title: Nařízení Komise (ES) č. 761/1999 ze dne 12. dubna 1999, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2676/90, kterým se stanoví metody Společenství používané pro rozbor vín

text: 118 CS Úřední věstník Evropské unie 03/sv. 25 31999R0761 L 99/4 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ 14. 4. 1999 NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 761/1999 ze dne 12. dubna 1999, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2676/90, kterým se stanoví metody Společenství používané pro rozbor vín KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, s ohledem na nařízení Rady č. 822/87 ze dne 16. března 1987 o společné organizaci trhu s vínem (1), napo- sledy pozměněné nařízením (ES) č. 1627/98 (2), a zejména na článek 74 uvedeného nařízení, (EHS) vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 2676/90 (3) na- posledy pozměněné nařízením (ES) č. 822/97 (4) popisuje v příloze metody rozboru; že metoda rozboru pro kyselinu D- jablečnou popsaná v kapitole 20 se ukázala poněkud nepřesnou a byla vyvinuta nová přesnější metoda; že pro rozbor derivátů kyanidů byla vyvinuta nová přesnější metoda, která je citlivější a pro použití snadnější; že na mezinárodní úrovni byla vyvinuta nová metoda pro stanovení ethyl-karba- mátu ve víně; že tyto tři metody byly potvrzeny v souladu s mezinárodně uznávanými kritérii; že použití těchto metod vína lepší kontrolu jakosti může zastaralých sporům vyplývajícím z použití a zabránit a poněkud nespolehlivých metod rozboru; že popisy těchto nových metod byly schváleny Mezinárodním úřadem pro révu a víno; že tuto metodu je třeba doplnit do uvedeného nařízení; zabezpečit a pravosti vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno, PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ: Článek 1 Příloha k nařízení (EHS) č. 2676/90 se mění takto: 1. Kapitola 20 (Kyselina D-jablečná) se nahrazuje přílohou I tohoto nařízení. 2. Kapitola 38 (Deriváty kyanidů) se nahrazuje přílohou II tohoto nařízení. 3. Příloha III tohoto nařízení se doplňuje jako kapitola 44. Článek 2 Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství. Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. V Bruselu dne 12. dubna 1999. Za Komisi Franz FISCHLER člen Komise (1) Úř. věst. L 84, 27. 3. 1987, s. 1. (2) Úř. věst. L 210, 28. 7. 1998, s. 10. (3) Úř. věst. L 272, 3. 10. 1990, s. 1. (4) Úř. věst. L 117, 7. 5. 1997, s. 10. 03/sv. 25 CS Úřední věstník Evropské unie 119 PŘÍLOHA I „20. KYSELINA D-JABLEČNÁ (enzymatická metoda) 1. PRINCIP V přítomnosti D-malát-dehygedronasy (D-MDH) se kyselina D-jablečná (D-malát) oxiduje nikotinamidadenindinu- kleotidem (NAD) na oxaloctan. Vytvořený oxaloctan se štěpí na pyruvát a oxid uhličitý. Množství vytvořeného NADH je úměrné obsahu kyseliny D-jablečné a měří se při vlnové délce 334, 340 nebo 365 nm. 2. ČINIDLA Zkušební sada pro přibližně 30 stanovení: a) lahvička 1 s asi 30 ml roztoku skládajícího se z tlumivého roztoku Hepes [N-(2-hydroxyethyl)piperazin-N’-2- ethansulfonové kyseliny] pH = 9,0 a stabilizátorů; b) lahvička 2 s asi 210 mg NAD lyofilizátu; c) tři lahvičky 3 s D-MDH lyofilizátem, každá asi 8 U. Příprava roztoků 1. Obsah lahvičky 1 použijte nezředěný. Před použitím roztok uveďte na teplotu 20 až 25 °C. 2. Obsah lahvičky 2 rozpusťte ve 4 ml redestilované vody. 3. Obsah jedné z lahviček 3 rozpusťte v 0,6 ml redestilované vody. Před použitím roztok uveďte na teplotu 20 až 25 °C. Stabilita roztoků Obsah lahvičky 1 je stabilní alespoň po dobu jednoho roku, pokud je uložen při +4 °C; roztok 2 je stabilní po dobu tří týdnů, pokud je uložen tři týdny při +4 °C a po dobu dvou měsíců při uložení při -20 °C; roztok 3 je stabilní po dobu tří měsíců, pokud je uložen při +4 °C. 3. VYBAVENÍ 3. 1. Spektrofotometr, který umožňuje měření při vlnové délce 340 nm, při které je absorpce NADH na maximální hodnotě. Pokud není k dispozici, lze použít spektrofotometr se zdrojem nespojitého spektra, který umožňuje provádět měření při 334 nebo 365 nm. Jelikož se jedná o měření absolutní absorbance (tj. bez sady kalibračních roztoků, ale s odkazem na extinkční koeficient NADH), je nutné zkontrolovat stupnici vlnových délek a spektrální absorbanci přístroje. 3. 2. Skleněné kyvety s délkou optické dráhy 1 cm (v případě, že dáváte přednost kyvetám na jedno použití, je možné používat tyto). 3. 3. Mikropipety pro pipetování objemů v rozsahu od 0,01 do 2 ml. 120 CS Úřední věstník Evropské unie 03/sv. 25 4. PŘÍPRAVA VZORKU Stanovení D-malátu se obvykle provádí přímo na víně bez předběžného odbarvení. Množství D-malátu v kyvetě by mělo být mezi 2 a 50 µg. Víno proto musí být naředěno tak, aby dávalo koncentraci D- malátu mezi 0,02 a 0,5 g/l případně 0,02 až 0,3 g/l (v závislosti na použitém přístroji). Tabulka zředění: Odhadované množství D-malátu/litr Měřeno při Zředění vodou Faktor zředění F 340 nebo 334 nm 365 nm < 0,5 g 0,5 – 5,0 g — 1 + 9 1 10 < 0,3 g 0,3 – 3,0 g 5. POSTUP Se spektrofotometrem nastaveným pro vlnovou délku 340 nm určete absorbanci pomocí kyvet 1 cm a buď použijte k nastavení nulové absorbance vzduch (bez kyvety v optické dráze) nebo použijte vodu. Do kyvety pipetujte: Roztok 1 Roztok 2 Redestilovaná voda Vzorek pro měření Reference 1,00 ml 0,10 ml 1,80 ml — Test 1,00 ml 0,10 ml 1,70 ml 0,10 ml Promíchejte a asi po šesti minutách změřte absorbanci referenčního a zkušebního roztoku (A1). Přidejte: Roztok 3 Reference 0,05 ml Test 0,05 ml Promíchejte, po dokončení reakce (přibližně 20 minut) změřte absorbanci referenčního a zkušebního roztoku (A2). Vypočítejte rozdíl absorbance (A2 – A1) pro referenční roztok (∆AT) a zkušební roztok (∆AE). Nakonec vypočítejte rozdíl mezi těmito rozdíly ∆A = ∆AE – ∆AT. Poznámka: Doba potřebná pro dokončení enzymové aktivity se může měnit od dávky k dávce. Doba uvedená výše je dána jen jako vodítko a doporučuje se ji stanovit pro každou dávku. Kyselina D-jablečná reaguje prudce. Enzym také převádí kyselinu L-vinnou, avšak mnohem pomaleji. To vysvětluje mírnou vedlejší reakci, což lze napravit pomocí extrapolace (viz dodatek A). 03/sv. 25 CS Úřední věstník Evropské unie 121 6. VYJÁDŘENÍ VÝSLEDKŮ Obecný vzorec pro vypočítání obsahu v mg/l je: × ∆A C ¼ V × PM ε × d × v kde: V v = objem zkušebního roztoku v ml (2,95 ml) = objem vzorku v ml (0,1 ml) PM = molekulová hmotnost stanovované látky (pro kyselinu D-jablečnou je PM = 134,09) d ε = optická dráha kyvety v cm (1 cm) = absorpční koeficient NADH při 340 nm = 6,3 (l mmol-1 cm -1) při 365 nm =3,4 (l mmol-1 cm -1) při 334 nm = 6,18 (l mmol-1 cm -1) Pokud bylo během přípravy vzorku provedeno zředění, musí se výsledek vynásobit faktorem zředění. Obsah kyseliny D-jablečné se uvádí v miligramech na litr (mg/l) bez desetinných míst. 7. PŘESNOST Podrobnosti o mezilaboratorní zkoušce na přesnost metody jsou shrnuty v dodatku B. Hodnoty odvozené z mezi- laboratorní zkoušky mohou být nepoužitelné na rozsahy koncentrací stanovované složky a látek matrice jiné, než jsou uvedené v dodatku B. 7. 1. Opakovatelnost Absolutní rozdíl mezi dvěma jednotlivými výsledky získanými se stejným vzorkem podrobené provozovatelem zkoušce pomocí stejného přístroje v nejkratším časovém intervalu nepřekročí hodnotu opakovatelnosti r ve více než 5 % případů. r = 11 mg/l 7. 2. Reprodukovatelnost Absolutní rozdíl mezi dvěma jednotlivými výsledky získanými se stejným vzorkem podrobené zkoušce ve dvou různých laboratořích nepřekročí hodnotu reprodukovatelnosti R ve více než 5 % případů. R = 20 mg/l 8. POZNÁMKY S ohledem na stupeň přesnosti je třeba v případě potřeby potvrdit hodnoty kyseliny D-jablečné pod 50 mg/l jinou metodou rozboru, která používá jiný princip měření, jako např. metodu Przyborského a kol. (Mitteilungen Klosterneu- burg 43, 1993; 215 – 218, 1993). Vzorek vína v kyvetě by neměl překročit 0,1 ml, aby nedošlo k možné inhibici enzymatické aktivity polyfenoly. 122 CS Úřední věstník Evropské unie 03/sv. 25 Dodatek A Jak zacházet s vedlejšími reakcemi Vedlejší reakce jsou obecně následkem sekundárních reakcí enzymu na přítomnost jiných enzymů v matrici nebo na vzájemnou reakci jednoho nebo více prvků matrice s kofaktorem v enzymatické reakci. U běžné reakce dosahuje absorbance po určité době, obecně 10 až 20 minut, konstantní hodnoty v závislosti na rychlosti určité enzymatické reakce. Když však dojde k sekundárním reakcím, absorbance nedosáhne konstantní hodnoty, ale zvyšuje se pravidelně s postupem času. Tento typ procesu se běžně nazývá ‚vedlejší reakce‘. Když nastane vedlejší reakce, je třeba měřit absorbanci roztoku v pravidelných intervalech (po každých dvou až pěti minutách) po uplynutí doby požadované k tomu, aby standardní roztok dosáhl své konečné absorbance. Pokud se absorbance zvyšuje pravidelně, je třeba provést pět až šest měření a extrapolovat zpět pomocí grafu nebo výpočtu za účelem určení absorbance, která by byla pozorována, kdyby byl přidán rozhodující enzym (T0). Koncentrace substrátu se počítá na základě rozdílu v absorbanci extrapolované v té době (Af – Ai). Obr. 1. Vedlejší reakce 03/sv. 25 CS Úřední věstník Evropské unie 123 Dodatek B Statistické výsledky mezilaboratorní zkoušky Rok mezilaboratorní zkoušky: 1995 Počet laboratoří: Počet vzorků: 8 5 s přídavkem kyseliny D-jablečné Vzorek Počet laboratoří zachovaných po vyloučení laboratoří předkládajících odchylné výsledky Počet laboratoří předkládajících odchylné výsledky Počet přijatých výsledků Průměrná hodnota (mg/l) A 7 1 35 B C 8 – 41 7 1 35 D 8 – E 7 1 41 36 161,7 65,9 33,1 106,9 111,0 Směrodatná odchylka opakovatelnosti (sr) (mg/l) Relativní směrodatná odchylka opakovatelnosti (RSDr) (%) 4,53 2,8 4,24 6,4 Mez opakovatelnosti (r) (mg/l) 12,7 11,9 Směrodatná odchylka reprodukovatelnosti (sR) (mg/l) Relativní směrodatná odch. reprodukovatelnosti (RSDR) (%) 9,26 5,7 7,24 11 Mez reprodukovatelnosti (R) (mg/l) 25,9 20,3 1,93 5,8 5,4 5,89 17,8 16,5 4,36 4,1 4,47 4,00 12,2 12,5 6,36 5,9 6,08 5,5 17,8 17,0 Typy vzorků: A: červené víno, B: červené víno, C: bílé víno, D: bílé víno, E: bílé víno. “ 124 CS Úřední věstník Evropské unie 03/sv. 25 PŘÍLOHA II „38. DERIVÁTY KYANIDŮ (Pozor: při manipulaci s chemikáliemi chloraminem T, pyridinem, kyanidem draselným, kyselinou chlorovodíkovou a kyselinou fosforečnou dodržujte bezpečnostní opatření. Použité produkty řádně zlikvidujte v souladu s platnými envi- ronmentálními pravidly. Pozor na kyselinu kyanovodíkovou uvolněnou během destilace okyseleného vína. ) 1. PRINCIP Veškerá volná kyselina kyanovodíková ve víně se uvolňuje kyselou hydrolýzou a odděluje se destilací. Po reakci s chloraminem T a pyridinem se vytvořený glutakonový dialdehyd stanoví kolorimetricky na základě modrého zbarvení, které dává s kyselinou 1,3-dimethyl-barbiturovou. 2. VYBAVENÍ 2. 1 Destilační aparatura Používejte destilační aparaturu popsanou pro stanovení obsahu alkoholu ve víně. 2. 2 Baňka o objemu 500 ml s kulatým dnem a s normalizovaným zábrusem. 2. 3 Vodní lázeň řízená termostaticky na 20 °C. 2. 4 Spektrofotometr umožňující měření absorbance při vlnové délce 590 nm. 2. 5 Skleněné kyvety nebo kyvety na jedno použití s optickou dráhou 20 mm. 3. ČINIDLA 3. 1 Kyselina fosforečná (H3PO4) při 25 % (hmotnost/objem) 3. 2 Roztok chloraminu T (C7H7ClNNa O2S, 3H2O) 3 % (hmotnost/objem) 3. 