiropas Savienību (1999/404/KĀDP) EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību, un jo īpaši tā 17. pantu, ņemot vērā Protokolu par 17. pantu Līgumā par Eiropas Savienību, (1) (2) (3) tā kā Protokolā par 17. pantu Līgumā par Eiropas Savienību noteikts, ka gada laikā pēc Amsterdamas līguma spēkā stāšanās Eiropas Savienībai kopā ar Rietumeiropas Savienību jāizstrādā noteikumi ciešākai savstarpējai sadarbībai; tā kā kopā ar Rietumeiropas Savienību veikts sagatavošanas darbs, lai izstrādātu šos noteikumus; tā kā sagatavošanās darbā kopā ar Rietumeiropas Savienību tapušais dokuments ir piemērots noteikumiem ciešākai sadarbībai ar Rietumeiropas Savienību un līdz ar to ir jāapstiprina, IR PIEŅĒMUSI ŠĀDU LĒMUMU. Ar šo apstiprina tekstu ciešākas savstarpējās sadarbības noteikumiem starp Eiropas Savienību un Rietumeiropas Savienību saskaņā ar Protokolu par 17. pantu Līgumā par Eiropas Savienību. Noteikumu teksts ir pievienots šim Lēmumam. 1. pants Lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā. Šo lēmumu publicē Oficiālajā Vēstnesī. Briselē, 1999. gada 10. maijā 2. pants 3. pants Padomes vārdā — priekšsēdētājs H. EICHEL 80 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 18/1. sēj. NOTEIKUMI CIEŠĀKAI SAVSTARPĒJAI SADARBĪBAI STARP EIROPAS SAVIENĪBU UN RIETUMEIROPAS SAVIENĪBU SASKAŅĀ AR PROTOKOLU PAR 17. PANTU LĪGUMĀ PAR EIROPAS SAVIENĪBU I. IEVADS gadījumā ne vēlāk kā divu gadu laikā kopš Amsterdamas līguma spēkā stāšanās, ņemot vērā gūto pieredzi un sav- starpējo attiecību attīstību. 1. Līguma par Eiropas Savienību 17. pants inter alia paredz ciešākas institucionālas attiecības ar Rietumeiropas Savie- nību (RES), ņemot vērā iespējamo RES iekļaušanu Eiro- pas Savienībā (ES), ja tā nolemj Eiropadome. 17. pants arī paredz, ka tādā gadījumā Eiropadome iesaka dalībvalstīm pieņemt šādu lēmumu saskaņā ar to attiecīgām konstitu- cionālām prasībām. Saskaņā ar attiecīgajiem 17. panta noteikumiem ES Padome 1999. gada 10. maijā ir pieņēmusi lēmumu par praktiskiem pasākumiem, lai visas dalībvalstis varētu pie- dalīties Līguma par Eiropas Savienību 17. panta 2. punktā paredzētajos uzdevumos, kuros Savienība izmanto RES palīdzību. RES padome jau agrāk, 1997. gada 18. novembrī, ir pie- ņēmusi noteikumus attiecībā uz Līguma par Eiropas Savienību 17. panta 3. punktā minētajiem praktiskajiem pasākumiem. Tas minēts iepriekšminētajā Padomes lēmumā. 2. Protokolā par 17. pantu noteikts, ka gada laikā pēc Amsterdamas līguma spēkā stāšanās Eiropas Savienība kopā ar Rietumeiropas Savienību izstrādā noteikumus ciešākai savstarpējai sadarbībai. Vīnes Eiropadome aicināja Padomi kopā ar RES rosināt ciešākas savstarpējās sadarbības noteikumu izstrādi saskaņā ar Protokolu par 17. pantu, lai šie noteikumi varētu stāties spēkā līdz ar Līguma spēkā stāšanos. 1997. gada 22. jūlija Deklarācijā RES noteikusi pasāku- īstenot. mus, 1996. /1997. gada Starpvaldību konference ņēma vērā šo deklarāciju un pievienoja to Nobeiguma aktam. kontekstā varētu kurus šajā 3. Saskaņā ar Protokolu par 17. pantu ES un RES izstrādā- jušas šos noteikumus ciešākai savstarpējai sadarbībai, pamatojoties uz pasākumiem, kas iekļauti iepriekšminē- tajā deklarācijā. II. NOTEIKUMI A. ES/RES konsultāciju un lēmumu pieņemšanas pro- cesu koordinācijas uzlabošana, īpaši krīzes situācijās 1. Gan ES, gan RES ir pārliecinātas, ka praktisku LES 17. panta īstenošanu vislabāk un ātrāk sasniegt ar noteikumiem, kas ļaus abām organizācijām efektīvāk īstenot to funkcijas saskaņā ar šiem nosacījumiem, īpaši krīzes situācijās. 2. Neskarot attiecīgo ES un RES kompetenci konkrētos gadījumos, ES un RES pilnībā izmantos pašreizējo praksi un procedūras un centīsies noteikt turpmākos konsultāciju un sadarbības pasākumus, ņemot vērā pieredzi. 3. ES un RES vienojas par to, ka 17. panta 3. punkta un tam pievienotās operāciju secības shēmas, kas dia- grammas veidā apraksta procedūras abās organizā- cijās un saistību starp tām, kā noteikts I pielikumā, izmantos kā norādījumus lēmumu pieņemšanas pro- cesā ES un RES gadījumos, kad ES izmanto RES palī- dzību. Tās arī vienojas, ka šādi norādījumi var būt tikai paskaidrojoši un nevar gaidīt, ka tie aptvertu visus jebkādas konkrētas krīzes situācijas elementus, nedz arī tie skar turpmākus uzlabojumus piemēro- jamā lēmumu pieņemšanas procesā. B. Abu organizāciju kompetento struktūru kopīgu apspriežu rīkošana 1. ES un RES vienojas par to, ka kopīgas apspriedes var stiprināt savstarpējo sadarbību un tās organizēs attie- cīgā gadījumā: i) jomās, kurās sadarbība starp abām organizācijām paredzēta LES 17. pantā, ņemot vērā, ka: Šie noteikumi veido pasākumu kopumu, ko var pārskatīt un papildināt, ņemot vērā pieredzi. ES un RES apņemas šos noteikumus pārskatīt pēc vajadzības un jebkurā a) RES atbalsta ES kopējās ārpolitikas un drošī- bas politikas aizsardzības aspektu izstrādē, kā noteikts 17. panta 1. punkta otrajā daļā; 18/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 81 b) ES izmanto RES palīdzību, lai izstrādātu un īstenotu ES lēmumus un rīcības, kam ir ietekme uz aizsardzību, kā noteikts 17. panta 3. punktā; ii) citās jomās, kur ES un RES intereses un pasākumi pārklājas un var būt vajadzīga koordinācija. 2. Lai īstenotu B iedaļas 1. punkta i) apakšpunktā aprak- stītos mērķus, ES un RES vienojas turpināt pašreizējo praksi rīkot ES/RES ad hoc grupas sanāksmes saskaņā ar noteikto kārtību. Ievērojot šādas procedūras: — katru valsti, kas piedalās, pārstāv viena delegācija; delegācijas sēž alfabētiskā secībā un valstu nosau- kumi ir šo valstu valodās, — apspriedes vada kopīgi saskaņā ar katras organi- zācijas noteikumiem: no ES puses — prezidējošā valsts, ko atbalsta ES Padomes ģenerālsekreta- riāts, no RES puses — ģenerālsekretariāts, kuram blakus ir RES prezidējošā valsts, kam līdzās ir ES prezidējošā valsts, — Eiropas Komisija sēž ar seju pret līdzpriekšsēdē- tājiem, — apspriežu darba kārtību un dokumentus izplata ES un RES prezidējošā valsts/prezidējošo valstu vadībā, — ziņojumu par katru apspriedi kopīgi sagatavo ES Padomes ģenerālsekretariāts un RES ģenerālse- kretariāts, un to izplata ES un RES prezidējošā valsts/prezidējošo valstu vadībā, — pēc apspriedes katra prezidējošā valsts ir atbildīga par visu dokumentu vai ierosināto lēmumu ievie- šanu katras organizācijas lēmumu pieņemšanas procesā. 3. Risinot krīzes, ja ES izmanto RES palīdzību vai ja to pasākumi jāapsver saskaņā ar B iedaļas 1. punkta ii) apakšpunktu, pēc abu prezidējošo valstu kopīgas ierosmes var rīkot attiecīgo ES un RES struktūru kopīgas apspriedes. Ad hoc apvienotajai grupai noteikto kārtību un pro- cedūras piemēros mutatis mutandis, un dalība atspo- guļos katrā organizācijā pieņemto struktūru. — abu organizāciju prezidējošo valstu un sekreta- riātu regulāri kontakti un apspriedes, — informācija, ko ES prezidējošā valsts regulāri sniedz RES sanāksmēs un RES prezidējošai valstij — ES sanāksmēs, — ES un RES prezidējošās valsts pārstāvju dalība otras organizācijas apspriedēs un pasākumos, — vienas organizācijas amatpersonu dalība otras organizācijas apspriedēs saskaņā ar D un G iedaļā norādīto kārtību, — iespēja pēc ES ierosmes ES delegācijā iekļaut RES pārstāvjus apspriedēs un ar tām saistītos pasāku- mos ar trešām valstīm, ja tiek skarti jautājumi, kam ir ietekme uz aizsardzību. Var apsvērt arī ES un RES kontaktus ar trešām valstīm, ja abām organizācijām ir attiecības ar tām. C. RES un ES prezidējošo valstu secības, kā arī abu organizāciju administratīvo noteikumu un prakses saskaņošana iespēju robežās 1. 1997. gada 12. septembrī RES padome pieņēma lēmumu (II pielikums), ar kuru tika saskaņota RES prezidējošo valstu secība atbilstīgi ES prezidējošo valstu secībai. 2. Ja ietekmē budžetu, ES un RES apņemas, inter alia izmantojot iespējas, kuras noteiktas modus operandi un E iedaļā, apmainīties ar informāciju, īpaši, lai nodrošinātu, ka ES iestādēm tiek sniegti cik iespē- jams pilnīgi un savlaicīgi budžeta aprēķini, kuri nepieciešami, lai ES pieņemtu lēmumu par tūlītēju līdzekļu piešķiršanu. D. Cieša RES ģenerālsekretariāta un ES Padomes ģene- rālsekretariāta darbinieku darba koordinācija 4. Sadarbību stiprinās arī: — cieša sadarbība starp attiecīgo organizāciju prezi- dējošām valstīm un darbiniekiem sadarbībā, informācijas apmaiņā un darba koordinēšanā, ES Padomes ģenerālsekretariāts un RES ģenerālsekreta- riāts koordinēs darbu un sadarbosies saskaņā ar III pieli- kuma noteikumiem, tostarp tādās jomās kā informācijas apmaiņa, rakstisku materiālu apmaiņa, savstarpēja dalība sanāksmēs, sanāksmju sinhronizācija, sēdvietu iekārto- šana un darbinieku apmaiņa un komandējumi. 82 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 18/1. sēj. E. Pasākumi, kas ļautu attiecīgajām ES struktūrām, tostarp Politikas plānošanas un agrīnas brīdināšanas vienībai, izmantot RES Militārā štāba, Satelītcentra un Drošības pētījumu institūta resursus izmēģinājuma veidā tiks organizēti 1999. gadā saskaņā ar RES padomes lēmumu par institūta pakā- penisku pārveidi Eiropas Drošības un aizsardzības akadēmijā. 1. ES Padomes struktūras var, sākot darbu, kas saistīts ar LES 17. pantu, izteikt vēlmi saņemt informāciju, konsultācijas vai citus pakalpojumus no RES resur- siem. Šādus pieprasījumus ES Padomes prezidējošā valsts vai tās vārdā sekretariāts nodos RES Pastāvīga- jai padomei, kas savlaicīgi sniegs konkrētus vai vis- pārīgus norādījumus. 