title: Kommissionens förordning (EG) nr 886/1999 av den 28 april 1999 om fastställande av importtullar inom rissektorn

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
rice

text: 29. 4. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 111/43 KOMMISSIONENS F(cid:153)RORDNING (EG) nr 886/1999 av den 28 april 1999 om fastst(cid:132)llande av importtullar inom rissektorn EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA F(cid:153)RORDNING med beaktande av F(cid:148)rdraget om uppr(cid:132)ttandet av Euro- peiska gemenskapen, med beaktande av r(cid:134)dets f(cid:148)rordning (EG) nr 3072/95 av den 22 december 1995 om den gemensamma organisa- tionen av marknaden f(cid:148)r ris (1), senast (cid:132)ndrad genom f(cid:148)rordning (EG) nr 2072/98 (2), med beaktande av kommissionens f(cid:148)rordning (EG) nr 1503/96 av den 29 juli 1996 om till(cid:132)mpningsf(cid:148)reskrifter f(cid:148)r r(cid:134)dets f(cid:148)rordning (EG) nr 3072/95 vad avser import- tullar inom rissektorn (3), senast (cid:132)ndrad genom f(cid:148)rordning (EG) nr 2831/98 (4), s(cid:132)rskilt artikel 4. 1 i denna, och med beaktande av f(cid:148)ljande: I artikel 11 i f(cid:148)rordning (EG) nr 3072/95 f(cid:148)reskrivs att n(cid:132)r de produkter som avses i artikel 1 i den f(cid:148)rordningen importeras, skall de tullsatser som f(cid:148)reskrivs i den gemen- samma tulltaxan tas ut. F(cid:148)r de produkter som avses i punkt 2 i denna artikel skall emellertid importtullen vara lika med det f(cid:148)r dessa produkter vid importen (cid:148)kat med en s(cid:132)rskild procentsats, om det r(cid:148)r sig om r(cid:134)ris eller helt slipat ris, minskat med cif-importpriset, om denna importtull inte (cid:148)verstiger tull- satsen i Gemensamma tulltaxan. interventionspris som g(cid:132)ller I f(cid:148)rordning (EG) nr 1503/96 fastst(cid:132)lls till(cid:132)mpningsf(cid:148)re- skrifter f(cid:148)r f(cid:148)rordning (EG) nr 3072/95 vad avser import- tullar inom rissektorn. Importtullarna skall till(cid:132)mpas tills ett nytt fastst(cid:132)llande tr(cid:132)der i kraft. De f(cid:148)rblir likas(cid:134) g(cid:132)llande om det inte finns n(cid:134)gon b(cid:148)rsnotering som kan utg(cid:148)ra referenspris i enlighet med artikel 5 i f(cid:148)rordning (EG) nr 1503/96 under tv(cid:134) veckor f(cid:148)re n(cid:132)sta period f(cid:148)r fastst(cid:132)llande. F(cid:148)r att f(cid:134) systemet f(cid:148)r importtullar att fungera normalt b(cid:148)r vid ber(cid:132)kningen av dessa tullar de marknadskurser som fastst(cid:132)lls under en referensperiod forts(cid:132)tta att till- l(cid:132)mpas. Till(cid:132)mpningen av f(cid:148)rordning (EG) nr 1503/96 medf(cid:148)r att det skall fastst(cid:132)llas importtullar enligt bilagorna i denna f(cid:148)rordning. H(cid:142)RIGENOM F(cid:153)RESKRIVS F(cid:153)LJANDE. Artikel 1 Importtullarna inom rissektorn som avses i artikel 11. 1 och 11. 2 i f(cid:148)rordning (EG) nr 3072/95 skall fastst(cid:132)llas i bilaga I i denna f(cid:148)rordning p(cid:134) grundval av de faktorer som tas upp i bilaga II. Enligt artikel 12. 3 i f(cid:148)rordning (EG) nr 3072/95 skall cif-importpriserna ber(cid:132)knas p(cid:134) grundval av representativa priser f(cid:148)r produkten i fr(cid:134)ga p(cid:134) v(cid:132)rldsmarknaden eller p(cid:134) gemenskapens importmarknad f(cid:148)r produkten. Artikel 2 Denna f(cid:148)rordning tr(cid:132)der i kraft den 29 april 1999. Denna f(cid:148)rordning (cid:132)r till alla delar bindande och direkt till(cid:132)mplig i alla medlemsstater. Utf(cid:132)rdad i Bryssel den 28 april 1999. P(cid:134) kommissionens v(cid:132)gnar Franz FISCHLER Ledamot av kommissionen (1) EGT L 329, 30. 12. 1995, s. 18. (2) EGT L 265, 30. 9. 1998, s. 4. (3) EGT L 189, 30. 7. 1996, s. 71. (4) EGT L 351, 29. 12. 1998, s. 25. L 111/44 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 29. 4. 1999 BILAGA I Importtullar vad g(cid:132)ller ris och brutet ris KN-nummer Tredje land (undantaget AVS och Bangladesh) (3) (7) 1006 10 21 1006 10 23 1006 10 25 1006 10 27 1006 10 92 1006 10 94 1006 10 96 1006 10 98 1006 20 11 1006 20 13 1006 20 15 1006 20 17 1006 20 92 1006 20 94 1006 20 96 1006 20 98 1006 30 21 1006 30 23 1006 30 25 1006 30 27 1006 30 42 1006 30 44 1006 30 46 1006 30 48 1006 30 61 1006 30 63 1006 30 65 1006 30 67 1006 30 92 1006 30 94 1006 30 96 1006 30 98 1006 40 00 (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) 207,25 207,25 207,25 225,56 207,25 207,25 207,25 225,56 418,93 418,93 418,93 (7) 418,93 418,93 418,93 (7) 418,93 418,93 418,93 (7) 418,93 418,93 418,93 (7) (7) AVS (1) (2) (3) 83,41 83,41 83,41 83,41 83,41 83,41 83,41 83,41 68,20 68,20 68,20 74,61 68,20 68,20 68,20 74,61 134,23 134,23 134,23 160,51 134,23 134,23 134,23 160,51 134,23 134,23 134,23 160,51 134,23 134,23 134,23 160,51 49,58 Importtull (5) Bangladesh (4) Basmati fr(cid:134)n Indien och Pakistan (6) Egypten (8) (EUR/t) 121,01 121,01 121,01 121,01 121,01 121,01 121,01 121,01 99,29 99,29 99,29 108,44 99,29 99,29 99,29 108,44 194,56 194,56 194,56 232,09 194,56 194,56 194,56 232,09 194,56 194,56 194,56 232,09 194,56 194,56 194,56 232,09 (7) 0,00 0,00 188,03 188,03 188,03 188,03 188,03 188,03 188,03 188,03 155,44 155,44 155,44 169,17 155,44 155,44 155,44 169,17 314,20 314,20 314,20 370,50 314,20 314,20 314,20 370,50 314,20 314,20 314,20 370,50 314,20 314,20 314,20 370,50 114,00 (1) F(cid:148)r import av ris med ursprung i och som kommer fr(cid:134)n AVS-l(cid:132)nderna skall importtull till(cid:132)mpas inom ramen f(cid:148)r den ordning som fastst(cid:132)lls genom r(cid:134)dets (cid:132)ndrade f(cid:148)rordning (EG) nr 1706/98 (EGT L 215, 1. 8. 1998, s. 12) och kommissionens f(cid:148)rordning (EG) nr 2603/97 (EGT L 351, 23. 12. 1997, s. 22). (2) I enlighet med f(cid:148)rordning (EEG) nr 1706/98, skall importtull inte till(cid:132)mpas p(cid:134) produkter som har sitt ursprung i l(cid:132)nder i Afrika, V(cid:132)stindien och Stillahavsomr(cid:134)det och som direktimporteras till det franska utomeuropeiska departementet R(cid:130)union. (3) I artikel 11. 3 i f(cid:148)rordning (EG) nr 3072/95 fastst(cid:132)lls importtullen f(cid:148)r import av ris till det franska utomeuropeiska departementet R(cid:130)union. (4) F(cid:148)r import av ris, undantaget brutet ris (KN-nummer 1006 40 00), med ursprung i Bangladesh skall importtull till(cid:132)mpas inom ramen f(cid:148)r den ordning som fastst(cid:132)lls genom r(cid:134)dets f(cid:148)rordning (EEG) nr 3491/90 (EGT L 337, 4. 12. 1990, s. 1) och kommissionens (cid:132)ndrade f(cid:148)rordning (EEG) nr 862/91 (EGT L 88, 9. 4. 1991, s. 7). (5) Import av produkter med ursprung i de utomeuropeiska l(cid:132)nderna och territorierna (ULT) skall befrias fr(cid:134)n importtull enligt artikel 101. 1 i r(cid:134)dets (cid:132)ndrade beslut 91/482/EEG (EGT L 263, 19. 9. 1991, s. 1). (6) Importtullen f(cid:148)r r(cid:134)ris av sorten Basmati med ursprung i Indien och Pakistan skall neds(cid:132)ttas med 250 EUR/ton (artikel 4a i f(cid:148)rordning (EG) nr 1503/96, (cid:132)ndrad). (7) Tull som fastst(cid:132)llts i den Gemensamma tulltaxan. (8) F(cid:148)r import av ris med ursprung i och som kommer fr(cid:134)n Egypten skall importtull till(cid:132)mpas inom ramen f(cid:148)r den ordning som fastst(cid:132)lls genom r(cid:134)dets f(cid:148)rordning (EG) nr 2184/96 (EGT L 292, 15. 11. 1996, s. 1) och kommissionens f(cid:148)rordning (EG) nr 196/97 (EGT L 31, 1. 2. 1997, s. 53). 29. 4. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 111/45 BILAGA II Ber(cid:132)kning av importtull inom rissektorn Paddyris Brutet ris R(cid:134)ris Helt slipat ris R(cid:134)ris Helt slipat ris Indicaris Japonicaris 1. Importtull (EUR/ton) (1) 225,56 494,00 207,25 418,93 2. Ber(cid:132)kningsfaktorer: a) Cif-pris ARAG (EUR/ton) b) Pris fritt ombord (EUR/ton) c) Sj(cid:148)frakt (EUR/ton) d) K(cid:132)lla (1) Tull som fastst(cid:132)llts i den Gemensamma tulltaxan. (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) 346,66 276,75 390,40 429,86 (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) 362,18 401,64 28,22 28,22 USDA USDA Operat(cid:148)r Operat(cid:148)r (1) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190)


title: 1999/352/CE, CECA, Euratom: Decisione della Commissione, del 28 aprile 1999, che istituisce l'Ufficio europeo per la lotta antifrode (OLAF) [notificata con il numero SEC(1999) 802]

