title: Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om «Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om visse retlige aspekter af elektronisk handel i det indre marked»

eurovoc_concepts:
EC Directive
commercial law
distance selling
electronic equipment
proposal (EU)
trade regulations

text: C 169/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 6. 1999 3. 7. ØSU finder, at det er alt for få lande, der kan inddrages i det internationale samarbejde i henhold til artikel 7, stk. 2, i Kommissionens forslag. 4. Konklusion 4. 1. ØSU understreger sin generelle tilfredshed med pro- grammet med ovennævnte forbehold. Men ØSU påpeger også, at der er en fare for, at programmet i sin nuværende form får et mere begrænset anvendelsesområde. Det er selvfølgelig vigtigt og nødvendigt at gøre noget ved alle de skader, som er forårsaget af vold, mishandling og seksuel udnyttelse, men man må ikke glemme vigtigheden af at bekæmpe årsagerne til volden. En anden mangel ved programmet er, at vold, mishandling og seksuel udnyttelse ikke behandles som en krænkelse af menneskerettighederne. Bruxelles, den 28 april 1999. Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Europa- Parlamentets og Rådets direktiv om visse retlige aspekter af elektronisk handel i det indre marked« (1) (1999/C 169/14) Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 23. april 1999 under henvisning til EF-traktatens artikel 100 A at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug, som udpegede Harald Glatz til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 15. april 1999. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 363. plenarforsamling af 28. -29. april 1999, mødet den 29. april 1999, følgende udtalelse med 115 stemmer mod 2, mens 6 stemte hverken for eller imod. 1. Indledning Elektronisk handel 1. 1. frembyder muligheder for EU’s borgere og erhvervsliv: større økonomisk vækst, skabelse af arbejdspladser, chancen for at udvikle nye produkter og markeder, øget konkurrenceevne for europæiske virksomheder og et bredt udbud af varer og tjenesteydelser for de europæiske forbrugere. Om den elektroniske handel rent faktisk får disse 1. 1. 1. virkninger, f. eks. på beskæftigelsesområdet, afhænger dog af en række forskellige faktorer. ØSU foreslår, at Kommissionen foretager indgående studier i denne problemstilling, især med henblik på de beskæftigelsesmæssige aspekter. 1. 1. 2. De positive virkninger vil især slå igennem, hvis EU på dette område formår at indtage en stærk position på det (1) EFT C 30 af 5. 2. 1999, s. 4. globale marked, specielt i forhold til USA. I øjeblikket forholder det sig imidlertid således, at USA ifølge OECD’s oplysninger genererer 80 % af den elektroniske handel. Det er derfor afgørende vigtigt, at EU træffer foranstaltninger, der sætter det i stand til fremover at udnytte de muligheder, som den elektroniske handel frembyder, og undgå at blive agterudsejlet af USA. 1. 2. For at kunne udnytte de mulige fordele er det nødven- digt at fjerne retlige begrænsninger i den elektroniske handel, men samtidig må man tilvejebringe forudsætningerne for, at de potentielle brugere af den elektroniske handels tjenesteydelser (forbrugere såvel som virksomheder) kan have tillid til denne nye handelsform. Man må finde den optimale balance mellem disse to krav. I betragtning af direktivets vidtrækkende karakter og dets komplekse sammenhæng med andre regelområder er det nødvendigt at anlægge en yderst grundig og ansvarlig indfaldsvinkel. 16. 6. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 169/37 1. 3. Direktivets formål er at fremme udviklingen af den elektroniske handel ved at fjerne retlige handelshindringer. Hvis nye fjernsalgsmetoder skal opnå bred tilslutning hos imidlertid kunderne (forbrugere og virksomheder), er det nødvendigt at sætte målrettet ind på også at sikre, at de forbruger- og databeskyttelsesstandarder, som er opnået inden for den traditionelle handel, bliver fastholdt inden for den elektroniske handel med dens særlige tekniske rammevilkår, og at de kan anvendes i praksis. 1. 4. Det er de færreste mennesker, som for øjeblikket har fuld adgang til informationstjenesterne. Visse befolkningsgrup- per, specielt ældre mennesker, kan ikke nås ad elektronisk vej eller fortrækker at gøre forretninger gennem personlig kontakt. Det er ØSU’s opfattelse, at vigtige tjenester, som udgør en lettelse i dagligdagen (f. eks. styring af bankkonti), også må være tilgængelige ad ikke-elektronisk vej, således at ingen befolkningsgrupper afskæres fra at benytte sig af dem. Det må heller ikke ske, at anvendelsen af nye teknologier skaber barrierer for bestemte befolkningsgrupper, således at disse kun i ringe omfang eller slet ikke får mulighed for at deltage i den elektroniske handel. EU-politikken må derfor sigte mod at hindre, at grupper i befolkningen på grund af manglende tekniske muligheder, utilstrækkelig viden eller dårlig økonomi ikke får adgang til informationssamfundets tjenester. 1. 4. 1. Også uddannelse og information af forbrugerne er en afgørende forudsætning for, at en bred kreds af forbrugere kan sikres risikofri adgang til informationssamfundets tje- nester. 1. 5. Distributionsformer, som i kraft af teknologien ube- sværet kan overskride nationale grænser, lægger helt klart op til globale løsninger. Dette er årsagen til, at der på det seneste har fundet intensive drøftelser sted på internationalt plan. Spørgsmålet er således blevet behandlet på en række internatio- nale konferencer og seminarer med deltagelse af regeringer og berørte kredse. F. eks. er der grund til at nævne OECD- konferencerne i Turku (november 1997) og Ottawa (oktober 1998), G7-ministerkonferencen i Bruxelles (februar 1995) og ministerkonferencen i Bonn (juli 1997). Der er også blevet igangsat en lang række aktiviteter i WTO-regi. Men selv om der helt sikkert er blevet gjort fremskridt under disse samtaler og forhandlinger, har resultaterne indtil nu ofte været begræn- set til generelle principper. 1. 6. 1. Blandt disse tiltag kan nævnes følgende: • Kommissionens meddelelse om et europæisk initiativ inden for elektronisk handel (1); • Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsud- valget om sikkerhed og tillid i elektronisk kommunikation — Imod europæiske rammer for digitale signaturer og kryptering (2); • Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om en fælles ramme for elektroniske signaturer (3); • Kommissionens meddelelse om globaliseringen og infor- mationssamfundet — Der må stærkere international sam- ordning til (4); • Kommissionens forslag om en handlingsplan til fremme af sikker anvendelse af Internet (5), hvis formål er at øge tilliden til nettene via forskellige foranstaltninger, og som derved indgår i bestræbelserne på at fremme elektronisk handel; • Europa-Parlamentet har i en nylig resolution af 14. maj 1998 ligeledes opfordret Kommissionen til så hurtigt som muligt at fremlægge et forslag til direktiv, som tackler disse problemer på en sammenhængende måde. 2. Kommissionens forslag 2. 1. Direktivforslaget har til formål at fjerne de hindringer og uklarheder, som skyldes medlemsstaternes divergerende lovgivning, således at der skal findes løsninger på fem centrale områder. Disse løsninger skal udgøre en sammenhængende ramme for den elektroniske handel. 2. 2. Der tales i direktivforslaget om følgende fem områder: 2. 2. 1. Etablering som tjenesteyder i forbindelse med infor- mationssamfundets tjenester: Etableringsstedet defineres. Sær- lige godkendelsesordninger for informationssamfundets tjenes- ter skal forbydes. Tjenesteyderne skal opfylde bestemte infor- mationskrav for at sikre gennemsigtighed i forbindelse med deres virksomhed. 1. 6. For at udnytte de økonomiske og sociale muligheder, som byder sig for EU, er det derfor nødvendigt også at tage initiativer på europæisk plan. Det faktum, at elektronisk handel medfører gennemgribende ændringer i forretningsrelationer og samfundsliv, har fået EU til at lancere en række tiltag med særligt henblik på at afstikke klare rammer for videreudvik- lingen af den elektroniske handel, således at man fremmer investeringer i den elektroniske handels tjenester, som vil få en positiv indvirkning på vækst, konkurrenceevne og beskæftigel- se i EU. (1) KOM(97) 157 endelig udg. af 16. 4. 997; ØSU’s udtalelse EFT C 19 af 21. 1. 1998, s. 72. (2) KOM(97) 503 endelig udg. af 8. 10. 1997; ØSU’s udtalelse EFT C 157 af 25. 5. 1998, s. 1. (3) KOM(1998) 297 endelig udg. af 13. 5. 1998, EFT C 325 af 23. 10. 1998, s. 5; EFT C 40 af 15. 2. 1999. (4) KOM(1998) 50 endelig udg. af 4. 2. 1998; ØSU’s udtalelse EFT C 284 af 14. 9. 1998, s. 6. (5) KOM(97) 582 endelig udg. , EFT C 48 af 13. 2. 1998; ØSU’s udtalelse EFT C 214 af 10. 7. 1998, s. 29. C 169/38 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 6. 1999 2. 2. 2. Kommerciel kommunikation (f. eks. reklamer og di- rekte markedsføring): I forslaget fastlægges, hvad der skal forstås ved kommerciel kommunikation. Der fastsættes en række krav om gennemsigtighed i en sådan kommunikation. Kommerciel kommunikation skal være klart genkendelig som sådan, og de personer, på hvis vegne den kommercielle kommunikation foregår, skal klart kunne identificeres. Uopfor- dret kommerciel kommunikation skal for brugerne være klart genkendelig som sådan. 2. 2. 3. Kontrakter: Medlemsstaternes lovgivning skal tilpas- ses på en sådan måde, at navnlig formkrav ikke i praksis gør det umuligt at indgå onlinekontrakter. Endvidere skal man afhjælpe retsusikkerheden ved at klarlægge, på hvilket tids- punkt en kontrakt i bestemte tilfælde er indgået. 2. 2. 4. Formidleransvar: Det skal klarlægges, i hvilket om- fang tjenesteydere af onlinetjenester er ansvarlige for transmis- sion og lagring af oplysninger, der stammer fra tredjemand. Direktivforslaget fastsætter, at tjenesteydere ikke har noget ansvar overhovedet, når der er tale om ren formidling, og at deres ansvar er begrænset, når der er tale om andre former for virksomhed som formidler. Gennemførelse af forskrifterne: Der skal udarbejdes 2. 2. 5. adfærdskodekser på EU-plan, og det administrative samarbejde medlemsstaterne imellem skal fremmes. Det skal gøres lettere at etablere alternative systemer for bilæggelse af grænseover- skridende tvister. Der skal åbnes mulighed for udenretslig bilæggelse af tvister. 3. Generelle bemærkninger til direktivforslaget 3. 1. Divergerende og uklare retlige rammevilkår hæmmer ubestridt den elektroniske handel, således at de positive effekter udebliver. Derfor må man bifalde initiativer, som skaber øget retssikkerhed for udbydere og brugere. 3. 1. 1. Kommissionen fremlægger sit direktivforslag på et idet retlige transaktioner og handel ad velvalgt tidspunkt, elektronisk vej i de fleste medlemsstater fremtræder som et aktuelt tema i stadig udvikling. Det hænger snævert og indlysende sammen med ikke mindst direktivet om elektroni- ske signaturer (1). 