2. RES Militārais štābs piedalīsies un sniegs ieguldījumu ES un RES kopīgajās sanāksmēs. Militārā štāba saga- informācijas var tavotos dokumentus apmaiņā starp abām organizācijām, uz ko attiecas parastā kārtība. Militārais štābs atbalstīs tās ES/RES apmaiņas, kas vajadzīgas, lai sagatavotu, izpildītu un uzraudzītu lēmumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 17. panta 3. punktu. iekļaut štābs regulāri organizēs Militārais informatīvas sanāksmes ES pārstāvjiem par attiecīgajiem RES pro- cedūru, plānu un darbību aspektiem, uzņems ES pār- stāvju vizītes pēc štāba vai viņu ierosmes, tostarp vizītes Situācijas centrā, un ar ES amatpersonām izstrādās turpmākus noteikumus, lai sekmētu gata- vību un veicinātu sadarbību, īpaši operatīvajā jomā. 3. RES Satelītcentrs nodrošinās ES ar attēlu interpretē- šanas rezultātiem saskaņā ar instrukcijām un priori- tātēm, ko noteikusi RES padome. RES un ES pēta dažādas iespējas turpmāk attīstīt attiecības šajā jomā, īpaši iespēju piešķirt ES uzdevumu pieprasījumiem tādu pašu prioritāti kā RES padomes uzdevumiem. 4. RES Drošības pētījumu institūta, kas izveidots 1990. gada 1. jūlijā kā RES palīgstruktūra, galvenā misija ir palīdzēt izveidot Eiropas drošības identitāti. Tas sniedz ES papildu resursus. Tādās jomās kā ana- līze, pētniecība, debates un sadarbība ar citām valstu un starptautiskām iestādēm institūta pasākumi būs pieejami, lai izstrādātu tēmas, kuras ES noteikusi par īpaši svarīgām tās darbā. Institūts sistemātiski uzai- cinās ES pārstāvjus uz saviem semināriem un līdzī- giem pasākumiem, tostarp uz vasaras kursiem, kas 5. Kopējās ārpolitikas un drošības politikas Augstajam pārstāvim un visiem šīs personas izraudzītajiem dar- biniekiem, tostarp Politikas plānošanas un agrīnas brīdināšanas vienībai, kas paredzēta Amsterdamas līgumam pievienotajā Deklarācijā Nr. 6, būs pieejami visi iepriekšminētie RES resursi, lai viņi varētu pildīt savus pienākumus. Bez tam un saskaņā ar šeit aprakstītajiem RES/ES sadarbības vispārīgiem noteikumiem Augstais pār- stāvis var uzaicināt RES ģenerālsekretāru izraudzīt RES darbiniekus līdzdarboties īpašās grupās, kas izveidotas, lai risinātu konkrētus politiskus jautāju- mus. F. Attiecīgā gadījumā sadarbība bruņojuma jomā 1. Pakāpeniska kopējas aizsardzības politikas izstrāde pamatosies uz dalībvalstu sadarbību bruņojuma jomā tādā apjomā, kādā tās uzskata par piemērotu, kā noteikts 17. panta 1. punkta ceturtajā daļā. 2. RES 1997. gada 22. jūlija Deklarācijā līdzās citiem veicamajiem pasākumiem iekļauta arī sadarbība bruņojuma jomā, attiecīgā gadījumā Rietumeiropas Bruņojuma grupā (REBG) kā Eiropas mēroga instance bruņojuma jomā, ES un RES — racionalizē- jot Eiropas bruņojuma tirgu un veidojot Eiropas Bruņojuma aģentūru. 3. ES un RES ņem vērā vienošanās starp ES un REBG. Lai sekmētu pārredzamību un darba koordinēšanas efektivitāti ES un REBG, šie noteikumi paredz, ka regulārāk notiks neformāla informācijas apmaiņa, nemainot to neformālo raksturu, tostarp: — atzīstot REBG prezidējošās valsts un ES prezidē- jošās valsts (Eiropas bruņojuma politikas ad hoc darba grupas vadība vai tās pārstāvis) un Eiropas Komisiju (saskaņā ar to attiecīgo kompetenci) par kontaktpunktiem un galvenajiem sakaru kanā- liem, ko atbalsta kontakti starp ES Padomes ģene- rālsekretariātu un REBG sekretariātu, 18/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 83 — rīkojot periodiskas informatīvas sanāksmes par kārtējo darbu abpusējās interesēs: — ES prezidējošā valsts un Eiropas Komisija (at- bilstīgi to kompetencei) informēs REBG komi- sijas ar valstu bruņojuma direktoru priekšsē- dētāja starpniecību, — REBG prezidējošā valsts, vajadzības gadījumā izmantojot attiecīgo REBG komisiju atbalstu, informēs Eiropas bruņojuma politikas ad hoc darba grupu, — notiks regulāra informācijas apmaiņa par Eiropas bruņojuma politikas ad hoc darba grupas kārtē- jām darbībām, attiecīgo darba dokumentu apmaiņa un ES prezidējošās valsts/Eiropas komi- sijas (atbilstīgi to kompetencei) un REBG prezi- dējošās valsts sanāksmes. Saņemtos dokumentus apstrādās saskaņā ar attiecīgajām ES un REBG drošības procedūrām, — ja par to vienojas Eiropas bruņojuma politikas ad hoc darba grupa un REBG, rīkos neformālas kopī- gas sēdes par attiecīgām tēmām, — īstenos jebkādas citas sadarbības vienošanās starp ES un REBG, par ko var vienoties, lai stiprinātu Eiropas sadarbību bruņojuma jomā. 4. Ar bruņojumu saistītos jautājumus attiecīgā gadī- jumā var risināt arī ES un RES darba gaitā, kas sais- tīts ar aizsardzības aspektiem. G. Sadarbības nodrošināšana ar Eiropas Komisiju 1. Saskaņā ar Līgumu par Eiropas Savienību Eiropas Komisija ir pilnībā saistīta ar darbu, ko veic saskaņā ar kopējo ārpolitiku un drošības politiku (KĀDP). IV pielikumā noteikta RES un Komisijas sadarbības kārtība, uz ko inter alia attiecas informācijas apmaiņa, rakstiska materiālu apmaiņa, savstarpēja dalība sanāksmēs, sēdvietu iekārtošana un darbinieku apmaiņa. 2. ES un RES ņem vērā, ka izveidos finanšu nolīguma paraugu starp Eiropas Komisiju un RES ar mērķi sek- mēt praktisku un ātru to ES lēmumu un rīcību īste- nošanu, kas saskaņā ar 17. pantu paredz RES darbī- bas un ko finansē saskaņā ar atbilstīgām Eiropas Kopienu kopbudžeta pozīcijām. 3. ES un RES ņem vērā, ja Kopienas rīcība un RES dar- bības papildina viena otru, starp Eiropas Komisiju un RES var notikt apmaiņa un mijiedarbība. H. Drošības pasākumi 1. 2. 3. ES Padomes ģenerālsekretārs un RES ģenerālsekre- tārs apmainījušies ar saraksti par drošības noteiku- miem, kas piemērojami, apstrādājot slepenu infor- māciju, kura saņemta no citas organizācijas (skatīt V pielikumu). Šī apmaiņa paredz netraucētu tādas informācijas plūsmu starp sekretariātiem, kas nepie- ciešama ES/RES attiecību pareizai funkcionēšanai saskaņā ar Līgumu par Eiropas Savienību. Eiropas Komisijas priekšsēdētājs un RES ģenerālse- kretārs ir apmainījušies ar saraksti par drošības notei- kumiem, kas piemērojami, apstrādājot slepenu sav- starpēji sniegto informāciju (skatīt VI pielikumu). Šī apmaiņa paredz netraucētu tādas informācijas plūsmu starp Eiropas Komisiju un RES ģenerālsekre- tariātu, kas nepieciešama ES/RES attiecību pareizai funkcionēšanai saskaņā ar Līgumu par Eiropas Savie- nību. Iepriekšminētie noteikumi neskar citu oficiālu infor- mācijas apmaiņu starp abām organizācijām, kas var būt nepieciešama, lai īstenotu Līguma par Eiropas Savienību nosacījumus, vai kuru uzskata par vaja- dzīgu katras organizācijas attiecīgās struktūras. 84 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 18/1. sēj. PIELIKUMU SARAKSTS I pielikums Līguma par Eiropas Savienību 17. panta 3. punkta modus operandi II pielikums RES padomes 1997. gada 12. septembra Lēmums par RES un ES prezidējošās valsts secības saska- ņošanu III pielikums RES ģenerālsekretariāta un ES Padomes ģenerālsekretariāta sadarbība IV pielikums RES un Eiropas Komisijas sadarbība V pielikums ES Padomes ģenerālsekretāra un RES ģenerālsekretāra sarakste par drošības pasākumiem VI pielikums Eiropas Komisijas priekšsēdētāja un RES ģenerālsekretāra sarakste par drošības pasākumiem 18/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 85 I PIELIKUMS LĪGUMA PAR EIROPAS SAVIENĪBU 17. PANTA 3. PUNKTA MODUS OPERANDI A IEDAĻA 1. Topošajā Eiropas drošības struktūrā krīzes pārvarēšanā lielā mērā vienlaikus būs iesaistītas vairākas organizācijas, konkrēti, ES, RES, NATO, EDSO un ANO. ES un RES institucionālās attiecības, kas paredzētas Līgumā par Eiropas Savienību un pastiprinātas Amsterdamas līgumā, un RES un NATO institucionālās sadarbības stiprināšana ļauj krīzes pārvarēt, izmantojot visaptverošu Eiropas politiku: — Amsterdamas līgums iekļauj Petersbergas misijas, nosaka, ka Eiropas Padomes pamatnostādņu kompetencē jāiekļauj jautājumi, kas ietekmē aizsardzību, un jautājumi saistībā ar RES, kuros ES izmanto RES palīdzību; tas arī nosaka ciešākas ES un RES institucionālās attiecības, kas nodrošina ES rīcības spēju, īpaši Petersbergas misiju kontekstā, un atbalsta ES kopējās ārpolitikas un drošības politikas aizsardzības aspektu izstrādē, — Eiropas drošības un aizsardzības identitātes veidošana NATO, ko apstiprina Madridē pieņemtais lēmums (1), sniedz iespēju izmantot Ziemeļatlantijas alianses resursus un potenciālu. RES turpina stiprināt tās operatīvās saites ar NATO, — RES turpina veikt pasākumus, lai stiprinātu tās rīcības spējas gan pirmā un otrā ievilkuma kontekstā, gan autonomu operāciju veikšanā. 