eurovoc_concepts:
EU office or agency
fraud
operation of the Institutions

formats: html pdf print

text: L 136/20 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee 31. 5. 1999 COMMISSIONE DECISIONE DELLA COMMISSIONE del 28 aprile 1999 che istituisce l’Ufficio europeo per la lotta antifrode (OLAF) [notificata con il numero SEC(1999) 802] (1999/352/CE, CECA, Euratom) LA COMMISSIONE DELLE COMUNIT(cid:211) EUROPEE, (4) visto il trattato che istituisce la Comunit(cid:133) europea, in particolare l’articolo 162, visto il trattato che istituisce la Comunit(cid:133) europea del carbone e dell’acciaio, in particolare l’articolo 16, visto il trattato che istituisce la Comunit(cid:133) europea dell’e- nergia atomica, in particolare l’articolo 131, (1) (2) (3) considerando che le istituzioni e gli Stati membri attribuiscono grande importanza alla tutela degli interessi finanziari delle Comunit(cid:133) ed alla lotta contro le frodi e le altre attivit(cid:133) illecite lesive degli interessi finanziari comunitari; che l’importanza di tale azione (cid:138) confermata dall’articolo 209A del trat- tato CE, dall’articolo 78 decimo del trattato CECA, dall’articolo 183A del trattato CEEA, nonch(cid:130) dall’articolo 280 del trattato CE introdotto dal trat- tato di Amsterdam; considerando che (cid:138) necessario utilizzare tutti i mezzi disponibili per raggiungere tali obiettivi, con particolare riguardo alla funzione d’indagine attri- buita a livello comunitario, pur conservando la ripartizione e l’equilibrio attuali delle responsabilit(cid:133) attualmente esistenti tra il livello nazionale e il livello comunitario; considerando che il compito di svolgere indagini amministrative a tutela degli finanziari delle Comunit(cid:133) era sinora affidato alla «Task Force coordinamento della lotta antifrode», subentrata all’Unit(cid:133) di coordinamento della lotta antifrode (UCLAF); interessi (5) (6) (7) considerando che per rendere pi(cid:151) efficace la lotta contro la frode e le altre attivit(cid:133) illecite lesive degli interessi finanziari delle Comunit(cid:133) (cid:138) necessario isti- tuire un Ufficio europeo per la lotta antifrode (OLAF) il quale dovr(cid:133) svolgere la funzione d’indagine in piena indipen- denza; (in prosieguo: «l’Ufficio»), (CE) ed (Euratom), considerando che l’indipendenza del direttore dell’Ufficio e il ruolo del comitato di vigilanza come definiti dalla presente decisione e dai regola- menti relativi alle indagini svolte dall’Ufficio europeo per la lotta antifrode, sono intesi ad assicurare l’esercizio efficace della funzione d’indagine dell’Ufficio senza interferire con gli altri compiti ad esso spettanti, come quelli alle prerogative della Commissione, connessi segnatamente in materia legislativa; considerando che, oltre alla tutela degli interessi finanziari della Comunit(cid:133), l’Ufficio (cid:138) responsabile per tutte le attivit(cid:133) connesse alla tutela degli inte- ressi comunitari contro comportamenti irregolari perseguibili in sede amministrativa o penale; considerando che la definizione delle funzioni dell’Ufficio deve implicare il trasferimento al medesimo delle attribuzioni precedentemente eser- citate dalla «Task Force coordinamento della lotta antifrode», in particolare quelle inerenti alla prepa- razione delle disposizioni legislative e regolamen- tari nei settori di attivit(cid:133) dell’Ufficio, compresi i provvedimenti contemplati dal Titolo VI del trat- tato sull’Unione europea, 31. 5. 1999 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee L 136/21 DECIDE: Articolo 1 Istituzione dell’Ufficio conseguimento degli obiettivi della lotta contro le frodi di cui al paragrafo 1. 5. L’Ufficio ha il compito di eseguire tutte le altre attivit(cid:133) operative della Commissione in materia di lotta contro la frode come definita al paragrafo 1 e in partico- lare di quanto segue: (cid:221) istituito l’Ufficio europeo per la lotta antifrode (OLAF) (in prosieguo: «l’Ufficio»). L’Ufficio sostituisce la «Task force coordinamento della lotta antifrode» e subentra inte- gralmente nelle sue attribuzioni. a) apprestare le infrastrutture necessarie, b) raccogliere e utilizzare le informazioni, Articolo 2 Funzioni dell’Ufficio 1. L’Ufficio esercita le competenze della Commissione in materia di indagini amministrative esterne al fine di intensificare la lotta contro la frode, la corruzione e qual- siasi altra attivit(cid:133) illecita lesiva degli interessi finanziari delle Comunit(cid:133), nonch(cid:130) ai fini della lotta contro le frodi inerenti a qualsiasi fatto o atto compiuto in violazione di disposizioni comunitarie. c) prestare assistenza tecnica, in particolare in materia di formazione, alle altre istituzioni, organi ed organismi, nonch(cid:130) alle autorit(cid:133) nazionali competenti. L’Ufficio (cid:138) l’interlocutore diretto delle autorit(cid:133) 6. giudiziarie e delle autorit(cid:133) di polizia. 7. L’Ufficio rappresenta la Commissione, al livello dei servizi, nelle sedi competenti, per i settori contemplati dal presente articolo. Articolo 3 L’Ufficio ha il compito di svolgere indagini amministra- tive interne miranti a quanto segue: Indipendenza nell’esercizio della funzione d’inda- gine a) lottare contro la frode, la corruzione e qualsiasi altra finanziari delle interessi attivit(cid:133) illecita lesiva degli Comunit(cid:133), b) ricercare i fatti gravi, connessi con l’esercizio di attivit(cid:133) professionali, che possano costituire un inadempi- mento degli obblighi dei funzionari ed agenti delle Comunit(cid:133) perseguibile in sede disciplinare o penale o che possano costituire inadempimento degli obblighi analoghi incombenti ai membri delle istituzioni e organi, dei dirigenti degli organismi o del personale delle istituzioni, degli organi e degli organismi cui non si applica lo statuto dei funzionari delle Comunit(cid:133) europee o il regime applicabile agli altri agenti. L’Ufficio esercita le relative competenze della Commis- trattati, sione, come definite dalle disposizioni dei nell’ambito, nei limiti e secondo le modalit(cid:133) da questi definiti. All’Ufficio possono essere affidate, dalla Commissione nonch(cid:130) dagli altri organismi, organi e istituzioni, missioni di indagine in altri settori. 2. L’Ufficio apporta il contributo della Commissione alla cooperazione con gli Stati membri nel campo della lotta contro la frode. 3. L’Ufficio ha il compito di predisporre la strategia della lotta contro la frode come definita al paragrafo 1. L’Ufficio esercita in piena indipendenza i poteri d’inda- gine di cui all’articolo 2, paragrafo 1. Nell’esercizio delle sue competenze, il direttore dell’Ufficio non sollecita n(cid:130) accetta istruzioni dalla Commissione, da governi, da altre istituzioni o da organi od organismi. Articolo 4 Comitato di vigilanza (cid:221) istituito un comitato di vigilanza la cui composizione e le cui competenze sono determinate dal legislatore comu- nitario. Il comitato esercita un controllo regolare sull’eser- cizio della funzione d’indagine dell’Ufficio. Articolo 5 Direttore 1. L’Ufficio (cid:138) posto sotto la direzione di un direttore nominato dalla Commissione, di concerto con il Parla- mento europeo e col Consiglio, per un periodo di cinque anni, rinnovabile una sola volta. Per la nomina del diret- tore, la Commissione, previo parere favorevole del comi- tato di vigilanza, costituisce un elenco dei candidati in possesso dei requisiti prescritti in un invito a presentare candidature il quale, se del caso, sar(cid:133) pubblicato nella Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee. 4. legislative e regolamentari della Commissione per L’Ufficio ha il compito di preparare le iniziative il Il direttore (cid:138) responsabile dello svolgimento delle inda- gini. L 136/22 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee 31. 5. 1999 La Commissione esercita nei confronti del direttore 2. i poteri spettanti all’autorit(cid:133) che ha il potere di nomina. I provvedimenti in forza degli articoli 87, 88 e 90 dello statuto dei funzionari delle Comunit(cid:133) europee sono adot- tati con decisione motivata della Commissione, sentito il comitato di vigilanza. La decisione viene comunicata per conoscenza al Parlamento europeo ed al Consiglio. all’Ufficio. Il direttore (cid:138) autorizzato a delegare i propri poteri. 4. Le decisioni della Commissione relative alla propria organizzazione interna si applicano all’Ufficio in quanto compatibili con le disposizioni del legislatore comunitario riguardanti l’Ufficio stesso, nonch(cid:130) con la presente deci- sione e le sue modalit(cid:133) d’applicazione. Articolo 6 Organizzazione dell’Ufficio 1. Nei confronti del personale dell’Ufficio il direttore esercita i poteri conferiti dallo statuto dei funzionari delle Comunit(cid:133) europee all’autorit(cid:133) che ha il potere di nomina e dal regime applicabile agli altri agenti di tali Comunit(cid:133) all’autorit(cid:133) competente per concludere i contratti d’assun- zione. Il direttore (cid:138) autorizzato a delegare i propri poteri. Nell’osservanza dello statuto e del regime applicabile agli altri agenti, il direttore stabilisce le condizioni e le moda- lit(cid:133) delle assunzioni e segnatamente quelle relative alla durata e al rinnovo dei contratti. 2. II direttore, sentito il comitato di vigilanza, comu- nica tempestivamente al direttore generale del bilancio un progetto preliminare di bilancio da iscrivere nella linea particolare del bilancio generale annuale relativo all’Uf- ficio. Il direttore (cid:138) l’ordinatore per l’esecuzione della linea 3. di bilancio particolare della parte A del bilancio relativa Articolo 7 Decorrenza d’efficacia La presente decisione ha effetto dal giorno dell’entrata in vigore del regolamento (CE) del Parlamento europeo e del Consiglio relativo alle indagini svolte dall’Ufficio europeo per la lotta antifrode. Fino al primo giorno del mese successivo alla nomina del direttore dell’Ufficio, il diret- tore della «Task force, coordinamento della lotta anti- frode» svolge i compiti di ordinaria amministrazione dell’Ufficio. Fatto a Bruxelles, il 28 aprile 1999. Per la Commissione Il presidente Jacques SANTER


title: Deċiżjoni tal-Kumitat Konġunt taż-ŻEE Nru 36/1999 tat-28 ta' April 1999 li temenda l-Anness XI (Servizzi ta' Telekomunikazzjoni) għall-Ftehim taż-ŻEE

eurovoc_concepts:
communications systems
consumer behaviour
freedom to provide services
public service
telecommunications
transmission network

text: 11/Vol. 4 MT Il-Gurnal Ufficjali ta' l-Unjoni Ewropea 217 22000D1019(09) L 266/24 IL-GURNAL UFFICJALI TAL-KOMUNITAJIET EWROPEJ 19. 10. 2000 DECIŻJONI TAL-KUMITAT KONGUNT TAŻ-ŻEE Nru 36/1999 tat-28 ta' April 1999 li temenda l-Anness XI (Servizzi ta' Telekomunikazzjoni) ghall-Ftehim taż-ŻEE IL-KUMITAT KONGUNT TAŻ-ŻEE, Wara li kkunsidra l-Ftehim dwar iż-Żona Ekonomika Ewropea, kif aggustat bil-Protokoll li jaggusta l-Fte- him ghaż-Żona Ekonomika Ewropea, minn hawn iżjed 'il quddiem issir referenza ghalih bhala “il-Ftehim”, u b'mod partikolari l-Artikolu 98 tieghu, Billi: (1) (2) l-Anness XI ghall-Ftehim gie emendat bid-Deciżjoni tal-Kumitat Kongunt taż-ŻEE Nru 7/1999 tad- 29 ta' Jannar 1999 (1); d-Direttiva 98/61/KE tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill ta' l-24 ta' Settembru 1998 li temenda d- l-operatur u l-ghażla minn qabel tal-garrier (2) Direttiva 97/33/KEE dwar il-garr tan-numru ta' ghandha tigi inkorporata fil-Ftehim, IDDECIEDA KIF GEJ: Artikolu 1 Li gej ghandu jigi mdahhal fil-punt 5cb (Direttiva 97/33/KE tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill) fl- Anness XI ghall-Ftehim qabel l-addattamenti: “, kif emendata bi: – 398 L 0061: Id-Direttiva 98/61/KE tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill ta' l-24 ta' Settembru 1998 (GU L 268, tat-3. 10. 1998, p. 37). ” It-testi tad-Direttiva 98/61/KE tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill fil-lingwa Islandiża u f'dik Norvegiża, li huma annessi ghall-verżjonijiet tal-lingwi rispettivi ta' din id-Deciżjoni, huma awtentici. Artikolu 2 Din id-Deciżjoni ghandha tidhol fis-sehh nhar id-29 ta' April 1999, sakemm ikunu saru n-notifiki kollha taht l-Artikolu 103(1) tal-Ftehim lill-Kumitat Kongunt taż-ŻEE. Artikolu 3 Din id-Deciżjoni ghandha tigi ppubblikata fit-Taqsima taż-ŻEE ta', u fis-Suppliment taż-ŻEE ghall-Gurnal Ufficjali tal-Komunitajiet Ewropej. Artikolu 4 Maghmula fi Brussel, fit-28 ta' April 1999. Ghall-Kumitat Kongunt taż-ŻEE Il-President F. BARBASO (1) GU L 35, ta' l-10. 2. 2000, p. 37. (2) GU L 268, tat-3. 10. 1998, p. 37


title: Sklep Skupnega odbora EGP št. 36/1999 z dne 28. aprila 1999 o spremembi Priloge XI (Telekomunikacijske storitve) k Sporazumu EGP

text: 11/Zv. 4 SL Uradni list Evropske unije 217 22000D1019(09) L 266/24 URADNI LIST EVROPSKIH SKUPNOSTI 19. 10. 2000 SKLEP SKUPNEGA ODBORA EGP št. 36/1999 z dne 28. aprila 1999 o spremembi Priloge XI (Telekomunikacijske storitve) k Sporazumu EGP SKUPNI ODBOR EGP JE – ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, kakor ga spreminja Protokol o prilagodi- tvi Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, v nadaljnjem besedilu „Sporazum“, in zlasti člena 98 Sporazuma, ob upoštevanju naslednjega: (1) (2) Priloga XI k Sporazumu je bila spremenjena s Sklepom št. 7/1999 Skupnega odbora EGP z dne 29. januarja 1999 (1). Direktivo98/61/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. septembra 1998 o spremembah Direk- tive 97/33/ES o prenosljivosti številk in predizbora obratovalca (2) je treba vključiti v Sporazum – SKLENIL: Člen 1 Pred prilagoditvami se v točki 5cb (Direktiva 33/97/ES Evropskega parlamenta in Sveta) Priloge XI k Spo- razumu doda naslednje: „, kakor je bila spremenjena z: — 398 L 0061: Direktiva 98/61/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. septembra 1998 (UL L 268, 3. 10. 1998, str. 37). “ Člen 2 Besedili Direktive 98/61/ES v islandskem in norveškem jeziku, ki sta priloženi ustreznim jezikovnim razli- čicam tega sklepa, sta verodostojni. Ta sklep začne veljati 29. aprila 1999 pod pogojem, da so bila Skupnemu odboru EGP predložena vsa uradna obvestila v skladu s členom 103(1) Sporazuma. Člen 3 Ta sklep se objavi v sklopu EGP in v Dopolnilu EGP Uradnega lista Evropskih skupnosti. Člen 4 V Bruslju, 28. aprila 1999 (1) UL L 35, 10. 2. 2000, str. 37. (2) UL L 268, 3. 10. 1998, str. 37. Za Skupni odbor EGP Predsednik F. BARBASO


title: THE EUROPEAN SOCIAL FUND IN FINLAND.