3. 2. Formålet med Kommissionens forslag til direktiv om visse retlige aspekter af elektronisk handel i det indre marked er i første række at fjerne retlige barrierer, som kan hæmme udbredelsen af elektroniske tjenester på europæisk plan. De ledsageforanstaltninger 3. 3. (om f. eks. udbyderens oplysningspligt og udenretslig bilæggelse af tvister), som er indeholdt i forslaget, hilses udtrykkeligt velkommen. ØSU finder det afgørende vigtigt, at den elektroniske handel ikke fremmes på bekostning af forbrugerbeskyttelsen. 3. 4. Medmindre det er sagligt begrundet, bør der principielt ikke gælde divergerende retlige rammevilkår for på den ene side elektronisk handel og på den anden side traditionelle handelsformer. Rammevilkårene bør være teknologisk neutra- le. Da den traditionelle handel i sagens natur kan tænkes at være underkastet standard- specifikke ordninger relaterede regelsæt som f. eks. byggeforskrifter), risikerer der at opstå forskelsbehandling og konkurrenceforvridninger. Efter ØSU’s opfattelse må dette aspekt medtænkes i overvejelserne om etablering af bedre rammevilkår for den elektroniske handel. (bl. a. Direktivet har det særtræk, at det på den ene side 3. 5. har et meget bredt anvendelsesområde (der bl. a. omfatter kommerciel kommunikation og elektroniske kontrakter), men at det på den anden side kun indfører delvis harmonisering inden for de enkelte områder. Mere vidtrækkende regler kan kun fastlægges nationalt efter en udvalgsprocedure (artikel 22). 3. 6. På de områder, som ikke harmoniseres af direktivet, men alligevel falder ind under dets anvendelsesområde, gælder hjemlandsprincippet. Det indebærer, at lovgivningen i det land, hvor tjenesteudbyderen er etableret, finder anvendelse. Denne løsning hviler på en antagelse om, at udbyderen har vanskeligt ved at følge lovgivningen i de lande, hvor hans tjenester udbydes. 3. 6. 1. Direktivet griber ikke ind i gældende EF-ret. Dette er imidlertid langt fra ensbetydende med, at der ikke kan opstå konflikter med EF-retten, som den er blevet gennemført i medlemsstaterne. Nogle direktiver om forbrugerbeskyttelse fastsætter kun minimumsbestemmelser. F. eks. hjemler artikel 14 i direktivet om forbrugerbeskyttelse ved fjernsalg (2) mulig- hed for, at medlemsstaterne kan indføre eller fastholde et højere beskyttelsesniveau og herunder navnlig af hensyn til almenhedens interesser forbyde fjernsalg af bestemte varer eller tjenesteydelser (f. eks. lægemidler). ØSU anerkender principielt tanken bag hjemlands- 3. 6. 2. princippet, som giver udbyderen af informationssamfundets tjenester færre retsomkostninger, og dermed sikrer ham en fordel, som principielt er ønskelig. Hjemlandsprincippet giver også mulighed for en bedre gennemførelse af beskyttelsesreg- lerne, idet ansvaret ligger hos hjemlandets myndigheder. 3. 6. 3. Dog medfører anvendelsen af hjemlandsprincippet, at kunderne — og ikke mindst forbrugerne — konfronteres med forskellige retssystemer, som er afgørende for indhold, kvalitet og retssikkerhed i informationssamfundets tjenester. De divergerende nationale systemer betyder, at de gældende rammevilkår ofte udviser store forskelle. Anvendelsen af hjemlandsprincippet kan derfor skabe en situation, hvor brugerlandets regler reelt mister deres beskyttende effekt, hvilket kan medføre risici for brugerne. (1) KOM(97) 503 endelig udg. af 8. 10. 1997; ØSU’s udtalelse EFT C 157 af 25. 5. 1998, s. 1, samt KOM(98) 297 endelig udg. , EFT C 325 af 23. 10. 1998, s. 5; ØSU’s udtalelse CES 1444/98, EFT C 40 af 15. 2. 1999, s. 5. (2) Direktiv 97/7/EF af 20. maj 1997, EFT L 144 af 4. 6. 1997, s. 19; ØSU’s udtalelse EFT C 19 af 25. 1. 1993, s. 11. 16. 6. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 169/39 3. 6. 4. Da forbrugerne i en medlemsstat ikke nødvendigvis er bekendt med deres rettigheder i den anden medlemsstat, hvor tjenesteudbyderen er bosiddende, bør medlemsstaterne og Kommissionen hurtigst muligt drage omsorg for, at der etableres et grænseoverskridende netværk af forbrugerbeskyt- telseskontorer eller ombudsmænd, der skal optræde som formidlere og eventuelt gribe mæglende ind, hvis der opstår tvister mellem forbrugere i ét land og tjenesteudbydere bosat i et andet land. Med et sådant netværk kunne man fastholde ideen om det indre marked, samtidig med at forbrugerne fik en enklere, billigere og mere effektiv klageadgang end et egentligt søgsmål, selv om de stadig skulle kunne lægge sag an, hvis de ikke føler at have fået tilstrækkeligt medhold. 3. 6. 5. Selv om ØSU har fuld forståelse for ønsket om at skabe forenklinger for udbyderen, skal det derfor opfordre til, at man her går frem med stor varsomhed og gennemtænker sagen yderligere, så længe der ikke er foretaget en harmonise- ring efter en høj fællesnævner. Denne synsmåde finder støtte i direktivforslaget, som opregner områder, hvor det generelle princip ikke følges fuldt ud. 3. 6. 6. ØSU skal påpege, at der måske kunne være grund til at overveje yderligere undtagelser på områder, hvor medlems- staternes lovgivning udviser markante forskelle, eller som i særlig grad er i offentlighedens søgelys i de enkelte medlemssta- ter (f. eks. børnereklamer, præmiespil i reklameøjemed, postor- dresalg af lægemidler, lovregulerede tjenesteydelser). Hvis f. eks. hjemlandsprincippet fandt universel anvendelse på reklame- området, kunne forbrugerne komme til at opleve reklameme- toder, som de hidtil ikke havde været udsat for. Specielt på følsomme områder kunne det være problematisk at praktisere »forum shopping« — med valg af placering, alt efter hvor reglerne er mest fordelagtige for udbyderen — og dette så meget desto mere, som denne mulighed kun i begrænset omfang står åben for SMV’er. Der bør derfor udarbejdes principper som rettesnor for fastlæggelsen af områder, hvor hjemlandsprincippet er gældende, og områder hvor dette foreløbig ikke er muligt. Det er klart, at der i denne forbindelse ikke må skabes hindringer i det indre marked. Derudover bør man fremover tilstræbe en harmonisering efter den højest mulige fællesnævner. ØSU bemærker, at mange af forslagets bestemmelser 3. 7. er uklare, og at mere præcise formuleringer er påkrævede. 4. Særlige bemærkninger som f. eks. tv-apparater med indbyggede internet-browsere, PC’er med tv- eller radiomodtagere, radiotelefoni og internet- baseret taletelefoni vil gradvis gøre det umuligt at trække en klar grænse mellem individuel kommunikation og massekom- munikation. ØSU foreslår derfor, at man er opmærksom på denne proble- matik under den videre behandling af direktivforslaget, og at man medtænker mulige nyskabelser, når definitionerne fastlægges endeligt. På den måde undgår man, at definitionerne forældes alt for hurtigt. 4. 1. 2. Især definitionen af »informationssamfundets tjenes- ter« rejser en række afgrænsningsspørgsmål, som ikke lader sig løse definitivt, også selv om man medinddrager direk- tiv 98/48/EF (2) og især bilag V hertil. For at lette forståelsen og undgå uklarheder bør Kommissionen (som i bilag V i det nævnte direktiv) udarbejde negativ- og positivlister for allerede eksisterende tjenester. 4. 1. 3. Tilsvarende uklarheder gør sig gældende med hensyn til definitionen af »koordineret område«, begrebet »kommerciel kommunikation« og begrebet »etableret tjenesteyder«. Begrebet 4. 1. 4. forbruger bør defineres således: enhver fysisk person, der er bosiddende i Fællesskabet, og som i forbindelse med de af nærværende direktiv omhandlede aftaler ikke handler i medfør af sin handelsmæssige eller erhvervsmæs- sige virksomhed. 4. 1. 5. Da direktivets anvendelsesområde rejser mange spørgsmål og er af særlig relevans, er det specielt påkrævet med præcision på dette punkt. 4. 2. Artikel 3: Det indre marked 4. 2. 1. Ifølge artikel 3 skal det påses af den medlemsstat, hvori tjenesteyderen er etableret, at denne udøver sine aktivite- ter i overensstemmelse med det pågældende lands lovgivning (»hjemlandsprincippet«). Konsekvenserne af hjemlandsprincip- pet er allerede beskrevet i pkt. 3. 6 ovenfor. 4. 1. Artikel 2 — Definitioner delse 4. 3. Artikel 4: Princippet om, at der ikke kræves forhåndsgodken- 4. 1. 1. ØSU gør opmærksom på, at den fremadskridende teknologiske konvergens i visse tilfælde kan føre til hurtig forældelse af definitioner. Som det fremgår af grønbogen om konvergensen mellem telekommunikations-, medie- og IT-sektoren (1), vil de konvergerende markeder frembringe hybride tjenester, som kombinerer en række af de klassiske tjenestekategoriers karakteristika. Multimedie-applikationer 4. 3. 1. Denne artikel fastsætter, at adgangen til informa- tionssamfundets tjenester ikke er underlagt særlige krav. Som nævnt i direktivforslaget berører dette imidlertid ikke andre generelle godkendelsesregler. (1) KOM(97) 623 endelig udg. ; ØSU’s udtalelse EFT C 214 af 10. 7. 1998, s. 79. (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/48/EF af 20. juli 1998 om ændring af direktiv 98/34 EF om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter: EFT L 217 af 5. 8. 1998, s. 18. C 169/40 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 6. 1999 4. 4. Artikel 5: Generel oplysningspligt ØSU bifalder, at der til fjernsalgsdirektivets fortegnel- 4. 4. 1. se over pligtige minimumsoplysninger føjes en række vigtige supplerede oplysninger om tjenesteyderen. ØSU forslår, at der medtages en udtrykkelig henvisning til de pligtige minimums- oplysninger i fjernsalgsdirektivet, nærmere bestemt til artikel 4 i direktiv 97/7/EF (1), der opregner samtlige oplysninger, som forbrugeren skal være i besiddelse af, inden aftalen indgås — herunder navnlig også kravet om, at forbrugeren inden aftalens indgåelse skal have nøje og udtømmende besked om, hvilken lovgivning aftalen er underkastet — samt til artikel 6, der sikrer kunden en fortrydelsesret. 4. 4. 2. ØSU er imidlertid af den opfattelse, at en række yderligere oplysninger ville være hensigtsmæssige, uden at forbrugeren og leverandøren dog må bebyrdes med en overflod af informationer (f. eks. for hvilke regioner, de pågældende tilbud er gyldige, hvor længe tilbuddet er bindende, den forventede leveringstid for ydelsen, forsikring, almindelige forretningsvilkår). 4. 4. 3. Desuden bør der gives specifikke advarsler vedrøren- de produktsikkerhed. Forbrugernes orientering om eventuelle risici (f. eks. i form af varedeklarationer eller brugsanvisninger) er en vigtig faktor i købsbeslutninger. 4. 4. 4. For software-produkters vedkommende bør kunder- ne endvidere informeres om distributionsbegrænsninger, download-tider (hvor det er muligt) og licensbetingelser. 4. 5. Artikel 6: Kommerciel kommunikation 4. 5. 1. I de traditionelle medier er der et forholdsvis klart skel mellem reklamer og redaktionelt indhold. Dette skel risikerer imidlertid at blive udvisket. Så meget desto mere grund er der til at imødegå sådanne risici i den elektroniske handel. 