2. Šie noteikumi īsteno koncepciju par saistītām organizācijām, kas viena otru papildina. Tomēr to efektivitāte ir atkarīga no uzlabotas attiecīgo organizāciju konsultāciju un lēmumu pieņemšanas procesa koordinācijas. Tā kā RES un NATO pašreiz apspriež RES/NATO sadarbības kārtību RES vadītās operācijās, kurās izmanto NATO resursus, ES un RES eksperti, ņemot vērā izmaiņas ES/RES attiecībās, kas saskaņotas Amsterdamā, kopīgi izstrādājuši pievienoto operāciju secības shēmu kā ilustratīvu piemēru lēmumu pieņemšanas procesa plūsmai ES un RES un to saiknēm krīzes situācijās, kurās ES izmanto RES palīdzību, lai izstrādātu un īstenotu ES lēmumus un rīcības, kas ietekmē aizsardzību, īpaši Petersbergas misijās. Lielākoties viņi bija vienisprātis, ka darba otrajā posmā būtu lietderīgi apvienot šo operāciju secības shēmu ar tām operāciju secības shēmām, ko izstrādā RES un NATO un kas veltītas to sadarbībai operācijās, kuras vada RES un kuras izmanto NATO resursus. B IEDAĻA Apspriežu par operāciju secības shēmu secinājumi ir šādi. Vispārēji norādījumi 1. Ņemot vērā katras krīzes situācijas īpašās iezīmes un vajadzību sekmēt ļoti ātru rīcību, ir grūti izveidot standarta procedūru, lai saistītu lēmumu pieņemšanas procesus abās organizācijās. 2. 3. Pievienotā operāciju secības shēma iekļauj ES/RES mijiedarbības modeli krīzes pārvarēšanai saskaņā ar 17. panta 3. punktu. Kaut arī tai ir ilustratīvs raksturs, operāciju secības shēma izmantojama kā pamatnostādne, lai izveidotu saiknes starp ES un RES konkrētā krīzes situācijā. ES ir virkne politiku un instrumentu, lai risinātu dažādus krīzes pārvarēšanas aspektus. Visā krīzes pārvarēšanas operācijā saskaņā ar 17. panta 3. punktu, ES būs atbildīga par vispārējo politiku. Šī vispārējā atbildība, ko vēl palielinās Amsterdamas līgums, pienācīgi jāatspoguļo noteikumos par abu organizāciju ciešāku sadarbību krīzes situācijās attiecīgajos gadījumos. (1) Eiroatlantiskā Drošības un sadarbības deklarācija, ko izdevuši valstu un valdību vadītāji, piedaloties Ziemeļatlantijas padomes sanāksmē Madridē, 1997. gada 8. jūlijā. 86 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 18/1. sēj. 4. Saskaņā ar 17. panta 3. punktu ES/RES sadarbībai krīžu pārvarēšanā vajadzīga slepenas informācijas apmaiņa, kurai savukārt vajadzīga abu organizāciju atbilstība attiecīgām drošības prasībām. Drošības pasākumi, par ko vienojušies abu organizāciju ģenerālsekretāri, ievērojami sekmēs sadarbību starp ES un RES saskaņā ar 17. panta 3. punktu. 5. Svarīgas ir ES un RES attiecīgās lomas civilmilitārajos uzdevumos. 1. posms: Krīzes situācijas rašanās un krīzes novērtēšana 6. 7. Pirms krīzes situācijas rašanās vai tai rodoties, ES un RES padome var atsevišķi izpētīt dažādus situācijas aspektus, ņemot vērā to attiecīgo kompetenci. Ņemot vērā, ka ES ir plašāki rīcības līdzekļi, visdrīzāk tieši ES veiks visaptverošu situācijas novērtējumu un visaptverošas pieejas izstrādi, lai risinātu topošo krīzi. Šajā procesā ES uzticēs RES veikt tās politiski militāro ekspertīzi un militāros instrumentus pieejamus situācijas uzraudzīšanai un novērtēšanai, kā arī krīzes risināšanas visaptverošas Eiropas pieejas militāro instrumentu izveidei. RES padome var arī uzņemties iniciatīvu, novērtējumus un rīcības iespējas, ciktāl tas attiecas uz tās atbildības jomu. lai iesaistītu ES Padomi krīzes situācijā un nodrošinātu ES 8. RES valstu dalību RES operāciju sagatavošanā, plānošanā un izpildē reglamentē attiecīgie RES dokumenti. 9. Izveidojot KĀDP Politikas plānošanas un agrīnas brīdināšanas vienību, papildus esošajiem kontaktpunktiem starp sekretariātiem jāparedz saiknes ar RES Plānošanas nodaļu un Situācijas centru, lai sekmētu abu organizāciju sadarbību, īpaši agrīnā krīzes posmā. 10. Tiklīdz ES un RES padomes ir iesaistītas krīzes situācijā, jāaktivizē atbilstīgi RES/ES kontaktu mehānismi, lai sekmētu kopīgu situācijas novērtēšanu. Vairākumā gadījumu būtu normāli un vērtīgi, ja RES pievienotu šādiem kopīgiem novērtējumiem tās veikto situācijas militāro novērtējumu, īpaši ņemot vērā operācijas iespējamību no resursu un izmaksu viedokļa. ES sniegs vispārēju krīzes novērtējumu. Šie mehānismi varētu iekļaut kopīgas darba grupas sanāksmes vai vajadzības gadījumā sanāksmes augstākā līmeni, vai ad hoc grupas izveidi, kuru veido abu organizāciju pārstāvji. Ad hoc sanāksmes varētu sasaukt pēc prezidējošās valsts ierosinājuma. Katras prezidējošā valsts pienākums būtu iesniegt priekšlikumus par darba grupu, kas atbildīga par šo procesu. Saskaņā ar tālāk minētajiem abu organizāciju institucionālajiem mērķiem, pašlaik vispiemērotākās grupas šķiet RES Militārpolitiskā grupa un attiecīgās reģionālās grupas, un/vai ES Drošības darba grupa. 2. posms: Lēmums par rīcību un operatīvā plāna izstrāde 11. Attiecīgā gadījumā pēc ES pieprasījuma RES padome nosūta ES secinājumus par operācijas iespējamību un tās iespējamiem risinājumiem. Politiskā komiteja un Pastāvīgo pārstāvju komiteja sagatavo ES Padomes lēmumu. Šajā posmā īpaši lietderīgas būtu kopīgas sanāksmes ar RES Pastāvīgo padomi. Eiropas Padome var iesaistīties un pieņemt lēmumu izveidot vadlīnijas, lai nodrošinātu saskaņotu ES un RES pieeju krīzes risināšanai. Abu organizāciju kompetentās struktūras rīkosies saskaņā ar noteiktajām pamatnostādnēm. ES Vispārējo lietu padome pieņem lēmumu, un tad RES padome, ņemot vērā attiecīgos militāros apsvērumus, pieņem vajadzīgos lēmumus. 12. Lēmuma tekstam, kas pieņemts saskaņā ar 17. panta 3. punktu, jābūt ļoti precīzam attiecībā uz mērķiem, un tajā nav jādefinē RES militārās operācijas īstenošanas kārtība. Iepriekš sagatavojot un izmantojot kontaktus starp ES un RES, centīsies sasniegt vislielāko precizitāti, kas pēc tam sekmēs dialogu starp ES un RES par operācijas veikšanas un pabeigšanas nosacījumiem. Precīzs lēmuma, kas pieņemts saskaņā ar 17. panta 3. punktu, mērķu apraksts arī sekmēs operācijas pārtraukšanas procesu. 13. Attiecībā uz operācijas ilgumu vienojās, ka ES lēmumā var iekļaut atkārtotas izskatīšanas klauzulu, un iespējams operācijas izbeigšanas termiņu, pienācīgi ievērojot RES sniegto militāro un operatīvo novērtējumu un vajadzību, lai RES rīcība būtu praktiska un elastīga. 18/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 87 14. Saskaņā ar 17. panta 3. punktu par tālākiem praktiskiem abu organizāciju sadarbības pasākumiem var vienoties vispārīgi vai katrā atsevišķā gadījumā. Par konkrētas operācijas noteikumiem var vienoties pirms vai pēc lēmuma pieņemšanas saskaņā ar 17. panta 3. punktu. Otrajā posmā var būt vajadzīgs pielāgot pirmajā posmā izveidoto kopīga darba praksi. 15. Abām organizācijām skaidri jāprecizē situācija par izraudzītajiem “kontaktpunktiem” starp tām. Pastāvošie noteikumi (attiecības starp prezidējošām valstīm, sekretariātiem un Eiropas Komisiju) būs ļoti nozīmīgi, un krīzes situācijā tie jāizmanto pilnībā. Turklāt katrā konkrētā gadījumā varētu izraudzīt ad hoc kontaktpunktus, lai izmantotu plašas iesaistīšanās iespēju saskaņā ar 17. panta 3. punktu, pienācīgi ņemot vērā katras organizācijas noteikumus par ārējo pārstāvību un tās iekšējo lēmumu pieņemšanas procesu. Šie kontakti iekļauj RES sekretariātu, RES Plānošanas nodaļu, KĀDP Politikas plānošanas un agrīnas brīdināšanas vienību un Eiropas Komisiju atkarībā no operācijas rakstura. Nolīgumi nodrošinās, ka šie sarunu biedri ir pilnvaroti rīkoties kā saikne starp ES un RES. 3. posms: Operāciju īstenošana, uzraudzība un pārtraukšana 16. Tika uzsvērta vajadzība pēc visaptverošas informācijas apmaiņas un sīkām konsultācijām starp ES un RES no īstenošanas posma sākuma līdz beigām. Šīs apmaiņas kārtība jānosaka praktiskos noteikumos, par ko vienojušās abas organizācijas, kā jau noteikts saistībā ar 2. posmu. Īpaši tā varētu paredzēt koordinācijas līmeni gan Briselē (vajadzības gadījumā, piemēram, ad hoc grupā) un uz vietas. Atkarībā no operāciju rakstura var būt vajadzīgs izveidot komandpunktu, kas pielāgots abu organizāciju ieguldījumam un klātbūtnei, īpaši attiecībā uz humanitārām vai nemilitārām operācijām. Citos gadījumos var apsvērt ES pārstāvja iekļaušanu spēku štābā, piemēram, sadarbības labad vai lai pildītu īpašus uzdevumus. Lai operācija būtu sekmīga, ārkārtīgi būtiski ir skaidri noteikt atbildību un saglabāt vadības vienotību. Konkrēti jāņem vērā tas, ka starp operācijas vadītāju un RES Pastāvīgo padomi jābūt vienai komandvadības ķēdei. 17. Ja notiek jebkādas būtiskas izmaiņas vispārējās politikas kontekstā, uz ko attiecas lēmums saskaņā ar 17. panta 3. punktu, parasti nepieciešams jauns ES Padomes lēmums, kā arī jauni lēmumi attiecībā uz RES. 18. Tādas operācijas institucionālo (ES/RES) struktūru, kas veikta, īstenojot ES lēmumu, kurš pamatots ar 17. panta 3. punktu, nevar saglabāt ilgāk kā ES uzskata šādu rīcību par nepieciešanu un tādēļ izmanto RES palīdzību; militārās operācijas veikšana nedrīkst būt ilgāka kā RES to uzskata par militāri iespējamu. Uzsākt apspriedes par operācijas pārtraukšanu gan saskaņā ar iepriekš paredzēto plānu, gan reaģējot uz jauniem apstākļiem var ierosināt ikviena no abām organizācijām, un pēc apspriedēm jāseko ES/RES konsultācijām (tostarp kopīgām sanāksmēm, ja vajadzīgs), kas ļautu nonākt pie kopīga viedokļa par pārtraukšanas ieguvumiem un nosacījumiem. ES Padomes kompetencē ir pieņemt lēmumu izbeigt īstenot rīcību, kas ir saskaņā ar 17. panta 3. punktu, savukārt pēc tam RES kompetencē ir izlemt par attiecīgās militārās operācijas pārtraukšanas stratēģiju un tās īstenošanu. 18/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 89 II PIELIKUMS RES PADOMES 1997. GADA 12. SEPTEMBRA LĒMUMS PAR RIETUMEIROPAS SAVIENĪBAS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PREZIDĒJOŠĀS VALSTS SECĪBAS SASKAŅOŠANU PADOME, atsaucoties uz 1997. gada 22. jūlija RES Ministru deklarāciju, īpaši lēmumu pasākumu kopumā, kas tagad uzskatāms par saskanīgu ar Protokolu par 17. pantu Amsterdamas līgumā, iekļauj jautājumu par iespējamo RES un ES prezidējošās valsts secības saskaņošanu, ņemot vērā Vācijas prezidējošās valsts ierosinājumu, kas iekļauts dokumentā C(97)177, NOLEMJ. 