eurovoc_concepts:
European Social Fund
Finland


title: A Végrehajtó Bizottság határozata (1999. április 28.) az informátorok és bizalmi személyek díjazását szabályozó általános elvekről (SCH/Com-ex (99)8 rev. 2)

eurovoc_concepts:
accession to an agreement
border control
illegal migration
migration control
pay

text: 382 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 19/2. kötet 41999D0008 2000. 9. 22. AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA L 239/417 A VÉGREHAJTÓ BIZOTTSÁG HATÁROZATA (1999. április 28. ) az informátorok és bizalmi személyek díjazását szabályozó általános elvekről (SCH/Com-ex (99)8 rev. 2) A VÉGREHAJTÓ BIZOTTSÁG, tekintettel a Schengeni Megállapodás végrehajtásáról szóló egyezmény 132. cikkére, tekintettel a fenti egyezmény 70-76 cikkére, A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT: A Végrehajtó Bizottság jóváhagyja a Központi Csoport 1999. március 22-i, az informátorok és bizalmi személyek díjazását szabályozó általános elvekről szóló határozatát (SCH/C (99)25, SCH/Stup (98)72 Rev. 2). Luxembourg, 1999. április 28. az elnök C. H. SCHAPPER 19/2. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 383 Tárgy: Az informátorok és bizalmi személyek díjazását szabályozó általános elvek SCH/Stup (98)72 Rev. 2 1. Bevezető A kábítószerekkel kapcsolatos bűncselekményeknek, a súlyos bűncselekmények más formáinak és a szervezett bűnözésnek a nemzetközivé válása olyan terjedőben lévő jelenség, amely a schengeni térséget is érinti. Az egyre professzionálisabb bűnözők a megváltozott jogi, gazdasági és technológiai keretfeltételek változásaihoz való rugalmas alkalmazkodással bűncselekményeket követnek el a kábítószerek tiltott kereskedelme terén, üzleti, társasági formák felhasználásával illegális ügyleteket legális gazdasági tevékenységekkel kapcsolnak össze, és készek arra, hogy céljaikat, nevezetesen nyereségük maximalizálását és hatalmi törekvéseik kielégítését könyörtelenül, a személyek és vagyontárgyak ellen irányuló erőszakkal vagy az azzal való fenyegetéssel, valamint a politikára, a gazdaságra és a közigazgatásra gyakorolt befolyásuk felhasználásával érjék el. A kábítószer-kereskedelemmel foglalkozó bűnszervezetek működési módját mind befelé, mind kifelé a szakosodás, a munkamegosztás és a tagolódás jellemzi. Az illegális nyereséget visszaforgatják újabb bűnözői tevékenységekbe, vagy legális gazdasági tevékenységekbe fektetik befolyásszerzés, illetve bűnözői monopólium létrehozása céljából. Így még a különleges nyomozástechnikai módszerek is egyre eredménytelenebbé válnak. Ezért a kábítószerek területén a szervezett bűnözés felismerésére és leküzdésére egyre fontosabb technikává válik az információk aktív és leplezett begyűjtése együttesen operatív nyomozási módszerek alkalmazásával, valamint az információk rendszeres elemzése. E tekintetben különös figyelmet kell fordítani a bizalmi személyek tervszerű, összehangolt és célzott alkalmazására, valamint az informátorok felhasználására. A bizalmi személyeknek és informátoroknak meg kell nyerniük a bűnözők bizalmát azért, hogy ennek révén olyan pozícióba juthassanak, amelyből felfedhetik a zárt bűnszervezeteket és azok struktúráját. Az elnökség ezért körkérdést intézett a schengeni államokhoz (lásd Doc. SCH/Stup (98)25), és ezután a válaszokat ismertető Doc. SCH/Stup (98)60 Rev. dokumentumot ezen államok rendelkezésére bocsátotta. A felmérés azt mutatta, hogy a schengeni államokban az informátorok és bizalmi személyek díjazásával kapcsolatos jogi helyzet – és részben a joggyakorlat is – nagymértékben eltérő. Ezért 1998. október 21-i ülésén a „Kábítószer” munkacsoport közös, nem kötelező jellegű iránymutatások összeállításáról egyezett meg az informátorok és bizalmi személyek díjazása és a nem anyagi jellegű előnyök biztosítása kapcsán. személyek és informátorok díjazását szabályozó általános elveket nem kötelező jellegű A bizalmi iránymutatásként lehet a schengeni területen használni, a céljuk az, hogy hozzájáruljanak a vámhatóságok, a határrendészet és a rendőrség együttműködésének továbbfejlesztéséhez ezen az érzékeny területen. Ezenkívül tájékozódási pontként is szolgálnak azoknak a schengeni államoknak, amelyek jelenleg hasonló szabályok kidolgozásán vagy kiegészítésén munkálkodnak. 2. Általános megjegyzések A bizalmi személyek és informátorok motivációja a rendőrséggel, a határrendészeti és a vámhatóságokkal történő együttműködésre gyakorta anyagi természetű. Ezért számukra olyan pénzbeli ösztönzést kell nyújtani, amely megfelelően számításba veszi a piaci adottságokat és személyes körülményeiket, a művelet által megkívánt képességeket és készségeket, valamint arányos a felmerülő kockázattal és a nyomozás eredményével. A gazdaságossági megfontolások szintén szerepet játszanak, hiszen a bizalmi személyek és informátorok alkalmazása gyakorta bizonyul olcsóbb megoldásnak. A következő útmutatások schengeni területen való figyelembevétele elsősorban azt teszi lehetővé, hogy teljesüljenek a kábítószeres nyomozásokra vonatkozó taktikai és jogi követelmények, miközben figyelembe veszik a kétoldalú és regionális jellemzőket és a bűncselekmények sajátos jellegét és egyszersmind megakadályozhatja a bizalmi személyek „turizmusát” is, amikor a rendőri, határrendészeti és vámhatóságok – kétoldalú szinten vagy a schengeni terület egészének szintjén – egymással nemkívánatos módon versengve bíznak meg bizalmi személyeket. 3. Elvek Ezek az elvek nem sértik a nemzeti rendelkezéseket. A bizalmi személyek és az informátorok díjazásának megfelelő arányban kell állnia egyrészt a bűnüldöző szervek által elért nyomozati eredménnyel, és/vagy a meghozott intézkedéseknek köszönhetően elhárított veszéllyel, másrészt pedig a bizalmi személy/informátor személyes részvételének mértékével és az általa vállalt kockázattal. A pénzbeli ösztönzés nem indíthatja az informátort vagy bizalmi személyt bűncselekmény elkövetésére. 384 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 19/2. kötet A legfontosabb kritériumok a következők: – Az információ mennyisége és annak eredménye, például a lefoglalt kábítószerek értéke és mennyisége, a letartóztatott bűnözők száma és jelentősége, illetve az elkobzott vagyon értéke. – Az információ minősége, például stratégiailag vagy taktikailag hasznos információ a bűnözők által alkalmazott módszerekről, logisztikai útvonalakról, a bűnszervezet céljairól, és arról, hogy hogyan reagál a bűnüldöző hatóságok intézkedéseire. – A bizalmi személy és az informátor személyes jellemzői, például részvételének mértéke, különös nehézségek, kockázatok és veszélyek, megbízhatóság és motiváció. – A bűnözői struktúra/bűnszervezet jelentősége vagy a tagok bűnöző tevékenységének felderítése, ezek hatása a bűnözői környezetre, beszivárgásuk mértéke a közéleti struktúrákba, a tényleges vagy potenciális károk, az ügy társadalmi jelentősége és annak mértéke, hogy az ügy mennyiben ered a helyi bűnözési környezetből, ideértve az információ stratégiai célokra való feldolgozását is. Az együttműködésért járó díjazás általában esethez kötődő együttműködés függvénye. Nem szabad arra törekedni, hogy a bizalmi személy, illetve az informátor számára meghatározatlan időre megélhetést biztosítanak. A bizalmi személyek/informátorok érdekében különleges védelmi vagy posztoperatív intézkedéseket (mint például tanúvédelem) lehet hozni, továbbá rendelkezések hozhatók szociális védelem nyújtásáról. A bizalmi személy/informátor részéről felmerült kiadásokat (költségeket) elkülönítve meg lehet téríteni. A kifizetés a megbízás elvégzése után történik. Részfizetéseket a megbízás részeinek elvégzése után lehet teljesíteni. Előleget nem szabad fizetni. Az ilyen típusú jövedelmekre a nemzeti adóügyi és szociális biztonsági járulékokra vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni. Ezeket a költségeket általában a nyomozást végző rendőri vagy vámhatóság viseli. Ha a nyomozást több schengeni szerv közösen végzi, már korai szakaszban egyezségre kell jutni a költségek megosztásáról. Harmadik személyek hozzájárulásait elvileg nem lehet a bizalmi személyek és az informátorok díjazásába beszámítani. A különböző schengeni államokban hatályos nemzeti jogszabályok rendelkezéseinek megfelelően nem anyagi juttatásokat is lehet nyújtani. Ezeket anyagi hozzájárulásnak lehet beszámítani. Az e tekintetben számításba jövő tényezők a juttatás természete, annak fontossága a bizalmi személy vagy az informátor számára és az állam oldalán annak biztosítása kapcsán felmerülő költségek. A nem anyagi juttatás kategóriájába tartozik a védelmi intézkedések megtétele veszély esetén, a fogva tartás fokozatának enyhítése és a büntetés részleges vagy teljes elengedése a nemzeti jogszabályoknak megfelelően. Amennyiben a bizalmi személy vagy az informátor nem megfelelően jár el, például egy konkrét esetben nem tartja be a megállapodást vagy bűncselekményt követ el, tudatosan vagy gondatlanságból hamis információt közöl, felróható módon elmulasztja a kapott utasítások teljesítését, vagy szándékosan eltér a taktikai irányvonaltól, a díjazás csökkenthető, megtagadható vagy annak teljes összege visszakövetelhető a nem megfelelő magatartás súlyosságának függvényében. Amennyiben ilyen esetben két vagy több schengeni állam érintett vagy válhat érintetté, az érintett nemzeti szervek a lehető leghamarabb értesítik egymást („figyelmeztető jelentés”). Az illetékes központi hatóságoknak tájékoztatniuk kell egymást a különböző államokban jelenleg érvényes irányadó díjazási összegekről


title: Sklep Izvršnega Odbora z dne 28. aprila 1999 o izdatkih za postavitev C. SIS (SCH/Com-ex (99)4)

eurovoc_concepts:
Iceland
administrative expenditure
financial legislation
financial regulation
information system

text: 412 SL Uradni list Evropske unije 19/Zv. 2 41999D0004 22. 9. 2000 URADNI LIST EVROPSKIH SKUPNOSTI L 239/454 SKLEP IZVRŠNEGA ODBORA z dne 28. aprila 1999 o izdatkih za postavitev C. SIS (SCH/Com-ex (99)4) IZVRŠNI ODBOR JE ob upoštevanju člena 132 Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma, ob upoštevanju členov 92 in 119 zgoraj navedene konvencije, ob upoštevanju seznanitve in odobritve dokumenta SCH/OR. SIS (99) 3 rev, SKLENIL: Odobrijo se novi izdatki, ki se dodajo proračunu za postavitev C. SIS, in tako delež, ki se pripiše vsaki schengenski državi, zapade v plačilo v skladu s pisnim postopkom iz naslova II, št. 2, Finančne uredbe o stroških postavitve in delovanja schengenskega informacijskega sistema (C. SIS) (SCH/Com-ex (93) 16 rev. 2 z dne 15. decembra 1997). Luxembourg, 28. aprila 1999 Predsednik C. H. SCHAPPER 19/Zv. 2 SL Uradni list Evropske unije 413 SCH/OR. SIS (99) 3 Rev Zadeva: Tabela o večletnih odobrenih izdatkih za postavitev C. SIS Stanje na dan 31. decembra 1998 V skladu s Finančno uredbo o stroških postavitve in delovanja C. SIS (SCH/Com-ex (93) 16 rev. 2) predstavlja francoska delegacija na naslednji strani tabelo s povzetkom novih izdatkov za postavitev C. SIS, odobrenih ob koncu finančnega leta 1998. Kakor je bilo zahtevano na sestanku usmerjevalnega odbora dne 14. januarja 1999, številka, navedena v tem dokumentu za drugo četrtletje, ni enaka številki, navedeni v poročilu za drugo četrtletje (doc. SCH/OR. SIS (98) 118), kakor ga je potrdila Centralna skupina 8. septembra 1998. Dejansko je bil v tem dokumentu naveden znesek, namenjen revidirani pogodbi za C. SIS, namreč 41 milijonov FRF. Po podpisu pogodbe z Atosom se je izkazalo, da je dejanski znesek nižji od predvidenega, to je 38 577 191 FRF. Usmerjevalni odbor je lahko razliko vračunal v tretje in četrto četrtletje za stroške obnove C. SIS pod isto proračunsko postavko, ne da bi prekoračil prvotno odobreni znesek (41 milijonov FRF). Zaradi te bistvene razlike je bilo treba spremeniti tabelo odobrenih izdatkov za leto 1998, ne da bi čakali na objavo poslovodnega poročila za leto 1998, v katerem bodo navedene podrobnosti o dejanskih izdatkih. To tabelo je treba predložiti Izvršnemu odboru v odobritev. 414 SL Uradni list Evropske unije 19/Zv. 2 Tabela o večletnih odobrenih izdatkih za postavitev tehnične podporne del C. SIS na dan 31. decembra 1998 Razčlenitev izdatkov Znesek v francoskih frankih Skupaj C. SIS I Proračun, odobren za obdobje od 18. decembra 1991 (prvi proračun) do 31. decembra 1997 54 828 609 Delna vsota 54 828 609 Novi odobreni izdatki: Izdatki, odobreni v prvem četrtletju 1998 Izdatki, odobreni v drugem četrtletju 1998 Izdatki, odobreni v tretjem četrtletju 1998 Izdatki, odobreni v četrtem četrtletji 1998 662 094 39 520 727 1 705 332 1 734 221 Delna vsota Skupaj C. SIS I SIS II 43 622 374 98 450 983 Proračun, odobren do 31. decembra 1997 2 400 000 I. delna vsota 2 400 000 Novi odobreni izdatki: Izdatki, odobreni v prvem četrtletju 1998 Izdatki, odobreni v drugem četrtletju 1998 Izdatki, odobreni v tretjem četrtletju 1998 Izdatki, odobreni v četrtem četrtletju 1998 600 000 0 13 000 0 II. Delna vsota Skupaj SIS II Oba skupaj 613 000 3 013 000 101 463 983


title: Izpildu Komitejas lēmums (1999. gada 28. aprīlis) par palīdzības dienesta budžetu 1999. gadam (SCH/Com–ex (99) 3)