3 Roztok kyseliny 1,3-dimethyl-barbiturové: rozpusťte 3,658 g kyseliny 1,3-dimethyl-barbiturové (C6H8N2O3) v 15 ml pyridinu a 3 ml kyseliny chlorovodíkové (p20 = 1,19 g/ml) a přidejte 50 ml destilované vody. 3. 4 Kyanid draselný (KCN) 3. 5 Roztok jodidu draselného (KI) 10 % (hmotnost/objem) 3. 6 Roztok dusičnanu stříbrného (AgNO3), 0,1 M 4. POSTUP 4. 1 Destilace Do baňky o objemu 500 ml (2. 2) dejte 25 ml vína, 50 ml destilované vody, 1 ml kyseliny fosforečné (3. 1) a několik skleněných korálků. Baňku ihned položte do destilační aparatury. Pomocí zkosené trubice veďte destilát do odměrné baňky o objemu 50 ml, která obsahuje 10 ml vody. Odměrnou baňku ponořte do ledové vody. V odměrné baňce nashromážděte 30 až 35 ml destilátu (nebo celkem asi 45 ml kapaliny). Zkosenou trubici kondenzátoru propláchněte několika mililitry destilované vody, uveďte destilát na 20°C a doplňte destilovanou vodou až ke kalibrační značce. 4. 2 Měření Do kuželové baňky o objemu 50 ml se zabroušenou skleněnou zátkou dejte 25 ml destilátu, přidejte 1 ml roztoku chloraminu T a zazátkujte. Po přesně 60 vteřinách přidejte 3 ml roztoku kyseliny 1,3-dimethyl-barbitu- rové (3. 3), zazátkujte a nechte stát 10 minut. Pak změřte absorbanci proti srovnávacímu vzorku (25 ml destilo- vané vody místo 25 ml destilátu) při vlnové délce 590 nm v kyvetách s optickými dráhami 20 mm. 03/sv. 25 CS Úřední věstník Evropské unie 125 5. STANOVENÍ KALIBRAČNÍ KŘIVKY 5. 1 Argentometrická titrace kyanidu draselného V odměrné baňce o objemu 300 ml rozpusťte asi 0,2 g KCN (3. 4), pečlivě zvážených, ve 100 ml destilované vody. Přidejte 0,2 ml roztoku jodidu draselného (3. 5) a titrujte roztokem dusičnanu stříbrného 0,1 M (3. 6) až do doby, kdy získáte stabilní nažloutlé zabarvení. 1 ml roztoku dusičnanu stříbrného 0,1 M odpovídá 13,2 mg KCN; vypočtěte koncentraci vzorku KCN. 5. 2 Standardní křivka 5. 2. 1 Příprava standardního roztoku Po stanovení koncentrace KCN podle postupu uvedeného v 5. 1 připravte standardní roztok s obsahem 30 mg/l kyseliny kyanovodíkové (30 mg HCN ≡ 72,3 mg KCN) Roztok zřeďte 1/10. Zaveďte 1,0 ml, 2,0 ml, 3,0 ml, 4,0 ml a 5,0 ml zředěného roztoku do odměrných baněk o objemu 100 ml a doplňte až ke značce destilovanou vodou. Připravené roztoky obsahují 30 µg, 60 µg, 90 µg, 120 µg a 150 µg kyseliny kyanovodíkové na litr. 5. 2. 2 Titrace Vezměte takto získané vzorky o objemu 25 ml a pokračujte, jak je uvedeno výše v bodech 4. 1 a 4. 2. Hodnoty získané pro absorbanci s ohledem na standardní roztoky jako funkce odpovídajícího obsahu kyseliny kyanovodíkové mají tvořit přímku procházející počátkem. 6. VYJÁDŘENÍ VÝSLEDKŮ Kyselina kyanovodíková se uvádí v mikrogramech na litr (µg/l) bez desetinných míst. 6. 1 Metoda výpočtu Odečtěte obsah kyseliny kyanovodíkové na kalibrační křivce. Pokud byl vzorek zředěn, výsledek vynásobte faktorem zředění. Opakovatelnost (r) a reprodukovatelnost (R) Bílé víno = r = 3,1 µg/l nebo přibližně 6 %· xi R = 12 µg/l nebo přibližně 25 %· xi Červené víno = r = 6,4 µg/l nebo přibližně 8 %· xi R = 23 µg/l nebo přibližně 29 %· xi xi xi xi = průměrná koncentrace HCN ve víně = 48,4 µg/l pro bílé víno = 80,5 µg/l pro červené víno. “ 126 CS Úřední věstník Evropské unie 03/sv. 25 PŘÍLOHA III 44. STANOVENÍ ETHYL-KARBAMÁTU VE VÍNĚ: SELEKTIVNÍ DETEKČNÍ METODA S POUŽITÍM PLYNOVÉ CHROMATOGRAFIE/HMOTNOSTNÍ SPEKTROMETRIE (Použitelné pro stanovení ethyl-karbamátu pro koncentrace 10 až 200 µg/l) (Pozor: při manipulaci s chemikáliemi, ethanolem, acetonem a karcinogenními produkty (ethyl-karbamát a dichlorme- than) dodržujte bezpečnostní opatření. Použitá rozpouštědla řádně zlikvidujte v souladu s platnými environmentálními pravidly. ) A. Princip Ke vzorku se přidává propyl-karbamát jako vnitřní standard, roztok se ředí vodou a dává do extrakční kolony s 50 ml pevné fáze. Ethyl-karbamát a propyl-karbamát se eluují dichlormethanem. Eluát se koncentruje ve vakuové rotační odparce. Koncentrát se analyzuje plynovou chromatografií (GC – Gas Chro- matography). Detekce se provádí hmotnostní spektrometrií s použitím fragmentometrie v režimu SIM (selected ion monitoring – sledování vybraných iontů) B. Aparatura a chromatografické podmínky (příklad) a) Plynový chromatograf/hmotnostní spektrometr (GC/MS) a v případě potřeby filtr vzorků a systém zpracování dat nebo rovnocenný. Kapilární kolona z křemenného skla 30 m (*) × 0,25 mm vnitřní průměr, film 0,25 µm typu Carbowax 20M Provoz: vstřikovač 180 °C, vektor heliového plynu při 1ml/minutu, vstřikování metodou bez dělení vstřikovaného množství. Teplotní program: 40 °C po 0,75 minuty, pak zvyšovat o 10 °C/min. až na 60 °C, pak po 3 °C/min. až na 150 °C (**), pak zvýšit na 220 °C a udržovat tuto teplotu po 4,25 minuty. Specifický retenční čas pro ethyl-karbamát je 23 až 27 minut, pro propyl-karbamát 27 až 31 minut. Rozhraní plynového chromatografu/spektrometru (GC/MS): převodní potrubí 220 °C. Parametry hmotnostního spektrometru ručně vyladěné perfluortributylaminem a optimalizované na nižší hmotnostní citlivost, režim snímání SIM, zpoždění rozpouštědla a čas zahájení snímání 22 minut, doba prodlevy/iont 100 ms. b) Vakuová rotační odparka nebo koncentrační systém obdobný systému Kuderna Danish. (Poznámka: rychlost regenerace ethyl-karbamátu ze zkušebního vzorku, C(g) musí být během procesu mezi 90 a 110 %. ) c) Baňka – hruškovitého tvaru, 300 ml, jediné zabroušené hrdlo. d) Koncentrační trubice – 4 ml, opatřená stupnicí, s teflonem potaženým spojem a zátkou. C. Činidla a) Aceton – kvalita LC (Poznámka: před použitím v GC/MS zkontrolujte každou dávku na nepřítomnost odezvy pro ionty s m/z 62, 74 a 89. ) b) Dichlormethan (Poznámka: před použitím v GC/MS analyzujte každou dávku po 200násobné koncentraci pro kontrolu nepřítom- nosti odezvy pro ionty s m/z 62, 74 a 89. ) c) Ethanol - bezvodý (*) Pro určitá zvlášť plná vína může být žádoucí kapilární kolona 50 m. (**) Pro určitá zvlášť plná vína může být žádoucí teplotní program 2 °C/min. 03/sv. 25 CS Úřední věstník Evropské unie 127 d) Standardní roztoky ethyl-karbamátu (EC) 1. Zásobní roztok – 1,00 mg/ml. Odvažte 100 mg EC (čistota 99 %) v odměrné baňce o objemu 100 ml a zřeďte acetonem. 2. Standardní pracovní roztok – 10,0 µg/ml. Přeneste 1 ml zásobního roztoku EC do odměrné baňky o objemu 100 ml a zřeďte acetonem až ke značce. e) Propyl-karbamát (PC), standardní roztoky 1. Zásobní roztok – 1,00 mg/ml. Odvažte 100 mg PC (kvalita činidla) v odměrné baňce o objemu 100 ml a zřeďte acetonem. 2. Standardní pracovní roztok – 10,0 µg/ml. Přeneste 1 ml zásobního roztoku PC do odměrné baňky o objemu 100 ml a zřeďte acetonem až ke značce. 3. Vnitřní standard – 400 ng/ml. Přeneste 4 ml standardního pracovního roztoku PC do odměrné baňky o objemu 100 ml a zřeďte vodou až ke značce. f) Standardní kalibrované roztoky EC-PC Rozřeďte standardní pracovní roztok EC (d)(2) a standardní pracovní roztok PC (e)(2) dichlormethanem, abyste získali: 1. (100 ng EC a 400 ng PC)/ml; 2. (200 ng EC a 400 ng PC)/ml; 3. (400 ng EC a 400 ng PC)/ml; 4. (800 ng EC a 400 ng PC)/ml; 5. (1600 ng EC a 400 ng PC)/ml. g) Zkušební vzorek – 100 ng EC/ml ve 40 % ethanolu Přeneste 1 ml standardního pracovního roztoku EC (d)(2) do odměrné baňky o objemu 100 ml a zřeďte 40 % ethanolem až ke značce. h) Extrakční kolona s pevnou fází – materiál na jedno použití naplněný křemelinou, kapacity 50 ml Poznámka: Před rozborem každou dávku extrakčních kolon zkontrolujte na regeneraci EC a PC a absenci odezvy pro ionty s m/z 62, 74 a 89. Připravte zkušební vzorek 100 ng EC/ml (g). Analyzujte 5,00 ml zkušebního vzorku podle popisu v D(a), E a F. Regenerace 90 až 110 ng EC/ml je uspokojivá. Absorpční činidla, jejichž průměr částic je nepravidelný, mohou vést a pomalému toku, což ovlivňuje regeneraci EC a PC. Pokud po něko- lika zkouškách není dosaženo 90 až 110 % hodnoty zkušebního vzorku, vyměňte kolonu nebo k určení množ- ství EC použijte upravenou kalibrační křivku regenerace. K získání upravené kalibrační křivky připravte stan- dardní roztoky podle popisu v (f), ale místo dichlormethanu použijte 40 % ethanol. Standardní kalibrační roztok analyzujte podle popisu v D, E a F. Pomocí poměru EC/PC extrahovaných standardů stanovte novou kalibrační křivku. D. Příprava zkušebního vzorku Do dvou oddělených kádinek o objemu 100 ml vložte následující objemy testovaných materiálů. a) vína o obsahu alkoholu více než 14 % objemových: 5,00 ± 0,01 ml; b) vína o obsahu alkoholu nejvýše 14 % objemových: 20,00 ± 0,01 ml. Do každé kádinky přidejte 1 ml roztoku vnitřního standardu PC C(e)(3) a vodu tak, abyste získali celkový objem 40 ml (nebo 40 g). E. Extrakce Extrakci je třeba provádět pod digestoří s přiměřeným odtahem. Vzorek připravený podle bodu D přeneste do extrakční kolony. Kádinku vypláchněte 10 ml vody a vyplachovací vodu přeneste do kolony. 128 CS Úřední věstník Evropské unie 03/sv. 25 Ponechte kapalinu absorbovat po dobu čtyř minut. Vymyjte 2 x 80 ml dichlormethanu. Eluát zachycujte v kuželové baňce o objemu 300 ml. Odpařte eluát na 2 až 3 ml v rotační odparce na vodní lázni o teplotě 30 °C (poznámka: nenechte odpařit do sucha). Koncentrovaný zbytek přeneste Pasteurovou pipetou do trubice se stupnicí o objemu 4 ml. Baňku vypláchněte 1 ml dichlormetanu a vyplachovací tekutinu přeneste do trubice. Vzorek koncentrujte na 1 ml pod slabým proudem dusíku. V případě potřeby přeneste koncentrát do baňky automatického vzorkovače k rozboru GC/MS. F. Rozbor GC/MS a) Kalibrační křivka Do GC/MS vstříkněte 1 µl každého standardního kalibračního roztoku C(f). Nakreslete graf poměru plochy EC-PC pro odezvu iontů s m/z 62 na svislé ose a množství EC v ng/mg na vodorovné ose (100, 200, 400, 800 a 1600 ng/ml). b) Kvantifikace EC Do systému GC/MS vstříkněte 1 µl koncentrovaného extraktu připraveného podle E a vypočítejte poměr plochy EC-PC pro iont s m/z 62. Pomocí kalibrační křivky vnitřního standardu stanovte koncentraci EC (ng/ml) v extraktu. Vypočítejte koncentraci EC v zkušebním vzorku (ng/ml) tak, že vydělíte množství EC (ng) v extraktu objemem zkušebního vzorku (ml). c) Potvrzení totožnosti EC Stanovte, zda se odezvy pro ionty s m/z 62, 74 a 89 objevují během retenčního času EC. Tyto odezvy jsou typické pro hlavní fragmenty (M–C2H2)+ a (M–CH3)+ a molekulový iont (M)+. Přítomnost EC se potvrzuje, pokud relativní poměry těchto iontů jsou mezi 20 % poměrů pro standard EC. Extrakt může být nutné dále koncen- trovat za účelem dosažení dostatečné odezvy pro iont m/z 89. G. Mezilaboratorní testy Tabulka udává jednotlivé výsledky pro praktický připravený vzorek a pro oba typy vína. Cochranův test vedl k vyloučení pouze jedné dvojice výsledků, pro víno o obsahu alkoholu více než 14 % objemo- vých a pro víno o obsahu alkoholu nejvýše 14 % objemových ze dvou různých laboratoří. Relativní reprodukovatelnost (RSDR) má sklon k poklesu s tím, jak se zvyšuje koncentrace ethyl-karbamátu. Provedení metody pro určení ethyl-karbamátu EC v alkoholických nápojích pomocí GC/MS. Vzorek Zjištěný průměr EC (ng/ml) Regenerace přidaného EC (%) Vína > 14 % obj. Vína ≤ 14 % obj. 40 80 162 11 25 48 89 90 93 93 Sr 1,59 3,32 8,20 0,43 1,67 1,97 SR 4,77 7,00 11,11 2,03 2,67 4,25 RSDr (%) 4,01 4,14 5,05 3,94 6,73 4,10 RSDR (%) 12,02 8,74 6,84 18,47 10,73 8,86