1. Ja ES prezidējošā valsts ir grozītā Briseles līguma Augstā līgumslēdzēja puse, minētā puse uzņemas arī RES prezidējošās valsts pienākumus. 2. Citos gadījumos RES prezidējošā valsts ir grozītā Briseles līguma Augstā līgumslēdzēja puse saskaņā ar pašreizējo RES prezidējošās valsts secību (kā noteikts pievienotajā tabulā). Piemērojot šo secību, RES prezidējošās valstis, kas ir saskaņā ar iepriekšminēto 1. punktu, netiks ņemtas vērā. 3. Jauno prezidējošo valstu secību piemēro no 1999. gada 1. janvāra. ES un RES prezidējošo valstu secība, piemērojot RES padomes lēmumu, no 1998. līdz 2003. gadam RES prezidējošo valstu pamatsecība ES prezidējošo valstu secība Jaunā RES prezidējošo valstu secība I/1998 Grieķija II/1998 Itālija I/1999 Luksemburga II/1999 Nīderlande I/2000 Portugāle II/2000 Spānija I/2001 Apvienotā Karaliste II/2001 Beļģija I/2002 Francija II/2002 Vācija I/2003 Grieķija II/2003 Itālija Apvienotā Karaliste Austrija Vācija Somija Portugāle Francija Zviedrija Beļģija Spānija Dānija Grieķija Grieķija Itālija Vācija Luksemburga Portugāle Francija Nīderlande Beļģija Spānija Portugāle Grieķija 90 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 18/1. sēj. RES ĢENERĀLSEKRETARIĀTA UN ES PADOMES ĢENERĀLSEKRETARIĀTA SADARBĪBA III PIELIKUMS 1. Informācijas apmaiņa Informācijas apmaiņa notiek saistībā ar KĀDP attīstību, īpaši jomās, kurās RES var tikt aicināta izstrādāt un īstenot ES lēmumus, kam ir ietekme uz aizsardzību, jomās, kurās ES un RES veic papildu vai līdzīgas darbības, un jomās, kurās RES veic citas saistītas darbības, tostarp īstenošanas pasākumu plānošanas izstrādi jomās, kurās ES varētu aicināt veikt šādu darbību. Izraudzītie kontaktpunkti abos sekretariātos turpinās sekmēt ikdienas informācijas apmaiņu starp abām organizācijām. Vismaz vienreiz ceturksnī rīkos regulāras augstāko amatpersonu darba sanāksmes. Katrs sekretariāts savā organizācijā izplatīs īsu un visaptverošu ziņojumu. 2. Rakstisku materiālu apmaiņa Rakstiski materiāli, tostarp slepeni materiāli, iekļauj gan dokumentus, gan COREU/WEUCOM paziņojumus. Ir ieviesti praktiski pasākumi sistemātiskai apmaiņai par tematiem, kas interesē abas organizācijas. 2. 1. Apmaiņai paredzētie materiāli Rakstisku materiālu apmaiņa iekļauj gan attiecīgos dokumentus, gan COREU/WEUCOM paziņojumus. Neskarot īpašas situācijas, uz ko neattiecas tālāk minētās grupas un par kurām izveidos īpašus noteikumus, sistemātiska informācijas apmaiņa notiek saskaņā ar sarakstiem 2. 1. 1. punktā un 2. 1. 2. punktā. 2. 1. 1. R E S ģ e n e r ā l s e k r e t a r i ā t s regulāri saņems rakstiskus materiālus (KĀDP jautājumos) no šādām RES ģenerālsekretariāts struktūrām/grupām: ES struktūras: — Eiropadome, — Padome, — Pastāvīgo pārstāvju komiteja (ja tās darbība attiecas uz RES), — Politiskā komiteja. Darba grupas: — drošības jautājumos, — globālās atbruņošanās un bruņojuma kontroles jautājumos, — ieroču neizplatīšanas (ķīmiskie, bioloģiskie un kodolieroči) jautājumos, — konvencionālo ieroču eksporta jautājumos, — ANO jautājumos, — EDSO jautājumos, — Rietumbalkānu jautājumos, — Centrāleiropas jautājumos, — Austrumeiropas un Centrālāzijas jautājumos, — Vidējo Austrumu/Līču jautājumos, — Mašrikas/Magribas valstu, tostarp ad hoc Tuvo Austrumu miera procesa jautājumos, — Āfrikas jautājumos, — Āzijas, Okeānijas jautājumos, — konsulāro lietu jautājumos, — KĀDP padomnieku jautājumos. 18/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 91 Politiskais dialogs: — tikšanās ar trešām valstīm, ar kurām regulāri tiekas arī RES. 2. 1. 2. E S P a d o m e s ģ e n e r ā l s e k r e t a r i ā t s ES Padomes ģenerālsekretariāts regulāri saņems rakstiskus materiālus saistībā ar šādu RES grupu/struktūru darbību: — Padome (Ministru padome un Pastāvīgā padome), — Īpaša darba grupa, — Padomes darba grupa, — Politiski-militārā grupa, — Vidusjūras grupa, — Visuma grupa, — ikviena darba grupa, ko izveidojusi Padome saistībā ar ES Padomes lēmumiem, kuri pieņemti saskaņā ar LES 17. pantu, — ikviena darba grupa, kas nodarbojas ar humanitārām operācijām un glābšanas uzdevumiem, — Aizsardzības ministriju pārstāvju grupa (ja attiecas uz ES darbībām). (Par sadarbību bruņojuma jomā skatīt kārtību F daļā). 2. 2. Procedūras un praktiskie pasākumi Rakstisku materiālu apmaiņa pašlaik notiek personiski starp izraudzītajiem kontaktpunktiem. Abu sekretariātu kompetentās amatpersonas sākušas apspriesties par rakstisku materiālu apmaiņas tehniskajiem aspektiem, tostarp pārsūtīšanas elektroniskā veidā iespējām. Pētīs pārsūtīšanas elektroniskā veidā iespēju, pienācīgi ņemot vērā izmaksas un drošības apsvērumus. Abu sekretariātu pārstāvjiem būs pieejama informācija, kas izplatīta vai apspriesta sanāksmēs vai sanāksmju daļās, kurās viņi piedalās. 2. 3. Atjaunināšana un paplašināšana Abi sekretariāti pastāvīgi pārskatīs to ES un RES struktūru/grupu sarakstu, saskaņā ar kuru var apmainīties ar rakstisku informāciju, un nepieciešamības gadījumā attiecīgās organizācijas lēmumu pieņemšanas procesā iesniegs kopīgus/koordinētus priekšlikumus šā saraksta atjaunināšanai un papildināšanai. 3. Savstarpējā dalība RES padomes un ES Padomes sanāksmēs Savstarpējā dalība attiecas uz sanāksmēm darba grupu līmenī, kā arī sanāksmēm vēstnieku un ministru līmenī, ja to dienas kārtībā iekļauti attiecīgi jautājumi. Sanāksmju veidi, kurās ieinteresēts ES Padomes ģenerālsekretariāts un RES ģenerālsekretariāts, kopumā atbilst sanāksmju veidiem, kas noteikti iepriekšējā punktā par rakstisku materiālu apmaiņu. Savstarpējai dalībai vajadzīga informācija par sekretariātu un attiecīgās organizācijas prezidējošās valsts piekrišana atbilstīgā līmenī. Pirmām kārtām abi sekretariāti un abas prezidējošās valstis nodrošinās, lai katrā atsevišķā gadījumā savstarpējās dalības nosacījumi darbojas efektīvi. Ir vienošanās, ka šādas attiecīgo organizāciju struktūras/grupas ir pieejamas abu sekretariātu savstarpējai dalībai. 3. 1. RES ģenerālsekretariāts Neskarot dalību citās darba grupās, jautājumi, kas tieši saistīti ar RES darbu, RES ģenerālsekretariāts, pamatojoties uz 3. punktā izklāstīto pieeju, var piedalīties šādu ES struktūru/grupu sanāksmēs un sanāksmju daļās, kas uzskatāmas par īpaši nozīmīgām savstarpējai dalībai: ja tiek aplūkoti 92 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 18/1. sēj. ES struktūras: — Padome, — Pastāvīgo pārstāvju komiteja (KĀDP jautājumi, kas saistīti RES), — Politiskā komiteja. Darba grupas: — drošības jautājumos, — globālās atbruņošanās un bruņojuma kontroles jautājumos, — ieroču neizplatīšanas (ķīmiskie, bioloģiskie un kodolieroči) jautājumos, — konvencionālo ieroču eksporta jautājumos, — ANO jautājumos, — EDSO jautājumos, — Rietumbalkānu jautājumos, — visos citos reģionu darba grupas, kas minētas 2. 1. 1. punktā (ja saistītas ar RES darbībām), jautājumos, — konsulāro lietu jautājumos, — KĀDP padomnieku jautājumos. ES izmantos iespējas saistībā ar RES galvenās mītnes augstu pārstāvju dalību tikpat nozīmīgās ES sanāksmju daļās, kas rīkotas zemākā nekā Padomes līmenī KĀDP sakarā. Kārtībai jānodrošina iesaistīšanās iespēja pēc vajadzības, pamatojoties uz savstarpīgumu. 3. 2. ES Padomes ģenerālsekretariāts Neskarot dalību citās darba grupās, ja tiek aplūkoti jautājumi, kas tieši saistīti ar ES darbu, ES Padomes ģenerālsekretariāts, pamatojoties uz 3. punktā izklāstīto pieeju, var piedalīties šādu RES struktūru/grupu sanāksmēs un sanāksmju daļās, kas uzskatāmas par īpaši nozīmīgām savstarpējai dalībai: — Padome (Ministru padome un Pastāvīgā padome), — Īpaša darba grupa, — Padomes darba grupa, — Politiski-militārā grupa, — Vidusjūras grupa, — Visuma grupa, — ikviena darba grupa, ko izveidojusi Padome saistībā ES Padomes lēmumiem, kas pieņemti saskaņā ar LES 17. pantu, — ikviena darba grupa, kas nodarbojas ar humanitārām operācijām un glābšanas uzdevumiem, — Aizsardzības ministriju pārstāvju grupa (ja attiecas uz ES darbībām). (Par sadarbību bruņojuma jomā skatīt kārtību F daļā). 4. Sēdvietu iekārtošana ES Padomes ģenerālsekretariāta un RES ģenerālsekretariāta pārstāvji otras organizācijas sanāksmēs sēdēs viņu organizācijas prezidējošās valsts delegācijā. Šos pārstāvjus var aicināt un viņi var piedāvāt piedalīties apspriešanā ar prezidējošās valsts delegācijas starpniecību. 18/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 93 5. Piedalīšanās sanāksmēs Tiks rosināta RES ģenerālsekretāra un ES Padomes ģenerālsekretāra/Augstā pārstāvja KĀDP jomā piedalīšanās sanāksmēs ministru līmenī par ES/RES sadarbības jautājumiem saskaņā ar LES nosacījumiem. 