eurovoc_concepts:
Iceland
budget
financial legislation
information system

text: 19/2. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 411 41999D0003 L 239/453 EIROPAS KOPIENU OFICIĀLAIS VĒSTNESIS 22. 9. 2000. IZPILDU KOMITEJAS LĒMUMS (1999. gada 28. aprīlis) par palīdzības dienesta budžetu 1999. gadam (SCH/Com–ex (99) 3) IZPILDU KOMITEJA, ņemot vērā Šengenas Nolīguma īstenošanas konvencijas, turpmāk “Šengenas konvencija”, 132. pantu, ņemot vērā iepriekšminētās konvencijas 119. pantu, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. 1. Palīdzības dienesta budžeta projekta summa 1999. gadam ir noteikta BEF 1 880 000. 2. Pušu iemaksas aprēķina saskaņā ar sadales principu, kas ir noteikts Šengenas konvencijas 119. pantā un atbilstoši Izpildu komitejas 1997. gada 7. oktobra Lēmumam (dokuments SCH/Com–ex (97) 18). 3. Šis lēmums pilnvaro Beniluksa Ekonomikas savienību, kas ir minētā nolīguma puse, pieprasīt iemaksas no pusēm. Luksemburgā, 1999. gada 28. aprīlī Priekšsēdētājs C. H. SCHAPPER


title: Id-Deċiżjoni tal-Kumitat Eżekuttiv tat-28 ta' April 1999 dwar it-titjib fil-koperazzjoni bejn il-pulizija fil-prevenzjoni u kxif ta' reati kriminali (SCH/Com-ex (99) 18)

eurovoc_concepts:
exchange of information
fight against crime
judicial cooperation
police cooperation
simplification of formalities

text: 386 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 19/Vol. 2 41999D0018 22. 9. 2000 IL-ĠURNAL UFFIĊJALI TAL-KOMUNITAJIET EWROPEJ L 239/421 ID-DEĊIŻJONI TAL-KUMITAT EŻEKUTTIV tat-28 ta’ April 1999 dwar it-titjib fil-koperazzjoni bejn il-pulizija fil-prevenzjoni u kxif ta’ reati kriminali (SCH/Com-ex (99) 18) IL-KUMITAT EŻEKUTTIV, Wara li jikkunsidra l-Artikolu 132 tal-Ftehim li jimplimenta l-Konvenzjoni ta’ Schengen, Wara li jikkunsidra l-Artikolu 39 ta’ l-imsemmija Konvenzjoni, Filwaqt li jixtieq ikompli l-isforzi sabiex itejjeb il-kondizzjonijiet għal koperazzjoni bejn il-pulizija ’l hinn mill-fruntieri, Filwaqt li jqis id-Deċiżjoni tal-Kumitat Eżekuttiv tas-16 ta’ Diċembru 1998 (Dok. SCH/Com-ex (98)51 Rev 3), IDDEĊIEDA DAN LI ĠEJ: Il-prinċipji li jiggvernaw il-koperazzjoni bejn il-pulizija fil-prevenzjoni u l-investigazzjoni ta’ reati kriminali kif esposti fin-nota tal-Presidenza (Dok. SCH/I (98)75 Rev 5) tat-28 ta’ April 1999 huma b’dan approvati. Lussemburgu, 28 ta’ April 1999. Il-President C. H. SCHAPPER 19/Vol. 2 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 387 SCH/I (98)75 Rev. 5 Suġġett: Applikazzjoni ta’ l-Artikolu 39 tal-Konvenzjoni: titjib fil-koperazzjoni bejn il-pulizija fil-prevenzjoni u investigazzjoni ta’ reati kriminali Il-Presidenza Ġermaniża qed tistinka sabiex ittejjeb il-koperazzjoni bejn il-pulizija ta’ l-Istati Kontraenti fl-investigazzjoni ta’ reati kriminali. Fil-laqgħa tal-Grupp I fl-14 ta’ Settembru 1998, il-Presidenza ssottomettiet nota li tesponi l-problemi u s-soluzzjonijiet possibbli (SCH/I (98)55 Rev. ). Id-delegazzjonijiet kollha qablu li jista’ jsir ħafna sabiex jittaffew in-nuqqasijiet fil-koperazzjoni bejn il-pulizija fil-qasam ta’ l-investigazzjoni ta’ reati kriminali jekk id-dispożizzjonijiet tal-Konvenzjoni ta’ Schengen kellhom jingħataw interpretazzjoni uniformi u jkunu applikati fuq il-bażi ta’ l-għanijiet tagħha. L-Istati Kontraenti tippreġudika l-poteri ta’ l-awtoritajiet ġudizzjarji. jaqblu li koperazzjoni mtejjba bejn il-pulizija f’investigazzjonijiet kriminali m’għandhiex Is-soluzzjonijiet li ġejjin huma prattikabbli għal perjodu ta’ żmien qasir: 1. Lista Għall-għanijiet ta’ l-applikazzjoni ta’ l-Artikolu 39 tal-Konvenzjoni ta’ Schengen u t-titjib ta’ l-investigazzjoni u prevenzjoni ta’ reati kriminali, il-pulizija ta’ l-Istati ta’ Schengen jistgħu jibdlu informazzjoni sakemm: — il-bdil ta’ informazzjoni ma jkunx jinħtieġ l-użu ta’ mezzi li jġiegħlu bil-forza, — l-iskambju ta’ informazzjoni jkun ammissibbli taħt il-liġi domestika ta’ l-Istat Kontraenti mitlub u l-attivitajiet imwettqa ma jkunux jaqgħu biss taħt l-awtorità ta’ l-awtoritajiet ġudizzjarji jew jinħtieġu l-kunsens tagħhom. Titjib fl-investigazzjoni u prevenzjoni ta’ reati jitwettaq permezz ta’ koperazzjoni bejn il-pulizija ta’ l-Istati ta’ Schengen mingħajr l-involviment ta’ l-awtoritajiet ġudizzjarji meta jkun hemm lok għal suspetti jew jitfaċċaw perikli ċari, partikolarment permezz ta’ passi bħal dawk elenkati hawn taħt. Din il-lista mhix eżawrjenti u l-implimentazzjoni tal-passi msemmija hija suġġetta għall-ammissibbilità tagħhom taħt il-liġi nazzjonali tal-pajjiż mitlub u dak li qed jagħmel it-talba: — identifikazzjoni ta’ sidien u sewwieqa ta’ vetturi, — stħarriġ dwar liċenzi ta’ sewwieqa, — rintraċċar ta’ lok u residenza, — identifikazzjoni ta’ abbonati fit-telekomunikazzjoni (telefon, fax u internet) sakemm din l-informazzjoni tkun disponibbli għall-pubbliku, — il-kisba ta’ informazzjoni mill-persuni konċernati min-naħa tal-pulizija fuq bażi volontarja (*), — identifikazzjoni ta’ persuni, — trasmissjoni ta’ informazzjoni fil-pussess tal-pulizija minn databases jew fajls tal-pulizija, bla ħsara għall-konformità mad-dispożizzjonijiet legali relevanti li jirregolaw il-protezzjoni tad-data, — preparazzjoni ta’ pjanijiet u kordinazzjoni ta’ miżuri ta’ tiftix u tibdija ta’ tfittxijiet ta’ emerġenza (indipendentement mit-tfittxijiet SIS), (*) Taħt il-liġi nazzjonali ta’ l-Awstrija, il-Ġermanja u l-Olanda, japplika l-prinċipju ta’ interrogazzjonijiet volontarji tal-pulizija. 388 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 19/Vol. 2 — rintraċċar ta’ l-oriġini ta’ l-oġġetti, partikolarment l-armi u l-vetturi (rintraċċar ta’ kanali ta’ bejgħ), — eżaminar ta’ evidenza (bħal ħsara lil vetturi wara inċidenti hit and run, tħassir f’dokumenti eċċ. ). Stati ta’ Schengen jistgħu skond l-Artikolu 39 tal-Konvenzjoni ta’ Schengen jaqblu ma’ Partijiet Kontraenti individwalment jew ma kollha sabiex jiġu stabbiliti oqsma addizzjonali li fihom il-pulizija tista’ tipprovdi għajnuna reċiproka mingħajr ma tinvolvi l-awtoritajiet ġudizzjarji 2. Applikazzjoni tad-dispożizzjoni tal-kunsens ġudizzjarju (Artiklu 39(2)) L-użu fil-pront ta’ informazzjoni bħala prova fi proċeduri kriminali huwa possibbli biss jekk l-Istat Kontraenti ma l-awtoritajiet responsabbli jitlobx ittri rogatorji għall-prosekuzzjoni kriminali jridu jintużaw sabiex isolvu l-problemi urġenti tal-prevenzjoni tar-reati u mhux ikunu mxekkla bla bżonn mir-rekwiżit tal-kunsens. flimkien mat-talba tal-pulizija. Ir-riżorsi skarsi formali ta’ L-Artikolu 39(2) fl-ebda punt ma jistipula li l-awtorizzazzjoni trid tinġieb mill-awtoritajiet ġudizzjarji sabiex jiġu introdotti dokumenti bħala prova. Il-proċedura sabiex tinġieb l-awtorizzazzjoni hija għalhekk kwistjoni li trid tiġi determinata mill-Istati Kontraenti. L-Istati ta’ Schengen jaqblu li l-pulizija u l-awtoritajiet ġudizzjarji jistgħu jittrażmettu talbiet għall-awtorizzazzjoni u d-dokumenti li jirriżultaw mill-ipproċessar ta’ talbiet bħal dawn b’kull mezz li jippermetti trasmissjoni ħafifa, basta t-trasmissjoni tipprovdi indikazzjoni bil-miktub ta’ l-awtur tad-dokument, (per eżempju, telefax, e-mail). 3. Tħaffif tal-proċeduri L-investigazzjonijiet kriminali, partikolarment waqt emerġenzi, jistgħu wkoll ikunu mħaffa bis-simplifikazzjoni tal-proċeduri. Dan jixdu il-ftehim bilaterali bejn żewġ Stati ta’ Schengen fejn, fuq l-instigazzjoni ta’ l-awtoritajiet ġudizzjarji, il-pulizija jikkoperaw direttament billi jassistu lil xulxin f’interrogazzjonijiet tal-pulizija, tiftix u l-qbid ta’ oġġetti fejn dewmien jista’ jkun perikoluż. L-Istati Kontraenti se jħarsu lejn l-esperjenza miksuba b’dan il-ftehim u oħrajn simili sabiex jiddeterminaw jekk jistgħux jitfasslu proċeduri addattati li jkopru lill-proċess ta’ Schengen kollu


title: Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses zu dem «Vorschlag für eine Verordnung (EG) des Rates zur Änderung der Verordnung (EWG) Nr. 2377/90 zur Schaffung eines Gemeinschaftsverfahrens für die Festsetzung von Höchstmengen für Tierarzneimittelrückstände in Nahrungsmitteln tierischen Ursprungs»

eurovoc_concepts:
EC Regulation
animal product
food inspection
proposal (EU)
veterinary drug
waste