title: Rozporządzenie Komisji (WE) nr 761/1999 z dnia 12 kwietnia 1999 r. zmieniające rozporządzenie (EWG) nr 2676/90 określające wspólnotowe metody analizy wina

eurovoc_concepts:
analytical chemistry
food chemistry
food inspection
wine

formats: html pdf print

text: 118 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 03/t. 25 31999R0761 L 99/4 DZIENNIK URZĘDOWY WSPÓLNOT EUROPEJSKICH 14. 4. 1999 ROZPORZĄDZENIE KOMISJI (WE) NR 761/1999 z dnia 12 kwietnia 1999 r. zmieniające rozporządzenie (EWG) nr 2676/90 określające wspólnotowe metody analizy wina KOMISJA WSPÓLNOT EUROPEJSKICH, uwzględniając Traktat ustanawiający Wspólnotę Europejską, uwzględniając rozporządzenie Rady (EWG) nr 822/87 z dnia 16 marca 1987 r. w sprawie wspólnej organizacji rynku wina (1), rozporządzeniem (WE) zmienione nr 1627/98 (2), w szczególności jego art. 74, ostatnio środki przewidziane w niniejszym rozporządzeniu są zgodne z opinią Komitetu Zarządzającego ds. Wina, PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE: a także mając na uwadze, co następuje: Artykuł 1 (EWG) nr 2676/90 (3), Załącznik do rozporządzenia Komisji ostatnio zmienionego rozporządzeniem (WE) nr 822/97 (4), określa metody analizy; metoda analizy dla kwasu D-jabłko- wego określona w rozdziale 20 okazała się być niezupełnie dokładna, dlatego rozwinięto nową, bardziej dokładną metodę; rozwinięto nową metodę dla analizy pochodnych cyjankowych, łatwiejsza w stosowaniu; nowa która jest bardziej czuła i metoda określania karbaminianu etylowego w winie została rozwinięta na poziomie międzynarodowym; te trzy metody zostały zalegalizowane zgodnie z międzynarodowo uznanymi kryteriami; stosowanie tych metod może zapewnić lepszą kontrolę autentyczności i jakości wina oraz zapobiec sporom powodowanym stosowaniem nieaktualnych budzących wątpliwości odnośnie do ich wiarygodności metod analizy; opisy nowych metod zostały zatwierdzone przez Międzynaro- dowe Biuro ds. Winorośli i Wina; należy je włączyć do niniej- szego rozporządzenia; i W Załączniku do rozporządzenia (EWG) nr 2676/90 wpro- wadza się następujące zmiany: 1) rozdział 20 (Kwas D-jabłkowy) zastępuje się załącznikiem I do niniejszego rozporządzenia; 2) rozdział 38 (Pochodne cyjankowe) zastępuje się załączni- kiem II do niniejszego rozporządzenia; 3) załącznik III do niniejszego rozporządzenia dodaje się jako rozdział 44. Artykuł 2 Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie siódmego dnia po jego opublikowaniu w Dzienniku Urzędowym Wspólnot Europej- skich. Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości Państwach Członkowskich. i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich Sporządzono w Brukseli, dnia 12 kwietnia 1999 r. W imieniu Komisji Franz FISCHLER Członek Komisji (1) Dz. U. L 84 z 27. 3. 1987, str. 1. (2) Dz. U. L 210 z 28. 7. 1998, str. 10. (3) Dz. U. L 272 z 3. 10. 1990, str. 1. (4) Dz. U. L 117 z 7. 5. 1997, str. 10. 03/t. 25 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 119 ZAŁĄCZNIK I „20. KWAS D-JABŁKOWY (metoda enzymatyczna) 1. ZASADA W obecności dehydrogenezy D-jabłczanu (D-MDH) kwas D-jabłkowy (D-jabłczan) zostaje utleniony przez dinu- kleotyd nikotyno-amidoadeninowy do szczawiooctanu. Powstały szczawiooctan rozszczepia się na pirogronian i ditlenek węgla. Ilość powstałego NADH jest proporcjonalna do stężenia kwasu D-jabłkowego i mierzy się ją z zastosowaniem długości fali 334, 340 lub 365 nm. 2. ODCZYNNIKI Skład badania dla około 30 oznaczeń: a) Butla 1 zawierająca około 30 ml roztworu składającego się z buforu Hepes [N-(2-hydroksyetyl)piperazyna-N’-2- kwas 2 etanosulfonowy], pH = 9,0 oraz stabilizatory; b) Butla 2 zawierająca około 210 mg liofilizatu NAD; c) Trzy butle 3 zawierające liofilizat D-MDH, każda około 8 jednostek. Przygotowanie roztworu 1. Użyć zawartości butli 1 nierozcieńczonej. Przed użyciem rozgrzać do 20-25 °C. 2. Rozpuścić zawartość butli 2 w 4 ml wody podwójnie destylowanej. 3. Rozpuścić zawartość jednej z butli 3 w 0,6 ml wody podwójnie destylowanej. Przed użyciem rozgrzać do 20-25 °C. Stabilność roztworów jest przechowywana w temperaturze +4 °C; jeden rok, Zawartość butli 1 jest stabilna przez co najmniej roztwór 2 jest stabilny przez trzy tygodnie, jest przechowywany w temperaturze +4 °C oraz przez dwa jeśli miesiące, jeśli jest przechowywany w temperaturze -20 °C; roztwór 3 jest stabilny przez pięć dni, jeśli jest przecho- wywany w temperaturze +4 °C. jeśli 3. APARATURA 3. 1. Spektrometr pozwalający na pomiar przy długości fali 340 nm, to jest długości fali, przy której NADH ma maksimum absorpcji. W razie braku można użyć spektrometru ze źródłem nieciągłego widma pozwalającym na pomiary przy długości fali 334 lub 365 nm. Ponieważ uwzględnia się pomiary absolutnej absorpcji (tj. nie zestaw roztworów kalibracyjnych, lecz odniesienie do współczynnika ekstynkcji NADH), należy sprawdzić skale długości fali oraz spektrum absorpcji. 3. 2. Szklane kuwety z drogą światła 1 cm (w zależności od preferencji można użyć kuwet jednorazowych). 3. 3. Mikropipety do pipetowania objętości w zakresie 0,01-2 ml. 120 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 03/t. 25 4. PRZYGOTOWANIE PRÓBKI Analizę D-jabłczanu przeprowadza się normalnie bezpośrednio na winie, bez wstępnej dekoloryzacji. Ilość D-jabłczanu w kuwecie powinna wynosić między 2 a 50 µg. Dlatego wino musi być rozcieńczone w celu otrzy- mania stężenia D-jabłczanu odpowiednio między 0,02 a 0,5 g/l (w zależności od używanego aparatu). lub 0,02 a 0,3 g/l Tabela rozcieńczania: Szacowana ilość D-jabłczanu/litr Mierzone przy: Rozcieńczenie z wodą Czynnik rozcieńczania F 340 lub 334 nm 365 nm < 0,3 g 0,3 – 3,0 g < 0,5 g 0,5 – 5,0 g __ 1 + 9 1 10 5. PROCEDURA Za pomocą spektrometru ustawionego na szerokość fali 340 nm ustalać absorpcję, używając kuwet jednocentymetro- wych, używając powietrza do ustawienia absorpcji zero (brak kuwety w ścieżce optycznej) lub używając wody. Pipeta w kuwetach: Roztwór 1 Roztwór 2 Woda podwójnie destylowana Próbka do pomiaru Odniesienie 1,00 ml 0,10 ml 1,80 ml - Badanie 1,00 ml 0,10 ml 1,70 ml 0,10 ml Zmieszać i po około sześciu minutach zmierzyć absorpcję roztworów odniesienia i roztworów do badań (A1). Dodać: Roztwór 3 Odniesienie 0,05 ml Badanie 0,05 ml Zmieszać; poczekać na zakończenie reakcji (około 20 minut) i zmierzyć absorpcje roztworu odniesienia i roztworu do badań (A2). Obliczyć różnice absorpcji (A2 - A1) dla roztworu odniesienia (∆AT) i roztworu do badań (∆AE). Na zakończenie obliczyć różnicę między tymi różnicami: ∆A = ∆AE – ∆AT. Uwaga: Czas wymagany dla zakończenia działania enzymu może być zróżnicowany w stosunku do różnych patii. Powyższy czas podany jest jedynie jako wskazówka i zaleca się, aby ustalać go dla poszczególnej partii. Kwas D-jabłkowy reaguje szybko. Enzym przekształca kwas L-winowy, jednak o wiele wolniej. Tłumaczy to niewielką reakcję poboczną, którą można skorygować za pomocą ekstrapolacji (patrz dodatek A). 03/t. 25 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 121 6. PRZEDSTAWIENIE WYNIKÓW Ogólny wzór na obliczenie stężenia w mg/l jest następujący: ·∆A C ¼ V × PM ε·d·v gdzie: V v = objętość roztworu do badań w ml (2,95 ml) = objętość próbki w ml (0,1 ml) PM = masa molekularna substancji, która ma być ustalona (dla kwasu D-jabłkowego PM = 134,09) d ε = ścieżka optyczna kuwety w cm (1 cm) = współczynnik absorpcji NADH: przy 340 nm = 6,3 (1 mmol-1 cm-1) przy 365 nm = 3,4 (1 mmol-1 cm-1) przy 334 nm = 6,18 (1 mmol-1 cm-1). Jeżeli próbka została rozcieńczona podczas jej przygotowywania, pomnożyć wynik przez współczynnik rozcień- czania. Stężenie kwasu D-jabłkowego podaje się w miligramach na litr (mg/l) bez miejsc liczb dziesiętnych. 7. DOKŁADNOŚĆ Dane szczegółowe dotyczące próby międzylaboratoryjnej odnośnie do dokładności metody streszczone są w dodatku B. Wartości otrzymane z próby międzylaboratoryjnej mogą nie być stosowalne do zakresów zagęszczenia analitu oraz parametrów statystycznych innych niż podane w dodatku B. 7. 1. Powtarzalność Absolutna różnica między dwoma indywidualnymi wynikami otrzymanymi z identycznych materii poddanych próbie z zastosowaniem tej samej aparatury, w najkrótszych okresach czasu nie przekroczy wartości powtarzal- ności r w więcej niż 5 % przypadków. r=11 mg/l. 7. 2. Odtwarzalność Absolutna różnica między dwoma niezależnymi wynikami otrzymanymi z badania przeprowadzonego na iden- tycznej materii poddanej próbie w dwóch różnych laboratoriach nie przekroczy wartości odtwarzalności R w więcej niż 5 % przypadków. R= 20 mg/l. 8. UWAGI Z uwagi na stopień dokładności tej metody wartości kwasu D-jabłkowego poniżej 50 mg/l w razie konieczności powinny być potwierdzone inną metodą analizy z zastosowaniem innej zasady pomiaru, takiej jak zasada Przyborskiego et al. (Mitteilungen Klosterneuburg 43, 1993; 215-218. 1993). Próbka wina w kuwecie nie powinna przekraczać 0,1 ml celem uniknięcia możliwego zahamowania aktywności enzy- matycznej przez polifenole. 122 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 03/t. 25 Dodatek A Postępowanie z reakcjami pobocznymi Reakcje poboczne wynikają zwykle z drugorzędnych reakcji enzymu, obecności innych enzymów w matrycy próbek lub interakcji jednego lub więcej elementów matrycy z kofaktorem reakcji enzymatycznej. W przypadku normalnej reakcji absorpcja osiąga stałą wartość po pewnym czasie, zwykle po 10–20 minutach, w zależ- ności od szybkości specyficznej reakcji enzymatycznej. Jednakże gdy występują reakcje drugorzędne, absorpcja nie osiąga wartości stałej, ale wzrasta regularnie w przedziale czasowym. Ten rodzaj procesu potocznie nazywa się „reakcją poboczną”. Gdy występują reakcje poboczne, absorpcję roztworu powinno się mierzyć w regularnych odstępach czasu (co dwie do pięciu minut) po upływie czasu koniecznego, aby roztwór mianowany osiągnął absorpcję końcową. Jeśli absorpcja wzrasta regularnie, należy wykonać pięć lub sześć pomiarów i dokonać ich ekstrapolacji za pomocą wykresu lub obli- czenia w celu ustalenia absorpcji, którą można było zaobserwować przy dodaniu ostatniego enzymu (T0). Stężenie substratu oblicza się na podstawie różnicy w ekstrapolacji absorpcji w tym czasie (Af – Ai). Rysunek 1. Reakcja poboczna 03/t. 25 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 123 Dodatek B Rodzaje próbek: Rok próby międzylaboratoryjnej: 1995 Liczba laboratoriów: 8 Liczba próbek: 5 z dodatkiem kwasu D-jabłkowego Próbka Liczba laboratoriów pozostałych po odrzuceniu laborato- riów wykazujących aberracyjne wyniki Liczba laboratoriów wykazujących aberracyjne wyniki Liczba przyjętych wyników Średnia wartość () (mg/l) Standardowe odchylenie powtarzalności (sr)(mg/l) Względne odchylenie standardowe powtarzalności (RSDr) (%) A 7 1 35 B 8 __ 41 C 7 1 35 D 8 __ 41 E 7 1 36 161,7 65,9 33,1 106,9 111,0 4,53 2,8 4,24 6,4 1,93 5,8 4,36 4,1 4,47 4,00 Granica powtarzalności (r) (mg/l) 12,7 11,9 5,4 12,2 12,5 Standardowe odchylenie odtwarzalności (sR) (mg/l) Względne odchylenie standardowe odtwarzalności (RSDR) ( %) 9,26 5,7 7,24 11 5,89 17,8 6,36 5,9 6,08 5,5 Granica odtwarzalności (R) (mg/l) 25,9 20,3 16,5 17,8 17,0 Rodzaje próbek: A: wino czerwone; B: wino czerwone; C: wino białe; D: wino białe; E: wino białe. ” 124 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 03/t. 25 ZAŁĄCZNIK II „38. POCHODNE CYJANKOWE (Uwaga: należy postępować zgodnie z zasadami bezpieczeństwa dotyczącymi używania chemikaliów, takich jak: chlora- mina T, pyridyna, cyjanek potasu, kwas solny i kwas fosforowy. Pozbywać się zużytych produktów we właściwy sposób, zgodnie z obowiązującymi przepisami prawa w zakresie ochrony środowiska. Zachować ostrożność w związku z kwasem cyjanowodorowym wydzielającym się podczas destylacji wina zakwaszonego). 1. ZASADA Całkowity wolny kwas cyjanowodorowy w winie wydziela się na drodze hydrolizy kwasowej i ulega oddzieleniu przez destylację. Po reakcji z chloraminą T i pyridyną powstały dialdehyd glutaminowy ustala się za pomocą kolorymetrii na podstawie niebieskiego zabarwienia, które dialdehyd glutaminowy daje z kwasem 1,3-dimetylo- barbiturowym. 2. APARATURA 2. 1. Aparat destylacyjny Użyć aparatu destylacyjnego określonego dla oznaczania zawartości alkoholu w winie 2. 2. Kolba okrągłodenna 500 ml o standardowych złączach szlifowych 2. 3. Łaźnia wodna kontrolowana termostatycznie przy temperaturze 20 °C 2. 4. Spektrometr pozwalający na pomiar absorpcji przy długości fali 590 nm 2. 5. Szklane naczyńka lub naczyńka jednorazowego użytku ze ścieżkami optycznymi 20 mm 3. ODCZYNNIKI 3. 