6. Sanāksmju datumu un vietu sinhronizācija Prezidējošās valsts un sekretariātu līmenī abas organizācijas, ja vien iespējams, konsultēsies pirms plāna izstrādāšanas pabeigšanas sanāksmēm ministru līmenī vai attiecīgo darba grupu sanāksmēm, lai pēc iespējas sinhronizētu sanāksmju datumus un vietas. Īstenot šo mērķi palīdz nesen iedibinātā prakse rīkot regulāras prezidējošo valstu un sekretariātu sanāksmes, kā arī abu organizāciju nākamo prezidējošo valstu sanāksmes. ES un RES prezidējošās valstis cik iespējams veicinās datumu sinhronizāciju, un attiecīgie sekretariāti palīdzēs prezidējošām valstīm šajā uzdevumā. Bez tam ES un RES prezidējošo valstu mērķis ir palielināt koordinācijas sanāksmju biežumu, kuras principā starp prezidējošām valstīm un attiecīgajiem sekretariātiem varētu rīkot reizi mēnesī, lai nodrošinātu cita starpā koordinētas RES/ES sanāksmes, informatīvās sanāksmes, savstarpēju dalību un dokumentu apmaiņu. 7. Darbinieku apmaiņa un komandējumi Arī turpmāk regulāri notiks īstermiņa darbinieku apmaiņa apmācības nolūkā, īpaši abu organizāciju mijiedarbības jomās. Abi sekretariāti precizēs un ziņos attiecīgajai organizācijai par jautājumiem saistībā ar personāla apmaiņas darbības aspektiem (finanšu aspektiem, juridiskajiem aspektiem utt. ), lai pēc iespējas ātrāk uzsāktu šo apmaiņu īstenošanu. 8. Drošības aspekti Abi sekretariāti turpinās uzlabot iepriekšminēto kārtību, kas iespējama, ņemot vērā 1999. gada 15. aprīļa saraksti starp RES ģenerālsekretāru un ES Padomes ģenerālsekretāru (skatīt V pielikumu). 9. Citi jautājumi ES un RES apsvērs attiecīgi RES un ES sekretariātu pārstāvju uzaicināšanu uz visiem semināriem un citiem ad hoc pasākumiem, ko tie varētu rīkot. 94 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 18/1. sēj. IV PIELIKUMS RES UN EIROPAS KOMISIJAS SADARBĪBA Tālāk noteiktā kārtība ir izveidota, lai nodrošinātu sadarbību starp RES un Eiropas Komisiju un atspoguļo Eiropas Komisijas lomu KĀDP, kā noteikts Līgumā par Eiropas Savienību. Attiecīgā gadījumā, ja Kopienas rīcība un RES darbības viena otru papildina, to var arī piemērot apmaiņai un mijiedarbībai starp Komisiju un RES. 1. Regulāri kontakti Neskarot augsta līmeņa kontaktus starp Eiropas Komisiju, no vienas puses, un RES prezidējošo valsti un ģenerālsekretariātu, no otras puses, tiks rīkotas regulāras divpusējas sanāksmes, lai veicinātu efektīvu informācijas apmaiņu un nodrošinātu atbilstīgas konsultācijas. Šādā nolūkā izraudzītie kontaktpunkti Komisijā un RES ģenerālsekretariātā turpinās nodrošināt informācijas apmaiņu un atbilstīgas konsultācijas. Tiks rīkotas periodiskas augstāko amatpersonu darba sanāksmes, lai pārskatītu papildu koordinācijas pasākumu iespējas un prasības. 2. Informācijas apmaiņa Informācijas apmaiņa notiek saistībā ar KĀDP attīstību, īpaši jomās, kurās RES var tikt aicināta izstrādāt un īstenot ES lēmumus, kam ir ietekme uz aizsardzību, jomās, kurās ES un RES veic papildu vai līdzīgas darbības, un jomās, kurās RES veic citas saistītas darbības, tostarp īstenošanas pasākumu plānošanas izstrādi jomās, kurās ES varētu aicināt veikt šādu darbību. Eiropas Komisijas un RES ģenerālsekretariāta kontaktpunkti turpinās sekmēt ikdienas informācijas apmaiņu. 3. Rakstisku materiālu apmaiņa Rakstisku materiālu apmaiņa, paziņojumus. tostarp slepenu materiālu apmaiņa, iekļauj dokumentus un WEUCOM RES ģenerālsekretariāts iesniegs Eiropas Komisijai rakstiskus materiālus atbilstīgi Komisijas kompetencei saskaņā ar LES, īpaši saistībā ar šādām RES struktūrām/grupām: — Padome (Ministru padome un Pastāvīgā padome), — Īpaša darba grupa, — Padomes darba grupa, — Politiski-militārā grupa, — Visuma grupa, — Vidusjūras grupa, — ikviena darba grupa, ko izveidojusi Padome attiecībā uz ES pieprasījumiem saskaņā ar LES 17. pantu, — ikviena darba grupa, kas nodarbojas ar humanitārām operācijām un glābšanas uzdevumiem, — Aizsardzības ministriju pārstāvju grupa (ja attiecas uz ES darbībām). Eiropas Komisija iesniegs RES ģenerālsekretariātam attiecīgus rakstiskus materiālus, īpaši gadījumos, ja RES rīkojas, reaģējot uz ES lēmumiem, kas pieņemti saskaņā ar 17. pantu Līgumā par Eiropas Savienību. Bez tam Komisija iesniegs RES sekretariātam Padomes iesniegtos paziņojumus un priekšlikumus, lēmumus, programmas, pētījumus un ziņojumus par jautājumiem, ko RES sekretariāts uzskata par būtiskiem. Rakstisku materiālu apmaiņa norisinās starp IA ģenerāldirektorāta un RES ģenerālsekretariāta izraudzītajiem kontaktpunktiem. RES ģenerālsekretariāts un Eiropas Komisija pastāvīgi pārskatīs rakstisko materiālu apmaiņu un vajadzības gadījumā ierosinās to atjaunināt vai paplašināt. Tiks pētīta elektroniskas dokumentu apmaiņas iespēja, pienācīgi ņemot vērā izmaksas un drošības apsvērumus. 18/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 95 4. Dalība sanāksmēs RES ņem vērā to, ka Eiropas Komisijas pārstāvjus iekļaus ES prezidējošās valsts delegācijā, ja RES risina jautājumus, kas attiecas uz Komisijas kompetenci saskaņā ar Līgumu par Eiropas Savienību. Šis grupu/struktūru saraksts uzskatāms par sevišķi piemērotu savstarpējai dalībai: — Padome (Ministru padome un Pastāvīgā padome), — Īpaša darba grupa, — Padomes darba grupa, — Politiski-militārā grupa, — Visuma grupa, — Vidusjūras grupa, — Aizsardzības ministriju pārstāvju grupa (ja attiecas uz ES darbībām), — ikviena darba grupa, ko izveidojusi Padome attiecībā uz ES pieprasījumiem saskaņā ar 17. pantu Līgumā par Eiropas Savienību, — ikviena darba grupa, kas nodarbojas ar humanitārām operācijām un glābšanas uzdevumiem. Šos pārstāvjus var aicināt un viņi var piedāvāt piedalīties apspriešanā ar viņu prezidējošās valsts delegācijas starpniecību. RES pārstāvjus var uzaicināt Eiropas Komisija un viņiem var piedāvāt piedalīties Komisijas starpdienestu grupu sanāksmēs saskaņā ar šo indikatīvo sarakstu: — bijusī Dienvidslāvija, — bruņošanās politika, — kājnieku mīnas, — jebkura grupa, kas izveidota saistībā ar pieprasījumu saskaņā ar 17. pantu Līgumā par Eiropas Savienību. 5. Drošības aspekti RES ģenerālsekretariāts un Eiropas Komisija turpinās uzlabot šajā dokumentā izklāstīto kārtību, kas iespējama, ņemot vērā 1999. gada 30. aprīļa saraksti starp RES ģenerālsekretāru un Eiropas Komisijas priekšsēdētāju (skatīt VI pielikumu). 6. Finansiālie aspekti RES prezidējošā valsts un ģenerālsekretariāts un Eiropas Komisija centīsies izveidot finanšu nolīguma paraugu ar mērķi sekmēt praktisku un ātru to ES lēmumu un rīcību īstenošanu, kas paredz RES darbības saskaņā ar 17. pantu Līgumā par Eiropas Savienību un tiek finansēti no Eiropas Kopienu kopbudžeta. 7. Darbinieku apmaiņa RES ģenerālsekretariāts un Eiropas Komisija pētīs īstermiņa apmeklējumu un darbinieku apmaiņas iespējas. RES prezidējošā valsts un ģenerālsekretariāts un Eiropas Komisija pētīs visas ad hoc apmeklējumu un apmaiņas iespējas. 8. Sadarbība humanitārajā jomā RES, cieši iesaistoties militārajam personālam, un Eiropas Komisija stiprinās sadarbību, lai nodrošinātu, ka RES ātri izstrādā un īsteno ES lēmumus par humanitārām misijām saskaņā ar 17. pantu Līgumā par Eiropas Savienību. 9. Citi jautājumi RES ģenerālsekretariāts un Eiropas Komisija ir aicinātas noteikt iespējamās ciešāku kontaktu papildu jomas, īpaši ņemot vērā attiecīgo attīstību bruņojuma un visuma jomā. Komisija un RES ģenerālsekretariāts principā uzaicinās attiecīgos pārstāvjus uz semināriem un ad hoc pasākumiem, ko tie varētu rīkot. Šo kārtību pastāvīgi pārskatīs un to var mainīt saskaņā ar pieredzi un tālāku attīstību. 96 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 18/1. sēj. V PIELIKUMS ES PADOMES ĢENERĀLSEKRETĀRA UN RES ĢENERĀLSEKRETĀRA SARAKSTE PAR DROŠĪBAS PASĀKUMIEM Mr José Cutileiro Secretary General of the Western European Union Rue de la Régence 1000 Brussels Godātais kungs, Briselē, 1999. gada 15. aprīlī Jums zināms, ka sadarbība starp Rietumeiropas Savienību un Eiropas Savienību, kas sākta saskaņā ar Māstrihtas un Amsterdamas līgumiem un ar tiem saistītajām 1991. gada 10. decembra un 1997. gada 22. jūlija deklarācijām par Rietumeiropas Savienību, nosaka vajadzību pēc konfidenciālas un/vai īpašas informācijas apmaiņas starp RES ģenerālsekretariātu un ES Padomes ģenerālsekretariātu, ko sauc arī par slepenu informāciju un materiāliem. Tādēļ vajadzīgi atbilstīgi drošības pasākumi, lai nodrošinātu to, ka, apstrādājot slepenu informāciju un materiālus, tiek ievērota abu organizāciju klasifikācija un noteikumi attiecībā uz drošību. Tādēļ mums ir lietderīgi vienoties par drošības noteikumiem saistībā uz iepriekšminēto slepenas informācijas un materiālu apmaiņu un uzņemties nodrošināt to piemērošanu mūsu organizācijās. Šajā gadījumā es vēlos atgādināt un vērst Jūsu uzmanību uz šo: a) izveidota kārtība, kādā norisinās ir starp Rietumeiropas Savienības ģenerālsekretariātu un Eiropas Savienības Padomes ģenerālsekretariātu (Padomes dokuments 11625/96), un tā pašlaik tiek pārskatīta un atjaunināta; rakstisku materiālu apmaiņa b) Eiropas Savienības Padome ir pieņēmusi lēmumu par oficiālu dokumentu nosūtīšanu Rietumeiropas Savienībai (Padomes dokuments 7026/96); c) Padomes 1998. gada 27. aprīļa lēmums nosaka procedūru, kādā Padomes ģenerālsekretariāta amatpersonām un darbiniekiem var atļaut piekļuvi Padomes rīcībā esošai slepenai informācijai; d) Padomes ģenerālsekretāra Lēmumā Nr. 24/95 izklāstīti pasākumi slepenas informācijas aizsardzībai, kas attiecas uz Padomes ģenerālsekretariātu; e) f) esmu iepazinies ar noteikumiem, pasākumiem un procedūrām, kas izklāstīti RES Drošības regulās (RS 100), kuru mērķis ir glabāt un aizsargāt RES slepeno informāciju; es ņemu vērā, ka Rietumeiropas Savienība ir noslēgusi drošības nolīgumus ar RES nācijām un Ziemeļatlantijas līguma organizāciju. Ņemot vērā iepriekšminēto, ar šo es: — piekrītu šai vēstulei pievienotajiem drošības noteikumiem saistībā ar slepenas informācijas un materiālu apmaiņu, — uzņemos nodrošināt to ievērošanu Eiropas Savienības Padomē, — piekrītu šo drošības pasākumu pastāvīgai pārskatīšanai. 