text: 16. 6. 1999 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 169/29 Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses zu dem „Vorschlag für eine Verordnung (EG) des Rates zur A¨ nderung der Verordnung (EWG) Nr. 2377/90 zur Schaffung eines Gemeinschaftsverfahrens für die Festsetzung von Höchstmengen für Tierarzneimittelrückstände in Nahrungsmitteln tierischen Ursprungs“ (1999/C 169/11) Der Rat beschloß am 1. April 1999, den Wirtschafts- und Sozialausschuß gemäß Artikel 43 und 198 des EG-Vertrags um Stellungnahme zu dem vorgenannten Vorschlag zu ersuchen. Der Wirtschafts- und Sozialausschuß beschloß, Herrn Braghin als Hauptberichterstatter mit der Vorbereitung der diesbezüglichen Arbeiten zu beauftragen. Der Ausschuß verabschiedete auf seiner 363. Plenartagung (Sitzung vom 28. April 1999) mit 57 Ja-Stimmen bei 4 Stimmenthaltungen folgende Stellungnahme. 1. Einleitung 2. Besondere Bemerkungen 1. 1. Mit dem erörterten Vorschlag für eine Verordnung (EG) sollen die Verfahren angepaßt werden, die in der Verordnung (EWG) Nr. 2377/90 zur Schaffung eines Gemeinschaftsverfah- rens für die Festsetzung von Höchstmengen für Tierarzneimit- telrückstände in Nahrungsmitteln tierischen Ursprungs vorge- sehen sind. Hierzu gilt es, diese Höchstwerte mit dem neuen Regelungsrahmen in Einklang zu bringen, der mit dem Inkraft- treten der Verordnung (EWG) Nr. 2309/93 des Rates vom 22. Juli 1993 entstanden ist; mit letztgenannter Verordnung wurde die Europäische Agentur für die Beurteilung von Arzneimitteln geschaffen und wurde dieser auch die Zuständig- keit für die Fragen in Zusammenhang mit der Festsetzung der zulässigen Rückstandshöchstmengen übertragen. 1. 2. Es geht also um eine — im übrigen überfällige — Anpassung an die veränderten Bedingungen, die bereits seit vier Jahren gegeben sind. So enthält der Vorschlag keine A¨ nderungen der fachlichen und wissenschaftlichen Aspekte und Kriterien, die die Grundlage für die Festsetzung der zulässigen Höchstmengen für Tierarzneimittelrückstände in Nahrungsmitteln tierischen Ursprungs bilden, sondern ledig- lich Verfahrensänderungen, die die rechtliche Kohärenz der Verordnung unberührt lassen, es aber gleichzeitig erlauben, den bei den multilateralen Verhandlung der Uruguay-Runde eingegangenen Verpflichtungen nachzukommen (Transparenz bei Gesundheitsschutzmaßnahmen und hierzu Einführung angemessener Fristen für die Entscheidungen der zuständigen Stellen). 1. 3. Der Ausschuß begrüßt diese Maßnahme zur Klärung und zur Sicherstellung der Kohärenz der einschlägigen Rechts- vorschriften, und dies nicht zuletzt angesichts der besonderen Bedeutung, die der Frage der Gesundheit von Mensch und Tier zukommt. 2. 1. Nach Ansicht des Ausschusses wird in Artikel 1 der jeweiligen Rolle der Europäischen Agentur für die Beurteilung von Arzneimitteln, des Antragstellers und der Kommission korrekt Rechnung getragen, und der Ausschuß würdigt es insbesondere, daß eine feste Frist (120 Tage) für das Verfahren zur Festsetzung der zulässigen Rückstandshöchstmengen vor- gesehen ist. 2. 2. Der Ausschuß hebt hervor, wie wichtig es im Interesse der Transparenz und der Rechtssicherheit in diesem für die Gesundheit so relevanten Bereich ist, daß die in der neuen Fassung von Artikel 7 der Verordnung (EWG) Nr. 2377/90 vorgesehenen Fristen eingehalten werden; er hofft, daß alle beteiligten Stellen die Einhaltung der hier festgesetzten Fristen als ein vorrangiges Ziel ansehen. 2. 3. Nach Auffassung des Ausschusses erhöht sich nämlich durch feste Fristen die Glaubwürdigkeit des Systems und werden dem Antragsteller verstärkte Garantien gegeben, was nicht zuletzt in Anbetracht der höheren Gebühren von Bedeu- tung ist, die für die Prüfung der Anträge auf Festlegung, A¨ nderung oder Anhebung der Rückstandshöchstmengen an die Europäische Agentur für die Beurteilung von Arzneimitteln zu entrichten sind. 2. 4. Die neue Fassung des ersten Satzes von Artikel 9 Absatz 2 ließe sich dadurch verbessern, daß anstelle der zu allgemeinen Formulierung „prüft. so bald wie möglich“ Fristen vorgesehen werden; dabei präzise, verbindliche könnten unter Umständen für die Prüfung der Gründe einer- seits und für die Anhörung des Ausschusses für Tierarzneimit- tel zu den fachlich-wissenschaftlichen Aspekten andererseits jeweils unterschiedliche Fristen festgesetzt werden. Der Aus- schuß schlägt vor zu präzisieren, daß dieses Verfahren insge- samt nicht länger als 120 Tage dauern darf, wie dies auch für die Abgabe der Stellungnahme der Agentur vorgesehen ist. Für besonders nützlich hält der Ausschuß den Vor- 2. 5. schlag, eine Zusammenfassung der Bewertung der Unbe- denklichkeit der geprüften Stoffe zu veröffentlichen, wobei C 169/30 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 16. 6. 1999 gewerbliche Schutzrechte berührende Angaben vertraulich zu behandeln sind; er schlägt vor, daß diese Zusammenfassung in den Jahresbericht der Europäischen Arzneimittelagentur aufgenommen wird. Brüssel, den 28. April 1999. Die Präsidentin des Wirtschafts- und Sozialausschusses Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses zum Thema „Informationen des öffentli- chen Sektors: Eine Schlüsselressource für Europa — Grünbuch über die Informationen des öffentlichen Sektors in der Informationsgesellschaft“ (1999/C 169/12) Die Kommission beschloß am 22. Januar 1999, den Wirtschafts- und Sozialausschuß gemäß Artikel 198 des EG-Vertrags um Stellungnahme zu dem vorgenannten Thema zu ersuchen. Die mit der Vorbereitung der Arbeiten beauftragte Fachgruppe Verkehr, Energie, Infrastrukturen, Informationsgesellschaft nahm ihre Stellungnahme am 13. April 1999 an. Berichterstatter war Herr Herna´ndez Bataller. Der Ausschuß verabschiedete auf seiner 363. Plenartagung (Sitzung vom 28. April 1999) mit 71 Stimmen bei einer Stimmenthaltung folgende Stellungnahme. 1. Einleitung 1. 1. Die Transparenz der res publica ist in der heutigen Zeit, unabhängig von der politischen Regierungsform und der territorialen Gliederung der öffentlichen Gewalt, ein unent- behrliches Element der Demokratie. Der Grundsatz der Verwal- tungstransparenz trägt zu mehr Sorgfalt und Effizienz der öffentlichen Hand im täglichen Verwaltungsgeschehen bei. 1. 2. Eine Politik der Transparenz wird in der gesamten Europäischen Union als notwendig angesehen, um das Vertrau- en der Bürger in den Prozeß der europäischen Einigung zu stärken und ihre Unterstützung dafür zu gewinnen. 1. 3. In der Erklärung Nr. 17 zu der Schlußakte des Vertrags über die Europäische Union wird das Recht auf Zugang zu Informationen festgeschrieben und empfohlen, daß die Kommission dem Rat einen Bericht über die Maßnahmen vorlegt, mit denen die den Organen vorliegenden Informatio- nen der O¨ ffentlichkeit besser zugänglich gemacht werden sollen. 1. 4. Der Europäische Rat forderte die Kommission auf seinen Tagungen in Birmingham und Edinburg 1992 erneut auf, ihre Arbeiten für einen besseren Zugang zu den Informa- tionen, über die die Gemeinschaftsinstitutionen verfügen, fortzusetzen. Die Kommission veröffentlichte schließlich die Mitteilung 93/C 156/05 (1) über den Zugang der O¨ ffentlichkeit zu Dokumenten, die sich im Besitz der Gemeinschaftsorgane befinden; die Mitteilung enthielt die Ergebnisse einer Untersu- chung über den Zugang der Bürger zu Dokumenten in den einzelnen Mitgliedstaaten und kam zu dem Schluß, daß für einen besseren Informationszugang auf Gemeinschaftsebene gesorgt werden müsse. Daraufhin legte die Kommission die Mitteilung 93/C 166/04 (2) über die Transparenz in der Gemeinschaft vor, in der die Grundsätze dargelegt wurden, nach denen der Zugang zu den Dokumenten geregelt werden sollte. 1. 5. Der Rat und die Kommission nahmen am 6. Dezember 1993 einen Verhaltenskodex für den Zugang der O¨ ffentlichkeit zu den Dokumenten beider Institutionen an, der die Grundre- geln für den Zugang zu Rats- und Kommissionsdokumenten festlegte und zur Folge hatte, daß in die neue Geschäftsordnung des Rates Bestimmungen über den Zugang der O¨ ffentlichkeit zu Dokumenten aufgenommen wurden. Diese Regelung wurde im Beschluß 93/731/EG (3) des Rates über den Zugang der O¨ ffentlichkeit zu Ratsdokumenten näher ausgeführt. (1) KOM(93) 191 endg. Zugang der O¨ ffentlichkeit zu Dokumenten, die sich im Besitz der Gemeinschaftsorgane befinden — Mitteilung an den Rat, das Parlament und den Wirtschafts- und Sozialaus- schuß. (2) ABl. C 166 vom 17. 6. 1993, S. 4; Mitteilung an den Rat, das Parlament und den Wirtschafts- und Sozialausschuß: Transparenz in der Gemeinschaft. (3) ABl. L 340 vom 31. 12. 1993, S. 43-44; Beschluß des Rates vom 20. Dezember 1993 über den Zugang der O¨ ffentlichkeit zu Ratsdokumenten


title: Dictamen del Comité Económico y Social sobre «La información del sector público: un recurso clave para Europa - Libro Verde sobre la información del sector público en la sociedad de la información»

eurovoc_concepts:
access to information
administrative transparency
confidentiality
dissemination of EU information
information policy