4. 5. 2. Køberne (det være sig virksomheder eller endelige forbrugere) kan kun foretage en fyldestgørende vurdering af reklame og markedsføring, hvis det entydigt fremgår, at der er tale om noget sådant. ØSU bifalder derfor udtrykkeligt den oplysningspligt, som fastsættes i artikel 6. 4. 6. Artikel 7: Uopfordret kommerciel kommunikation 4. 6. 1. For modtageren af kommerciel kommunikation spil- ler det ofte ikke kun en rolle, at den elektroniske reklame kommer uopfordret, men også at den — i kraft af teknologien — kommer i så store mængder, at den belaster både telefonreg- ning og lagerkapacitet. Reklamemængden skaber også proble- mer for formidleren (Provider). 4. 6. 2. Direktivforslaget fastsætter, at uopfordret kommer- ciel kommunikation via elektronisk post skal være angivet som sådan. Dermed får både modtager og formidler mulighed for at frasortere uopfordret e-postreklame ved hjælp af et software-filter (»Opt-out«). Dette kræver dog en aktiv indsats fra modtagerens side. Disse ordninger er imidlertid ikke perfekte. Med 4. 6. 3. mindre der helt indlysende er tale om »spamming«, kan formidlere ikke foretage en filtrering, uden at brugeren har anmodet om det — i modsat fald ville de brugere, som ønsker informationen, ikke modtage den. For det andet kan brugere ikke få adgang til deres ønskede (f. eks. private) post, hvis deres postkasse er blevet fyldt under en længere fraværsperiode. ØSU foreslår derfor, at man overvejer en anden 4. 6. 4. løsning, nemlig bruger-»Opt-in«, hvor brugerne selv udtrykke- ligt vælger at ville modtage information. Denne mulighed (»Opt-in«) er fastsat for medlemsstaterne (jf. bilag II), men bør gøres til en generel regel. 4. 7. Artikel 8: Lovregulerede erhverv 4. 7. 1. Denne artikel afspejler en udvikling, som generelt kan iagttages inden for de lovregulerede erhverv, nemlig den positive åbning over for informationssamfundets tjenester, og det anerkendes, at der i denne forbindelse fortsat er et reguleringsbehov, som tager højde for den nødvendige beskyt- telse af overordnede interesser (forbruger- og partsbeskyttelse, ydelse af tjenester i fortrolighed, forebyggelse af misbrug osv. ). Ordningen må principielt hilses velkommen. Dog er det nødvendigt at efterprøve, om medlemsstaternes udtrykkelige lovgivningskompetence og subsidiaritetsprincippet levner plads for EU-tiltag. ØSU skal påpege, at der opstår en lakune, hvis man lader faglige sammenslutninger og organisationer foretage en regulering via adfærdskodekser uden på forhånd at fastlægge kriterierne for disse kodekser. 4. 8. Artikel 9: Elektroniske kontrakter Visse kontrakttyper er underlagt bestemte formkrav 4. 8. 1. i medfør af ikke blot national lovgivning, men også EU- lovgivning [som f. eks. direktivet om forbrugerkredit (2)]. Dette skyldes, at det i nogle tilfælde er nødvendigt at kræve skriftligt udformede kontrakter, enten for at lette bevisførelsen eller for at indskærpe kontraktens betydning over for de involverede parter. Artikel 9 pålægger medlemsstaterne at afskaffe regler, »som er til hinder for den faktiske anvendelse af elektroniske kontrakter« eller medfører, at disse kontrakter »mister deres virkning og retlige gyldighed«. 4. 8. 2. Det er ubestridt, at også elektroniske kontrakter principielt bør have virkning. På følsomme forretningsområder (1) Direktiv 97/7/EF af 20. maj 1997, EFT L 144 af 4. 6. 1997, s. 19. s. 17; ØSU’s udtalelse EFT C 30 af 30. 1. 1997, s. 94. (2) Direktiv 98/7/EF af 16. februar 1998, EFT L 101 af 1. 4. 1998, 16. 6. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 169/41 må det imidlertid være muligt at knytte visse betingelser til den retlige gyldighed. Parternes behov for beskyttelse er jo ikke mindre inden for elektronisk handel end ved indgåelse af en traditionel kontrakt. Når det drejer sig om følsomme kontrak- ter eller erklæringer, som udfærdiges eller afgives elektronisk, skal ØSU derfor understrege nødvendigheden af at fastlægge ordninger svarende til de eksisterende formkrav. 4. 8. 3. Det er derfor logisk nok, at direktivforslaget om digitale signaturer (1) overhovedet ikke kommer ind på spørgs- målet om kontrakters gyldighed. Medlemsstaterne kan således frit afgøre, om de vil stille bestemte kodningskrav i forbindelse med visse kontrakttyper. Det står også medlemsstaterne frit for generelt at holde bestemte kontrakttyper uden for anvendel- sesområdet for direktivet om elektroniske signaturer eller at kræve bestemte andre betingelser opfyldt — som f. eks. en elektronisk signatur med særlige sikkerhedskrav — før de anerkender formelle kontrakter indgået ad elektronisk vej som værende retligt gyldige. Ud over de rammevilkår, som er fastlagt i dette direktiv, er anvendelse af elektronisk underskrift en afgørende forudsætning for at få sat skub i den elektroniske handel. 4. 9. Artikel 10: Oplysningspligt 4. 9. 1. En klar orientering om, hvordan tjenesterne skal benyttes, er med til at fremme gennemsigtigheden og undgå misforståelser — med de uønskede retlige virkninger, som følger heraf. Artiklen må derfor bifaldes. 4. 10. Artikel 11: Tidspunktet for kontraktens indgåelse 4. 10. 1. Som forudsætning for, at kontrakten kan få retsgyl- dighed, skal tjenesteyderen have afsendt en modtagelsesbekræf- telse, og tjenestemodtageren skal have bekræftet modtagelsen af denne. ØSU bifalder de klare regler for, på hvilket tidspunkt en kontrakt skal betragtes som værende indgået, og det samme gælder forslaget om at fastlægge en mekanisme, som sætter tjenestemodtageren i stand til at opdage og korrigere indlæs- ningsfejl. ØSU skal påpege, at begrebet »tilbud« bør defineres klarere, så der ikke opstår smuthuller. I nogle medlemsstater kan »tilbud« på et website f. eks. forstås som »opfordring til at fremsætte et tilbud« fra kundernes side. Formuleringen bør præciseres. Det er uklart, hos hvem ansvaret ligger, hvis en 4. 10. 2. meddelelse går tabt som følge af tekniske problemer. Det er under alle omstændigheder tvivlsomt, om de endelige forbru- gere på nuværende tidspunkt overhovedet er blevet tilstrække- lig bevidst om, at alle elektroniske terminaler skal checkes regelmæssigt for meddelelser af retlig karakter. foretage en særskilt vurdering af det muligt at Internet- providernes forskelligartede aktiviteter; vurderingen afhænger af, i hvilket omfang providerne har været med til at udforme det transmitterede indhold, og hvorvidt de har haft mulighed for at kontrollere det. ØSU bifalder forsøget på at skabe klare ansvarsregler for tjenesteydere og informationssamfundets formidlere og er enig i, at det primært må være »producenten« af informationen, som er ansvarlig for indholdet. 4. 11. 2. I artikel 12-15 fritages formidlere delvist for ansva- ret for den transmitterede information. For klarhedens skyld bør det udtrykkeligt anføres, at selv om formidleren under de nævnte omstændigheder ikke kan drages til ansvar for manglende kontrol med indholdet, så kan han fortsat drages til ansvar for overtrædelse af databeskyttelsesreglerne i databe- skyttelses- eller telekommunikationslovgivningen. 4. 12. Artikel 17: Udenretslig bilæggelse af tvister 4. 12. 1. Spørgsmålet om klageadgang i tilfælde af tvister er af afgørende betydning for, om den elektroniske handel vinder folks accept. Især i sager vedrørende mindre beløb vil det være ideelt at supplere den normale retsbekyttelse via domstolene med alternative metoder til bilæggelse af tvister. Ved at foreslå udenretslig bilæggelse af tvister imødekommer direktivforsla- get et ønske, som vinder kraftigt frem overalt i takt med overbelastningen af domstolene. Ved at fremskynde og billig- gøre bilæggelsen af tvister bidrager man i høj grad til, at alle borgere får lige klagemuligheder, men planen kan kun krones med held, hvis der på den ene side sikres en vis minimumskvali- tet, og hvis på den anden side hele viften af disponible muligheder udnyttes fuldt ud. 4. 12. 2. ØSU foreslår endvidere, at de allerede eksisterende europæiske forbrugeroplysningskontorer får en rolle at spille i denne forbindelse. 4. 13. Artikel 18: Søgsmålsadgang 4. 13. 1. Foreløbige kendelser har i praksis vist sig at være et nyttigt instrument. ØSU bifalder, at det også skal bruges på tvister i forbindelse med elektronisk fjernsalg. Det forekommer ligeledes hensigtsmæssigt at udvide anvendelsesområdet for direktivet om forbudskendelser (2), så også overtrædelser af det foreliggende direktivs bestemmelser bliver omfattet. 4. 14. Artikel 19: Samarbejde 4. 11. Artikel 12 til 15: Formidleransvar 4. 11. 1. Med indførelsen af et gradueret system for ansvars- fritagelser og -undtagelser etableres en fælles ramme, som gør 4. 14. 1. Medlemsstaterne kan formentlig kun opfylde kravet om at yde bistand og stille ønskede informationer til rådighed inden for rammerne af den gældende lovgivning om fortrolig- hed eller databeskyttelse. (1) KOM(1998) 297 endelig udg. ; ØSU’s udtalelse 1444/98 af (2) Direktiv 98/27/EF af 19. maj 1998, EFT L 166 af 11. 6. 1998, 2. december 1998, EFT C 40 af 15. 2. 1999. s. 51; ØSU’s udtalelse EFT C 30 af 30. 1. 1997, s. 112. C 169/42 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 6. 1999 4. 15. Artikel 22: Undtagelser 4. 16. Bilag Forslaget fastsætter forskellige former for undtagel- 4. 15. 1. sesordninger. Nationale »foranstaltninger« skal gennemgå en udvalgsprocedure under Kommissionens ledelse. Den foreslå- ede udvalgsprocedure indebærer, at Kommissionen senere kan ændre direktivets anvendelsesområde uden på ny at skulle sikre en passende inddragelse af medlemsstaterne og Europa- Parlamentet efter medbestemmelsesproceduren i artikel 189 B i EØF-traktaten. Endvidere kan Kommissionens beføjelse til i medfør af artikel 22, stk. 3, litra d), at afgøre, om foranstalt- ninger er i overensstemmelse med fællesskabsretten, gribe ind i EF-Domstolens kompetence. 4. 15. 2. Endvidere er kun domstolsafgørelser udtrykkeligt undtaget fra denne ordning. Det bør præciseres, om ordet »foranstaltninger« i stk. 3 sigter til administrative foranstalt- ninger, eller om også lovgivning er omfattet. Bilag I bør efterprøves med henblik på at afgøre, 4. 16. 1. om også hasard- og pyramidespil er undtaget fra direktivets, og navnlig artikel 3’s anvendelsesområde. De retsområder, som opregnes i bilag II, er ikke 4. 16. 2. omfattet af hjemlandsprincippet. Dertil hører bl. a. også »kon- traktforpligtelser i forbindelse med forbrugerkontrakter«. Det bør imidlertid præciseres, at undtagelsen ikke kun gælder de kontraktlige, men også de lovgivningsmæssige forpligtelser i forbindelse med forbrugerkontrakter. Disse omfatter f. eks. pligten til at advare mod risici og til at handle med fornøden omtanke. Imidlertid vil det være nødvendigt at foretage en sondring i forhold til kommerciel kommunikation, hvor kravene ikke er underkastet præ-kontraktuelle forpligtelser i snæver forstand. Bruxelles, den 29. april 1999. Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg


title: 1999/313/EF: Rådets beslutning af 29. april 1999 om referencelaboratorier til kontrol af bakteriologisk og viral kontaminering af toskallede bløddyr

eurovoc_concepts:
health control
infectious disease
mollusc
research body

formats: html pdf print

text: L 120/40 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 5. 1999 R(cid:143)DETS BESLUTNING af 29. april 1999 om referencelaboratorier til kontrol af bakteriologisk og viral kontaminering af toskallede bløddyr (1999/313/EF) R(cid:143)DET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR (cid:190) under henvisning til Europæiske Fællesskab, særlig artikel 43, traktaten om oprettelse af Det under henvisning til forslag fra Kommissionen (1), under henvisning til udtalelser fra Europa-Parlamentet (2), under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (3), og ud fra følgende betragtninger: (1) (2) (3) (4) (5) Bestemmelserne vedrørende bakteriologisk og viral kontaminering af levende toskallede bløddyr er indeholdt i bilaget til R(cid:134)dets direktiv 91/492/EØF af 15. juli 1991 om sundhedsmæssige betingelser for produktion og afsætning af levende toskallede bløddyr (4); i kapitel V, punkt 8, i bilaget til nævnte direktiv er det fastsat, at den sundhedsmæssige kontrol kan baseres p(cid:134) tællinger af fækale bakterier, n(cid:134)r der ikke findes gængse teknikker for sporing af virus og ikke er opstillet virologiske normer; resultaterne af de seneste videnskabelige undersø- gelser har vist, at fækale bakterier har ringe værdi som indikatorer for forekomsten af virus i toskal- lede bløddyr; af hensyn til beskyttelsen af folke- sundheden er det derfor nødvendigt at basere sund- hedskontrollen p(cid:134) andre indikatorer; udviklingen af nye analysemetoder til p(cid:134)visning af virus og p(cid:134)lidelige indikatorer for kontaminering af toskallede bløddyr kræver, at de nationale laborato- rier samordner deres aktiviteter og organiserer sig i et netværk; for at opn(cid:134) en effektiv kontrolordning til sporing af virus og opstilling af normer for bakteriologisk og viral kontaminering og for at f(cid:134) indført gængse (1) EFT C 267 af 3. 9. 1997, s. 15. (2) EFT C 304 af 6. 10. 1997, s. 79, og udtalelse af 13. april 1999 (endnu ikke offentliggjort i EFT). (3) EFT C 355 af 21. 11. 1997, s. 63. (4) EFT L 268 af 24. 9. 1991, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 97/79/EF (EFT L 24 af 30. 1. 1998, s. 31). teknikker og p(cid:134)lidelige metoder til p(cid:134)visning af virus og bakterier bør hver medlemsstat udpege et nationalt referencelaboratorium, som har til opgave at koordinere gennemførelsen af de krævede analyser p(cid:134) nationalt plan; (6) (7) de nationale for at sikre en ensartet ordning i Fællesskabet bør der udpeges et EF-referencelaboratorium, som skal referencelaboratoriers koordinere kontrol af bakteriologisk og viral kontaminering af toskallede bløddyr; der bør fastsættes bestemmelser for EF-referencecelaboratoriets opgaver og vilk(cid:134)- rene for udøvelsen af dets aktiviteter, og de ansvar- lige for dette laboratorium bør forpligte sig til at udføre de i denne beslutning fastsatte opgaver p(cid:134) de heri fastsatte vilk(cid:134)r; dette EF-referencelaboratorium kan f(cid:134) støtte fra Fællesskabet p(cid:134) de vilk(cid:134)r, der er fastsat i artikel 28 i R(cid:134)dets beslutning 90/424/EØF af 26. juni 1990 om visse udgifter p(cid:134) veterinæromr(cid:134)det (5) (cid:190) VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: Artikel 1 Hver medlemsstat udpeger et nationalt referencelaborato- rium til kontrol af bakteriologisk og viral kontaminering toskallede bløddyr. Den underretter Kommissionen af herom, hvorefter Kommissionen offentliggør listen over disse nationale referencelaboratorier samt ajourføringerne af listen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Artikel 2 1. De nationale referencelaboratorier udfører følgende opgaver: a) de koordinerer arbejdet i de nationale laboratorier, der i de respektive medlemsstater foretager bakteriologiske og virale analyser af toskallede bløddyr (5) EFT L 224 af 18. 8. 1990, s. 19. Beslutningen er senest ændret ved beslutning 94/370/EF (EFT L 168 af 2. 7. 1994, s. 31). 8. 5. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 120/41 b) de bist(cid:134)r medlemsstatens myndigheder med at tilrette- lægge ordningen for kontrol af bakteriologisk og viral kontaminering af toskallede bløddyr c) de udfører med regelmæssige mellemrum sammenlig- nende undersøgelser mellem de forskellige nationale laboratorier, som foretager de omhandlede analyser d) de formidler informationer fra det i artikel 3 omhand- lede EF-referencelaboratorium til myndighederne og til de nationale laboratorier, der foretager de omhand- lede analyser. 2. De nationale referencelaboratorier samarbejder med det i artikel 3 udpegede EF-referencelaboratorium. Artikel 3 Laboratoriet »Centre for Environment, Fisheries & Aqua- culture Science«, Weymouth, Det Forenede Kongerige, som EF-referencelaboratorium til kontrol af udpeges bakteriologisk og viral kontaminering af toskallede bløddyr. Artikel 4 EF-referencelaboratoriet udfører følgende opgaver: a) det informerer de nationale referencelaboratorier om analysemetoder og sammenlignende undersøgelser b) det koordinerer de nationale referencelaboratoriers anvendelse af de i litra a) omhandlede metoder, navnlig ved at tilrettelægge sammenlignende undersø- gelser c) det koordinerer forskningen i nye analysemetoder og oplyser de nationale referencelaboratorier om udvik- lingen p(cid:134) dette omr(cid:134)de d) det afholder uddannelses- og videreuddannelseskurser for personalet p(cid:134) de nationale referencelaboratorier e) det samarbejder med de laboratorier, der i tredjelande foretager bakteriologiske og virale analyser af toskal- lede bløddyr f) det yder teknisk og videnskabelig bistand til Kommissionen, navnlig i tilfælde af, at medlemssta- terne er uenige om analyseresultaterne g) det hjælper for s(cid:134) vidt ang(cid:134)r restkoncentrationer de nationale referencelaboratorier med at indføre et passende kvalitetsstyringssystem, der er baseret p(cid:134) principperne om god laboratoriepraksis (GLP) og krite- rierne EN 45 000. Artikel 5 EF-referencelaboratoriet skal opfylde følgende betingelser: a) det skal r(cid:134)de over kvalificerede medarbejdere, som har tilstrækkeligt kendskab til de metoder, der anvendes i forbindelse med bakteriologiske og virale analyser af toskallede bløddyr b) det skal r(cid:134)de over de faciliteter og de stoffer, der er nødvendige for at udføre de i artikel 4 fastsatte opgaver c) det skal have en passende administrativ infrastruktur d) det skal p(cid:134)lægge medarbejderne tavshedspligt for s(cid:134) vidt ang(cid:134)r visse emner, resultater og meddelelser e) det skal overholde de principper for god laboratorie- praksis, som er godkendt p(cid:134) internationalt niveau f) det skal r(cid:134)de over en ajourført liste over de reference- stoffer, som findes p(cid:134) Fællesskabets Referencebureau, samt en ajourført liste over producenter og forhandlere af disse stoffer. Artikel 6 Denne beslutning træder i kraft p(cid:134) dagen for offentliggø- relsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Artikel 7 Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne. Udfærdiget i Luxembourg, den 29. april 1999. P(cid:134) R(cid:134)dets vegne W. M(cid:154)LLER Formand


title: Verordening (EG) nr. 1420/1999 van de Raad van 29 april 1999 tot vaststelling van gemeenschappelijke voorschriften en procedures voor de overbrenging van bepaalde soorten afvalstoffen naar een aantal niet OESO- landen

eurovoc_concepts:
environmental monitoring
export (EU)
export monitoring
export of waste
third country
trade restriction
waste recycling

text: L 166/6 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 7. 1999 VERORDENING (EG) Nr. 1420/1999 VAN DE RAAD van 29 april 1999 tot vaststelling van gemeenschappel¶ke voorschriften en procedures voor de overbrenging van bepaalde soorten afvalstoffen naar een aantal niet OESO- landen DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, inzonderheid op de artikelen 113 en 130 S, lid 1, Gezien het voorstel van de Commissie (1), Gezien het advies van het Economisch en Sociaal Comit(cid:130) (2), Volgens de procedure van artikel 189 C van het Verdrag (3), (1) (2) (3) Overwegende dat op grond van artikel 1, lid 3, onder a), van Verordening (EEG) nr. 259/93 van de Raad van 1 februari 1993 betreffende toezicht en controle op de overbrenging van afvalstoffen binnen, naar en uit de Europese Gemeenschap (4) de overbrenging van afvalstoffen die alleen bestemd z¶n voor nuttige toepassing en in b¶lage II worden genoemd, niet onder die verordening valt, behou- dens voorzover onder meer in artikel 17, leden 1, 2 en 3, is bepaald; Overwegende dat de Commissie, overeenkomstig artikel 17, lid 1, van Verordening (EEG) nr. 259/93, de l¶st van afvalstoffen als opgenomen in b¶lage II b¶ die verordening ter kennis heeft gebracht van alle landen waarvoor het besluit van de OESO-Raad van 30 maart 1992 betreffende het toezicht op de grensoverschr¶dende overbrenging van afvalstoffen bestemd voor handelingen ter nuttige toepassing niet geldt, en dat de Commissie die landen heeft verzocht te bevestigen dat z¶ als land van bestem- ming dergel¶ke afvalstoffen niet aan controle onderwerpen, dan wel aan te geven of dergel¶ke afvalstoffen moeten worden onderworpen aan de voor de in de b¶lagen III en IV van die verorde- ning genoemde afvalstoffen geldende controlepro- cedures of aan de procedure van artikel 15; Overwegende dat een aantal landen te kennen heeft gegeven dat dergel¶ke afvalstoffen aan een van genoemde controleprocedures moeten worden onderworpen en dat de Commissie, op grond van artikel 17, lid 3, van Verordening (EEG) nr. 259/93, op 20 juli 1994 met het oog op de vaststelling van (1) PB C 214 van 10. 7. 1998, blz. 74. (2) Advies uitgebracht op 29 april 1998 (PB C 169 van 16. 6. 1999). (3) Advies van het Europees Parlement van 17 juli 1997 (PB C 286 van 22. 9. 1997, blz. 231), gemeenschappel¶k standpunt van de Raad van 4 juni 1998 (PB C 333 van 30. 10. 1998, blz. 1) en besluit van het Europees Parlement van 9 februari 1999 (PB C 250 van 28. 5. 1999). (4) PB L 30 van 6. 2. 1993, blz. 1. Verordening laatstel¶k gew¶zigd b¶ Verordening (EG) nr. 120/97 (PB L 22 van 24. 1. 