18/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 97 Ja Rietumeiropas Savienības ģenerālsekretariātam šī kārtība ir pieņemama, es ierosinu Jums šo vienošanos apstiprināt ar man adresētu vēstuli. Pielikums Ar cieņu, Jürgen TRUMPF 98 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 18/1. sēj. Mr Jürgen Trumpf Secretary-General of the Council of the European Union 175 Rue de la Loi 1 1048 Brussels Briselē, 1999. gada 15. aprīlī Godātais kungs, Es apliecinu, ka esmu saņēmis Jūsu 1999. gada 15. aprīļa vēstuli, kurā cita starpā minēts, ka: — sadarbība starp Rietumeiropas Savienību un Eiropas Savienību, kas sākta saskaņā ar Māstrihtas un Amsterdamas līgumiem un ar tiem saistītajām 1991. gada 10. decembra un 1997. gada 22. jūlija deklarācijām par Rietumeiropas Savienību, nosaka vajadzību pēc konfidenciālas un/vai īpašas informācijas apmaiņas starp Rietumeiropas Savienības ģenerālsekretariātu un Eiropas Savienības Padomes ģenerālsekretariātu, ko sauc arī par slepenu informāciju un materiāliem, — vajadzīgi atbilstīgi drošības pasākumi, lai nodrošinātu to, ka, apstrādājot slepenu informāciju un materiālus, tiek ievērota abu organizāciju klasifikācija un noteikumi attiecībā uz drošību, — mums ir lietderīgi vienoties par drošības noteikumiem saistībā uz iepriekšminēto slepenas informācijas un materiālu apmaiņu un uzņemties nodrošināt to piemērošanu mūsu organizācijās. Es pilnībā pievienojos iepriekšminētajiem apsvērumiem. No savas puses es vēlētos atgādināt un no jauna apliecināt, ka: a) ir izveidota kārtība, kādā notiek rakstisku materiālu apmaiņa starp Rietumeiropas Savienības ģenerālsekretariātu un Eiropas Savienības Padomes ģenerālsekretariātu (CM(96) 22), un tā pašlaik tiek pārskatīta un atjaunināta; b) Rietumeiropas Savienības padome ir pieņēmusi lēmumu par oficiālu Rietumeiropas Savienības dokumentu nosūtīšanu Eiropas Savienībai (CM(96) 24, pārskatīts); c) Rietumeiropas Savienības drošības regulas izklāstītas RS 100; d) Rietumeiropas Savienība ir noslēgusi drošības nolīgumus ar RES nācijām un Ziemeļatlantijas līguma organizāciju; e) esmu iepazinies ar noteikumiem, pasākumiem un procedūrām, kas izklāstītas Eiropas Savienības Padomes 1998. gada 27. aprīļa Lēmumā (par procedūru, kādā Padomes ģenerālsekretariāta amatpersonām un darbiniekiem var atļaut piekļuvi Padomes rīcībā esošai slepenai informācijai) un Padomes ģenerālsekretāra Lēmumā Nr. 24/95 par slepenas informācijas aizsardzības pasākumiem, kas attiecas uz Padomes ģenerālsekretariātu, kuru mērķis ir glabāt un aizsargāt ES slepeno informāciju. Ņemot vērā iepriekšminēto, ar šo es: — piekrītu šai vēstulei pievienotajiem drošības noteikumiem saistībā ar slepenas informācijas un materiālu apmaiņu, — uzņemos nodrošināt to ievērošanu Rietumeiropas Savienībā, — piekrītu šo drošības pasākumu īstenošanas pastāvīgai pārskatīšanai. 18/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 99 Ar šo vēstuli es apliecinu, ka iepriekšminētā kārtība Rietumeiropas Savienības ģenerālsekretariātam ir pieņemama. Pielikums Ar cieņu, José CUTILEIRO 100 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 18/1. sēj. V pielikuma pielikums Drošības noteikumi, kas reglamentē slepenas informācijas un materiālu apmaiņu starp RES ģenerālsekretariātu un ES Padomes ģenerālsekretariātu 1. ES Padomes ģenerālsekretariāts un RES ģenerālsekretariāts, šeit turpmāk “Puses”: a) aizsargā un glabā otras Puses sniegto slepeno informāciju un materiālus saskaņā ar slepenas informācijas un materiālu aizsardzības pasākumiem, kas ir spēkā to izcelsmes Pusē; b) c) saglabā otras Puses izveidoto drošības klasifikāciju saistībā ar šīs Puses informāciju un materiāliem un pienācīgi glabā šo slepeno informāciju un materiālus; slepeno informāciju un materiālus neizmanto citā nolūkā kā noteicis to nosūtītājs un kādēļ notikusi slepenas informācijas un materiālu apmaiņa; d) neatklāj šo slepeno informāciju un materiālus trešām personām bez informācijas nosūtītāja piekrišanas. 2. Pušu ģenerālsekretāri: a) nodrošina, ka Puses piemēro attiecīgos noteikumus; b) rīkojoties attiecīgās padomes vārdā un tās pakļautībā, atbild par drošības pasākumiem, lai aizsargātu savstarpēji sniegto slepeno informāciju un materiālus. Puses nodrošina, ka visas to pakļautībā esošās personas, kam, pildot to oficiālos pienākumus, vajadzīga vai varētu būt pieeja slepenai informācijai un materiāliem, ir pārbaudītas, pienācīgi atbilst drošības pielaides prasībām un ir pilnībā informētas par to atbildību saistībā ar drošību, pirms tām nodrošina pieeju slepenai informācijai un materiāliem. Puses nodrošina savstarpēju palīdzību saistībā ar drošības jautājumiem, kuros ieinteresētas abas puses. Puses īsteno savstarpējas pārbaudes par atbilstību pasākumiem un procedūrām attiecībā uz savstarpēji sniegto slepeno informāciju un materiāliem un šo pasākumu un procedūru efektivitāti. 3. 4. 5. Katra Puse veic visus vajadzīgos pasākumus, lai attiecīgā dalībvalsts(-is) var veikt tiesiskas darbības pret personām, kas apdraud savstarpēji sniegto slepeno informāciju un materiālus, pakļaujot riskam otru Pusi. 6. Katra Puse var pārtraukt slepenas informācijas un materiālu apmaiņu, rakstiski par to paziņojot otrai Pusei. Nekavējoties jāsarīko apspriedes, lai veiktu vajadzīgos pasākumus slepenas informācijas apmaiņas atjaunošanai. Neatkarīgi no šīs apmaiņas izbeigšanas visus savstarpēji sniegtos slepenos informācijas materiālus arī turpmāk aizsargā saskaņā ar nosūtītājas Puses drošības noteikumiem. 18/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 101 VI PIELIKUMS EIROPAS KOMISIJAS PRIEKŠSĒDĒTĀJA UN RES ĢENERĀLSEKRETĀRA SARAKSTE PAR DROŠĪBAS JAUTĀJUMIEM Mr Jacques Santer President of the European Commission Rue de la Loi, 200 1049 Bruxelles Godātais kungs, 1999. gada 30. aprīlī Jums zināms, ka sadarbība starp Rietumeiropas Savienību un Eiropas Savienību, kas sākta saskaņā ar Māstrihtas un Amsterdamas līgumiem un ar tiem saistītajām 1991. gada 10. decembra un 1997. gada 22. jūlija deklarācijām par Rietumeiropas Savienību, nosaka vajadzību pēc konfidenciālas un/vai īpašas informācijas apmaiņas starp RES ģenerālsekretariātu un Eiropas Komisiju, ko sauc arī par slepenu informāciju un materiāliem. Tādēļ vajadzīgi atbilstīgi drošības pasākumi, lai nodrošinātu to, ka, apstrādājot slepenu informāciju un materiālus, tiek ievērota abu organizāciju klasifikācija un noteikumi attiecībā uz drošību. Tādēļ mums ir lietderīgi vienoties par drošības noteikumiem saistībā uz iepriekšminēto slepenas informācijas un materiālu apmaiņu un uzņemties nodrošināt to piemērošanu mūsu organizācijās. Šajā gadījumā es vēlos atgādināt un vērst Jūsu uzmanību uz šo: a) ir izveidota kārtība, kādā norisinās rakstisku materiālu apmaiņa starp RES ģenerālsekretariātu un Eiropas Komisiju (CM(96) 23), un tā pašlaik tiek pārskatīta un atjaunināta; b) Rietumeiropas Savienības drošības regulas izklāstītas RS 100; c) Rietumeiropas Savienība ir noslēgusi drošības nolīgumus ar RES nācijām un Ziemeļatlantijas līguma organizāciju. Esmu iepazinies ar noteikumiem, pasākumiem un procedūrām, kas izklāstītas Eiropas Komisijas 25. februāra Lēmumā C(99)423 par procedūru, kādā Eiropas Komisijas amatpersonām un darbiniekiem var atļaut piekļuvi Komisijas rīcībā esošai slepenai informācijai, un 1994. gada 30. novembra Lēmumā C(94)3282 par drošības pasākumiem, ko piemēro slepenai informācijai, kuru sagatavo vai nosūta saistībā ar Eiropas Savienības darbībām. Es ņemu vērā, ka I. A ģenerāldirektorāta A. 1 daļā jau piemēroti atbilstīgi drošības pasākumi RES slepenās informācijas saņemšanai un saglabāšanai, un es paziņoju, ka esmu gatavs palīdzēt līdzīgu drošības pasākumu izveidē citos Komisijas dienestos. 