text: C 169/30 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 16. 6. 1999 de todos los datos que estuvieran protegidos por derechos de propiedad industrial, y sugiere que esta evaluacio´ n se incluya en el Informe Anual de la Agencia Europea para la Evaluacio´ n de Medicamentos. Bruselas, el 28 de abril de 1999. La Presidenta del Comité Econo´mico y Social Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Dictamen del Comité Econo´ mico y Social sobre «La informacio´ n del sector pu´ blico: un recurso clave para Europa — Libro Verde sobre la informacio´ n del sector pu´ blico en la sociedad de la informacio´ n» (1999/C 169/12) El 22 de enero de 1999, de conformidad con el artı´culo 198 del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, la Comisio´ n decidio´ consultar al Comité Econo´ mico y Social sobre «La informacio´ n del sector pu´ blico: un recurso clave para Europa — Libro Verde sobre la informacio´ n del sector pu´ blico en la sociedad de la informacio´ n». La Seccio´ n de Transportes, Energı´a, Infraestructuras y Sociedad de la Informacio´ n, responsable de la preparacio´ n de los trabajos del Comité en la materia, adopto´ su dictamen el 13 de abril de 1999 (ponente: Sr. Herna´ndez Bataller). En su 363o Pleno (sesio´ n del 28 de abril de 1999) el Comité Econo´ mico y Social ha aprobado por 71 votos a favor y 1 abstencio´ n el siguiente Dictamen. 1. Introduccio´ n La transparencia de la res publica aparece hoy en 1. 1. dı´a como un ineludible corolario de la democracia, y ello independientemente de la forma polı´tica de gobierno y de la estructura territorial del poder pu´ blico. La transparencia administrativa contribuye a ofrecer a los poderes pu´ blicos mayor rigor y eficacia en la accio´ n administrativa cotidiana. 1. 2. La necesidad de impulsar una polı´tica de transparencia es considerada, en toda la Unio´ n Europea, como un objetivo necesario para lograr la confianza y el apoyo del pu´ blico en el proceso de integracio´ n europea. En la Declaracio´ n no 17 del Acta Final del Tratado de 1. 3. la Unio´ n Europea, se hace referencia al derecho de acceso a la informacio´ n, recomendando a la Comisio´ n que presente al Consejo un informe sobre las medidas destinadas a mejorar el acceso del pu´ blico a la informacio´ n de que disponen las instituciones. 1. 4. En los Consejos Europeos de Birmingham y de Edim- burgo de 1992, se insto´ de nuevo a la Comisio´ n a que continuase sus trabajos sobre la mejora del acceso a la informacio´ n de que disponen las instituciones de la Comuni- la Comunica- dad. Por la Comisio´ n adopto´ su parte, cio´ n 93/C 156/05 (1), relativa al acceso de los ciudadanos a los documentos de las instituciones, que contenı´a los resultados de un estudio sobre el acceso de los ciudadanos a los documentos en los distintos Estados miembros y llegaba a la conclusio´ n de que parecı´a conveniente desarrollar un mayor acceso a los documentos en el a´mbito comunitario, lo cual se realizo´ mediante la Comunicacio´ n 93/C 166/04 (2) sobre la transparencia en la Comunidad, en la que se desarrollaron los principios ba´sicos que regulan el acceso a los documentos. 1. 5. El Consejo y la Comisio´ n aprobaron el 6 de diciembre de 1993 un co´ digo de conducta relativo al acceso del pu´ blico a los documentos de ambas instituciones, «co´ digo de conducta» que fijaba los principios que deben regir el acceso a los documentos de ambas instituciones y que tuvo como conse- cuencia que el nuevo Reglamento Interno del Consejo tuviera determinadas normas relativas al acceso del pu´ blico a los documentos, que fueron desarrolladas por la Decisio´ n del Consejo 93/731/CE (3) relativa al acceso del pu´ blico a los documentos del Consejo. (1) COM (93) 191 final; El acceso de los ciudadanos a los documentos de las Instituciones — Comunicacio´ n al Consejo, al Parlamento Europeo y al Comité Econo´ mico y Social. (2) DO C 166 de 17. 6. 1993, p. 4; Comunicacio´ n al Consejo, al Parlamento y al Comité Econo´ mico y Social: Transparencia en la Comunidad. (3) DO L 340 de 31. 12. 1993, pp. 43-44; Decisio´ n del Consejo, de 20 de diciembre de 1993, relativa al acceso del pu´ blico a los documentos del Consejo. 16. 6. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 169/31 1. 6. El Tratado de Amsterdam establece en su artı´culo 191A, como derecho de todo ciudadano de la Unio´ n, el acceso a los documentos del Parlamento Europeo, el Consejo y la Comisio´ n, con arreglo a determinados principios y condi- ciones (1). 2. Contenido del Libro Verde 2. 1. El Libro Verde sobre la informacio´ n del sector pu´ blico en la sociedad de la informacio´ n es consecuencia, por una parte, del proceso de transparencia de las instituciones comuni- tarias y, por otra, de la necesidad de dotar a la industria europea de la informacio´ n y de los instrumentos adecuados para su desarrollo. 2. 2. El Libro Verde considera que el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea confiere un determinado nu´ mero de derechos a los ciudadanos de la Unio´ n. Existen sin embargo dificultades pra´cticas considerables que impiden al pu´ blico ejercer sus derechos. Estas dificultades resultan principalmente de una falta de transparencia para los ciudadanos, las empresas y las administraciones a todos los niveles. 2. 3. Dada la diferencia existente entre los Estados miembros en sus polı´ticas de informacio´ n y que las divergencias pueden resultar un obsta´culo al desarrollo de la industria europea de la informacio´ n, el Libro Verde pretende estimular el debate de los operadores econo´ micos y sociales sobre el acceso y la valorizacio´ n de la informacio´ n en un entorno cada dı´a ma´s complejo. 2. 4. El acceso a los datos del sector pu´ blico es de una gran importancia para las empresas en Europa, ya que una apertura total del mercado europeo de los servicios de telecomunicacio- nes y de datos, con un incremento de la libertad de acceso a la informacio´ n administrativa y a otros datos detentados por los poderes pu´ blicos, mejorara´ la competitividad de las empresas. Por ejemplo, la Oficina Europea de Patentes calcula que, anualmente, se gastan ma´s de 18 000 millones de euros en investigaciones que ya han sido realizadas. 2. 5. El Libro Verde viene a considerar que la cadena de la informacio´ n reagrupa a tres grandes actores que deben estar ligados entre ellos: el sector pu´ blico, el sector privado y los ciudadanos. Por ello, el acceso a las informaciones del sector pu´ blico debe ser ra´pido y fa´cil en toda Europa para promover (1) Artı´culo 191A del Tratado, adoptado en Amsterdam: 1. Cualquier ciudadano de la Unio´ n, ası´ como cualquier persona fı´sica o jurı´dica que resida o tenga su domicilio social en un Estado miembro, tendra´ derecho a acceder a los documentos del Parla- mento Europeo, del Consejo y de la Comisio´ n, con arreglo a los principios y las condiciones que se establecera´n de conformidad con los apartados 2 y 3; 2. El Consejo, con arreglo al procedi- miento previsto en el artı´culo 189 B, determinara´ los principios generales y los lı´mites, por motivos de interés pu´ blico o privado, que regulan el ejercicio de este derecho de acceso a los documen- tos, en el plazo de dos an˜ os a partir de la entrada en vigor del Tratado de Amsterdam; 3. Cada una de las instituciones mencionadas elaborara´ en su reglamento interno disposiciones especı´ficas sobre el acceso a sus documentos. y acelerar la adaptacio´ n de la industria a los cambios estructura- les de las empresas europeas que se sirven de las informaciones del sector pu´ blico de sus paı´ses. 2. 6. Incluso la propia progresio´ n de la integracio´ n europea exige un intercambio de informacio´ n entre los organismos nacionales del sector pu´ blico y una accesibilidad a dichos datos y documentos por parte de los ciudadanos y las empresas. 2. 7. Las divergencias que detecta el Libro Verde entre los Estados miembros afectan a las condiciones de acceso a la informacio´ n o a las pra´cticas y polı´ticas en materia de difusio´ n y de la explotacio´ n, estimando que pueden constituir barreras al futuro desarrollo de la industria europea de la informacio´ n. 2. 7. 1. siguientes: Se considera que las divergencias existentes son las — definicio´ n del sector pu´ blico y campo de aplicacio´ n, — derecho de acceso, — plazo, volumen y formato, — tarificacio´ n de la informacio´ n del sector pu´ blico, — competencia, — proteccio´ n de la vida privada, — inventarios y ficheros de la informacio´ n del sector pu´ blico, — responsabilidad, — actuacio´ n comunitaria pertinente. 3. Observaciones generales 3. 1. Consideraciones previas 3. 1. 1. El Comité Econo´ mico y Social comparte las preocu- paciones de la Comisio´ n que esta´n expuestas en el Libro Verde y apoya: — el derecho a la informacio´ n, del que es corolario el derecho de acceso a los documentos, constituye un derecho fundamental de la persona y forma parte de los derechos de la ciudadanı´a europea. El Comité considera que se debera´ interpretar siempre en la forma ma´s favorable a los ciudadanos, de acuerdo con los principios y reglas democra´ticas, — tanto un incremento de la transparencia del sector pu´ blico, incluido el comunitario, respecto a los ciudadanos como la posibilidad de fomentar un entorno ma´s favorable a la iniciativa y al desarrollo de las empresas en el conjunto de la Comunidad, en particular de la pequen˜ a y mediana empresa y una polı´tica activa del empleo. C 169/32 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 16. 6. 1999 3. 1. 2. del sector pu´ blico implica: El Comité considera que el acceso a la informacio´ n 3. 3. La existencia de barreras a nivel europeo — la accesibilidad de archivos y registros administrativos, entendiendo por ésta no so´ lo la mera puesta a disposicio´ n pasiva, sino un deber de promocio´ n activa destinada a facilitar informacio´ n de calidad al ciudadano, de forma racional; — la participacio´ n de todos los operadores, en posicio´ n de igualdad, ante las fuentes de informacio´ n administrativa; — la obligacio´ n pu´ blica de la proteccio´ n de la libertad de acceso. El desarrollo de la sociedad de la informacio´ n, y de 3. 1. 3. Internet en particular, ofrece nuevas oportunidades que los sectores pu´ blicos, incluido el comunitario, deben aprovechar en sus polı´ticas y procedimientos relativos a la informacio´ n. Con la ayuda de Internet, el derecho a la informacio´ n puede no so´ lo ser oficial, sino también de ma´s fa´cil acceso para una gran mayorı´a de los ciudadanos. 3. 2. Definicio´n de sector pu´ blico 3. 2. 1. Resulta difı´cil excluir totalmente alguno de los tres criterios (enfoque funcional, jurı´dico-institucional o financiero) resen˜ ados en el Libro Verde. En todo caso, deberı´a incluir a todo organismo al que, cualquiera que sea su forma jurı´dica, le haya sido encomendado, en virtud de un acto de la autoridad pu´ blica, la prestacio´ n, bajo el control de ésta u´ ltima, de un servicio de interés pu´ blico y que dispone, a tal efecto, de facultades exorbitantes en comparacio´ n con las normas aplicables en las relaciones entre particulares (1). Esto deberı´a incluir tanto a las empresas pu´ blicas con 3. 2. 2. forma jurı´dica privada como a las empresas privadas que operan mediante concesio´ n o autorizacio´ n administrativas, en la gestio´ n de servicios pu´ blicos en la parte relativa de las mismas que excluye todo uso comercial, ası´ como a los poderes legislativo y judicial. Estos u´ ltimos en lo que concierne al propio valor normativo de los precedentes de sus resolucio- nes y los actos judiciales con valor mercantil para terceros (por ejemplo, subastas judiciales). El Comité considera que, aunque resulta difı´cil excluir 3. 2. 3. alguno de los tres criterios resen˜ ados en el Libro verde, se deberı´an concretar en el futuro las materias afectadas mediante un listado mixto institucional y funcional que, en el marco del principio de subsidiariedad, deberı´an redactar y presentar los Estados miembros a la Comisio´ n. 3. 2. 4. En todo caso, el Comité considera que la transparen- cia del acceso a la documentacio´ n pu´ blica se deberı´a aplicar a todos los organismos con estatuto jurı´dico pu´ blico, en sus distintos niveles de administracio´ n (europea, estatal, regional y local). (1) TJCE: Asunto C-188/89 Apdo. 20 («Sentencia Foster»). El Comité considera que las diferencias en las actuales 3. 3. 1. condiciones de acceso a la informacio´ n del sector pu´ blico en los Estados miembros crean barreras a nivel europeo. Por ello, cualquier persona fı´sica o jurı´dica que lo solicite, sin estar obligada a probar un interés determinado, deberı´a tener derecho al acceso a la informacio´ n del sector pu´ blico por tratarse de un derecho inherente a la ciudadanı´a europea que comportara´ una elevacio´ n del nivel y la calidad de vida y un desarrollo armonioso y equilibrado de las actividades econo´ micas, ası´ como de las posibilidades de participar individual y colectivamente en la vida pu´ blica. 3. 3. 2. El Comité es consciente de que, a pesar de la existencia de las barreras actuales, se esta´ generando un «nicho» de empresas destinadas a la bu´ squeda de informacio´ n sobre demanda, que desempen˜ an sus actividades de forma innova- dora en el mercado aprovechando el desarrollo tecnolo´ gico existente. 3. 3. 3. El Comité considera importante una regulacio´ n minuciosa del derecho de acceso y sus excepciones que debera´n regirse por los siguientes principios: — principio de «numerus clausus» de excepciones: las excep- ciones debera´n ser tasadas y definidas de forma detallada, evitando fo´ rmulas ambiguas; — principio de interpretacio´ n restrictiva: so´ lo debera´n apli- carse las excepciones cuando sean estrictamente necesarias y nunca su interpretacio´ n debera´ hacerse de forma exten- siva; — principio de proporcionalidad: la aplicacio´ n de las excep- ciones debe afectar exclusivamente a aquellas informacio- nes o parte de informaciones que resulten realmente perjudiciales; — principio de acreditacio´ n: no sera´ suficiente con que el sector pu´ blico motive las resoluciones denegatorias de informacio´ n. Sera´ preciso, adema´s, que acredite el cara´cter perjudicial de las mismas; — principio de control: deben reforzarse los instrumentos de control jurisdiccional respecto de las actuaciones del sector pu´ blico denegatorias del derecho de acceso a la informacio´ n. En particular, deben promoverse las actuacio- como el nes de «Ombudsman». instituciones moderadoras, tales 4. Grandes bases de datos (informacio´ n sobre la informa- cio´ n) El establecimiento de grandes bases de datos (informacio´ n sobre la informacio´ n disponible) a nivel europeo puede ayudar a los ciudadanos y empresas europeas a encontrar su camino en la informacio´ n disponible del sector pu´ blico. El Comité piensa que serı´a deseable la existencia de un «portal» en forma de «a´rbol» de a´mbito europeo y la utilizacio´ n de aquellos procedimientos y tecnologı´as adecuados para preservar la pluralidad lingüı´stica europea, lo que resultara´ de especial utilidad a los ciudadanos y a las PYMES. 16. 6. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 169/33 5. Polı´ticas de tarificacio´ n 7. Bases de datos 5. 1. El Comité es consciente de que la existencia de diferentes polı´ticas de tarificacio´ n sobre el acceso y explotacio´ n de la informacio´ n en el sector pu´ blico de los Estados miembros de la Comunidad puede crear distorsiones de competencia entre los diferentes operadores econo´ micos y crea diferencias en las oportunidades que se ofrecen a los ciudadanos. 5. 2. En todo caso, habrı´a que distinguir entre las informa- ciones esenciales a favor de los ciudadanos, especialmente las que dimanan del ejercicio de los derechos democra´ticos de los ciudadanos, que podrı´an llegar a ser gratuitas o, en su caso, a un precio muy reducido, y las informaciones que tengan una finalidad comercial que, debiendo ser asequibles tengan un precio basado en los costes que resulten de la impresio´ n, puesta al dı´a, bu´ squeda y transmisio´ n de los datos que podrı´an ser facturados, o bien un precio de mercado razonable. Los diferentes regı´menes de derechos de autor relativos a la informacio´ n del sector pu´ blico en Europa pueden ocasionar barreras a la explotacio´ n de la informacio´ n, ya que: — Puede existir una voluntad del organismo del sector pu´ blico interesado de mantener la integridad del contenido y evitarse ası´ la imputacio´ n de responsabilidades por manipulaciones ajenas a la informacio´ n suministrada, ya que el derecho de autor se reconoce sobre la base de los datos y no por la seleccio´ n o disposicio´ n de sus contenidos. Esta proteccio´ n, a través de los derechos de autor, puede aplicarse igualmente a los elementos necesarios para el funcionamiento o la consulta de algunas bases de datos tipo «tesauro» y los sistemas de indexacio´ n. Adema´s, en el derecho «sui generis», la proteccio´ n se refiere a a´mbitos distintos a los del derecho de autor, ya que la titularidad corresponde al fabricante de la base de datos. — El derecho de autor puede llegar a ser una fuente de recursos para los organismos del sector pu´ blico. 6. Actividades de los organismos del sector pu´ blico en el 8. Respeto a la vida privada mercado de la informacio´ n 6. 1. Los organismos del sector pu´ blico no crean una competencia desleal a nivel europeo cuando realizan una funcio´ n activa de divulgacio´ n publicando y difundiendo deter- minadas informaciones en el sentido de verdaderas declaracio- nes de conocimiento, o´ realizando actuaciones propias a la Administracio´ n Pu´ blica que pueden ser consideradas como actividades dimanantes de la funcio´ n pu´ blica o de servicios de interés general. 6. 2. Todas las actividades de informacio´ n que no resulten dimanantes del ejercicio de la funcio´ n pu´ blica ni de la prestacio´ n de servicios de interés general debera´n quedar sometidas a las normas del Tratado y, especialmente, a las normas sobre competencia, en la medida en que la aplicacio´ n de dichas normas no impida, de hecho o de derecho, el cumplimiento de la misio´ n especı´fica confiada a estos organis- mos del sector pu´ blico (1). 6. 3. La adjudicacio´ n de derechos especiales o exclusivos deberı´a realizarse mediante procedimientos pu´ blicos que se basen en criterios objetivos, transparentes y no discriminato- rios, y, en todo caso, el funcionamiento de las empresas con derechos especiales o exclusivos debera´ respetar la normativa sobre ayudas de Estado y, en general, las de libre competencia. 6. 4. Respecto a la informacio´ n para la cual no existe ma´s que una fuente, el Comité es partidario de que su puesta a disposicio´ n se haga de forma razonable a todos los ciudadanos y operadores econo´ micos por parte del organismo del sector pu´ blico en cuyo poder obre. (1) Artı´culo 90. 2 del Tratado CE. Las prescripciones actuales referentes al respeto a la 8. 1. vida privada y a la intimidad en el uso de las bases de datos y en las telecomunicaciones deben considerarse como la proteccio´ n mı´nima que debe garantizar el derecho comunitario y deben ser totalmente aplicables a los organismos del sector pu´ blico. 8. 2. El Comité es partidario de la existencia de un alto nivel de proteccio´ n de la vida privada de los ciudadanos al considerar que es uno de los fundamentos en los que se basa toda sociedad democra´tica. 8. 3. El Comité considera que los intereses comerciales en ningu´ n caso pueden llegar a justificar un acceso a datos personales en poder del sector pu´ blico que no esté amparado en la normativa aprobada, especialmente en la Directiva relativa a la proteccio´ n de las personas fı´sicas en lo que respecta al tratamiento de datos personales y a la libre circulacio´ n de estos datos (Directiva 95/46/CE) (2) y la Directiva relativa al tratamiento de los datos personales y a la proteccio´ n de la intimidad en el sector de las telecomunicaciones (Directiva 97/66/CE) (3). 9. Regı´menes sobre la responsabilidad La existencia de diferentes regı´menes sobre la responsabilidad de los Estados miembros puede representar un obsta´culo al acceso o a la explotacio´ n de la informacio´ n del sector pu´ blico: (2) DO L 281 de 23. 11. 1995, pp. 31-50; Directiva 95/46/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 24 de octubre de 1995, relativa a la proteccio´ n de las personas fı´sicas en lo que respecta al tratamiento de datos personales y a la libre circulacio´ n de estos datos. (3) DO L 24 de 30. 1. 1998; pp. 1-8; Directiva 97/66/CE del Parla- mento Europeo y del Consejo, de 15 de diciembre de 1997, relativa al tratamiento de los datos personales y a la proteccio´ n de la intimidad en el sector de las telecomunicaciones. C 169/34 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 16. 6. 1999 si se realizan actividades en el establecimiento o la sede de un organismo del sector pu´ blico, al intentar aplicar las reglas de responsabilidad resulta que las aplicables al intermediario de la informacio´ n por su sede son reglas distintas. Esto puede hacer que los diferentes operadores econo´ micos busquen el nivel de proteccio´ n ma´s bajo para establecerse. 10. Polı´ticas seguidas por las instituciones en materia de acceso A juicio del Comité, el mı´nimo a considerar deberı´a contener los principios enunciados en el punto 3. 3. 3. 11. Acciones prioritarias a nivel europeo 11. 1. Vistos los motivos de necesidad, eficacia de su adopcio´ n y valor an˜ adido que podrı´a aportar a nivel europeo, el Comité considera que, con cara´cter prioritario, deberı´a regularse mediante un instrumento jurı´dico de cara´cter obliga- torio el acceso a la informacio´ n que emane del sector pu´ blico, ası´ como su libre circulacio´ n en la Comunidad, de conformidad con los principios de proporcionalidad y subsidiariedad. El Comité considera insuficientes las polı´ticas seguidas por las instituciones hasta el momento presente sobre el a´mbito del acceso y de la explotacio´ n de la informacio´ n y considera necesario profundizar en el sentido de las decisiones ya aprobadas por el Consejo y la Comisio´ n y en la vı´a iniciada por este Libro Verde para garantizar la ma´xima transparencia a los ciudadanos y la competitividad de las empresas europeas. 11. 2. El Comité también considera que, con cara´cter com- plementario, podrı´a adoptarse otro tipo de medidas tales como intercambios de informacio´ n de los organismos del sector pu´ blico para compartir experiencias, campan˜ as de sensibiliza- cio´ n y formacio´ n de los ciudadanos respecto a las fuentes de informacio´ n existentes y proyectos piloto que contemplen la divulgacio´ n y coordinacio´ n de las diversas fuentes. Bruselas, el 28 de abril de 1999. La Presidenta del Comité Econo´mico y Social Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: Schengen-Besitzstand - Beschluss des Exekutivausschusses vom 28. April 1999 über Verbindungsbeamte (SCH/Com-ex (99) 7, 2. Rev.)