1. Kwas fosforowy (H3PO4) przy 25 % (m/v) 3. 2. Roztwór chloraminy T (C7H7CINNa O2S, 3H2O) 3 % (m/v) 3. 3. Roztwór kwasu 1,3-dimetylo-barbiturowego: rozpuścić 3,658 g kwasu 1,3-dimetylo-barbiturowego (C6H8N2O3) w 15 ml pyridyny i 3 ml kwasu solnego (ρ 20 = 1,19 g/ml) oraz dodać 50 ml wody destylowanej 3. 4. Cyjanek potasu (KCN) 3. 5. Jodek potasu (KI), roztwór 10 % (m/v) 3. 6. Roztwór azotanu srebra (AgNO3), 0,1 M 4. PROCEDURA 4. 1. Destylacja Umieścić 25 ml wina, 50 ml wody destylowanej, 1 ml kwasu fosforowego (ppkt 3. 1) oraz kilka koralików szklanych w kolbie 500-mililitrowej (ppkt 2. 2). Kolbę niezwłocznie umieścić na aparacie destylacyjnym. Użyć chłodnicy w celu odprowadzenia destylatu do kolby kalibrowanej 50-mililitrowej, zawierającej 10 ml wody. Zanurzyć kolbę kalibrowaną w lodowatej wodzie. Zebrać 30–35 ml destylatu (lub całkowicie około 45 ml płynu) w kolbie kalibrowanej. Przepłukać rurkę łączącą skraplacz kilkoma mililitrami wody destylowanej, podgrzać destylat do 20 °C i napełnić do linii kalibracyjnej wodą destylowaną. 4. 2. Pomiar Wlać 25 ml destylatu do kolby stożkowej 50-mililitrowej z korkiem szklanym docieranym, dodać 1 ml roztworu chloraminy T (ppkt 3. 2) i zamknąć korkiem. Dokładnie po 60 sekundach dodać 3 ml roztworu kwasu 1,3-dimetylo-barbiturowego (ppkt 3. 3), zamknąć korkiem i pozostawić na 10 minut. Następnie wykonać pomiar absorpcji w stosunku do roztworu kontrolnego (25 ml wody destylowanej zamiast 25 ml destylatu) przy długości fali 590 nm w kuwetach o ścieżce światła 20 mm. 03/t. 25 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 125 5. OKREŚLENIE KRZYWEJ KALIBRACYJNEJ 5. 1. Argentometryczne miareczkowanie cyjanku potasu Rozpuścić około 0,2 g KCN (ppkt 3. 4), dokładnie odmierzonego, w 100 ml wody destylowanej w kolbie kali- browanej na 300 ml. Dodać 0,2 ml roztworu jodku potasu (ppkt 3. 5) i miareczkować z roztworem azotanu srebra (ppkt 3. 6) do otrzymania ustalonej barwy żółtej. Obliczyć stężenie próbki KCN, przyjmując, że 1 ml 0,1 M roztworu azotanu srebra odpowiada 13,2 mg KCN. 5. 2. Krzywa standardowa 5. 2. 1. Przygotowanie roztworów standardowych Ustaliwszy stężenie KCN zgodnie z procedurą określoną w ppkt 5. 1, przygotować roztwór mianowany zawie- rający 30 mg/l kwasu cyjanowodorowego (30 mg HCN 72,3 mg KCN). Rozcieńczyć roztwór w stosunku 1:10. Wprowadzić próbki 1,0 ml, 2,0 ml, 3,0 ml, 4,0 ml, 5,0 ml rozpuszczonego roztworu do kolb kalibrowanych 100-mililitrowych i napełnić do linii kalibracyjnej wodą destylowaną. Przygotowane roztwory zawierają odpo- wiednio 30 µg, 60 µg, 90 µg, 120 µg oraz 150 µg kwasu cyjanowodorowego na litr. 5. 2. 2. Miareczkowanie W sposób określony powyżej w ppkt 4. 1 i 4. 2 postępować z 25-mililitrowymi próbkami roztworu otrzymanego w ten sposób. Wartości uzyskane dla absorpcji w stosunku do roztworów standardowych jako funkcja odpowiadająca zawar- tości kwasu cyjanowodorowego, która powinna utworzyć prostą linię, przechodzącą przez początek układu współrzędnych. 6. PRZEDSTAWIENIE WYNIKÓW Zawartość kwasu cyjanowodorowego przedstawia się w mikrogramach na litr (µg/l) bez miejsc liczb dziesiętnych. 6. 1. Metoda obliczania Odczytać zawartość kwasu cyjanowodorowego na krzywej kalibracyjnej. Jeśli próbka była rozcieńczona, należy pomnożyć wyniki przez współczynnik rozcieńczenia. Powtarzalność (r) i odtwarzalność (R) Wino białe = r = 3,1 µg/l lub w przybliżeniu 6 % · xi R = 12 µg/l lub w przybliżeniu 25 % · xi Wino czerwone = r = 6,4 µg/l lub w przybliżeniu 6 % · xi r = 23 µg/l lub w przybliżeniu 6 % · xi xi xi xi = średnie stężenie HCN w winie = 48,4 µg/l dla wina białego = 80,5 µg/l dla wina czerwonego. ” 126 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 03/t. 25 ZAŁĄCZNIK III 44. OKREŚLENIE KARBAMINIANU ETYLU W WINIE: METODA SELEKTYWNEGO WYKRYWANIA PRZY ZASTOSOWANIU CHROMATOGRAFII GAZOWEJ/SPEKTROMETRII MASOWEJ (Stosowana do określania karbaminianu etylu dla stężeń między 10 a 200 µg/l) (Uwaga: postępować zgodnie z zasadami bezpieczeństwa dotyczącymi użycia takich chemikaliów, jak: alkohol etylowy, aceton oraz produkty rakotwórcze (karbaminian etylu oraz dichlorometan). Pozbywać się rozpuszczalników we właściwy sposób, zgodnie z obowiązującymi przepisami prawa w zakresie ochrony środowiska). A. Zasada Karbaminian propylu dodaje się do próbki jako standard wewnętrzny, roztwór rozcieńcza się wodą i umieszcza w kolumnie ekstrakcyjnej fazy stałej 50 ml. Karbominian etylowy i karbominian propylowy są eluowane dichlorome- tanem. Eluat ulega stężeniu w obrotowej wyparce próżniowej. Stężenie jest analizowane przy użyciu chromatografii gazowej (GC). Wykrywanie w zastosowaniu spektrometrii masowej z użyciem fragmentometrii w trybie SIM (monitorowanie wybranych jonów). B. Aparatura i warunki chromatograficzne (przykład) a) Chromatogram gazowy/spektrometr masowy (GC/MS) i, w razie konieczności, filtr próbki oraz system przetwa- rzania danych lub równoważnik Kolumna kapilarna kwarcowa 30 m (*) × 0,25 mm średnica wewnętrzna, 0,25 µg Carbowax 20 M Operacja: wtryskiwacz 180 °C, przewodnik helowy 1 ml/minutę przy 25 °C, wtrysk bezrozlewczy Temperatura programu: 40 °C przez 0,75 minuty, wzrastająca następnie o 10 C/minutę, aż do 60 °C, potem o 3 °C/minutę aż do 150 °C (**), wzrastająca do 220 °C i utrzymująca się przez 4,25 minuty. Charakterystyczny czas retencji karbaminianu etylu wynosi 23-27 minut, karbaminianu propylowego 27-31 minut. Połączenie chromatogramu gazowego/spektrometru (GC/MS): linia przesyłowa 220 °C. Parametry spektrometru masowego ustawiane ręcznie z perfluorotributylaminą i optymalizowany dla niższej czułości masowej, sposób akwizycji SIM, opóźnienie rozpuszczalnika i początek zbierania danych 22 minuty, magazynowanie danych/jon 100 ms. b) Obrotowa wyparka próżniowa lub system koncentracyjny podobny do duńskiego Kuderna. (Uwaga: stopień odzysku karbaminianu etylowego z próbki do badań, pkt C lit. g), musi wynosić między 90 a 110 % w czasie trwania procesu. ) c) Kolba – gruszkowa, 300 ml, pojedynczy korek szklany d) Próbówka zagęszczająca – 4 ml, z podziałką, z połączeniem pokrytym teflonem i korkiem C. Odczynniki a) Aceton – jakość LC (Uwaga: odnośnie do każdej partii przed użyciem GC/MS sprawdzić, czy nie są wykrywalne jony m/z 62, 74 i 89. ) b) Dichlorometan (Uwaga: dokonać analizy każdej partii przed użyciem w GC/MS po stężeniu zwiększonym 200-krotnie, aby sprawdzić, czy nie są wykrywalne jony m/z 62, 74 i 89. ) c) Alkohol etylowy – bezwodny (*) Dla określonych szczególnie bogatych win użycie kolumny kapilarnej 50 m. (**) Dla określonych szczególnie bogatych win może być konieczne zastosowanie programu temperatury 2 °C/minutę. 03/t. 25 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 127 d) Karbominian etylu (EC), roztwory standardowe 1. Roztwór podstawowy – 1,00 mg/ml. Odważyć 100 mg EC (czystość 99 %) w kolbie pomiarowej na 100 ml i rozcieńczyć acetonem. 2. Standardowy roztwór roboczy – 10,0 µg/ml. Przenieść 1 ml roztworu podstawowego do kolby pomiarowej na 100 ml i rozcieńczyć acetonem dodanym do poziomu cechy. e) Karbaminian propylu (PC), roztwory standardowe 1. Roztwór podstawowy – 1,00 mg/ml. Odważyć 100 mg PC (odczynnik czysty do analizy) w kolbie pomia- rowej 100 ml i rozcieńczyć acetonem dodanym do poziomu cechy. 2. Standardowy roztwór roboczy – 10,0 µg/ml. Przenieść 1 ml roztworu podstawowego PC do kolby pomia- rowej 100 ml i rozcieńczyć acetonem dodanym do poziomu cechy. 3. Roztwór wzorca wewnętrznego PC – 400 ng/ml. Przenieść 4 ml roztworu podstawowego PC do kolby pomiarowej na 100 ml i rozcieńczyć wodą do poziomu cechy. f) Roztwory kalibrowane standardowo EC-PC Rozcieńczyć standardowy roztwór roboczy EC lit. d) pkt 2 oraz standardowy roztwór roboczy PC lit. e) pkt 2 z użyciem dichlorometanu w celu uzyskania: 1) (100 ng EC i 400 ng PC)/ml; 2) (200 ng EC i 400 ng PC)/ml; 3) (400 ng EC i 400 ng PC)/ml; 4) (800 ng EC i 400 ng PC)/ml; 5) (1600 ng EC i 400 ng PC)/ml; g) Próbka do badań – 100 ng EC/ml w 40 % alkoholu etylowego Przenieść 1 ml standardowego roztworu roboczego EC, lit. d) pkt 2, do kolby pomiarowej na 100 ml i rozcień- czyć 40-procentowym alkoholem etylowym dodanym do poziomu cechy. h) Kolumna ekstrakcyjna fazy stałej – materiał jednorazowy, paczkowany z ziemią okrzemkową, objętość 50 ml Uwaga: Przed analizą sprawdzić stopień odzyskania EC i PC dla każdej partii kolumn ekstrakcyjnych oraz czy nie są wykrywalne jony m/z 62,74 i 89. Przygotować 100 ng EC/ml próbki do badań lit. g). Dokonać analizy 5,00 ml próbki do badań według opisu w pkt D lit. a), pkt E i F. Odzysk 90-110 ng substancji EC/ml jest wyni- kiem zadowalającym. Absorbenty, których średnica cząstek jest nieregularna, mogą doprowadzić do zwolnienia przepływu, co wpływa na odzysk EC i PC. Jeśli po kilku próbach nie można uzyskać wartości próbki do badań 90-110 %, należy zmienić kolumnę lub użyć skorygowanej krzywej kalibracyjnej odzysku dla określenia ilościo- wego EC. W celu uzyskania skorygowanej krzywej kalibracyjnej należy przygotować roztwory standardowe zgodnie z opisem w lit. f), z użyciem 40-procentowego alkoholu etylowego zamiast dichlorometanu. Dokonać analizy 1 ml standardowego roztworu kalibracyjnego zgodnie z opisem w pkt D, E i F. Ustalić nową krzywą kalibracyjną z użyciem stosunku EC/PC wyekstrahowanych standardów. D. Przygotowanie próbki do badań Umieścić następujące objętości materiałów do badania w dwóch oddzielnych zlewkach na 100 ml: a) wina o zawartości alkoholu ponad 14 %: 5,00 ± 0,01 ml; b) wina o maksymalnej zawartości alkoholu 14 %: 20,00 ± 0,01 ml. Do każdej zlewki dodać 1 ml roztworu wzorca wewnętrznego PC pkt C lit. e) pkt 3 i wodę w celu otrzymania całko- witej objętości 40 ml (lub 40 g). E. Ekstrakcja Ekstrakcję należy przeprowadzać pod kapturem ekstraktora, przy odpowiedniej wentylacji. Przenieść próbkę przygotowaną w pkt D do kolumny ekstrakcyjnej. Przepłukać zlewkę 10 ml wody i przenieść wodę płuczącą do kolumny. 128 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 03/t. 25 Pozostawić ciecz do absorpcji na kilka minut. Eluować z użyciem 2 × 80 ml dichlorometanu. Zebrać eluat w kolbie stożkowej na 300 ml. Eluować 2-3 ml w obrotowej wyparce łaźni wodnej przy 30 °C. (Uwaga: nie dopuścić do zagotowania na sucho. ) Przenieść stężoną pozostałość do rurki z podziałką 4 ml z użyciem pipety Pasteura. Przepłukać kolbę 1 ml dichlorometanu i przenieść ciecz płuczącą do rurki. Stężyć próbkę do 1 ml pod słabym stru- mieniem nitrogenu. W razie konieczności przenieść koncentrat do kolby do automatycznego pobierania próbek dla analizy GC/MS. F. Analiza GC/MC a) Krzywa odwzorowania Wstrzyknąć 1 µl każdego standardowego roztworu kalibracji pkt C lit. f) do GC/MS. Narysować wykres pola stosunku EC-PC dla obecności jonu m/z 62 na pionowej osi oraz ilość EC w ng/ml na osi poziomej (100, 200, 400, 800, 1600 ng/ml). b) Kwantyfikacja EC Wstrzyknąć 1 µl stężonego ekstraktu przygotowanego w pkt E do systemu GC/MS i obliczyć pole stosunku EC/ PC dla obecności jonu m/z 62. Ustalić stężenie EC (ng/ml) w ekstrakcie z użyciem krzywej odwzorowania stan- dardów wewnętrznych. Obliczyć stężenie EC w próbce do badań (ng/ml), dzieląc ilość EC (ng) w ekstrakcie przez objętość próbki do badań (ml). c) Potwierdzenie tożsamości EC Ustalić, czy obecność jonów m/z 62, 74 i 89 odnotowuje się w okresie retencji EC. Obecności te są cechami głównych fragmentów odpowiednio (M-C2H2)+ i (M-CH3)+ i jonu cząsteczkowego (M)+. Obecność EC jest potwier- dzona, jeśli względne stosunki tych jonów mieszczą się w obrębie 20 % stosunków dla standardu EC. Może zaistnieć potrzeba dalszego stężenia ekstraktu w celu uzyskania wystarczającej obecności jonu m/z 89. G. Zbiorcza analiza Tabela pokazuje indywidualne wyniki do przygotowania próbki rozproszonej dla obydwu rodzajów wina. Badanie Cochrana doprowadziło do eliminacji jedynie jednej pary wyników, dla wina o zawartości alkoholu powyżej 14 % i dla wina o zawartości alkoholu wynoszącej 14 % lub mniej, z dwóch różnych laboratoriów. Względna odtwarzalność (RSDR) wykazuje tendencje do obniżania się przy wzroście stężenia karbaminianu etylu. Przedstawienie metody dla określenia karbaminianu etylu EC w napojach alkoholowych metodę GC/MS Próbka Średnia ilość wykrytego EC (ng/ml) Regeneracja dodanego EC (%) Sr SR Wina > 14 % vol Wina 14 % vol 40 80 162 11 25 48 89 90 93 93 1,59 3,32 8,20 0,43 1,67 1,97 4,77 7,00 11,11 2,03 2,67 4,25 RSDr (%) 4,01 4,14 5,05 3,94 6,73 4,10 RSDR (%) 12,02 8,74 6,84 18,47 10,73 8,86