102 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 18/1. sēj. Ņemot vērā iepriekšminēto, ar šo es: — piekrītu šai vēstulei pievienotajiem drošības noteikumiem saistībā ar slepenas informācijas un materiālu apmaiņu, — uzņemos nodrošināt to ievērošanu RES, — piekrītu šo drošības pasākumu pastāvīgai pārskatīšanai. Ja Eiropas Komisijai minētā kārtība ir pieņemama, es ierosinu Jums šo vienošanos apstiprināt ar man adresētu vēstuli. Ar cieņu, Pielikums José CUTILEIRO 18/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 103 Mr José Cutileiro Secretary General of the Western European Union Rue de la Régence 4 1000 Brussels Godātais kungs, 1999. gada 30. aprīlī Es apliecinu, ka esmu saņēmis Jūsu 1999. gada 30. aprīļa vēstuli, kurā cita starpā minēts, ka: — sadarbība starp Rietumeiropas Savienību un Eiropas Savienību, kas sākta saskaņā ar Māstrihtas un Amsterdamas līgumiem un ar tiem saistītajām 1991. gada 10. decembra un 1997. gada 22. jūlija deklarācijām par Rietumeiropas Savienību, nosaka vajadzību pēc konfidenciālas un/vai īpašas informācijas apmaiņas starp Rietumeiropas Savienības ģenerālsekretariātu un Eiropas Komisiju, ko sauc arī par slepenu informāciju un materiāliem, — vajadzīgi atbilstīgi drošības pasākumi, lai nodrošinātu to, ka, apstrādājot slepenu informāciju un materiālus, tiek ievērota abu organizāciju klasifikācija un noteikumi attiecībā uz drošību, — mums ir lietderīgi vienoties par drošības noteikumiem saistībā uz iepriekšminēto slepenas informācijas un materiālu apmaiņu un uzņemties nodrošināt to piemērošanu mūsu organizācijās. Es pilnībā pievienojos iepriekšminētajiem apsvērumiem. No savas puses es vēlētos atgādināt un no jauna apliecināt, ka: a) ir izveidota kārtība, kādā notiek rakstisku materiālu apmaiņa starp RES un Eiropas Komisiju (ES Padomes dokuments 11625/96); b) Komisijas 1999. gada 25. februāra Lēmums C(99)423 nosaka procedūru, kādā Komisijas amatpersonām un darbiniekiem var atļaut piekļuvi Eiropas Komisijas rīcībā esošai slepenai informācijai; c) Komisijas 1994. gada 30. novembra Lēmums (C(94)3282) nosaka drošības pasākumus, ko piemēro slepenai informācijai, kuru sagatavo vai nosūta saistībā ar Eiropas Savienības darbībām; d) esmu iepazinies ar noteikumiem, pasākumiem un procedūrām, kas izklāstīti RES Drošības regulās (RS 100), kuru mērķis ir glabāt uz aizsargāt RES slepeno informāciju; e) es ņemu vērā, ka Rietumeiropas Savienība ir noslēgusi drošības nolīgumus ar RES nācijām un Ziemeļatlantijas līguma organizāciju. Es paziņoju, ka I. A ģenerāldirektorāta A. 1 daļā jau pieņemti drošības pasākumi saskaņā ar pielikuma noteikumiem, lai varētu saņemt un saglabāt RES slepeno informāciju un materiālus, un es piekrītu pastāvīgi pārskatīt nepieciešamību piemērot šos drošības pasākumus citos Komisijas dienestos. Ņemot vērā iepriekšminēto, ar šo es: — piekrītu šai vēstulei pievienotajiem drošības noteikumiem saistībā ar slepenas informācijas un materiālu apmaiņu, — uzņemos nodrošināt to ievērošanu Eiropas Komisijā, — piekrītu šo drošības pasākumu īstenošanas pastāvīgai pārskatīšanai. 104 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 18/1. sēj. Ar šo vēstuli es apliecinu, ka iepriekšminētā kārtība Eiropas Komisijai ir pieņemama. Ar cieņu, Pielikums Jacques SANTER 18/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 105 VI pielikuma pielikums Drošības noteikumi, kas reglamentē slepenas informācijas un materiālu apmaiņu starp RES ģenerāl- sekretariātuun Eiropas Komisiju 1. RES ģenerālsekretariāts un Eiropas Komisija, šeit turpmāk “Puses”: a) aizsargā un glabā otras Puses sniegto slepeno informāciju un materiālus saskaņā ar slepenas informācijas un materiālu aizsardzības pasākumiem, kas ir spēkā to izcelsmes Pusē; b) c) saglabā otras Puses izveidoto drošības klasifikāciju saistībā ar šīs Puses informāciju un materiāliem un pienācīgi glabā šo slepeno informāciju un materiālus; slepeno informāciju un materiālus neizmanto citā nolūkā kā noteicis to nosūtītājs un kādēļ notikusi slepenas informācijas un materiālu apmaiņa; d) neatklāt šo slepeno informāciju un materiālus trešām personām bez informācijas nosūtītāja piekrišanas. 2. RES ģenerālsekretārs un Eiropas Komisijas priekšsēdētājs: a) nodrošina, ka Puses piemēro attiecīgos noteikumus; b) rīkojoties attiecīgās RES padomes un Eiropas Komisijas vārdā un tās pakļautībā, atbild par drošības pasākumiem, lai aizsargātu savstarpēji sniegto slepeno informāciju un materiālus. 3. 4. Puses nodrošina, ka visas to pakļautībā esošās personas, kam, pildot to oficiālos pienākumus, vajadzīga vai varētu būt pieeja slepenai informācijai un materiāliem, ir pārbaudītas, pienācīgi atbilst drošības pielaides prasībām un ir pilnībā informētas par to atbildību saistībā ar drošību, pirms tām nodrošina pieeju slepenai informācijai un materiāliem. Puses nodrošina savstarpēju palīdzību saistībā ar drošības jautājumiem, kuros ieinteresētas abas Puses. Puses īsteno savstarpējas pārbaudes par atbilstību pasākumiem un procedūrām attiecībā uz savstarpēji sniegto slepeno informāciju un materiāliem un šo pasākumu un procedūru efektivitāti. 5. Katra Puse veic visus vajadzīgos pasākumus, lai attiecīgā(-ās) dalībvalsts(-is) var veikt tiesiskas darbības pret personām, kas apdraud savstarpēji sniegto slepeno informāciju un materiālus, pakļaujot riskam otru Pusi. 6. Katra Puse var pārtraukt slepenas informācijas un materiālu apmaiņu, rakstiski par to paziņojot otrai Pusei. Nekavējoties jāsarīko apspriedes, lai veiktu vajadzīgos pasākumus slepenas informācijas apmaiņas atjaunošanai. Neatkarīgi no šis apmaiņas izbeigšanas visus savstarpēji sniegtos slepenos informācijas materiālus arī turpmāk aizsargā saskaņā ar nosūtītājas Puses drošības noteikumiem


title: Dyrektywa 1999/33/WE Parlamentu Europejskiego i Rady z dnia 10 maja 1999 r. zmieniająca dyrektywę Rady 67/548/EWG w odniesieniu do oznakowania niektórych substancji niebezpiecznych w Austrii i Szwecji

eurovoc_concepts:
Austria
Sweden
dangerous substance
labelling

text: 13/t. 24 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 107 31999L0033 L 199/57 DZIENNIK URZĘDOWY WSPÓLNOT EUROPEJSKICH 30. 7. 1999 DYREKTYWA 1999/33/WE PARLAMENTU EUROPEJSKIEGO I RADY z dnia 10 maja 1999 r. zmieniająca dyrektywę Rady 67/548/EWG w odniesieniu do oznakowania niektórych substancji niebezpiecznych w Austrii i Szwecji PARLAMENT EUROPEJSKI I RADA UNII EUROPEJSKIEJ, uwzględniając Traktat ustanawiający Wspólnotę Europejską, w szczególności jego art. 95, uwzględniając wniosek Komisji (1), uwzględniając opinię Komitetu Ekonomiczno-Społecznego (2), stanowiąc zgodnie z procedurą ustanowioną w art. 251 Trakta- tu (3), a także mając na uwadze, co następuje: (1) (2) (3) Artykuł 30 dyrektywy Rady 67/548/EWG z dnia 27 czerwca 1967 r. w sprawie zbliżenia przepisów usta- wowych, wykonawczych i administracyjnych odnoszą- cych się do klasyfikacji, pakowania i etykietowania sub- stancji niebezpiecznych (4) przewiduje, że Państwa Członkowskie nie mogą zabronić, ograniczyć, lub utrud- niać wprowadzania do obrotu substancji, które spełniają wymogi niniejszej dyrektywy. Artykuł 23 ust. 2 lit. c) dyrektywy 67/548/EWG wymaga, by każde opakowanie substancji było opatrzone symbo- lami oznaczającymi niebezpieczeństwo, ustanowionymi w załączniku II; art. 23 ust. 2 lit. e) wspomnianej dyrek- tywy wymaga, by każde opakowanie substancji było opa- trzone oznaczeniami S (oznaczenia bezpieczeństwa) doty- czącymi bezpiecznego stosowania tej substancji, których brzmienie zostało ustanowione w załączniku IV do tej dyrektywy. Artykuł 69 Aktu Przystąpienia z 1994 r. i jego załącz- nik VIII przewidują, że art. 30 wraz z art. 23 ust. 2 dyrek- tywy 67/548/EWG nie ma zastosowania w odniesieniu do Austrii przed dniem 1 stycznia 1999 r. , gdyż Austria może wymagać oznakowania z dodatkowymi symbolami, nie zamieszczonymi w załączniku II, oraz etykiet z dodatko- wymi oznaczeniami bezpieczeństwa S, nie wymienionymi w załączniku IV do wymienionej dyrektywy, dotyczącymi środków zapobiegawczych w razie wypadku oraz że (1) Dz. U. C 374 z 3. 12. 1998; str. 43. (2) Dz. U. C 40 z 15. 2. 1999; str. 15. (3) Opinia Parlamentu Europejskiego wydana dnia 16 grudnia 1998 r. (Dz. U. C 98 z 9. 4. 1999, str. 151), wspólne stanowisko Rady z dnia 8 lutego 1999 r. (Dz. U. C 58 z 1. 3. 1999, str. 26) oraz decyzja Par- lamentu Europejskiego z dnia 10 marca 1999 r. (Dz. U. C 175 z 21. 6. 1999). Decyzja Rady z dnia 29 kwietnia 1999 r. (4) Dz. U. 196 z 16. 8. 1967, str. 1. Dyrektywa ostatnio zmieniona dyrek- (4) (5) (6) (7) (8) należy dokonać przeglądu przepisów zgodnie z procedu- rami WE przed dniem 31 grudnia 1998 r. Artykuł 23 ust. 2 lit. d) dyrektywy 67/548/EWG wymaga, by każde opakowanie substancji było opatrzone właści- wymi oznaczeniami „R” (oznaczenia ryzyka), których brzmienie zostało ustanowione w załączniku III do wspo- mnianej dyrektywy. Artykuł 112 Traktatu o Przystąpieniu z 1994 r. oraz jego załącznik XII przewidują, że art. 30 wraz z art. 23 ust. 2 lit. d) dyrektywy 67/548/EWG nie ma zastosowania w odniesieniu do Szwecji przed dniem 1 stycznia 1999 r. , gdyż Szwecja może wymagać dodatkowych oznaczeń ryzyka „R-322” i „R-340” niewymienionych w załącz- niku III do wspomnianej dyrektywy oraz, że należy doko- nać przeglądu przepisów zgodnie z procedurami wspólno- towymi przed dniem 31 grudnia 1998 r. Dyrektywa 1999/45/WE Parlamentu Europejskiego i Rady z dnia 31 maja 1999 r. odnosząca się do zbliżenia przepi- sów ustawowych, wykonawczych i administracyjnych Państw Członkowskich odnoszących się do klasyfikacji, pakowania i etykietowania preparatów niebezpiecznych (5) przewiduje niektóre szczególne warunki stosowania tej dyrektywy w odniesieniu do, między innymi, dodatko- wych symboli, oznaczeń „R” i oznaczeń „S” dla Austrii i Szwecji, w celu uwzględnienia ich norm ochrony zdro- wia i ochrony środowiska; te szczególne warunki ograni- czone są do dwuletniego okresu, poczynając od dnia 1 stycznia 1999 r. do dnia 31 grudnia 2000 r. ; w tym okresie należy dążyć do spójności warunków obrotu nie- bezpiecznymi substancjami i preparatami. Postęp naukowy i techniczny jest możliwy do przewidze- nia w ramach międzynarodowych negocjacji w sprawie harmonizacji klasyfikacji substancji niebezpiecznych w odniesieniu do „R-322,” oraz w świetle trwających międzynarodowych negocjacji w sprawie oznakowania substancji niebezpiecznych i biorąc pod uwagę badania dotyczące oznakowania realizowane przez Komisję, eks- perci Państw Członkowskich zgodzili się uznać za ważny priorytet dogłębny przegląd istniejącego prawodawstwa wspólnotowego w odniesieniu do „R-340”. Prawodawstwo wspólnotowe będzie musiało być zrewido- wane w świetle wyników negocjacji w sprawie międzyna- rodowej harmonizacji klasyfikacji i oznakowania substan- cji niebezpiecznych, można się również spodziewać, że wynikiem tych negocjacji będzie zbliżenie norm w tym zakresie w całej Wspólnocie. tywą Komisji 98/98/WE (Dz. U. L 355 z 30. 