eurovoc_concepts:
basis of tax assessment
border control
civil servant
exchange of information
police cooperation

formats: html print


title: Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses zu dem «Vorschlag für eine Entscheidung des Rates für ein Aktionsprogramm der Gemeinschaft für den Katastrophenschutz»

eurovoc_concepts:
EU programme
action programme
civil defence
environmental risk prevention
natural disaster
natural hazard

text: C 169/14 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 16. 6. 1999 3. 6. Der Ausschuß unterstützt den Vorschlag der Kommis- sion, nach zwei Jahren eine Zwischenbilanz über die Anwen- dung der Empfehlung zu ziehen. Gegebenenfalls sollte dann die Zweckmäßigkeit einer Rahmenrichtlinie geprüft werden. Brüssel, den 28. April 1999. Die Präsidentin des Wirtschafts- und Sozialausschusses Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses zu dem „Vorschlag für eine Entscheidung des Rates für ein Aktionsprogramm der Gemeinschaft für den Katastrophenschutz“ (1) (1999/C 169/06) Der Rat beschloß am 9. Februar 1999, den Wirtschafts- und Sozialausschuß gemäß Artikel 235 des EG-Vertrags um Stellungnahme zu dem vorgenannten Vorschlag zu ersuchen. Die mit der Vorbereitung der Arbeiten beauftragte Fachgruppe Landwirtschaft, ländliche Entwicklung, Umweltschutz nahm ihre Stellungnahme am 9. April 1999 an. Berichterstatterin war Gräfin zu Eulenburg, Mitberichterstatter waren die Herren Liverani und Wilkinson. Der Ausschuß verabschiedete auf seiner 363. Plenartagung am 28. und 29. April 1999 (Sitzung vom 28. April) mit 87 Ja-Stimmen ohne Gegenstimmen und 3 Stimmenthaltungen folgende Stellungnahme. 1. Der Kommissionsvorschlag 1. 1. Maßnahmen im Bereich Katastrophenschutz, die im Vertrag vorgesehen sind (Artikel 3 Buchstabe t), sind notwen- dig, da das Gebiet der Europäischen Union immer wieder von großen Naturkatastrophen wie U¨ berschwemmungen, Erdbe- ben, Erdrutschen und Waldbränden heimgesucht wird. Seit 1985 sorgt die Gemeinschaft daher unter Berücksichtigung des Subsidiaritätsgrundsatzes für wirksame Mechanismen, um die Zusammenarbeit zwischen allen am Katastrophenschutz beteiligten Akteuren in der EU auszubauen. 1998 begann die Kommission, nachdem der Rat ein 1. 2. zweijähriges Aktionsprogramm für den Katastrophenschutz (1998-1999) gebilligt hatte, in enger Zusammenarbeit mit den Katastrophenschutzbehörden der Mitgliedstaaten mit der Durchführung mehrerer größerer Projekte. Alle diese Projekte dienen der Festlegung gemeinsamer Regeln und Leitlinien sowie dem Aufbau eines Verbindungsnetzes zwischen den einschlägigen Fachleuten. 1. 3. Das jetzt von der Kommission vorgeschlagene Aktions- programm zum Katastrophenschutz umfaßt den Zeitraum 2000-2004 und soll dazu dienen, den Ergebnissen der obenge- nannten großen Projekte eine größere und dauerhaftere Wir- kung zu verschaffen. Es soll außerdem die Durchführung neuer großer Projekte in Sachen Vorbeugung, Bereitschaft, Einsatz im Notfall und Wiederaufbau ermöglichen und dazu beitragen, daß nachahmenswerte Verfahren bei der Festlegung gemeinsa- mer Regeln und Leitlinien, bei der Ausbildung, bei Pilotprojek- ten, Hilfsmaßnahmen usw. , die bereits Anwendung finden, (1) ABl. C 28 vom 3. 2. 1999, S. 29. fortgesetzt werden. Laut Kommissionsvorschlag sollen diesem Programm Mittel in Höhe von 2 Millionen Euro pro Jahr zugewiesen werden. 2. Allgemeine Bemerkungen 2. 1. Einleitung Unabhängig von den Ursachen einer Katastrophe ist 2. 1. 1. festzustellen, daß die Auswirkungen und damit die Bedrohung von Natur und Bevölkerung immer größere Dimensionen annehmen und aufgrund ihre Komplexität immer schwerer einschätzbar und beherrschbar werden. 2. 1. 2. Eine effektive und effiziente Reaktion auf Katastro- phenereignisse ist nur möglich, wenn die Interventionen auf der Grundlage einer umfassenden Risikoabschätzung frühzei- tig geplant und definierte Maßnahmen der beteiligten Organi- sationen, Institutionen und staatlichen Stellen abgestimmt und eingeübt sind. Es ist offensichtlich, daß Katastrophen sich nicht an 2. 1. 3. Landesgrenzen orientieren. Um die Bürger der Union, die einem breiten Spektrum von Gefahren ausgesetzt sind, wir- kungsvoll schützen zu können und weitreichende Gefährdun- gen der Umwelt zu verhindern oder zumindest zu minimieren, dürfen Hilfsmaßnahmen nicht durch mangelnde Abstimmung oder unterschiedliche Einsatzkonzepte in den einzelnen Mit- gliedstaaten gefährdet werden. 16. 6. 1999 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 169/15 2. 2. Ziele des Aktionsprogramms 2. 2. 1. Die in der Begründung des Kommissionsvorschlags unter Punkt 7 aufgezählten Ziele des Programms, die mit den unter Artikel 3 Punkt 2 genannten Kriterien korrelieren, können nur voll unterstützt werden. In Zeiten immer knapper werdender Ressourcen 2. 2. 2. erscheint es unerläßlich, Synergieeffekte zu nutzen und andere Einrichtungen und Institutionen im Sinne einer effizienten Hilfe mit zu involvieren. Diesbezügliche Bemühungen der EU gilt es zu unterstützen. 2. 3. Maßnahmen des Aktionsprogramms 2. 3. 1. technologische Entwicklung zu berücksichtigen. Der Ausschuß hält es für sinnvoll, Forschung und 2. 3. 2. Da die Grundlage für eine sinnvolle — effektive und effiziente — Intervention eine umfassende und fundierte Gefahrenanalyse ist, sollten die Mitgliedstaaten ermutigt wer- den, Forschungsvorhaben, die insbesondere auch länderüber- greifende Auswirkungen von Naturkatastrophen und techno- logische Desaster beleuchten, zu unterstützen. Um eine sinnvolle Weiterentwicklung des Katastro- 2. 3. 3. phenschutzes in der EU zu erreichen scheint es sinnvoll, eine umfassende Risikoanalyse als Grundlage für adäquate Vorkehrungsmaßnahmen durchzuführen. Dies sollte durch eine externe Evaluationsgruppe, 2. 3. 4. zusammengesetzt aus den relevanten Bereichen der Wissen- schaft, der staatlichen Stellen und der Nichtregierungsorganisa- tionen begleitet werden. Ein entsprechender Passus sollte explizit in das Aktionsprogramm aufgenommen werden. 2. 3. 5. Da die Selbsthilfefähigkeit der Bürger der Mitglied- staaten wesentlich zur Verbesserung der Situation nach einer Katastrophe beiträgt, kann die Information, Ausbildung und Sensibilisierung der O¨ ffentlichkeit in diesem Punkt nur begrüßt werden. 2. 3. 6. Berücksichtigt werden sollte aber auch eine stärkere Integration der Bevölkerung in feste Organisationsstrukturen, da so Potentiale nutzbar gemacht werden könnten, die an- sonsten brach lägen. 2. 4. Rechtliche Grundlagen 2. 4. 1. Die rechtlichen Grundlagen für den Bereich des Katastrophenschutzes sollten auch und insbesondere im Hin- blick auf eine Erweiterung der Gemeinschaft geprüft werden, da in der Zukunft ein Bezug zu Artikel 235 des EU-Vertrages nicht ausreichend sein könnte. Brüssel, den 28. April 1999. 2. 4. 2. Die Schaffung einer auch für die Zukunft tragfähigen rechtlichen Grundlage für Aktivitäten der Gemeinschaft im Bereich des Katastrophenschutzes darf aber nicht zu einer auch wenn Abkehr grundsätzlich Leitlinien im technischen und interventionisti- schen Bereich sinnvoll wären — dies zumindest im grenzüber- schreitenden Katastrophen- oder Verteidigungsfall. vom Subsidiaritätsprinzip führen, Es sollte auch weiterhin daran festgehalten werden, 2. 4. 3. daß einzelstaatliche Planungen und Maßnahmen durch die gemeinschaftliche Zusammenarbeit unterstützt und gefördert werden. Im Hinblick auf die Zukunft sind die bestehenden 2. 4. 4. rechtlichen Grundlagen für ein Aktionsprogramm im Zusam- menhang zu überprüfen und evtl. die Notwendigkeit von zusätzlichen Festschreibungen zu erörtern. 2. 5. Zukunftsperspektiven 2. 5. 1. Der Ausschuß hält es für angemessen, nach einer Evaluierungsphase über Zukunftsperspektiven für die Aktivitä- ten im Katastrophenschutz nachzudenken. 2. 5. 2. Es müßte Sorge getragen werden, daß Erkenntnisse und Erfahrungen, die im Laufe des Aktionsprogramms gesam- melt werden, nach Ablauf desselben implementiert werden. 3. Zusammenfassung der Stellungnahme 3. 1. Auch in Europa werden, wie die Erfahrungen der letzten Jahre deutlich zeigen, die Katastrophen und ihre Auswirkungen auf das Zusammenleben der Bürger in der EU immer komplexer. 3. 2. Umfassende Risikoanalysen bestehen in den seltensten Fällen und können insofern auch nicht als Grundlage für eine fundierte Planung zur Katastrophenabwehr herangezogen werden. 3. 3. Aus diesem Grunde ist es sinnvoll, Schwerpunkte der Katastrophenforschung nicht nur auf die Abwehr von Gefahren, sondern auch in einer interdisziplinär angelegten Analyse der Risiken zu sehen. 3. 4. Darüber hinaus gilt es, in jeder Beziehung Synergieef- fekte zu nutzen, d. h. andere Felder und Maßnahmen der Gemeinschaft für den Katastrophenschutz nutzbar zu machen. 3. 5. Hilfeleistung in Katastrophen beginnt vor Ort, dies bedeutet, daß die Selbsthilfefähigkeit der Bürger der EU gestärkt und eine weiterreichende Sensibilisierung für den Katastrophenschutz als Aufgabe auch für jeden einzelnen betrieben werden muß. 3. 6. Auch über den Zeitraum des geplanten Aktionspro- gramms hinaus gilt es, die Zusammenarbeit der Mitgliedstaaten im Bereich des Katastrophenschutzes zu fördern. Die Präsidentin des Wirtschafts- und Sozialausschusses Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: Regolamento (CE) n. 883/1999 della Commissione, del 28 aprile 1999, relativo al rilascio di titoli di esportazione del sistema B nel settore degli ortofrutticoli