title: Πρόταση ΚΑΝΟΝΙΣΜΌΥ ΤΟΥ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟΥ που τροποποιεί τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1868/94 για την καθιέρωση καθεστώτος ποσοστώσεων για την παραγωγή αμύλου γεωμήλων

eurovoc_concepts:
agricultural guidance
agricultural quota
marketing year
minimum price
potato
starch

formats: html pdf

text: ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΤΩΝ ΕΥΡΩΠΑΪΚΩΝ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ Βρυξέλλες , 12. 04. 1999 λικό τ COM(1999)173 99/0088 (CNS) Πρόταση ΚΑΝΟΝΙΣΜΌΥ ΤΟΥ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟΥ που τροποποιεί τον κανονισµό ΕΚ ) καθεστώτος ποσοστώσεων για την παραγωγή αµύλου γεωµήλων για την καθιέρωση. 1868/94 αριθ ( υποβληθείσα από την Επιτροπή ( ) e ΑΙΤΙΟΛΟΓΙΚΗ ΕΚΘΕΣΗ Ο συµβιβασµός του Υπουργείου Γεωργίας για το Πρόγραµµα ∆ράσης 2000 προβλέπει αύξηση της αντισταθµιστικής πληρωµής για το άµυλο γεωµήλων προς εξισορρόπηση της µείωσης της ποσόστωσης το Συµβούλιο κάλεσε την Επιτροπή να υποβάλει πρόταση για µείωση των ποσοστώσεων αµύλου γεωµήλων Η παρούσα πρόταση πρέπει να εγκριθεί ταυτόχρονα µε τις τροποποιήσεις του κανονισµού το επίπεδο των ) προαναφερόµενων αντισταθµιστικών πληρωµών Για το σκοπό αυτό , ο οποίος καθορίζει. 1766/92 αριθ ΕΚ (. 2 Πρόταση ΚΑΝΟΝΙΣΜΌΥ ΤΟΥ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟΥ που τροποποιεί τον κανονισµό ΕΚ ) καθεστώτος ποσοστώσεων για την παραγωγή αµύλου γεωµήλων για την καθιέρωση. 1868/94 αριθ ( ΤΟ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟ ΤΗΣ ΕΥΡΩΠΑΪΚΗΣ ΕΝΩΣΗΣ , Έχοντας υπόψη : τη συνθήκη για την ίδρυση της Ευρωπαϊκής Κοινότητας και ιδίως τα άρθρα και 42 43, την πρόταση της Επιτροπής 1, τη γνώµη του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου 2, τη γνώµη της Οικονοµικής και Κοινωνικής Επιτροπής 3, Εκτιµώντας : ότι το άρθρο ης Ιουλίου (1) του κανονισµού του Συµβουλίου της 4 2 ΕΚ όπως τροποποιήθηκε τελευταία από τον κανονισµό 1994, ) καθορίζει τις ποσοστώσεις αµύλου γεωµήλου για τα κράτη µέλη. 1868/94 ΕΚ ( αριθ ) ( 27 αριθ παραγωγής για τις περιόδους εµπορίας. 1284/985 1998/1999, 1999/2000 2000/2001· και (2) ) ( 2 αριθ παράγραφος τροποποιήθηκε του κανονισµού ΕΟΚ τελευταία από τον κανονισµό του 8 ΕΚ όπως ) καθορίζει το ποσό της αντισταθµιστικής πληρωµής για τους ότι το ότι το άρθρο Συµβουλίου 6, αριθ. /19997 παραγωγούς γεωµήλων που προορίζονται για την παρασκευή αµύλου · ποσό αυτό αυξήθηκε από το Συµβούλιο για την περίοδο εµπορίας καθώς και για τις επόµενες περιόδους εµπορίας , ποσοστώσεις που καθορίζονται από τον κανονισµό κράτη µέλη που έχουν ποσόστωση µεγαλύτερη από το 2000/2001 5,74% κράτη µέλη που έχουν ποσόστωση µικρότερη από το µειωθεί κατά 2,81% και η ισχύουσα ποσόστωση για τα τόνους πρέπει να 2000/2001 υπό τον όρο ότι µειώνονται οι για τα ΕΚ ( 100 000 2001/2002, και κατά. 1766/92 (. 1868/94 τόνους κατά και κατά αριθ το το ) 100 000 2001/2002· 1,41% 2000/2001 2,87% 1 2 3 4 5 6 7 ΕΕ ΕΕ ΕΕ ΕΕ ΕΕ ΕΕ ΕΕ σ σ σ της της της της της της της C … C … C … L 197 L 178 L 181 L …. 1999,. 1999,. 1999,. σ 30. 7. 1994, σ 23. 6. 1998, σ 1. 7. 1992, σ. 1999,. 4. 3. 21 3 (3) 2000/2001 2001/2002· ότι πρέπει να τροποποιηθούν οι ποσοστώσεις που καθιερώθηκαν για την περίοδο εµπορίας και να καθοριστούν οι ποσοστώσεις για την περίοδο ότι τα κράτη µέλη παραγωγής πρέπει να κατανείµουν τις εµπορίας µεταξύ όλων των ποσοστώσεις τους για την περίοδο 2001/2002 των υφιστάµενων βιοµηχανιών που παράγουν άµυλο γεωµήλων βάσει ποσοστώσεων για την περίοδο εµπορίας ότι πρέπει να καταστεί σαφές 1999/2000· ότι οι ποσότητες που χρησιµοποιούνται καθ επιµέρους υπέρβαση των ’ ποσοστώσεων κατά τη διάρκεια της περιόδου εµπορίας θα µειωθούν κατά την περίοδο εµπορίας σύµφωνα µε το άρθρο παράγραφος 2000/2001 και 1999/2000 6 2· 2000/2001 (4) ότι στο τέλος της περιόδου η Επιτροπή θα υποβάλει έκθεση στο Συµβούλιο για τη χορήγηση κατανοµές των ποσοστώσεων συνοδευόµενη εάν είναι αναγκαίο , , ότι στις προτάσεις αυτές θα λαµβάνονται υπόψη από κατάλληλες προτάσεις · πιθανές αλλαγές της αντισταθµιστικής πληρωµής , ΕΞΕ∆ΩΣΕ ΤΟΝ ΠΑΡΟΝΤΑ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟ : Άρθρο 1 αριθ ). 1868/94 τροποποιείται ως εξής : Το άρθρο 2 του κανονισµού ΕΚ ( και 1. 2. Στις παραγράφους 1 διαγράφονται οι αναφορές στην περίοδο εµπορίας 2, 2000/2001. Προστίθενται οι ακόλουθες παράγραφοι : "3. Κατανέµονται ποσοστώσεις για την παραγωγή αµύλου γεωµήλου , περιόδους εµπορίας ορίων και για τα ακόλουθα κράτη µέλη παραγωγής για τις εντός των ακόλουθων 2001/2002, 2000/2001 και : ∆ανία Γερµανία Ισπανία Γαλλία Κάτω Χώρες Αυστρία Φινλανδία Σουηδία ΣΥΝΟΛΟ 2000/2001 2001/2002 τόνοι τόνοι τόνοι τόνοι τόνοι τόνοι τόνοι τόνοι τόνοι 173 439 676 680 1 972 273 595 523 161 48 409 53 980 63 001 1 814 237 τόνοι τόνοι τόνοι τόνοι τόνοι τόνοι τόνοι τόνοι τόνοι 168 215 656 298 1 943 265 354 507 403 47 691 53 178 62 066 1 762 148 4. Σε κάθε κράτος µέλος παραγωγής κατανέµεται η ποσόστωση που µεταξύ των βιοµηχανιών παραγωγής αναφέρεται στην παράγραφο 3 4 γεωµήλου για να τη χρησιµοποιήσουν κατά τις περιόδους εµπορίας ανάλογα µε την επιµέρους ποσόστωση που και 2000/2001 ήταν διαθέσιµη για κάθε βιοµηχανία για την περίοδο εµπορίας πριν εφαρµοσθεί ενδεχόµενη διόρθωση της παραγράφου 2001/2002 του άρθρου 1999/2000 2 6. Οι επιµέρους ποσοστώσεις για κάθε βιοµηχανία για την περίοδο εµπορίας προσαρµόζονται για να ληφθεί υπόψη τυχούσα ποσότητα που 2000/2001 έχει χρησιµοποιηθεί επιπλέον της ποσόστωσης κατά τη διάρκεια της περιόδου εµπορίας σύµφωνα µε το άρθρο παράγραφος 1999/2000, 6 2. " Άρθρο 2 του κανονισµού αριθ ΕΚ ) (. 1868/94 3 αντικαθίσταται από το ακόλουθο Το άρθρο κείµενο : Άρθρο 3 " 1. 2. 3. Η Επιτροπή υποβάλλει στο Συµβούλιο , αργότερο και στη συνέχεια ανά τριετία , , συνοδευόµενη ποσόστωσης στην Κοινότητα , κατάλληλες προτάσεις. αλλαγές της αντισταθµιστικής πληρωµής του αµύλου γεωµήλων καθώς και της αγοράς αµύλων γενικότερα. στις το Οκτωβρίου 2001 έκθεση για τη χορήγηση της από τις , Στην έκθεση αυτή λαµβάνονται υπόψη οι πιθανές καθώς και η εξέλιξη της αγοράς εν ανάγκη 31 , , Το Συµβούλιο , ∆εκεµβρίου αποφασίζοντας βάσει του άρθρου στις , κατανέµει 31 την ποσόστωση µεταξύ των κρατών µελών βάσει της έκθεσης που για να την χρησιµοποιήσουν κατά τις αναφέρεται στην παράγραφο ακόλουθες περιόδους εµπορίας και στη συνέχεια ανά τριετία , το αργότερο , της Συνθήκης 2001 43 Τα κράτη µέλη ανά τριετία χορήγησης των ποσοστώσεων για τις επόµενες τρεις περιόδους εµπορίας και στη συνέχεια κοινοποιούν στα ενδιαφερόµενα πρόσωπα τις λεπτοµέρειες το αργότερο , 2002 στις 31 , ,. " 1,. Ιανουαρίου Άρθρο 3 Ο παρών κανονισµός αρχίζει να ισχύει την εποµένη της δηµοσίευσής του στην Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων Ο παρών κανονισµός εφαρµόζεται από την 1 Ο παρών κανονισµός είναι δεσµευτικός ως προς όλα τα µέρη του και ισχύει άµεσα σε κάθε κράτος µέλος 2000. η Ιουλίου. Βρυξέλλες , Για το Συµβούλιο Ο Πρόεδρος 5 ∆ΗΜΟΣΙΟΝΟΜΙΚΟ ∆ΕΛΤΙΟ 1. 2. 3. 4. 5. ΚΟΝ∆ΥΛΙ : B1-1021 ΟΝΟΜΑΣΙΑ ΤΟΥ ΜΕΤΡΟΥ : Πρόταση κανονισµού του Συµβουλίου που τροποποιεί τον κανονισµό την παραγωγή αµύλου γεωµήλων. Άρθρα ΝΟΜΙΚΗ ΒΑΣΗ και της συνθήκης. : 42 43 ΣΤΟΧΟΙ ΤΟΥ ΜΕΤΡΟΥ ΠΙΣΤΩΣΕΙΣ εκατ : 205. EUR ΕΚ ( ) αριθ για την καθιέρωση ποσοστώσεων για. 1868/94 : Μείωση των ποσοστώσεων αµύλου γεωµήλων για τις περιόδους εµπορίας του ποσού της πριµοδότησης των παραγωγών για την περίοδο εµπορίας συµφωνία του Συµβουλίου τον Μάρτιο και δεδοµένης της αύξησης 2000/2001 2000/2001 2001/2002, και επόµενες , όπως προέκυψε από τη ∆ΗΜΟΣΙΟΝΟΜΙΚΕΣ ΕΠΙΠΤΩΣΕΙΣ 1999. ∆ΑΠΑΝΕΣ ΠΟΥ ΒΑΡΥΝΟΥΝ ΠΕΡΙΟ∆ΟΣ ΜΗΝΩΝ 12 ΤΡΕΧΟΝ ΟΙΚΟΝ. ΕΤΟΣ ΕΠΟΜΕΝΟ ΟΙΚΟΝΟΜ ΕΤΟΣ εκατ (. EUR) εκατ (1999) (. EUR). (2000) εκατ (. EUR) 5. 0 - - - ΕΣΟ∆Α 5. 1 - - ΤΟΝ ΠΡΟΫΠΟΛΟΓΙΣΜΟ ΤΩΝ ΕΚ ΕΠΙΣΤΡΟΦΕΣ ( ΤΟΥΣ ΕΘΝΙΚΟΥΣ ΠΡΟΫΠΟΛΟΓΙΣΜΟΥΣ ΤΟΥΣ ΑΛΛΟΥΣ ΤΟΜΕΙΣ ΠΑΡΕΜΒΑΣΕΙΣ ) / Ι∆ΙΟΙ ΠΟΡΟΙ ΤΩΝ ΕΚ ∆ΑΣΜΟΙ ΕΙΣΦΟΡΕΣ ( / ΣΤΟ ΕΘΝΙΚΟ ΕΠΙΠΕ∆Ο ) - - - - ΠΡΟΒΛΕΨΕΙΣ ∆ΑΠΑΝΩΝ ΠΡΟΒΛΕΨΕΙΣ ΕΣΟ∆ΩΝ ΤΡΟΠΟΣ ΥΠΟΛΟΓΙΣΜΟΥ : ΒΛΕΠΕ ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ 2001 - 7,8 - 2002 - 15,6 - 2003 2004 - - - - ∆ΥΝΑΤΗ ΧΡΗΜΑΤΟ∆ΟΤΗΣΗ ΜΕ ΠΙΣΤΩΣΕΙΣ ΕΓΓΕΓΡΑΜΜΕΝΕΣ ΣΤΟ ΣΧΕΤΙΚΟ ΚΕΦΑΛΑΙΟ ΤΟΥ ΥΠΟ ΕΚΤΕΛΕΣΗ ΠΡΟΫΠΟΛΟΓΙΣΜΟΥ ∆ΥΝΑΤΗ ΧΡΗΜΑΤΟ∆ΟΤΗΣΗ ΜΕ ΜΕΤΑΦΟΡΑ ΜΕΤΑΞΥ ΚΕΦΑΛΑΙΩΝ ΤΟΥ ΥΠΟ ΕΚΤΕΛΕΣΗ ΠΡΟΫΠΟΛΟΓΙΣΜΟΥ ΑΝΑΓΚΗ ΣΥΜΠΛΗΡΩΜΑΤΙΚΟΥ ΠΡΟΫΠΟΛΟΓΙΣΜΟΥ ΠΙΣΤΩΣΕΙΣ ΠΟΥ ΠΡΕΠΕΙ ΝΑ ΕΓΓΡΑΦΟΥΝ ΣΤΟΥΣ ΜΕΛΛΟΝΤΙΚΟΥΣ ΠΡΟΫΠΟΛΟΓΙΣΜΟΥΣ ΝΑΙ ΟΧΙ / ΝΑΙ ΟΧΙ ΝΑΙ ΝΑΙ / / / ΟΧΙ ΟΧΙ 5. 0. 1 5. 1. 1 5. 2 6. 0 6. 1 6. 2 6. 3 ΠΑΡΑΤΗΡΗΣΕΙΣ : 6 ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ Η δηµοσιονοµική επίπτωση της πρότασης υπολογίζεται σε σχέση µε τις ισχύουσες σήµερα ποσοστώσεις , και λαµβάνοντας υπόψη τα ποσά της πριµοδότησης που προβλέπονται για την περίοδο εµπορίας επόµενες καθώς και µε τα συµπεράσµατα του , Ευρωπαϊκού Συµβουλίου στις σύµφωνα µε το συµβιβασµό του Συµβουλίου στις 2000/2001 11. 3. 1999 24 – 25. 3. 1999. ∆ηµοσιονοµικό έτος Ισχύουσες σήµερα ποσοστώσεις τόνοι Ποσό της ενίσχυσης στον παραγωγό Ποσό της πριµοδότησης στη βιοµηχανία Συνολικό ποσό της ενίσχυσης ∆απάνες EUR/ EUR/ EUR/ εκατ τόνοι τόνοι τόνοι. EUR Νέες ποσοστώσεις τόνοι 2001 2002 A 1 864 304 1 864 304 B C D = B + C E = A x D 98,74 22,25 120,99 226 110,54 22,25 132,79 248 F 1 814 237 1 762 148 Ποσό της ενίσχυσης στον παραγωγό Ποσό της πριµοδότησης στη βιοµηχανία Συνολικό ποσό της ενίσχυσης ∆απάνες ∆ιακύµανση εκατ EUR/ EUR/ EUR/ εκατ τόνοι τόνοι τόνοι. EUR G H I = G + H J = F x I 98,74 22,25 120,99 220. EUR K = J - E - 6,1 110,54 22,25 132,79 234 - 13,6 Εξοικονόµηση επί των επιστροφών στην παραγωγή Μείωση της ποσόστωσης Εκτιµώµενη επιστροφή Σύνολο τόνοι τόνοι EUR/ εκατ. EUR L = F - A M N = L x M - 50 067 34,66 - 1,74 - 102 156 19,78 - 2,02 Συνολικός αντίκτυπος του µέτρου εκατ. EUR O = K + N - 7,8 - 15,6 7