12. 1998, str. 1). (5) Dz. U. L 200 z 30. 7. 1999, str. 1. PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 13/t. 24 108 (9) (10) Rezolucja Rady i przedstawicieli rządów Państw Człon- kowskich, zebranych w Radzie, z dnia 3 grudnia 1990 r. w sprawie poprawy zapobiegania i leczenia ostrych zatruć u ludzi (1) wymaga harmonizacji procedur dotyczących zbierania danych dotyczących toksykologii klinicznej we wszystkich ośrodkach zatruć we Wspólnocie, aby ułatwić rozwój polityki zapobiegania ryzyku zatruć; odpowiednie właściwe władze, we współpracy z Komisją, mają stworzyć wspólnotowy system informacji i współpracy dotyczącej dostępności antidotum, obejmujący ośrodki zatruć, lub, gdzie stosowne, inne właściwe służby. Symbol ukazujący, że pozostałości niektórych substancji niebezpiecznych powinny być zebrane osobno z innych odpadów mógłby zredukować potencjalną emisję substan- cji niebezpiecznych do środowiska przez udoskonalenie wykorzystania specjalnych systemów zbierania odpadów przez ogół społeczeństwa; jednak ze względu na brak pew- nych dowodów potrzeba czasu na przeanalizowanie potrzeby wprowadzenia takiego symbolu we Wspólnocie. (11) Rewizja prawodawstwa wspólnotowego w sprawie sub- stancji niebezpiecznych w odniesieniu do postanowień Aktu Przystąpienia z 1994 r. dotyczącego Austrii i Szwe- cji, nie mogła być zakończona przed dniem 31 grudnia 1998 r. (12) Należy kontynuować przegląd przepisów objętych niniej- szą dyrektywą zgodnie z procedurami wspólnotowymi jednakże bez w ustanowionym okresie wyłączenia; uszczerbku dla wyników tego przeglądu, na koniec tego okresu acquis communautaire będzie stosowa do Austrii i Szwecji na tych samych warunkach co w przypadku innych Państw Członkowskich. (13) Prawodawstwo wspólnotowe może przewidywać deroga- cje na ograniczony okres dla niektórych Państw Człon- kowskich, w świetle ich konkretnej sytuacji, PRZYJMUJĄ NINIEJSZĄ DYREKTYWĘ: Artykuł 1 — dodatkowego symbolu »przekreślony kosz,« dotyczącego usu- wania odpadów, niewłączonego do załącznika II, oraz — dodatkowego oznaczenia »S« »istnieje antidotum, należy się skontaktować z centrum informacji ds. zatruć,« dotyczącego środków przeciwdziałających w razie wypadku, niewymienio- nego w załączniku IV. 6. Szwecja może od dnia 1 stycznia 1999 r. do dnia 31 grudnia 2000 r. wymagać stosowania następujących dodatkowych ozna- czeń »R«, nie wymienionych w załączniku III: — »R-322« dla substancji wywołujących ostre skutki toksyczne, nieobjętych kryteriami klasyfikacji zawartymi w załączniku VI (szwedzka kategoria »średnio szkodliwe«), oraz — »R-340« dla substancji sklasyfikowanych jako rakotwórcze, kategoria 3, zamiast oznaczenia R40. ” Artykuł 2 Republika Austrii i Królestwo Szwecji wprowadzają i publikują przepisy niezbędne do wykonania niniejszej dyrektywy najpóźniej do dnia 30 lipca 2000 r. i niezwłocznie powiadamiają o tym Komisję. Przepisy przyjęte przez zainteresowane Państwa Członkowskie zawierają odniesienie do niniejszej dyrektywy lub odniesienie takie towarzyszy ich urzędowej publikacji. Metody dokonywania takiego odniesienia określane są przez Państwa Członkowskie. Artykuł 3 Niniejsza dyrektywa skierowana jest do Państw Członkowskich. Sporządzono w Brukseli, dnia 10 maja 1999 r. W art. 23 dyrektywy 67/548/EWG dodaje się ustępy w brzmieniu: „5. Austria może od dnia 1 stycznia 1999 r. do dnia 31 grudnia 2000 r. wymagać stosowania: W imieniu Parlamentu Europejskiego W imieniu Rady J. M. GIL-ROBLES Przewodniczący H. EICHEL Przewodniczący (1) Dz. U. C 329 z 31. 12. 1990, str. 6


title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/34/ES ze dne 10. května 1999, kterou se mění směrnice Rady 85/374/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se odpovědnosti za vadné výrobky

eurovoc_concepts:
defective product
electrical energy
indemnification
personal property
producer's liability

text: 15/sv. 4 CS Úřední věstník Evropské unie 147 31999L0034 L 141/20 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ 4. 6. 1999 SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 1999/34/ES ze dne 10. května 1999, kterou se mění směrnice Rady 85/374/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se odpovědnosti za vadné výrobky EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, (4) s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise (1), s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru (2), v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (3), (1) (2) vzhledem k tomu, že bezpečnost výrobků a náhrada škody způsobené vadnými výrobky jsou nezbytnými sociálními požadavky, které musejí být splněny v rámci vnitřního trhu; že Společenství na tyto požadavky odpovědělo směr- nicí Rady 85/374/EHS (4) a směrnicí Rady 92/59/EHS ze dne 29. června 1992 o obecné bezpečnosti výrobků (5); vzhledem k tomu, že směrnice Rady 85/374/EHS zavedla spravedlivé rozdělení rizik, která jsou vlastní vysoce tech- nizované společnosti; že tím uvedená směrnice vytvořila rozumnou rovnováhu mezi dotčenými zájmy, zejména mezi ochranou zdraví spotřebitele, podporou inovací a vědeckého a technického vývoje, zajištěním nenarušené hospodářské soutěže a usnadněním obchodu, a to na základě harmonizovaného systému občanskoprávní odpo- vědnosti; že tím uvedená směrnice pomohla zvýšit pově- domí obchodníků o problému bezpečnosti výrobků a jeho významu; (3) vzhledem k tomu, že stupeň harmonizace právních předpisů členských států dosažený směrnicí 85/374/EHS není vzhledem ke stanoveným odchylkám úplný, zejména pokud jde o oblast působnosti, ze které jsou vyňaty nezp- racované zemědělské produkty; (1) Úř. věst. C 337, 7. 11. 1997, s. 54. (2) Úř. věst. C 95, 30. 3. 1998, s. 69. (3) Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 5. listopadu 1998 (Úř. věst. C 359, 23. 11. 1998, s. 25), společný postoj Rady ze dne 17. pro- since 1998 (Úř. věst. C 49, 22. 2. 1999, s. 1) a rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 23. března 1999 (dosud nevyhlášené v Úředním věstníku). Rozhodnutí Rady ze dne 29. dubna 1999. (4) Úř. věst. L 210, 7. 8. 1985, s. 29. Směrnice ve znění aktu o přistoupení z roku 1994. (5) Úř. věst. L 228, 11. 8. 1992, s. 24. (5) (6) (7) (8) (9) vzhledem k tomu, že Komise sleduje provádění a dopady směrnice 85/374/EHS a zejména její aspekty týkající se ochrany spotřebitele a fungování vnitřního trhu, což již bylo předmětem první zprávy; že v této souvislosti se v souladu s článkem 21 od Komise požaduje, aby předložila druhou zprávu o uplatňování uvedené směrnice; vzhledem k tomu, že zahrnutí prvotních zemědělských produktů do oblasti působnosti směrnice 85/374/EHS by pomohlo obnovit důvěru spotřebitelů v bezpečnost země- dělských produktů; že takové opatření by splnilo poža- davky na vysokou úroveň ochrany spotřebitele; vzhledem k tomu, že okolnosti vyžadují pozměnění směr- nice 85/374/EHS s cílem usnadnit ve prospěch spotřebitelů zákonnou náhradu škody na zdraví způsobené vadnými zemědělskými produkty; vzhledem k tomu, že tato směrnice má dopad na fungo- vání vnitřního trhu do té míry, že obchod zemědělskými produkty nebude nadále ovlivňován rozdíly mezi pravidly o odpovědnosti výrobců; vzhledem k tomu, že zásada odpovědnosti bez zavinění stanovená směrnicí 85/374/EHS musí být rozšířena na vše- chny druhy výrobků, včetně zemědělských produktů, jak jsou definovány v druhé větě čl. 32 odst. 1 Smlouvy a uve- deny v příloze I uvedené smlouvy; vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou proporciona- lity je nezbytné a pro dosažení základních cílů zvýšené ochrany všech spotřebitelů a řádného fungování vnitřního trhu vhodné zahrnout zemědělské produkty do oblasti působnosti směrnice 85/374/EHS; že se uvedená směrnice omezuje na to, co je nezbytné pro dosažení cílů prosazo- vaných v souladu s čl. 5 odst. 3 Smlouvy, 148 CS Úřední věstník Evropské unie 15/sv. 4 PŘIJALY TUTO SMĚRNICI: Článek 1 Směrnice 85/374/EHS se mění takto: 1. Článek 2 se nahrazuje tímto: „Článek 2 Pro účely této směrnice se ‚výrobkem‘ rozumějí všechny movité věci, také tehdy, jsou-li zabudovány do jiné movité věci nebo do nemovitosti. ‚Výrobek‘ zahrnuje i elektřinu. “ 2. V čl. 15 odst. 1 se zrušuje písmeno a). Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy. 2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice. Článek 3 Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství. Tato směrnice je určena členským státům. Článek 4 Článek 2 V Bruselu dne 10. května 1999. 1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí. Neprodleně o nich uvědomí Komisi. Použijí tyto předpisy ode dne 4. prosince 2000. Za Evropský parlament předseda J. M. GIL-ROBLES Za Radu předseda H. EICHEL