1997, blz. 14). (4) (5) (6) (7) (8) de passende controleprocedures Beschikking 94/ 575/EG (5) heeft aangenomen; Overwegende dat de Commissie, indien z¶ boven- bedoelde bevestiging niet ontvangt, op grond van artikel 17, lid 1, tweede alinea, van Verordening (EEG) nr. 259/93, aan de Raad passende voorstellen moet voorleggen; dat de overbrenging van bedoelde afvalstoffen vanuit de Gemeenschap derhalve op communautair vlak moet worden geregeld door de vaststelling van passende gemeenschappel¶ke voor- schriften en procedures voor de uitvoer van die afvalstoffen; Overwegende dat de wens van de landen die hebben geantwoord dat z¶ de overbrenging van sommige of alle soorten afvalstoffen van de l¶st van b¶lage II b¶ Verordening (EEG) nr. 259/93 niet aanvaarden, moet worden gerespecteerd en dat die soorten afvalstoffen dus niet naar de betrokken landen kunnen worden uitgevoerd; Overwegende dat het wensel¶k is een soortgel¶ke regeling vast te stellen voor landen die niet hebben geantwoord, zodat deze landen de wensel¶kheid van dergel¶ke transporten van geval tot geval kunnen beoordelen, en dat niet mag worden aange- nomen dat zw¶gen toestemmen betekent; Overwegende dat de landen die hebben geant- woord dat z¶ de overbrenging van sommige of alle soorten afvalstoffen van de l¶st van b¶lage II niet aanvaarden of die niet hebben geantwoord, in de toekomst misschien van mening zullen veranderen of wel zullen antwoorden, en dat er daarom in het kader van een comitologieprocedure een mecha- nisme moet komen om deze verordening te w¶zigen; Overwegende dat de Commissie zo spoedig mogel¶k, en uiterl¶k v(cid:155)(cid:155)r 1 juli 1998, b¶lage V b¶ Verordening (EEG) nr. 259/93 zou moeten herzien en w¶zigen, daarb¶ ten volle rekening houdend met de afvalstoffen die z¶n opgenomen in de l¶st van afvalstoffen vastgesteld overeenkomstig artikel 1, lid 4, van Richtl¶n 91/689/EEG van de Raad van 12 december 1991 betreffende gevaarl¶ke afval- stoffen (6) en in l¶sten van afvalstoffen die voor de toepassing van het Verdrag van Bazel als gevaarl¶k z¶n aangemerkt; dat de Commissie Verordening (EEG) zal aanpassen; dienovereenkomstig 259/93 nr. (5) PB L 220 van 25. 8. 1994, blz. 15. (6) PB L 377 van 31. 12. 1991, blz. 20. Richtl¶n gew¶zigd b¶ Richtl¶n 94/31/EG (PB L 168 van 2. 7. 1994, blz. 28). 1. 7. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 166/7 (9) Overwegende dat de Commissie de onder deze verordening vallende landen regelmatig informatie dient te verstrekken over w¶zigingen in b¶lage A en b¶lage B; (10) Overwegende dat, wat de overbrenging naar ACS- landen betreft, artikel 39 van de Vierde ACS-EG- overeenkomst de uitvoer van alle in de l¶sten van de b¶lagen I en II b¶ het Verdrag van Bazel vermelde afvalstoffen verbiedt; dat een aantal van die afvalstoffen is opgenomen in b¶lage II b¶ Verordening (EEG) nr. 259/93; dat de overbrenging van dergel¶ke stoffen naar ACS-landen derhalve moet worden verboden, mede om de internationale verbintenissen van de Gemeenschap te honoreren; (11) Overwegende dat duidel¶k moet worden gesteld dat die stoffen van de werkingssfeer van deze veror- dening z¶n uitgesloten; (12) Verwegende dat de regelingen waarop deze veror- dening betrekking heeft, op gezette t¶den door de Commissie opnieuw moeten worden bezien, HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Artikel 1 De in b¶lage II b¶ Verordening (EEG) nr. 259/93 vermelde afvalstoffen die eveneens z¶n opgenomen in b¶lage A b¶ de onderhavige verordening, mogen niet worden uitgevoerd naar de in b¶lage A genoemde landen. Artikel 2 De controleprocedure van artikel 15 van Verordening (EEG) nr. 259/93 is van toepassing op de uitvoer van de uitsluitend voor nuttige toepassing bestemde en in b¶lage II b¶ Verordening (EEG) nr. 259/93 genoemde catego- rie(cid:137)n afvalstoffen naar de in b¶lage B b¶ de onderhavige verordening genoemde landen. i) de procedure voor de afvalstoffen die z¶n vermeld in b¶lage III of b¶lage IV b¶ Verordening (EEG) nr. 259/93, of ii) de procedure van artikel 15 van Verordening (EEG) nr. 259/93, of iii) geen van de onder i) en ii) vermelde procedures. 3. Wanneer een land van bestemming van mening verandert, brengt de Commissie de lidstaten uiterl¶k 21 dagen na de ontvangst van het verzoek van dit land daarvan op de hoogte en legt z¶ haar voornemen zo spoedig mogel¶k en uiterl¶k drie maanden na ontvangst van het verzoek voor aan het overeenkomstig artikel 18 ingestelde comit(cid:130). 4. Voorts kan deze controleprocedure b¶ elke andere uitzonderl¶ke w¶ziging van de omstandigheden, zoals oorlog, een natuurramp of een door de Verenigde Naties ingesteld handelsembargo, waardoor de in het kader van deze verordening geldende controleprocedure in het geding zou komen, worden gew¶zigd. De Commissie kan in voorkomend geval na raadpleging van het land van bestemming en volgens de procedure van artikel 18 van Richtl¶n 75/442/EEG bepalen welke van de in lid 2 genoemde procedures wordt toegepast. Volgens de procedure van artikel 18 van Richtl¶n 5. 75/442/EEG herziet de Commissie geregeld de b¶lagen A en B b¶ deze verordening, teneinde deze aan te passen aan de w¶zigingen die in de b¶lagen b¶ Verordening (EEG) nr. 259/93 worden aangebracht. Artikel 4 De in deze verordening vastgestelde controleprocedures worden met inachtneming van de opgedane ervaring door de Commissie periodiek, en voor het eerst uiterl¶k negen maanden na de bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen opnieuw bezien. De Commissie kan, onverminderd de bepalingen van artikel 3, b¶ de Raad nieuwe voorstellen indienen, indien z¶ zulks op grond van de resultaten van dit onderzoek wensel¶k acht. Artikel 3 Artikel 5 1. Op verzoek van het land van bestemming wordt de in het kader van deze verordening voor dat land geldende controleprocedure gew¶zigd overeenkomstig dit artikel. Volgens de procedure van artikel 18 van Richtl¶n 2. 75/442/EEG van de Raad van 15 juli 1975 betreffende afvalstoffen (1) bepaalt de Commissie in samenwerking met het betrokken land welke controleprocedure wordt toegepast, te weten De Commissie herziet en w¶zigt, overeenkomstig de procedure van artikel 18 van Richtl¶n 75/442/EEG, zo spoedig mogel¶k de onderhavige verordening, teneinde deze in overeenstemming te brengen met Verordening (EEG) nr. 259/93. Artikel 6 (1) PB L 194 van 25. 7. 1975, blz. 39. Richtl¶n laatstel¶k gew¶zigd b¶ Beschikking 96/350/EG van de Commissie (PB L 135 van 6. 6. 1996, blz. 32). Deze verordening treedt in werking op de negentigste dag volgende op die van haar bekendmaking in het Publica- tieblad van de Europese Gemeenschappen. L 166/8 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 7. 1999 Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepassel¶k in elke lidstaat. Gedaan te Luxemburg, 29 april 1999. Voor de Raad De Voorzitter W. M(cid:154)LLER 1. 7. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 166/9 BIJLAGE A Landen en gebieden die de Commissie hebben meegedeeld geen overbrenging te wensen van de in b¶lage II b¶ Verordening (EEG) nr. 259/93 genoemde voor nuttige toepassing bestemde catego- rie(cid:137)n afvalstoffen Alle soorten behalve: ALBANI(cid:220) 1. van afdeling GA („Afval van metalen en legeringen daarvan in metallische, zich niet verspreidende vorm”): a) de volgende ¶zerhoudende afvalstoffen en restanten van ¶zer en staal: GA 040 GA 050 GA 060 GA 070 GA 080 GA 090 GA 100 GA 110 7204 10 7204 21 7204 29 7204 30 7204 41 7204 49 7204 50 ex 7302 10 Afval en restanten van giet¶zer Afval en restanten van roestvr¶ staal Afval en restanten van andere staallegeringen Afval en restanten van vertind ¶zer of staal Draaisel, krullen, spanen, sl¶psel, v¶lsel en afval van het stampen of stansen, al dan niet in pakketten Andere ¶zerhoudende afvalstoffen en restanten Blokken van hersmolten restanten Gebruikte rails van ¶zer en staal b) de volgende afvalstoffen en restanten van non-ferrometalen en legeringen daarvan: GA 120 GA 150 GA 160 GA 070 7404 00 7802 00 7902 00 8002 00 Afval en restanten van koper Afval en restanten van lood Afval en restanten van zink Afval en restanten van tin 2. alle soorten van afdeling GB („Metaalhoudende afvalstoffen, ontstaan b¶ gieten, smelten en zuiverene van metalen”) 3. alle soorten van afdeling GE („Glasafval in een zich niet verspreidende vorm”) 4. van afdeling GG („ander, hoofdzakel¶k uit anorganisch materiaal bestaand afval, dat metalen en organische materialen kan bevatten”): GG 080 ex 2621 00 Slakken, verkregen b¶ de productie van koper, chemisch gestabiliseerd, met een hoog ¶zergehalte (meer dan 20 %) en behandeld overeenkomstig de indu- stri(cid:137)le specificaties (b¶v. DIN 4301 en DIN 8201), voornamel¶k bestemd voor de bouw en voor gebruik b¶ het schuren 5. alle soorten van afdeling GI („Afval van papier, karton en papierproducten”) 6. van afdeling GJ („Afval van textielstoffen”): GJ 020 5103 Afvalstoffen van wol, van f¶n of grof dierl¶k haar, afval van garen daaronder begrepen, doch met uitzondering van rafelwol en van rafelingen van haar: GJ 021 GJ 022 GJ 023 GJ 030 GJ 031 GJ 032 GJ 033 Alle soorten Alle soorten 5103 10 (cid:190) kammeling van wol of van f¶n dierl¶k haar 5103 20 (cid:190) ander afval van wol of van f¶n dierl¶k haar 5103 30 (cid:190) afval van grof dierl¶k haar 5202 5202 10 (cid:190) afval van garen 5202 91 (cid:190) rafelingen 5202 99 (cid:190) ander Afval van katoen (afval van garen en rafelingen daaronder begrepen): ANDORRA ANTIGUA EN BARBUDA L 166/10 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 7. 1999 Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten ARUBA BAHAMA’S BARBADOS BELIZE BHUTAN BOLIVIA BOTSWANA BRAZILI(cid:220) Alle soorten behalve: 1. van afdeling GA („Afval van metalen en legeringen daarvan in metallische, zich niet verspreidende vorm”): a) de volgende ¶zerhoudende afvalstoffen en restanten van ¶zer en staal: GA 040 GA 050 GA 060 GA 070 GA 080 GA 090 GA 100 7204 10 7204 21 7204 29 7204 30 7204 41 7204 49 7204 50 Afval en restanten van giet¶zer Afval en restanten van roestvr¶ staal Afval en restanten van andere staallegeringen Afval en restanten van vertind ¶zer of staal Draaisel, krullen, spanen, sl¶psel, v¶lsel en afval van het stampen of stansen, al dan niet in pakketten Andere ¶zerhoudende afvalstoffen en restanten Blokken van hersmolten restanten b) de volgende afvalstoffen en restanten van non-ferrometalen en legeringen daarvan: GA 120 GA 130 GA 140 GA 150 GA 160 GA 170 GA 180 GA 190 GA 200 GA 210 7404 00 7503 00 7602 00 7802 00 7902 00 8002 00 ex 8101 91 ex 8102 91 ex 8103 10 8104 20 Afval en restanten van koper Afval en restanten van nikkel Afval en restanten van aluminium Afval en restanten van lood Afval en restanten van zink Afval en restanten van tin Afval en restanten van wolfraam Afval en restanten van molybdeen Afval en restanten van tantaal Afval en restanten van magnesium (met uitzondering van die welke z¶n vermeld onder AA 190) (*) 1. 7. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 166/11 GA 220 GA 230 GA 240 GA 250 GA 260 GA 270 GA 280 GA 290 GA 300 GA 310 GA 320 GA 330 GA 340 GA 350 GA 360 GA 370 GA 400 GA 410 GA 420 ex 8105 10 ex 8106 00 ex 8107 10 ex 8108 10 ex 8109 10 ex 8110 00 ex 8111 00 ex 8112 11 ex 8112 20 ex 8112 30 ex 8112 40 ex 8112 91 ex 2804 90 ex 2804 50 ex 2805 30 Afval en restanten van kobalt Afval en restanten van bismut Afval en restanten van cadmium Afval en restanten van titaan Afval en restanten van zirkonium Afval en restanten van antimoon Afval en restanten van mangaan Afval en restanten van beryllium Afval en restanten van chroom Afval en restanten van germanium Afval en restanten van vanadium Afval en restanten van: (cid:190) hafnium (cid:190) indium (cid:190) niobium (cid:190) renium (cid:190) gallium Afval en restanten van seleen Afval en restanten van telluur Afval en restanten van zeldzame aardmetalen (*) Zie b¶lage III b¶ Beschikking 98/368/EG van de Commissie (PB L 165 van 10. 6. 1998, blz. 20). 2. van afdeling GB („Metaalhoudende afvalstoffen, ontstaan b¶ gieten, smelten en zuivere van metalen”): GB 040 ex 2620 90 Slakken verkregen b¶ de behandeling van edele metalen en koper, bestemd voor latere terugwinning 3. van afdeling GC („Andere metaalhoudende afvalstoffen”): [. ] GC 070 [. ] 2619 00 Slakken verkregen b¶ de vervaardiging van ¶zer en koolstofstaal (met inbegrip van laaggelegeerd staal), met uitzondering van die slakken die speciaal gepro- duceerd z¶n om te voldoen aan de nationale en desbetreffende internationale voorschriften en normen (*) (*) Deze rubriek omvat het gebruik van dergel¶ke slakken als bron van titaandioxide en vanadium. [. ] 4. van afdeling GD („Afvalstoffen van m¶nbouwactiviteiten: deze afvalstoffen moeten in een zich niet verspreidende vorm voorkomen”): GD 040 GD 050 GD 060 ex 2529 30 ex 2529 10 ex 2529 21 ex 2529 22 Afval van leuciet, nefelien en nefeliensyeniet Afval van veldspaat Afval van vloeispaat L 166/12 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 7. 1999 5. van afdeling GG („Ander hoofdzakel¶k uit anorganisch materiaal bestand afval, dat metalen en organische materialen kan bevatten”): GG 030 GG 040 GG 060 ex 2621 ex 2621 ex 2803 GG 080 ex 2621 00 GG 100 Zware as en sintels van steenkoolcentrales Vliegas van steenkoolcentrales Afgewerkte actieve kool, afkomstig van de zuivering van drinkwater of van in de levensmiddelenindustrie en b¶ de vitamineproductie toegepaste processen Slakken, verkregen b¶ de productie van koper, chemisch gestabiliseerd, met een hoog ¶zergehalte (meer dan 20 %) en behandeld overeenkomstig de indu- stri(cid:137)le specificaties (b¶v. DIN 4301 en DIN 8201), voornamel¶k bestemd voor de bouw en voor gebruik b¶ het schuren Calciumcarbonaat verkregen b¶ de productie van calciumcyanamide (met een pH van minder dan 9) 6. van afdeling GH („Afvalstoffen van kunststof in vaste vorm”): GH 013 ex 3915 30 GH 015 ex 3915 90 Resten, sn¶dsels en afval van kunststoffen: (cid:190) polymeren van vinylchloride Resten, sn¶dsels en afval van kunststoffen: (cid:190) harsen of condensatieproducten, b¶voorbeeld: (cid:190) ureumformaldehydehars (cid:190) fenolformaldehydehars (cid:190) melamineformaldehydehars (cid:190) epoxyhars (cid:190) alkydhars (cid:190) polyamiden 7. van afdeling GJ („Afval van textielstoffen”): GJ 050 ex 5302 90 Werk en afval (afval van garen en rafelingen daaronder begrepen) van hennep (Cannabis sativa L. ) 8. van afdeling GK („Afval van rubber”): GK 020 GK 030 4012 20 ex 4017 00 Gebruikte luchtbanden Afval en restanten van gehard rubber (b¶voorbeeld eboniet) 9. van afdeling GO („Ander voornamel¶k uit organisch materiaal bestaand afval, dat metalen en anorganische materialen kan bevatten”): GO 040 GO 050 Afval van fotografische onderlagen en afval van fotografische films, geen zilver bevattend Wegwerpfototoestellen zonder batter¶en 1. 7. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 166/13 Alle soorten behalve: BULGAR(cid:246)E 1. van afdeling GA („Afval van metalen en legeringen daarvan in metallische, zich niet verspreidende vorm”): a) afval, schroot en restanten van de volgende edele metalen en legeringen daarvan: GA 010 GA 030 ex 7112 10 (cid:190) van goud ex 7112 90 (cid:190) van andere edele metalen, b¶voorbeeld zilver NB: Kwik wordt uitdrukkel¶k uitgezonderd als z¶nde een verontreiniging van deze metalen of legeringen dan wel amalgamen daarvan b) de volgende ¶zerhoudende afvalstoffen en restanten van ¶zer en staal: GA 040 GA 060 GA 070 GA 080 GA 090 GA 100 GA 110 7204 10 7204 29 7204 30 7204 41 7204 49 7204 50 ex 7302 10 Afval en restanten van giet¶zer Afval en restanten van andere staallegeringen Afval en restanten van vertind ¶zer of staal Draaisel, krullen, spanen, sl¶psel, v¶lsel en afval van het stampen of stansen, al dan niet in pakketten Andere ¶zerhoudende afvalstoffen en restanten Blokken van hersmolten restanten Gebruikte rails van ¶zer en staal c) de volgende afvalstoffen en restanten van non-ferrometalen en legeringen daarvan: GA 120 GA 140 GA 150 GA 160 GA 170 7404 00 7602 00 7802 00 7902 00 8002 00 Afval en restanten van koper Afval en restanten van aluminium Afval en restanten van lood Afval en restanten van zink Afval en restanten van tin 2. van afdeling GB („Metaalhoudende afvalstoffen, ontstaan b¶ gieten, smelten en zuiveren van metalen”): GB 010 GB 020 GB 021 GB 022 GB 023 GB 024 GB 025 GB 030 GB 040 2620 11 ex 2620 90 Hardzink Zinkhoudend schuim en slakken van: (cid:190) zinkschuim van galvanisatiebaden (; 90 % Zn) (cid:190) zinkslakken van galvanisatiebaden (; 92 % Zn) (cid:190) zinkslakken van spuitgieter¶ (; 85 % Zn) (cid:190) zinkslakken van thermisch verzinken (discontinu proc(cid:130)d(cid:130)) (; 92 % Zn) (cid:190) residuen van het afschuimen van zink (cid:190) residuen van het afschuimen van aluminium Slakken verkregen b¶ de behandeling van edele metalen en koper, bestemd voor latere terugwinning 3. van afdeling GC („Andere metaalhoudende afvalstoffen”): GC 060 Afgewerkte metaalhoudende katalysatoren die enige hierna genoemde stof bevatten: (cid:190) edele metalen: goud, zilver (cid:190) metalen van de platinagroep: ruthenium, rhodium, palladium, osmium, iridium, platina (cid:190) overgangsmetalen: scandium, vanadium, mangaan, kobalt, koper, yttrium, niobium, hafnium, wolfraam, titaan, chroom, ijzer, nikkel, zink, zirkonium, molybdeen, tantaal, renium (cid:190) lanthaniden (zeldzame aardmetalen): lanthaan, praseodymium, samarium, gadolinium, dysprosium, erbium, ytterbium, cerium, neodymium, euro- pium, terbium, holmium, thulium, lutetium. L 166/14 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 7. 1999 4. van afdeling GH („Afvalstoffen van kunststof in vaste vorm”): GH 010 GH 011 GH 012 GH 013 3915 Resten, sn¶dsels en afval van kunststoffen: ex 3915 10 (cid:190) polymeren van ethyleen ex 3915 20 (cid:190) polymeren van styreen ex 3915 30 (cid:190) polymeren van vinylchloride 5. alle soorten van afdeling GI („Afval van papier, karton en papierproducten”) Alle soorten behalve: BURKINA FASO alle soorten van afdeling GA („Afval van metalen en legeringen daarvan in metallische, zich niet versprei- dende (1) vorm”) Alle soorten behalve: KAMEROEN 1. van afdeling GA („Afval van metalen en legeringen daarvan in metallische, zich niet verspreidende vorm”) a) afval, schroot en restanten van de volgende edele metalen en legeringen daarvan: GA 010 GA 020 ex 7112 10 (cid:190) van goud ex 7112 20 (cid:190) van platina (de term „platina” omvat platina, iridium, osmium, palla- GA 030 ex 7112 90 (cid:190) van andere edele metalen, b¶voorbeeld zilver dium, rhodium en ruthenium) NB: Kwik wordt uitdrukkel¶k uitgezonderd als z¶nde een verontreiniging van deze metalen of legeringen dan wel amalgamen daarvan b) de volgende ¶zerhoudende afvalstoffen en restanten van ¶zer en staal: GA 040 GA 050 GA 060 GA 070 GA 080 GA 090 GA 100 GA 110 GA 120 GA 130 GA 150 GA 160 GA 170 GA 210 GA 220 GA 280 GA 300 7204 10 (cid:190) Afval en restanten van giet¶zer 7204 21 (cid:190) Afval en restanten van roestvr¶ staal 7204 29 (cid:190) Afval en restanten van andere staallegeringen 7204 30 (cid:190) Afval en restanten van vertind ¶zer of staal 7204 41 (cid:190) Draaisel, krullen, spanen, sl¶psel, v¶lsel en afval van het stampen of stansen, al dan niet in pakketten 7204 49 (cid:190) Andere ¶zerhoudende afvalstoffen en restanten 7204 50 (cid:190) Blokken van hersmolten restanten ex 7302 10 (cid:190) Gebruikte rails van ¶zer en staal 7404 00 7503 00 7802 00 7902 00 8002 00 8104 20 ex 8105 10 ex 8111 00 ex 8112 20 Afval en restanten van koper Afval en restanten van nikkel Afval en restanten van lood Afval en restanten van zink Afval en restanten van tin Afval en restanten van magnesium (met uitzondering van die welke z¶n vermeld onder AA 190) (*) Afval en restanten van kobalt Afval en restanten van mangaan Afval en restanten van chroom (*) Zie b¶lage III bij Beschikking 98/368/EG. 2. van afdeling GB („Metaalhoudende afvalstoffen, ontstaan b¶ gieten, smelten en zuiveren van metalen”): GB 050 ex 2620 90 Tantaal bevattende tinslakken met minder dan 0,5 % tin (1) Afval in een „zich niet verspreidende vorm” omvat geen afval in de vorm van poeder, slib, stof of vaste materialen die gevvaarlijke afvalstoffen in vloeibare vorm bevatten. 1. 7. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 166/15 3. van afdeling GC („Andere metaalhoudende afvalstoffen”): GC 030 ex 8908 00 GC 040 Schepen en ander dr¶vend materieel bestemd voor de sloop, waaruit eventuele lading en andere materialen die als gevaarll¶ke stof of afvalstof geclassificeerd z¶n, naar behoren z¶n verw¶derd Wrakken van motorvoertuigen waarin geen vloeistoffen meer aanwezig z¶n 4. van afdeling GE („Glasafval in een zich niet verspreidende vorm”): GE 010 ex 7001 00 Glasscherven en ander glasafval, met uitzondering van glas van kathodebuizen en ander geactiveerd glas 5. van afdeling GF („Afval van keramische producten in een zich niet verspreidende vorm”): GF 010 Afval van keramische producten die gebakken z¶n na in de vorm te z¶n gebracht of bewerkt, met inbegrip van keramische vaten (v(cid:155)(cid:155)r en na gebruik) 6. van afdeling GH („Afvalstoffen van kunststof in vaste vorm”): GH 010 GH 011 GH 012 GH 013 3915 Resten, sn¶dsels en afval van kunststoffen: ex 3915 10 (cid:190) polymeren van ethyleen ex 3915 20 (cid:190) polymeren van styreen ex 3915 30 (cid:190) polymeren van vinylchloride 7. alle soorten van afdeling GI („Afval van papier, karton en papierproducten”) 8. van afdeling GJ („Afval van textielstoffen”): GJ 010 5003 Afval van z¶de (cocons ongeschikt om te worden afgehaspeld, afval van garen en rafelingen daaronder begrepen) GJ 011 GJ 012 GJ 020 GJ 021 GJ 022 GJ 023 GJ 030 GJ 031 GJ 032 GJ 033 GJ 090 5003 10 (cid:190) niet gekaard of gekamd 5003 90 (cid:190) ander 5103 Afvalstoffen van wol, van f¶n of grof dierl¶k haar, afval van garen daaronder begrepen, doch met uitzondering van rafelwol en van rafelingen van haar: 5103 10 (cid:190) kammeling van wol of van f¶n dierl¶k haar 5103 20 (cid:190) ander afval van wol of van f¶n dierl¶k haar 5103 30 (cid:190) afval van grof dierl¶k haar 5202 5202 10 (cid:190) afval van garen 5202 91 (cid:190) rafelingen 5202 99 (cid:190) ander Afval van katoen (afval van garen en rafelingen daaronder begrepen): ex 5305 29 Werk, kammeling en afval (afval van garen en rafelingen daaronder GJ 110 5505 begrepen) van abaca (manillahennep of Musa textilis Nee) Afval van synthetische of kunstmatige vezels (kammeling, afval van garen en rafelingen daaronder begrepen): GJ 111 GJ 112 GJ 120 GJ 130 GJ 131 GJ 132 5505 10 (cid:190) van synthetische vezels 5505 20 (cid:190) van kunstmatige vezels 6309 00 ex 6310 Oude kleren en andere versleten stukken textiel Lompen en vodden, afval en oud goed, van bindgaren, van touw of van kabel: ex 6310 10 (cid:190) gesorteerd ex 6310 90 (cid:190) andere L 166/16 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 7. 