title: Komisjoni otsus, 12. aprill 1999, integraalteenuste digitaalvõrgu (ISDN) ühise tehnilise normi kohta; 3,1 kHz telefoniteenus, telefoniaparaatide ühendamisnõuded (2. väljaanne) (teatavaks tehtud numbri K(1999) 875 all)EMPs kohaldatav tekst.

eurovoc_concepts:
computer terminal
harmonisation of standards
public service
systems interconnection
technical regulations
telephone

text: 10 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 31999D0304 6. 5. 1999 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA L 118/60 KOMISJONI OTSUS, 12. aprill 1999, integraalteenuste digitaalvõrgu (ISDN) ühise tehnilise normi kohta; 3,1 kHz telefoniteenus, telefoniaparaatide ühendamisnõuded (2. väljaanne) (teatavaks tehtud numbri K(1999) 875 all) (EMPs kohaldatav tekst) (1999/304/EÜ) EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, 2. Käesoleva otsusega kehtestatakse ühine tehniline norm, mis käsitleb integraalteenuste digitaalvõrguga (ISDN) ühendamiseks mõeldud ja 3,1 kHz telefoniteenust võimaldavate lõppseadmete ühendamisnõudeid. võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. veeb- ruari 1998. aasta direktiivi 98/13/EÜ telekommunikatsiooni- võrgu lõppseadmete ja satelliitside maajaamaseadmete kohta, sealhulgas nende nõuetekohasuse vastastikuse tunnustamise koh- ta, (1) eriti selle artikli 7 lõike 2 teist taanet, ning arvestades, et: (1) (2) (3) (4) (5) komisjon on vastu võtnud meetmed selliste lõppseadmete tüübi kindlaksmääramise kohta, mille jaoks nõutakse ühist tehnilist normi, ning selgituse kõnealuse normi reguleeri- misala kohta artikli 7 lõike 2 esimese taande kohaselt; tuleks vastu võtta vastavad ühtlustatud standardid või nende osad, millega rakendatakse ühisteks tehnilisteks nor- mideks muudetavaid olulisi nõudeid; tootjate turulepääsu järjepidevuse tagamiseks on vaja sise- riiklike tüübikinnituseeskirjade kohaselt kinnitatud sead- mete puhul üleminekukorda; ettepanek on esitatud telekommunikatsiooniseadmete kin- nitamise komiteele (ACTE) kooskõlas artikli 29 lõikega 2; käesoleva otsusega vastuvõetav ühine tehniline norm on kooskõlas ACTE arvamusega, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE: Artikkel 1 1. Käesolevat otsust kohaldatakse üldkasutatava telekommuni- katsioonivõrguga ühendatavate lõppseadmete suhtes, mis kuulu- vad artikli 2 lõikes 1 määratletud ühtlustatud standardi reguleeri- misalasse. Artikkel 2 1. Ühine tehniline norm sisaldab asjaomase standardiorganisat- siooni koostatud ühtlustatud standardeid ja rakendab kohaldata- vuse piires direktiivi 98/13/EÜ artikli 5 punktis g nimetatud olu- lisi nõudeid. Viide standardile on esitatud lisas. 2. Käesoleva otsuse reguleerimisalasse kuuluvad lõppseadmed on kooskõlas lõikes 1 nimetatud ühise tehnilise normiga ning vasta- vad direktiivi 98/13/EÜ artikli 5 punktides a ja b nimetatud olu- listele nõuetele ja kõigis muudes kohaldatavates direktiivides, eel- kõige direktiivides 73/23/EMÜ (2) ja 89/336/EMÜ (3) sätestatud nõuetele. Artikkel 3 Käesoleva otsuse artikli 1 lõikes 1 osutatud lõppseadmete puhul kasutavad direktiivi 98/13/EÜ artiklis 10 nimetatud menetlusi teostama määratud lisas nimetatud ühtlustatud standardit või tagavad selle kasutamise käesoleva otsuse jõustumise ajaks. teavitatud asutused Artikkel 4 1. Otsus 95/526/EÜ tunnistatakse kehtetuks kolme kuu möödu- misel käesoleva otsuse vastuvõtmisest. 2. Otsuse 95/526/EÜ kohaselt kinnitatud lõppseadmeid võib jät- kuvalt siseriiklikule turule viia ja kasutusele võtta. (1) EÜT L 74, 12. 3. 1998, lk 1. (2) EÜT L 77, 26. 3. 1973, lk 29. (3) EÜT L 139, 23. 5. 1989, lk 19. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 11 Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele. Artikkel 5 Brüssel, 12. aprill 1999 Komisjoni nimel komisjoni liige Martin BANGEMANN 12 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd LISA Otsuse artiklis 2 viidatakse järgmisele ühtlustatud standardile: Viide kohaldatavale ühtlustatud standardile Integrated services digital network (ISDN); telephony 3,1 kHz teleservice; Attachment requirements for handset ter- minals [Integraalteenuste digitaalvõrk (ISDN); 3,1 kHz telefoniteenus; telefoniaparaatide ühendamisnõuded] ETSI Euroopa Telekommunikatsiooni Standardiinstituut ETSI sekretariaat TBR8 — oktoober 1998 (eessõna välja arvatud) Lisateave Euroopa Telekommunikatsiooni Standardiinstituut on tunnustatud direktiiviga 98/34/EÜ (1). Eespool nimetatud ühtlustatud standard on koostatud nõukogu direktiivis 98/34/EÜ sätestatud asjaomase korra koha- selt. Eespool nimetatud ühtlustatud standardi tervikteksti võib saada järgmistelt aadressidelt: Euroopa Telekommunikatsiooni Standardiinstituut, 650, route des Lucioles, F-06921 Sophia Antipolis Cedex või Euroopa Ühenduste Komisjon, DGXIII/A/2 - (BU 31, 1/7), Rue de la Loi/Wetstraat 200, B-1049 Brussels, või muult organisatsioonilt, kes vastutab ETSI standardite kättesaadavaks muutmise eest; selliste organisatsioonide nimekiri on Internetis aadressil www. ispo. cec. be. (1) EÜT L 204, 21. 7. 1998, lk 37


title: 1999/304/CE: Decisão da Comissão, de 12 de Abril de 1999, relativa a um regulamento técnico comum respeitante à rede digital com integração de serviços (RDIS); teleserviço de telefonia de 3,1 kHz, requisitos de ligação para terminais com microtelefone (edição 2) [notificada com o número C(1999) 875] (Texto relevante para efeitos do EEE)