eurovoc_concepts:
export
export licence
export refund
pip fruit

formats: pdf print

text: L 111/38 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee 29. 4. 1999 REGOLAMENTO (CE) N. 883/1999 DELLA COMMISSIONE del 28 aprile 1999 relativo al rilascio di titoli di esportazione del sistema B nel settore degli ortofrutticoli LA COMMISSIONE DELLE COMUNIT(cid:211) EUROPEE, visto il trattato che istituisce la Comunit(cid:133) europea, visto il regolamento (CE) n. 2190/96 della Commissione, del 14 novembre 1996, recante modalit(cid:133) di applicazione del regolamento (CE) n. 2200/96 del Consiglio per quanto riguarda le restituzioni all’esportazione nel settore degli ortofrutticoli (1), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 1287/98 (2), in particolare l’articolo 5, paragrafo 5, considerando che il regolamento (CE) n. 458/1999 della Commissione (3), rettificato dal regolamento (CE) n. 499/ 1999 (4), ha fissato i quantitativi per i quali possono essere rilasciati i titoli di esportazione del sistema B, diversi da quelli chiesti nel quadro di operazioni di aiuto alimentare; considerando che, tenendo conto delle informazioni attualmente a disposizione della Commissione, per le mele per il gruppo di destinazione geografica X i quanti- tativi indicativi previsti per il periodo di esportazione in corso rischiano di essere ben presto superati; che tali superamenti pregiudicherebbero il corretto funziona- mento del regime delle restituzioni all’esportazione nel settore degli ortofrutticoli; considerando che, per ovviare a tale situazione, (cid:138) neces- sario respingere, fino alla fine del periodo di esportazione in corso, le domande di titoli del sistema B per le mele per il gruppo di destinazione geografica X esportati dopo il 26 aprile 1999, HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: Articolo 1 Le domande di titoli di esportazione del sistema B, presentate a norma dell’articolo 1 del regolamento (CE) n. 458/1999 per le mele per il gruppo di destinazioni geografiche X la cui dichiarazione di esportazione sia stata accettata dopo il 26 aprile e prima del 17 maggio 1999, sono respinte. Articolo 2 Il presente regolamento entra in vigore il 29 aprile 1999. Il presente regolamento (cid:138) obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a Bruxelles, il 28 aprile 1999. Per la Commissione Franz FISCHLER Membro della Commissione (1) GU L 292 del 15. 11. 1996, pag. 12. (2) GU L 178 del 23. 6. 1998, pag. 11. (3) GU L 55 del 3. 3. 1999, pag. 8. (4) GU L 59 del 6. 3. 1999, pag. 22


title: Rozhodnutí výkonného výboru ze dne 28. dubna 1999 o styčných úřednících [SCH/Com-ex (99) 7 rev. 2]

text: 376 CS Úřední věstník Evropské unie 19/sv. 2 41999D0007 22. 9. 2000 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ L 239/411 ROZHODNUTÍ VÝKONNÉHO VÝBORU ze dne 28. dubna 1999 o styčných úřednících [SCH/Com-ex (99) 7 rev. 2] VÝKONNÝ VÝBOR, s ohledem na článek 132 prováděcí úmluvy k Schengenské dohodě, s ohledem na články 7 a 47 uvedené úmluvy, s ohledem na prohlášení ze dne 16. září 1998 [dokument SCH/Com-ex (98) decl. 2 rev. ], ROZHODL TAKTO: 1. Schvaluje se plán vzájemné výměny styčných úředníků za účelem poradenství a pomoci při provádění bezpečnostních a kontrolních činností na vnějších hranicích [dokument SCH/I-front (98) 170 rev. 5]. 2. Smluvním stranám se doporučuje, aby vyslaly styčné úředníky co nejdříve na místa, která si zvolí ze seznamu míst obsaženého v dokumentu SCH/I-front (99) 9 rev. 3, a aby uzavřely případné nezbytné dvoustranné dohody. Tento směrný seznam není závazný a aktualizuje se podle vývoje situace. V Lucemburku dne 28. dubna 1999. Předseda C. H. SCHAPPER 19/sv. 2 CS Úřední věstník Evropské unie 377 SCH/I-front (98) 170 rev. 5 VZÁJEMNÉ VYSÍLÁNÍ STYČNÝCH ÚŘEDNÍKŮ ZA ÚČELEM PORADENSTVÍ A POMOCI PŘI PROVÁDĚNÍ BEZPEČNOSTNÍCH A KONTROLNÍCH ČINNOSTÍ NA VNĚJŠÍCH HRANICÍCH Výkonný výbor přijal na svém zasedání dne 16. září 1998 prohlášení SCH/Com-ex (98) decl. 2 rev. 2, kterým pověřuje ústřední skupinu, aby posoudila, zda může poradenství a pomoc úředníků jedné smluvní strany při provádění kontrol na vnějších hranicích jiné smluvní strany zlepšit bezpečnost na hranicích. Po důkladném projednání možností poradenství a pomoci styčných úředníků vyslaných na vnější hranice rozhodla podskupina pro hranice na svém zasedání dne 28. září 1998 jednoznačně kladně. Podskupina nyní naplňuje zmocnění od výkonného výboru a předkládá následující plán vzájemné výměny styčných úředníků za účelem poradenství a pomoci při provádění bezpečnostních a kontrolních činností na vnějších hranicích. 1. OBECNÁ USTANOVENÍ 1. 1 Právní rámec Vysílání a činnost styčných úředníků se řídí čl. 47 odst. 1, 2 a 3 a čl. 7 třetí větou Schengenské úmluvy. Tato ustanovení umožňují časově omezené nebo neomezené vysílání styčných úředníků za účelem posílení a urychlení spolupráce mezi smluvními stranami. To se též výslovně týká vzájemné spolupráce orgánů pověřených ostrahou vnějších hranic. Konkrétní vysílání úředníků vždy vychází z dvoustranných dohod mezi partnerskými státy, které mohou být podle potřeby doplněny konkrétními ujednáními mezi dotčenými správními orgány. Státy, které si vyměňují styčné úředníky, se tak mohou dvoustrannou dohodou odchýlit od následujících zásad. Uzavírání dvoustranných dohod však nebrání vzájemným konzultacím a oznamování. 1. 2 Oblasti působnosti Styční úředníci mohou být vysíláni k výkonným útvarům pohraniční policie na hranicích na moři a na pozemních hranicích, na letištích a u pobřežní stráže. Poskytují rady a pomoc členům příslušných výkonných útvarů států Schengenu při provádění ostrahy a kontroly na vnějších hranicích schengenského prostoru na jejich žádost a po dohodě s útvary hostitelské strany a podle jejich pravidel. Rovněž mohou provádět pozorování a shromažďovat podezření trestné činnosti. Nevykonávají však žádné úkoly související se státní suverenitou. Tito úředníci musí být vysíláni především na hraniční přechody a úseky hranice, které jsou zvlášť významné z hlediska nedovoleného přistěhovalectví do schengenského prostoru. týkající se nedovoleného přistěhovalectví a přeshraniční Činnost styčných úředníků nesmí být na újmu suverenity státu, kterému je pomoc poskytována; prováděním těchto úkolů nesmějí být dotčeny vnitrostátní právní a správní předpisy. Níže popsané a vyjmenované příklady úkolů styčných úředníků lze vykonávat výhradně v rámci poskytování poradenství a pomoci orgánům hostitelského státu, které odpovídají za provádění úkolů pohraniční policie. 378 CS Úřední věstník Evropské unie 19/sv. 2 Úkoly se plní vždy — v souladu s platnými vnitrostátními právními předpisy, — za přísného dodržování konkrétních ustanovení jednotlivých dvoustranných dohod, které mohou být případně doplněny konkrétními ujednáními, a — po dohodě s orgány hostitelského státu a podle jejich pravidel. Mezi úkoly může patřit: Výměna informací — pravidelné shromažďování a výměna informací o jednotlivých případech, — budování kontaktů mezi příslušnými útvary, zejména ve smyslu článků 39 a 46 Schengenské úmluvy, — informování orgánů hostitelského státu o otázkách vstupu a vycestování ve vztahu ke státu, který úředníky vysílá. Poradenství a pomoc poskytované úředníkům hostitelského státu — poskytování poradenství a pomoci úředníkům hostitelského státu při — pohovorech s cestujícími a — ověřování pravosti dokladů vydaných státem, který úředníky vysílá; — poskytování poradenství a pomoci úředníkům hostitelského státu při následných opatřeních pohraniční policie, jako například: — sestavování zpráv, — záznamy prohlášení, — výslechy, — vytváření statistik; — poskytování poradenství a pomoci úředníkům hostitelského státu při — vyhodnocování dokladů, které styční úředníci znají, — plánování opatření ostrahy hranic, — hodnocení práce pohraniční policie; — poskytování poradenství a pomoci úředníkům hostitelského státu při aktualizaci situační zprávy; — doprovod úředníků hostitelského státu při provádění ostrahy hranic. 19/sv. 2 CS Úřední věstník Evropské unie 379 Na letištích a zvláště v námořních přístavech mohou být vykonávány rovněž tyto činnosti: — poradenství pro příslušné orgány a jejich informování o repatriačních opatřeních státu vysílajícího styčné úředníky v souvislosti se stávajícími dohodami o zpětném přebírání osob, — poradenství pro kontaktní osoby určené pro cestující nebo dopravní společnosti státu vysílajícího styčné úředníky. 1. 3 Požadavky na styčného úředníka Úředníci, kteří mají být vysláni, musí splňovat odborné a osobní předpoklady pro výkon případné dlouhodobé práce v zahraničí. Musí mít zkušenosti s přeshraniční činností policie. Pokud možno by měli mít dobrou znalost jazyka hostitelské země, a přinejmenším musí ovládat pracovní jazyk převážně používaný v místě jejich působení. V zásadě jsou přednostně vysíláni odborně vysoce kvalifikovaní úředníci. 1. 4 Logistické aspekty Hostitelský stát poskytuje vysílajícímu státu logistickou podporu, přičemž musí být respektována suverenita obou států a související dvoustranné dohody. — Hostitelské útvary by měly, pokud jim to místní podmínky dovolují, poskytnout styčným úředníkům kancelář nebo jim umožnit kancelář sdílet. Styčný úředník má mít možnost používat veškerá logistická zařízení hostitelských orgánů. — Ubytování hradí styčnému úředníkovi vysílající stát. Hostitelský stát musí poskytnout pomoc při hledání ubytování. — Dvoustranné dohody určí orgán, kterému jsou styční úředníci v hostitelské zemi podřízeni (velvyslanectví vysílajícího státu nebo ministerstvo/orgány hostitelského státu). — Lékařská péče Vysílající stát zajistí pro styčného úředníka dostatečné zdravotní pojištění pro případ nemoci. Podle potřeby se sjedná doplňkové pojištění. 2. MÍSTA PŮSOBENÍ Výběr vhodných míst doporučených státům Schengenu pro vyslání styčných úředníků provede zvlášť podskupina pro hranice. Tento směrný seznam není závazný; bude aktualizován podle vývoje situace. 3. HODNOCENÍ/SLEDOVÁNÍ Státy Schengenu si podle potřeby vyměňují zkušenosti o vysílání styčných úředníků v rámci podskupiny pro hranice (1). (1) Po začlenění schengenského systému do Evropské unie bude práce podskupiny pro hranice pokračovat v rámci útvaru Rady příslušného pro otázky vnějších hranic. 380 CS Úřední věstník Evropské unie 19/sv. 2 (Vzájemné vysílání styčných úředníků za účelem poradenství a pomoci při provádění bezpečnostních a kontrolních činností na vnějších hranicích) SCH/I-front (99) 9 rev. 3 Směrný seznam míst doporučovaných státům Schengenu pro vysílání styčných úředníků Výběr míst uvedený níže se doporučuje státům Schengenu pro vysílání styčných úředníků v závislosti na posouzení stávající situace. Směrný seznam není závazný a bude aktualizován podskupinou pro hranice v závislosti na posouzení aktuální situace (1). 1. Belgie — Brusel (letiště Zaventem) 2. Německo — letiště Frankfurt nad Mohanem — Mnichov (letiště Franz-Joseph Strauß) — Frankfurt nad Odrou (pozemní hranice s Polskem) — Ludwigsdorf (pozemní hranice s Polskem) — Cínovec (pozemní hranice s Českou republikou) — Waidhaus (pozemní hranice s Českou republikou) — Hamburk (přístav) 3. Francie — Marseille (přístav) — Paříž (letiště Roissy–Charles de Gaulle) 4. Řecko — Athény (letiště) — Soluň (letiště) — Kakabia (pozemní hranice s Albánií) — Kastanies (pozemní hranice s Tureckem) — Samos — Korfu (1) Po začlenění schengenského systému do Evropské unie bude práce podskupiny pro hranice pokračovat v rámci útvaru Rady příslušného pro otázky vnějších hranic. 19/sv. 2 CS Úřední věstník Evropské unie 381 5. Itálie — Řím–Fiumicino (letiště) — Brindisi (námořní hranice) — Trapani — Terst (pozemní hranice se Slovinskem) — Milán (letiště Malpensa) 6. Nizozemsko — Amsterdam (letiště Schiphol) 7. Rakousko — Vídeň–Schwechat (letiště) — dálnice Nickelsdorf (pozemní hranice s Maďarskem) — Spielfeld (pozemní hranice se Slovinskem) — Berg (pozemní hranice se Slovenskem) — Drasenhofen (pozemní hranice s Českou republikou) 8. Španělsko — Algeciras (přístav) — Madrid (letiště Barajas)


title: Acervo de Schengen - Decisão do Comité Executivo de 28 de Abril de 1999, relativa a despesas de instalação do C.SIS [SCH/Com-ex (99) 4]