1999 9. van afdeling GK („Afval van rubber”): GK 020 4012 20 Gebruikte luchtbanden 10. alle soorten van afdeling GL („Afval van niet behandeld kurk en hout”) 11. van afdeling GM („Afval van de agrovoederindustrie”): GM 080 ex 2308 Plantaardig afval, plantaardige residuen en b¶producten, gedroogd en gesterili- seerd, al dan niet in de vorm van pellets, van soorten gebruikt voor het voederen van dieren, elders genoemd noch elders onder begrepen Alle soorten KAAPVERDI(cid:220) COLOMBIA 1. Van afdeling GA („Afval van metalen en legeringen daarvan in metallische, zich niet verspreidende (1) vorm”): alle soorten afvalstoffen en restanten van non-ferrometalen en legeringen daarvan: [. ] 2. Van afdeling GB („Metaalhoudende afvalstoffen, ontstaan b¶ gieten, smelten en zuiveren van metalen”): GB 040 ex 2620 90 Slakken verkregen b¶ de behandeling van edele metalen en koper, bestemd voor latere terugwinning 3. Van afdeling GC („Andere metaalhoudende afvalstoffen”): GC 070 ex 2619 00 Slakken, verkregen b¶ de vervaardiging van ¶zer en staal (met inbegrip van laaggelegeerd staal) met uitzondering van die slakken die speciaal geproduceerd z¶n om te voldoen aan de nationale en desbetreffende internationale voor- schriften en normen (*) (*) Deze rubriek omvat het gebruik van dergel¶ke slakken als bron van titaandioxide en vanadium. 4. Van afdeling GD („Afvalstoffen van m¶nbouwactiviteiten: deze afvalstoffen moeten in een zich niet verspreidende vorm voorkomen”): GD 040 [. ] GD 060 ex 2529 30 Afval van leuciet, nefelien en nefeliensyeniet ex 2529 21 ex 2529 22 Afval van vloeispaat 5. Van afdeling GG („Ander hoofdzakel¶k uit anorganisch materiaal bestaand afval, dat metalen en organi- sche materialen kan bevatten”): GG 030 GG 040 GG 060 ex 2621 ex 2621 ex 2803 GG 080 ex 2621 00 GG 100 Zware as en sintels van steenkoolcentrales Vliegas van steenkoolcentrales Afgewerkte actieve kool, afkomstig van de zuivering van drinkwater of van in de levensmiddelenindustrie en b¶ de vitamineproductie toegepaste processen Slakken, verkregen b¶ de productie van koper, chemisch gestabiliseerd, met een hoog ¶zergehalte (meer dan 20 %) en behandeld overeenkomstig de indu- stri(cid:137)le specificaties (b¶v. DIN 4301 en DIN 8201), voornamel¶k bestemd voor de bouw en voor gebruik b¶ het schuren Calciumcarbonaat verkregen b¶ de productie van calciumcyanamide (met een pH van minder dan 9) (1) Afval in een „zich niet verspreidende vorm” omvat geen afval in de vorm van poeder, slib, stof of vaste materialen die gevvaarlijke afvalstoffen in vloeibare vorm bevatten. 1. 7. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 166/17 6. Van afdeling GH („Afvalstoffen van kunststof in vaste vorm”): GH 013 GH 015 Resten, sn¶dsels en afval van kunststoffen van polymeren van vinylchloride ex 3915 30 ex 3915 90 (cid:190) Harsen of condensatieproducten, b¶voorbeeld: (cid:190) ureumformaldehydehars (cid:190) fenolformaldehydehars (cid:190) melamineformaldehydehars (cid:190) epoxyhars (cid:190) alkydhars (cid:190) polyamiden 7. Van afdeling GJ („Afval van textielstoffen”): GJ 050 ex 5302 90 Werk en afval (afval van garen en rafelingen daaronder begrepen) van hennep (Cannabis sativa L. ) 8. Van afdeling GK („Afval van rubber”): GK 020 GK 030 4012 20 ex 4017 00 Gebruikte luchtbanden Afval en restanten van gehard rubber (b¶voorbeeld eboniet) 9. Van afdeling GO („Ander voornamel¶k uit organisch materiaal bestaand afval, dat metalen en anorganische materialen kan bevatten”): GO 040 GO 050 Afval van fotografische onderlagen en afval van fotografische films, geen zilver bevattend Wegwerpfototoestellen zonder batter¶en COMOREN, FEDERALE ISLAMITISCHE REPUBLIEK Alle soorten behalve: van afdeling GJ („Afval van textielstoffen”): GJ 120 6309 00 Oude kleren en andere versleten stukken textiel COSTA RICA DOMINICA DOMINICAANSE REPUBLIEK DJIBOUTI Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten L 166/18 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 7. 1999 Alle soorten behalve: EGYPTE 1. alle soorten van afdeling GA („Afval van metalen en legeringen daarvan in metallische, zich niet versprei- dende vorm”) 2. alle soorten van afdeling GI („Afval van papier, karton en papierproducten”) 3. alle soorten van afdeling GJ („Afval van textielstoffen”) Alle soorten Alle soorten behalve: van afdeling GJ („Afval van textielstoffen”): F(cid:246)I GAMBIA GJ 120 6309 00 Oude kleren en andere versleten stukken textiel Alle soorten GHANA GRENADA Alle soorten behalve: van afdeling GK („Afval van rubber”): GK 020 4012 20 Gebruikte luchtbanden Alle soorten Alle soorten Alle soorten behalve: GUYANA KIRIBATI KOEWEIT van afdeling GH („Afvalstoffen van kunststof in vaste vorm”): GH 011 ex 3915 10 Resten, sn¶dsels en afval van kunstoffen: (cid:190) polymeren van ethyleen LIBANON Alle soorten behalve: van afdeling GJ („Afval van textielstoffen”): GJ 120 6309 00 Oude kleren en andere versleten stukken textiel Alle soorten behalve: MALAWI 1. alle soorten van afdeling GA („Afval van metalen en legeringen daarvan in metallische, zich niet versprei- dende vorm”) 2. alle soorten van afdeling GE („Glasafval in een zich niet verspreidende vorm”) 3. alle soorten van afdeling GI („Afval van papier, karton en papierproducten”) 4. van afdeling GJ („Afval van textielstoffen”): GJ 120 6309 00 Oude kleren en andere versleten stukken textiel 1. 7. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 166/19 Alle soorten MALDIVEN MALI 1. Van afdeling GA („Afval van metalen en legeringen daarvan in metallische, zich niet verspreidende (1) vorm”): Alle soorten afvalstoffen en restanten van non-ferrometalen en legeringen daarvan 2. Alle soorten van afdeling GE („Glasafval in een zich niet verspreidende vorm”) 3. Alle soorten van afdeling GF („Afval van keramische producten in een zich niet verspreidende vorm”) 4. Alle soorten van afdeling GH („Afvalstoffen van kunststof in vaste vorm”) 5. Alle soorten van afdeling GN („Afval van looien, pelter¶ en gebruik van huiden”) Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten MOLDAVI(cid:220) MONGOLI(cid:220) MYANMAR NICARAGUA NIGER Alle soorten behalve: 1. van afdeling GJ („Afval van textielstoffen”): GJ 120 6309 00 Oude kleren en andere versleten stukken textiel 2. van afdeling GK („Afval van rubber”): GK 020 4012 20 Gebruikte luchtbanden NIGERIA Alle soorten met uitzondering van: alle soorten van afdeling GH („Afvalstoffen van kunststof in vaste vorm”) PAKISTAN 1. Van afdeling GK („Afval van rubber”): GK 020 4012 20 Gebruikte luchtbanden 2. Van afdeling GM („Afval van de agrovoederindustrie”): GM 070 ex 2307 W¶nmoer 3. Van afdeling GN („Afval van looien, pelter¶ en gebruik van huiden”): GN 010 ex 0502 00 Afval van haar van varkens of van wilde zw¶nen, van dassenhaar en ander dierl¶k haar, voor borstelwerk (1) Afval in een „zich niet verspreidende vorm” omvat geen afval in de vorm van poeder, slib, stof of vaste materialen die gevvaarlijke afvalstoffen in vloeibare vorm bevatten. L 166/20 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 7. 1999 Alle soorten Alle soorten behalve: PAPOEA-NIEUW-GUINEA PARAGUAY 1. alle soorten van afdeling GI („Afval van papier, karton en papierproducten”) 2. van afdeling GJ („Afval van textielstoffen”): GJ 010 5003 Afval van z¶de (cocons ongeschikt om te worden afgehaspeld, afval van garen en rafelingen daaronder begrepen): GJ 011 GJ 030 GJ 031 GJ 032 5003 10 (cid:190) niet gekaard of gekamd 5202 5202 10 (cid:190) afval van garen 5202 91 (cid:190) rafelingen Afval van katoen (afval van garen en rafelingen daaronder begrepen): 3. van afdeling GL („Afval van niet behandeld kurk en hout”) GL 020 4501 90 Kurkafval; gebroken of gemalen kurk Alle soorten Alle soorten behalve: PERU SAO TOM(cid:144) EN PRINCIPE 1. van afdeling GJ („Afval van textielstoffen”): GJ 111 5505 10 GJ 120 GJ 130 GJ 131 GJ 132 6309 00 ex 6310 ex 6310 10 (cid:190) gesorteerd ex 6310 90 (cid:190) andere Afval van synthetische vezels (kammeling, afval van garen en rafelingen daar- onder begrepen) (cid:190) Oude kleren en andere versleten stukken textiel Oude kleren en andere versleten stukken textiel Lompen en vodden, afval en oud goed, van bindgaren, van touw of van kabel: 2. van afdeling GK („Afval van rubber”): GK 020 4012 20 Gebruikte luchtbanden Alle soorten Alle soorten Alle soorten SAUDI-ARABI(cid:220) SENEGAL SEYCHELEN 1. 7. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 166/21 Alle soorten behalve: SINGAPORE 1. van afdeling GA („Afval van metalen en legeringen daarvan in metallische, zich niet verspreidende vorm”): a) afval, schroot en restanten van de volgende edele metalen en legeringen daarvan: GA 010 GA 020 ex 7112 10 (cid:190) van goud ex 7112 20 (cid:190) van platina (de term „platina” omvat platina, iridium, osmium, palla- GA 030 ex 7112 90 (cid:190) van andere edele metalen, b¶voorbeeld zilver dium, rhodium en ruthenium) NB: Kwik wordt uitdrukkel¶k uitgezonderd als z¶nde een verontreiniging van deze metalen of legeringen dan wel amalgamen daarvan b) de volgende ¶zerhoudende afvalstoffen en restanten van ¶zer en staal: GA 040 GA 050 GA 060 7204 10 (cid:190) Afval en restanten van giet¶zer 7204 21 (cid:190) Afval en restanten van roestvr¶ staal 7204 29 (cid:190) Afval en restanten van andere staallegeringen c) de volgende afvalstoffen en restanten van non-ferrometalen en legeringen daarvan: GA 120 GA 130 GA 140 GA 150 GA 170 GA 190 GA 250 GA 260 GA 280 GA 300 GA 320 GA 350 7404 00 7503 00 7602 00 7802 00 8002 00 ex 8102 91 ex 8108 10 ex 8109 10 ex 8111 00 ex 8112 20 ex 8112 40 ex 8112 91 Afval en restanten van koper Afval en restanten van nikkel Afval en restanten van aluminium Afval en restanten van lood Afval en restanten van tin Afval en restanten van molybdeen Afval en restanten van titaan Afval en restantenvan zirkonium Afval en restanten van mangaan Afval en restanten van chroom Afval en restanten van vanadium Afval en restanten van: (cid:190) niobium 2. van afdeling GC („Andere metaalhoudende afvalstoffen”): GC 070 ex 2619 00 Slakken verkregen b¶ de vervaardiging van ¶zer en koolstofstaal (met inbegrip van laaggelegeerd staal) met uitzondering van die slakken die speciaal geprodu- ceerd z¶n om te voldoen aan de nationale en desbetreffende internationale voorschriften en normen (*) (*) Deze rubriek omvat het gebruik van dergel¶ke slakken als bron van titaandioxide en vanadium. 