text: L 118/60 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 6. 5. 1999 DECIS(cid:212)O DA COMISS(cid:212)O de 12 de Abril de 1999 relativa a um regulamento t(cid:130)cnico comum respeitante (cid:133) rede digital com inte- gra(cid:135)(cid:209)o de servi(cid:135)os (RDIS); teleservi(cid:135)o de telefonia de 3,1 kHz, requisitos de liga(cid:135)(cid:209)o para terminais com microtelefone (edi(cid:135)(cid:209)o 2) [notificada com o n(cid:156)mero C(1999) 875] (Texto relevante para efeitos do EEE) (1999/304/CE) A COMISS(cid:212)O DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, Tendo em conta a Directiva 98/13/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 12 de Fevereiro de 1998, relativa aos equipamentos terminais de telecomunica(cid:135)(cid:210)es e aos equipamentos das esta(cid:135)(cid:210)es terrestres de comuni- ca(cid:135)(cid:209)o via sat(cid:130)lite, incluindo o reconhecimento m(cid:156)tuo da sua conformidade (1), nomeadamente o n. o 2, segundo travess(cid:209)o, do seu artigo 7. o, (1) (2) (3) (4) (5) Considerando que a Comiss(cid:209)o adoptou a medida que identifica o tipo de equipamento terminal de telecomunica(cid:135)(cid:210)es para o qual (cid:130) necess(cid:145)rio um regulamento t(cid:130)cnico comum, bem como a corres- pondente declara(cid:135)(cid:209)o relativa ao (cid:131)mbito, em confor- midade com o n. o 2, primeiro travess(cid:209)o, do artigo 7. o da Directiva 98/13/CE; Considerando que devem ser adoptadas as corres- pondentes normas harmonizadas ou partes destas normas harmonizadas que d(cid:209)o execu(cid:135)(cid:209)o aos requi- sitos essenciais que devem ser transformados em regulamentos t(cid:130)cnicos comuns; Considerando que, para garantir a continuidade do acesso dos fabricantes aos mercados, (cid:130) necess(cid:145)rio prever disposi(cid:135)(cid:210)es transit(cid:155)rias respeitantes aos equi- pamentos aprovados em conformidade com regula- mentos nacionais de aprova(cid:135)(cid:209)o de tipo; Considerando que a proposta foi apresentada ao Comit(cid:130) (ACTE), em conformidade com o disposto no n. o 2 do artigo 29. o da Directiva 98/13/CE; Considerando que o regulamento t(cid:130)cnico comum adoptado na presente decis(cid:209)o est(cid:145) em conformi- dade com o parecer emitido pelo ACTE, ADOPTOU A PRESENTE DECIS(cid:212)O: Artigo 1. o A presente decis(cid:209)o (cid:130) aplic(cid:145)vel aos equipamentos 1. terminais destinados a liga(cid:135)(cid:209)o a uma rede p(cid:156)blica de telecomunica(cid:135)(cid:210)es e que s(cid:209)o abrangidos pela norma harmonizada referida no n. o 1 do artigo 2. o 2. A presente decis(cid:209)o estabelece um regulamento t(cid:130)cnico comum que abrange os requisitos de liga(cid:135)(cid:209)o apli- c(cid:145)veis aos equipamentos terminais destinados a liga(cid:135)(cid:209)o (cid:133) rede digital com integra(cid:135)(cid:209)o de servi(cid:135)os (RDIS) para oferta do teleservi(cid:135)o de telefonia de 3,1 kHz. Artigo 2. o 1. O regulamento t(cid:130)cnico comum inclui a norma harmonizada preparada pelo competente organismo de normaliza(cid:135)(cid:209)o que aplica, no seu (cid:131)mbito, os requisitos essenciais a que se refere a al(cid:146)nea g) do artigo 5. o da Directiva 98/13/CE. A refer(cid:136)ncia (cid:133) norma (cid:130) feita no anexo. 2. Os equipamentos terminais abrangidos pela presente decis(cid:209)o estar(cid:209)o conformes com o regulamento t(cid:130)cnico comum referido no n. o 1, os requisitos essenciais referidos nas al(cid:146)neas a) e b) do artigo 5. o da Directiva 98/13/CE e os requisitos de outras directivas aplic(cid:145)veis, nomeadamente do as Directivas Conselho. 89/336/CEE (3) 73/23/CEE (2) e Artigo 3. o Os organismos notificados designados para a realiza(cid:135)(cid:209)o dos procedimentos referidos no artigo 10. o da Directiva 98/13/CE utilizar(cid:209)o ou assegurar(cid:209)o a utiliza(cid:135)(cid:209)o, no que se refere aos equipamentos terminais abrangidos pelo n. o 1 do artigo 1. o da presente decis(cid:209)o, da norma harmonizada referida no anexo, a partir da data de entrada em vigor da presente decis(cid:209)o. Artigo 4. o A Decis(cid:209)o 95/526/CE (cid:130) revogada com efeitos a 1. partir de tr(cid:136)s meses da data de adop(cid:135)(cid:209)o da decis(cid:209)o. 2. Os equipamentos terminais aprovados nos termos das referidas regulamenta(cid:135)(cid:210)es nacionais de aprova(cid:135)(cid:209)o de tipo podem continuar a ser colocados no mercado nacional e postos em servi(cid:135)o. (1) JO L 74 de 12. 3. 1998, p. 1. (2) JO L 77 de 26. 3. 1973, p. 29. (3) JO L 139 de 23. 5. 1989, p. 19. 6. 5. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 118/61 Os Estados-membros s(cid:209)o os destinat(cid:145)rios da presente decis(cid:209)o. Artigo 5. o Feito em Bruxelas, em 12 de Abril de 1999. Pela Comiss(cid:209)o Martin BANGEMANN Membro da Comiss(cid:209)o L 118/62 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 6. 5. 1999 ANEXO A norma harmonizada a que se refere o artigo 2. o da decis(cid:209)o (cid:130) a seguinte: Refer(cid:136)ncia (cid:133) norma harmonizada aplic(cid:145)vel Integrated Services Digital Network (ISDN); Telephony 3,1 kHz teleservice Attachment requirements for handset terminals [Rede digital com integra(cid:135)(cid:209)o de servi(cid:135)os (RDIS) Teleservi(cid:135)o de telefonia de 3,1 kHz Requisitos de liga(cid:135)(cid:209)o para terminais com microtelefone] ETSI Instituto Europeu de Normaliza(cid:135)(cid:209)o das Telecomunica(cid:135)(cid:210)es Secretariado do ETSI TBR8 (cid:190) Outubro de 1998 (com exclus(cid:209)o do pre(cid:131)mbulo) Informa(cid:135)(cid:210)es suplementares O Instituto Europeu de Normaliza(cid:135)(cid:209)o das Telecomunica(cid:135)(cid:210)es (cid:130) reconhecido nos termos da Directiva 98/34/CE do Conselho (1). A norma harmonizada acima referida foi elaborada de acordo com um mandato conferido nos termos dos procedimentos pertinentes da Directiva 98/34/CE. O texto integral da norma harmonizada acima referenciada pode ser obtido junto de: Instituto Europeu de Normaliza(cid:135)(cid:209)o das Telecomunica(cid:135)(cid:210)es 650, route des Lucioles F-06921 Sophia Antipolis Cedex ou Comiss(cid:209)o Europeia DG XIII/A/2 (cid:190) (BU 31, 1/7) Rue de la Loi/Wetstraat 200 B-1049 Bruxelas ou de qualquer outra organiza(cid:135)(cid:209)o respons(cid:145)vel pela disponibiliza(cid:135)(cid:209)o de normas do ETSI. Pode obter-se uma lista destas organiza(cid:135)(cid:210)es no endere(cid:135)o www. ispo. cec. be da Internet. (1) JO L 204 de 21. 7. 1998, p. 37


title: Verordening (EG) nr. 757/1999 van de Commissie van 12 april 1999 betreffende de afgifte van certificaten voor de invoer van bananen in het kader van de tariefcontingenten en de invoer van traditionele ACS- bananen, voor het tweede kwartaal van 1999 (tweede periode) (Voor de EER relevante tekst)

eurovoc_concepts:
ACP countries
import
import licence
quantitative restriction
tariff quota
tropical fruit

text: L 98/12 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 13. 4. 1999 VERORDENING (EG) Nr. 757/1999 VAN DE COMMISSIE van 12 april 1999 betreffende de afgifte van certificaten voor de invoer van bananen in het kader van de tariefcontingenten en de invoer van traditionele ACS-bananen, voor het tweede kwartaal van 1999 (tweede periode) (Voor de EER relevante tekst) DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, Gelet op Verordening (EEG) nr. 404/93 van de Raad van 13 februari 1993 houdende een gemeenschappel¶ke orde- laatstel¶k ning der markten in de sector bananen (1), gew¶zigd b¶ Verordening (EG) nr. 1637/98 (2), Gelet op Verordening (EG) nr. 2362/98 van de Commissie van 28 oktober 1998 houdende uitvoeringsbepalingen van Verordening (EEG) nr. 404/93 van de Raad betreffende de regeling voor de invoer van bananen in de Gemeen- schap (3), en met name op artikel 18, lid 2, Overwegende dat in artikel 2 en de b¶lage van Verorde- ning (EG) nr. 608/1999 van de Commissie (4) voor het tweede kwartaal van 1999 de hoeveelheden z¶n vastge- steld die beschikbaar z¶n met het oog op de tweede periode voor de indiening van de aanvragen als bedoeld in artikel 18 van Verordening (EG) nr. 2362/98; Overwegende dat op grond van artikel 18, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2362/98 op basis van de in de tweede periode ingediende aanvragen onverw¶ld moet worden bepaald voor welke hoeveelheden voor de kunnen betrokken worden afgegeven; oorsprongsgebieden certificaten Overwegende dat deze verordening onmiddell¶k in werking moet treden, om de certificaten zo snel mogel¶k te kunnen afgeven, HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Artikel 1 Voor de nieuwe aanvragen als bedoeld in artikel 18 van Verordening (EG) nr. 2362/98 worden, voor de tweede periode van het tweede kwartaal van 1999, in het kader van de invoerregeling voor bananen, de tariefcontin- genten en de invoer van ACS-bananen invoercertificaten afgegeven voor: 1. de in de certificaataanvraag vermelde hoeveelheid, met dien verstande dat voor de oorsprong „Panama” een verminderingsco(cid:137)ffici(cid:137)nt van 0,8082 wordt toegepast en voor de oorsprong „Overige” een verminderings- co(cid:137)ffici(cid:137)nt van 0,0871; 2. de in de aanvraag vermelde hoeveelheid, wanneer de aanvraag geldt voor een andere oorsprong dan die bedoeld in punt 1. Artikel 2 Deze verordening treedt in werking op de dag van haar bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen. Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepassel¶k in elke lidstaat. Gedaan te Brussel, 12 april 1999. Voor de Commissie Franz FISCHLER Lid van de Commissie (1) PB L 47 van 25. 2. 1993, blz. 1. (2) PB L 210 van 28. 7. 1998, blz. 28. (3) PB L 293 van 31. 10. 1998, blz. 32. (4) PB L 75 van 20. 3. 1999, blz. 18


title: Uredba Komisije (ES) št. 761/1999 z dne 12. aprila 1999 o spremembi Uredbe (EGS) št. 2676/90 o določitvi metod Skupnosti za analizo vin