3. van afdeling GD („Afvalstoffen van m¶nbouwactiviteiten: deze afvalstoffen moeten in een zich niet verspreidende vorm voorkomen”): GD 020 ex 2514 00 Afval van leisteen, al dan niet ruw bewerkt of enkel kantrecht behouwen, verkregen door zagen of op andere w¶ze 4. van afdeling GH („Afvalstoffen van kunststof in vaste vorm”): GH 013 ex 3915 30 Resten, sn¶dsels en afval van kunststoffen: (cid:190) polymeren van vinylchloride L 166/22 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 7. 1999 Alle soorten Alle soorten Alle soorten SAINT KITTS EN NEVIS SAINT LUCIA SAINT VINCENT EN DE GRENADINES Alle soorten behalve: van afdeling GJ („Afval van textielstoffen”): TANZANIA GJ 120 6309 Oude kleren en andere versleten stukken textiel Alle soorten behalve: UGANDA 1. van afdeling GA („Afval van metalen en legeringen daarvan in metallische, zich niet verspreidende vorm”): GA 050 GA 060 7204 21 7204 29 Afval en restanten van roestvr¶ staal Afval en restanten van andere staallegeringen 2. van afdeling GJ („Afval van textielstoffen”): GJ 120 6309 00 Oude kleren en andere versleten stukken textiel Alle soorten Alle soorten Alle soorten TUVALU VANUATU WEST-SAMOA 1. 7. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 166/23 BIJLAGE B Landen en gebieden die niet hebben gereageerd op de mededelingen van de Commissie betref- fende de in Verordening (EEG) nr. 259/93 genoemde voor nuttige toepassing bestemde categorie(cid:137)n afvalstoffen Alle soorten Alle soorten Alle soorten behalve: AFGHANISTAN ALGERIJE ANGOLA 1. alle soorten van afdeling GA („Afval van metalen en legeringen daarvan in metallische, zich niet versprei- dende vorm”) 2. alle soorten van afdeling GE („Glasafval in een zich niet verspreidende vorm”) 3. alle soorten van afdeling GI („Afval van papier, karton en papierproducten”) 4. alle soorten van afdeling GJ („Afval van textielstoffen”) 5. alle soorten van afdeling GK („Afval van rubber”) Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten ARMENI(cid:220) AZERBEIDZJAN BAHREIN BANGLADESH BRUNEI BURUNDI CAMBODJA ECUADOR EL SALVADOR EQUATORIAAL-GUINEA ERITREA L 166/24 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 7. 1999 Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten ETHIOPI(cid:220) VOORMALIGE JOEGOSLAVISCHE REPUBLIEK MACEDONI(cid:220) GABON GUATEMALA GUINEE Alle soorten behalve: van afdeling GJ („Afval van textielstoffen”): GJ 120 6309 00 Oude kleren en andere versleten stukken textiel Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten HA(cid:239)TI HONDURAS IVOORKUST KAZACHSTAN KIRGIZI(cid:220) LAOS LESOTHO MAROKKO MOZAMBIQUE NAMIBI(cid:220) NEPAL OMAN 1. 7. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 166/25 Alle soorten Alle soorten PANAMA QATAR RUSSISCHE FEDERATIE Alle soorten behalve: 1. van afdeling GA („Afval van metalen en legeringen daarvan in metallische, zich niet verspreidende vorm”) a) de volgende afvalstoffen en restanten van non-ferro-metalen en legeringen daarvan: GA 150 GA 160 GA 170 GA 180 GA 190 GA 200 GA 210 GA 220 GA 230 GA 240 GA 250 GA 260 GA 270 GA 280 GA 290 GA 300 GA 310 GA 320 GA 330 GA 340 GA 350 GA 400 GA 410 7802 00 7902 00 8002 00 ex 8101 91 ex 8102 91 ex 8103 10 8104 20 ex 8105 10 ex 8106 00 ex 8107 10 ex 8108 10 ex 8109 10 ex 8110 00 ex 8111 00 ex 8112 11 ex 8112 20 ex 8112 30 ex 8112 40 ex 8112 91 ex 2804 90 ex 2804 50 Afval en restanten van lood Afval en restanten van zink Afval en restanten van tin Afval en restanten van wolfraam Afval en restanten van molybdeen Afval en restanten van tantaal Afval en restanten van magnesium (met uitzondering van die welke z¶n vermeld onder AA 190) (*) Afval en restanten van kobalt Afval en restanten van bismut Afval en restanten van cadmium Afval en restanten van titaan Afval en restanten van zirkonium Afval en restanten van antimoon Afval en restanten van mangaan Afval en restanten van beryllium Afval en restanten van chroom Afval en restanten van germanium Afval en restanten van vanadium Afval en restanten van: (cid:190) hafnium (cid:190) indium (cid:190) niobium Afval en restanten van seleen Afval en restanten van telluur (*) Zie b¶lage III van Beschikking 98/368/EG (PB L 165 van 10. 6. 1998, blz. 20). 2. van afdeling GB („Metaalhoudende afvalstoffen, ontstaan b¶ gieten, smelten en zuiveren van metalen”): GB 010 GB 025 2620 11 Hardzink: (cid:190) residuen van het afschuimen van zink L 166/26 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 7. 1999 3. van afdeling GC („Andere metaalhoudende afvalstoffen”): GC 030 ex 8908 00 GC 070 ex 2619 00 Schepen en ander dr¶vend materieel bestemd voor de sloop, waaruit eventuele lading en andere materialen die als gevaarl¶ke stof of afvalstof geclassificeerd z¶n, naar behoren z¶n verw¶derd Slakken verkregen b¶ de vervaardiging van ¶zer en koolstofstaal (met inbegrip van laaggelegeerd staal) met uitzondering van die slakken die speciaal gepro- duceerd z¶n om te voldoen aan de nationale en desbetreffende internationale voorschriften en normen (**) (**) Deze rubriek omvat het gebruik van dergel¶ke slakken als bron van titaandioxide en vanadium. 4. van afdeling GD („Afvalstoffen van m¶nbouwactiviteiten: deze afvalstoffen moeten in een zich niet verspreidende vorm voorkomen”): GD 020 ex 2514 00 GD 030 GD 070 2525 30 ex 2811 22 Afval van leisteen, al dan niet ruw bewerkt of enkel kantrecht behouwen, verkregen door zagen of op andere w¶ze Afval van mica Afval van silicium in vaste vorm, uitgezonderd dat wat wordt gebruikt b¶ gieter¶werk 5. van afdeling GG („Ander hoofdzakel¶k uit anorganisch materiaal bestaand afval, dat metalen en organi- sche materialen kan bevatten”): GG 030 GG 040 GG 060 ex 2621 ex 2621 ex 2803 GG 110 ex 2621 00 Zware as en sintels van steenkoolcentrales Vliegas van steenkoolcentrales Afgewerkte actieve kool, afkomstig van de zuivering van drinkwater of van in de levensmiddelenindustrie en b¶ de vitamineproductie toegepaste processen Geneutraliseerd rood slib, verkregen b¶ de productie van aluinaarde 6. alle soorten van afdeling GH („Afvalstoffen van kunststof in vaste vorm”). 7. van afdeling GJ („Afval van textielstoffen”): GJ 110 5505 Afval van synthetische of kunstmatige vezels (kammeling, afval van garen en rafelingen daaronder begrepen): GJ 111 GJ 112 5505 10 – van synthetische vezels 5505 20 – van kunstmatige vezels 8. alle soorten van afdeling GK („Afval van rubber”) 9. van afdeling GM („Afval van de agrovoederindustrie”): GM 090 1522 GM 100 0506 90 GM 110 ex 0511 91 Degras, afvallen afkomstig van de behandeling van vetstoffen of van dierl¶ke of plantaardige was Afval van beenderen en hoornpitten, ruw, ontvet of eenvoudig voorbehandeld (doch niet in vorm gesneden), met zuur behandeld of ontdaan van gelatine Visafval 10. van afdeling GN („Afval van looien, pelter¶ en gebruik van huiden”): GN 010 ex 0502 00 GN 020 GN 030 ex 0503 00 ex 0505 90 Afval van haar van varkens of van wilde zw¶nen, van dassenhaar en ander dierl¶k haar, voor borstelwerk Afval van paardenhaar, ook indien in vliezen, al dan niet op een onderlaag Afval van vogelhuiden en andere delen van vogels, met veren of dons bezet, van veren en delen van veren (ook indien b¶gesneden) en dons, ruw, gereinigd, ontsmet of op andere wijze behandeld ter voorkoming van bederf, doch niet verder bewerkt 1. 7. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 166/27 11. van afdeling GO („Ander voornamel¶k uit organisch materiaal bestaand afval, dat metalen en anorganische materialen kan bevatten”): GO 010 ex 0501 00 Afval van mensenhaar Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten SALOMONSEILANDEN SUDAN SWAZILAND SYRI(cid:220) TADZJIKISTAN TONGA TUNESI(cid:220) Alle soorten van b¶lage II behalve: 1. Van afdeling GA („Afval van metalen en legeringen daarvan in metallische, zich niet verspreidende vorm”): a) de volgende ¶zerhoudende afvalstoffen en restanten van ¶zer en staal: GA 110 ex 7302 10 Gebruikte rails van ¶zer en staal b) de volgende afvalstoffen en restanten van non-ferro-metalen en legeringen daarvan: GA 120 GA 140 GA 170 7404 00 7602 00 8002 00 Afval en restanten van koper Afval en restanten van aluminium Afval en restanten van tin 2. van afdeling GC („Andere metaalhoudende afvalstoffen”): GC 030 ex 8908 00 Schepen en ander dr¶vend materieel bestemd voor de sloop, waaruit eventuele lading en andere materialen die als gevaarl¶ke stof of afvalstof geclassificeerd z¶n, naar behoren z¶n verw¶derd 3. alle soorten van afdeling GH („Afvalstoffen van kunststof in vaste vorm”) 4. alle soorten van afdeling GI („Afval van papier, karton en papierproducten”) L 166/28 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 1. 7. 1999 5. van afdeling GJ („Afval van textielstoffen”): GJ 010 5003 Afval van z¶de (cocons ongeschikt om te worden afgehaspeld, afval van garen en rafelingen daaronder begrepen): GJ 012 GJ 020 GJ 030 GJ 060 5003 90 – ander 5103 Afvalstoffen van wol, van f¶n of grof dierl¶k haar, afval van garen daaronder begrepen, doch met uitzondering van rafelwol en van rafelingen van haar Afval van katoen (afval van garen en rafelingen daaronder begrepen) 5202 ex 5303 90 Werk en afval (afval van garen en rafelingen daaronder begrepen) van jute en andere bastvezels (andere dan vlas, hennep en ramee) GJ 070 ex 5304 90 Werk en afval (afval van garen en rafelingen daaronder begrepen) van sisal en GJ 111 5505 10 andere textielvezels van agave Afval van synthetische vezels (kammeling, afval van garen en rafelingen daar- onder begrepen) GJ 120 GJ 130 6309 00 ex 6310 Oude kleren en andere versleten stukken textiel Lompen en vodden, afval en oud goed, van bindgaren van touw of van kabel 6. alle soorten van afdeling GK („Afval van rubber”) 7. van afdeling GM („Afval van de agrovoederindustrie”): GM 080 ex 2308 GM 130 Plantaardig afval, plantaardige residuen en b¶producten, gedroogd en gesterili- seerd, al dan niet in de vorm van pellets, van soorten gebruikt voor het voederen van dieren, elders genoemd noch elders onder begrepen Afval van de agrovoederindustrie met uitzondering van voor consumptie door mens of dier bestemde b¶producten die voldoen aan de nationale en internatio- nale eisen en normen 8. van afdeling GN („Afval van looien, pelter¶ en gebruik van huiden”): GN 010 ex 0502 00 GN 020 GN 040 ex 0503 00 ex 4110 00 Afval van haar van varkens of van wilde zw¶nen, van dassenhaar en ander dierl¶k haar, voor borstelwerk Afval van paardenhaar, ook indien in vliezen, al dan niet op een onderlaag Snippers en ander afval van leder, van voorgelooide huiden en vellen of van kunstleder, niet bruikbaar voor de vervaardiging van lederwaren, met uitzonde- ring van lederslib Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten Alle soorten. TURKMENISTAN OEZBEKISTAN VATICAANSTAD VENEZUELA VIETNAM JEMEN ZIMBABWE