text: 118 SL Uradni list Evropske unije 03/Zv. 25 31999R0761 L 99/4 URADNI LIST EVROPSKIH SKUPNOSTI 14. 4. 1999 UREDBA KOMISIJE (ES) št. 761/1999 z dne 12. aprila 1999 o spremembi Uredbe (EGS) št. 2676/90 o določitvi metod Skupnosti za analizo vin KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI JE ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, ob upoštevanju Uredbe Sveta (EGS) št. 822/87 z dne 16. marca 1987 o skupni ureditvi trga za vino (1), kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 1627/98 (2), in zlasti člena 74 Uredbe, ker Priloga k Uredbi Komisije (EGS) št. 2676/90 (3), kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 822/97 (4), opisuje metode analiz; ker se je metoda analize za D-jabolčno kislino, opisana v poglavju 20, izkazala za nenatančno in je bila razvita nova, natančnejša metoda; ker je bila razvita nova metoda za analizo derivatov cianida, ki je občutljivejša in enostavnejša za uporabo; ker je bila na mednarodni ravni izdelana nova metoda za določitev etilnega karbamata v vinu; ker so bile te tri metode potrjene v skladu z mednarodno priznanimi merili; ker uporaba teh metod lahko zagotovi boljši nadzor kakovosti in pristnosti vina ter prepreči spore zaradi uporabe zastarelih in nezanes- ljivih metod analize; ker je Mednarodni urad za trto in vino sprejel opis novih metod; ker je te metode treba vključiti v Uredbo; ker so ukrepi, predvideni s to uredbo, v skladu z mnenjem Upravljalnega odbora za vino, SPREJELA NASLEDNJO UREDBO: Člen 1 Priloga k Uredbi (EGS) št. 2676/90 se spremeni: 1. poglavje 20 (D-jabolčna kislina) se nadomesti s Prilogo I k tej uredbi; 2. poglavje 38 (Derivati cianida) se nadomesti s Prilogo II k tej uredbi; 3. Priloga III k tej uredbi se doda kot poglavje 44. Člen 2 Ta uredba začne veljati sedmi dan po objavi v Uradnem listu Evropskih skupnosti. Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah. V Bruslju, 12. aprila 1999 Za Komisijo Franz FISCHLER Član Komisije (1) UL L 84, 27. 3. 1987, str. 1. (2) UL L 210, 28. 7. 1998, str. 10. (3) UL L 272, 3. 10. 1990, str. 1. (4) UL L 117, 7. 5. 1997, str. 10. 03/Zv. 25 SL Uradni list Evropske unije 119 PRILOGA I 20. D-JABOLČNA KISLINA (encimska metoda) 1. PRINCIP V prisotnosti D-malat dehidrogenaze (D-MDH) oksidira D-jabolčna kislina (D-malat) z nikotinamid adenin dinukleo- tidom (NAD) v oksalacetat. Nastali oksalacetat se razcepi v piruvat in ogljikov dioksid. Količina nastalega NADH je sorazmerna s koncentracijo D-jabolčne kisline in se izmeri pri valovni dolžini 334, 340 ali 365 nm. 2. REAGENTI Testna kombinacija za približno 30 določitev: (a) steklenička 1 s približno 30 ml raztopine, ki vsebuje pufer Hepes [N-(2-hidroksietil) piperazin-N’-2-etansul- fonska kislina] pH = 9,0 in stabilizatorje; (b) steklenička 2 s približno 210 mg NAD liofilizata; (c) tri stekleničke 3 z D-MDH liofilizatom, vsaka približno 8 enot. Priprava raztopin 1. Vsebino stekleničke 1 uporabimo nerazredčeno. Pred uporabo raztopino segrejemo na temperaturo 20 do 25 °C. 2. Vsebino stekleničke 2 raztopimo v 4 ml dvakrat destilirane vode. 3. Raztopimo vsebino ene od stekleničk 3 v 0,6 ml dvakrat destilirane vode. Pred uporabo raztopino segrejemo na temperaturo 20 do 25 °C. Stabilnost raztopin Vsebina stekleničke 1 je stabilna najmanj eno leto, če je shranjena pri + 4 °C; raztopina 2 je stabilna tri tedne, če je shranjena pri + 4 °C, in dva meseca, če je shranjena pri –20 °C; raztopina 3 je stabilna pet dni, če je shranjena pri + 4 °C. 3. APARATURE 3. 1 Spektrofotometer, ki omogoča meritve pri 340 nm, valovni dolžini, pri kateri je absorpcija NADH največja. Lahko pa se uporablja tudi spektrofotometer z nekontinuiranim spektrom, ki omogoča meritve pri 334 ali 365 nm. Ker merimo absolutno absorpcijo (ne uporabljamo umeritvenih raztopin, ampak upoštevamo ekstrakcijski koeficient NADH), je treba preveriti lestvice valovnih dolžin in spektralno absorpcijo opreme. 3. 2 Steklene kivete z dolžino optične poti 1 cm (po potrebi se lahko uporabijo kivete za enkratno uporabo). 3. 3 Mikropipete za pipetiranje prostornin v območju od 0,01 do 2 ml. 120 SL Uradni list Evropske unije 03/Zv. 25 4. PRIPRAVA VZORCA Analiza D-malata se običajno izvaja neposredno na vinu, brez predhodne odstranitve pigmentacije. Količina D-malata v kiveti mora biti med 2 in 50 µg. Vino je treba zato razredčiti, da dobimo koncentracijo D-malata med 0,02 in 0,5 g/l ali med 0,02 in 0,3 g/l (odvisno od uporabljene aparature). Tabela razredčitve: Ocenjena količina D-malata/liter Merjeno pri: Razredčitev z vodo Faktor redčenja F 340 ali 334 nm 365 nm < 0,5 g 0,5–5,0 g – 1 + 9 1 10 < 0,3 g 0,3–3,0 g 5. POSTOPEK S spektrofotometrom, naravnanim na valovno dolžino 340 nm, določimo absorpcijo na kivetah 1 cm, bodisi z uporabo zraka za določitev ničelne absorpcije (na poti žarka ni nobene kivete) bodisi z uporabo vode. V kivete odpipetiramo: Raztopina 1 Raztopina 2 Dvakrat destilirana voda Vzorec za meritev Referenčna 1,00 ml 0,10 ml 1,80 ml – Testna 1,00 ml 0,10 ml 1,70 ml 0,10 ml Zmešamo in po približno šestih minutah izmerimo absorpcijo referenčnih in testnih raztopin (A1). Dodamo: Raztopina 3 Referenčna 0,05 ml Testna 0,05 ml Zmešamo, počakamo do konca reakcije (približno 20 minut) in izmerimo absorpcijo referenčnih in testnih raztopin (A2). Izračunamo razliko absorpcij (A2 – A1) za referenčne (∆AT) in testne (∆AE) raztopine. Nazadnje izračunamo razliko med temi razlikami: ∆A = ∆AE – ∆AT. Opomba: Čas, ki je potreben, da se konča aktivnost encimov, se lahko od ene serije do druge razlikuje. Zgornji čas je samo napotek in ga je priporočljivo določiti za vsako posamezno serijo posebej. D-jabolčna kislina reagira hitro. Encim razgradi tudi L-vinsko kislino, čeprav veliko počasneje. To pojasnjuje rahlo stransko reakcijo, ki jo lahko popravimo z ekstrapolacijo (glej Dodatek A). 03/Zv. 25 SL Uradni list Evropske unije 121 6. NAVAJANJE REZULTATOV Splošna formula za izračun koncentracije v mg/l je: x ∆Α C ¼ V × PM ε x d x v pri čemer je: V v = prostornina testne raztopine v ml (2,95 ml) = prostornina vzorca v ml (0,1 ml) PM = molekulska masa snovi, ki jo določamo (za D-jabolčno kislino, PM = 134,09) d ε = dolžina optične poti kivete v cm (1 cm) = absorpcijski koeficient NADH: pri 340 nm = 6,3 (1 mmol-1 cm-1), pri 365 nm = 3,4 (1 mmol-1 cm-1), pri 334 nm = 6,18 (1 mmol-1 cm-1). Če je bil vzorec med pripravo razredčen, rezultat pomnožimo s faktorjem redčenja. Koncentracija D-jabolčne kisline je dana v miligramih na liter (mg/l), zaokroženo na prvo celo število. 7. TOČNOST Podrobnosti medlaboratorijskega preskusa točnosti metode so povzete v Dodatku B. Vrednosti, izvedene iz medla- boratorijskega preskusa, niso uporabne za nize analitskih koncentracij in matrik, razen tistih iz Dodatka B. 7. 1 Ponovljivost Absolutna razlika med dvema posameznima rezultatoma, pridobljenima v najkrajšem časovnem intervalu na iden- tični snovi, ki jo je predložil operater za preskus z uporabo iste aparature, ne bo presegla vrednosti ponovljivosti r v več kakor 5 % primerov. r = 11 mg/1. 7. 2 Obnovljivost Absolutna razlika med dvema posameznima rezultatoma, pridobljenima na identični snovi, predloženi za preskus v dveh različnih laboratorijih, ne bo presegla vrednosti obnovljivosti R v več kakor 5 % primerov. R = 20 mg/1. 8. PRIPOMBE Glede na stopnjo točnosti te metode je treba vrednosti D-jabolčne kisline, manjše od 50 mg/l, po potrebi potrditi z drugo analitsko metodo z uporabo drugega merilnega načina, kakršen je npr. princip Przyborskega et al. (Mitteilungen Klosterneuburg 43, 1993; 215-218. 1993). Vzorec vina v kiveti ne sme presegati 0,1 ml, da bi se izognili morebitni inhibiciji aktivnosti encimov, ki bi jo povzročili polifenoli. 122 SL Uradni list Evropske unije 03/Zv. 25 Dodatek A Kako obravnavati stranske reakcije Stranske reakcije so na splošno posledica sekundarnih reakcij encima na prisotnost drugih encimov v matriki vzorca ali medsebojnega učinkovanja enega ali več elementov matrike s kofaktorjem v encimski reakciji. Pri normalni reakciji absorpcija doseže stalno vrednost po nekem času, običajno v 10 do 20 minutah, odvisno od hitrosti določene encimske reakcije. Vendar pa ob pojavu sekundarne reakcije absorpcija ne doseže stalne vrednosti, temveč se s časom redno povečuje. To vrsto procesa običajno imenujemo „stranska reakcija“. Ob pojavu stranske reakcije je treba absorpcijo raztopine meriti v rednih presledkih (vsaki dve do pet minut) po poteku časa, ki je potreben, da standardna raztopina doseže končno absorpcijo. Če se absorpcija redno povečuje, je treba opra- viti pet ali šest meritev in jih ekstrapolirati nazaj z uporabo grafa ali izračuna, da bi se določila absorpcija, ki bi bila ugotovljena, ko je bil dodan končni encim (T0). Koncentracija substrata se izračuna na podlagi razlike v absorpciji, ki je bila v tistem času ekstrapolirana (Af – Ai). Slika 1: Stranska reakcija 03/Zv. 25 SL Uradni list Evropske unije 123 Statistični rezultati medlaboratorijskih preskusov Dodatek B Leto medlaboratorijskega preskusa: Število laboratorijev: Število vzorcev: Vzorec 1995 8 5 z dodajanjem D-jabolčne kisline Število zadržanih laboratorijev po izločitvi tistih, ki so prikazali odklonske rezultate Število laboratorijev, ki so prikazali odklonske rezultate Število sprejetih rezultatov A 7 1 35 B C 8 – 41 7 1 35 D 8 – E 7 1 41 36 Povprečna vrednost (mg/1) 161,7 65,9 33,1 106,9 111,0 Standardni odklon ponovljivosti (sr) (mg/1) Relativni standardni odklon ponovljivosti (RSDr) (%) Meja ponovljivosti (r) (mg/1) Standardni odklon obnovljivosti (sR) (mg/1) Relativni standardni odklon obnovljivosti (RSDR) (%) Meja obnovljivosti (R) (mg/1) 4,53 2,8 4,24 6,4 12,7 11,9 9,26 5,7 7,24 11 25,9 20,3 1,93 5,8 5,4 5,89 17,8 16,5 4,36 4,1 4,47 4,00 12,2 12,5 6,36 5,9 6,08 5,5 17,8 17,0 Vrste vzorcev A: rdeče vino; B: rdeče vino; C: belo vino; D: belo vino; E: belo vino; 124 SL Uradni list Evropske unije 03/Zv. 25 PRILOGA II „38. DERIVATI CIANIDA (Pozor: upoštevamo varnostne ukrepe za ravnanje s kemikalijami kloraminom T, piridinom, kalijevim cianidom, klorovo- dikovo kislino in fosforno kislino. Uporabljene proizvode pravilno odstranimo, v skladu z veljavnimi okoljskimi predpisi. Pozorni moramo biti na cianovodikovo kislino, ki se sprosti med destilacijo dokisanega vina. ) 1. PRINCIP Celotna prosta cianovodikova kislina v vinu se sprosti s kislo hidrolizo in loči z destilacijo. Po reakciji s klora- minom-T in piridinom določimo nastali glutakon dialdehid s kolorometrijo na podlagi modrega obarvanja, ki ga daje z 1,3-dimetil-barbiturno kislino. 2. APARATURA 2. 1 Destilator Uporabljamo destilator, opisan za določanje vsebnosti alkohola v vinu. 2. 2 Bučka 500-ml z okroglim dnom s standardiziranimi obrusi 2. 3 Vodna kopel s termostatsko vzdrževano temperaturo 20 °C 2. 4 Spektrofotometer, ki omogoča merjenje absorpcije pri valovni dolžini 590 nm 2. 5 Steklene celice ali celice za enkratno uporabo z optično potjo 20 mm 3. REAGENTI 3. 1 Fosforna kislina (H3PO4), 25 % (m/v) 3. 2 Raztopina kloramina-T (C7H7CINNa O2S, 3H20) 3 % (m/v) 3. 3 Raztopina 1,3-dimetil-barbiturne kisline: raztopimo 3,658 g 1,3-dimetil-barbiturne kisline (C6H8N2O3) v 15 ml piridina in 3 ml klorovodikove kisline (ρ 20 = 1,19 g/ml) ter dodamo 50 ml destilirane vode. 3. 4 Kalijev cianid (KCN) 3. 5 Raztopina kalijevega jodida (KI), 10 % (m/v) 3. 6 Raztopina srebrovega nitrata (AgNO3), 0,1 M 4. POSTOPEK 4. 1 Destilacija V 500-ml bučko (2. 2) damo 25 ml vina, 50 ml destilirane vode, 1 ml fosforne kisline (3. 1) in nekaj steklenih kroglic. Bučko takoj položimo na destilator. Za vodenje destilata v 50-ml umerjeno bučko, ki vsebuje 10 ml vode, uporabimo koničasto cevko. Umerjeno bučko potopimo v ledeno vodo. V umerjeni bučki zberemo 30 do 35 ml destilata (ali približno 45 ml skupne količine). Koničasto cevko kondenzatorja splaknemo z nekaj mililitri destilirane vode, destilat segrejemo na 20 °C in napol- nimo z destilirano vodo do umeritvene črte. 4. 2 Meritev V 50-ml erlenmajerico z zamaškom iz motnega stekla damo 25 ml destilata, dodamo 1 ml raztopine klora- mina-T (3. 2) in jo zapremo z zamaškom. Po natanko 60 sekundah dodamo 3 ml raztopine 1,3-dimetil-barbi- turne kisline (3. 3), zapremo z zamaškom in pustimo 10 minut. Nato izmerimo absorpcijo v primerjavi s kontrolnim vzorcem (25 ml destilirane vode namesto 25 ml destilata) pri valovni dolžini 590 nm v celicah z optično potjo 20 mm. 03/Zv. 25 SL Uradni list Evropske unije 125 5. IZRIS UMERITVENE KRIVULJE 5. 1 Argentometrična titracija kalijevega cianida V 300-ml umerjeni bučki raztopimo natančno izmerjenih 0,2 g KCN (3. 4) v 100 ml destilirane vode. Dodamo 0,2 ml raztopine kalijevega jodida (3. 5) in titriramo z 0,1 M raztopine srebrovega nitrata (3. 6), dokler ne dobimo stabilnega rumenkastega obarvanja. Z odvzemom 1 ml 0,1 M raztopine srebrovega nitrata, ki ustreza 13,2 mg KCN, izračunamo koncentracijo vzorca KCN. 5. 2 Umeritvena krivulja 5. 2. 1 Priprava standardne raztopine Po določitvi koncentracije KCN v skladu s postopkom, določenim v 5. 1, pripravimo standardno raztopino, ki vsebuje 30 mg/l cianovodikove kisline (30 mg HCN 72,3 KCN). Raztopino razredčimo na 1/10. V 100-ml umerjeno bučko nalijemo 1,0 ml, 2,0 ml, 3,0 ml, 4,0 ml in 5,0 ml raztopine razredčenega vzorca in dopolnimo z destilirano vodo do umeritvene črte. Pripravljene raztopine vsebujejo 30 µg, 60 µg, 90 µg, 120 µg in 150 µg cianovodikove kisline na liter. 5. 2. 2 Titracija Vzamemo 25-ml vzorce tako pridobljenih raztopin in nadaljujemo, kakor je navedeno v 4. 1 in 4. 2. Vrednosti, dobljene za absorpcijo za standardne raztopine kot funkcijo ustrezne vsebnosti cianovodikove kisline, potekajo linearno skozi koordinatno izhodišče. 6. NAVAJANJE REZULTATOV Cianovodikova kislina je izražena v mikrogramih na liter (µg/l), zaokroženo na najbližje celo število. 6. 1 Izračun Vsebnost cianovodikove kisline odčitamo na umeritveni krivulji. Če je bil vzorec razredčen, rezultat pomnožimo s faktorjem redčenja. Ponovljivost (r) in obnovljivost (R) Belo vino = R = 3,1 µg/1 ali približno 6 % xi R = 12 µg/1 ali približno 25 % xi Rdeče vino = R = 6,4 µg/1 ali približno 8 % xi R = 23 µg/1 ali približno 29 % xi xi xi xi = povprečna koncentracija HCN v vinu = 48,4 µg/1 za belo vino = 80,5 µg/1 za rdeče vino. “ 126 SL Uradni list Evropske unije 03/Zv. 25 PRILOGA III 44. DOLOČITEV ETIL KARBAMATA V VINU: METODA SELEKTIVNEGA ODKRIVANJA Z UPORABO PLINSKE KROMA- TOGRAFIJE/MASNE SPEKTROMETRIJE (Uporabna za določanje etil karbamata za koncentracije med 10 in 200 µg/1) (Pozor: upoštevamo varnostne ukrepe za ravnanje s kemikalijami, etanolom, acetonom in karcinogenimi proizvodi (etil karbamatom in diklorometanom). Uporabljena topila pravilno odstranimo, v skladu z veljavnimi okoljskimi predpisi. ) A. Princip Propil karbamat dodamo vzorcu kot interni standard, raztopino razredčimo z vodo in jo damo v 50-ml ekstrakcijsko kolono trdne faze. Etil karbamat in propil karbamat se izlužita z diklorometanom. Izlužek se koncentrira v rotacijskem vakuumskem izparilniku. Koncentrat analiziramo s plinsko kromatografijo (PK). Odkrijemo ga z masno spektrometrijo z uporabo fragmentometrije v načinu SIO (spremljanje izbranih ionov). B. Aparatura in kromatografski pogoji (primer) (a) Plinski kromatogram/masni spektrometer (PK/MS) in po potrebi filter z vzorcem in sistem za obdelavo podatkov ali njuna ekvivalenta. Kapilarna kolona iz zlitega silicijevega dioksida notranjega premera 30 m (*) x 0,25 mm, 0,25 µm carbowax 20M Postopek: injektor 180 °C, helijev plinski vektor na 1 ml/minuto pri 25 °C, injiciranje z nerazcepno metodo Nastavitev temperature: 40 °C 0,75 minute, nato narašča za 10 °C/minuto do 60 °C, nato za 3 °C/minuto do 150 °C (**), naraste na 220 °C in ohranja to temperaturo 4,25 minute. Specifičen retencijski čas za etil karbamat je med 23 in 27 minutami, za propil karbamat pa med 27 in 31 minutami. Vmesna transferna linija plinskega kromatograma/spektrometra (PK/MS) 220 °C. Parametri masnega spektrometra ročno umerjeni s perfluorotributilaminom in optimizirani za manjšo masno senzibilnost, način pridobivanja SIO, zamik topila in začetni čas pridobivanja 22 minut, čas mirovanja/ion 100 ms. (b) Rotacijski vakuumski izparilnik ali sistem koncentracije, podoben kuderna danish. (Opomba: med procesom mora biti stopnja ponovne pridobitve etil karbamata iz testnega vzorca C(g) med 90 in 110 %. ) (c) Bučka – hruškaste oblike, 300 ml, enojen vrat (d) Koncentracijska cevka – 4 ml, graduirana, s teflonskim obrusom in zamaškom C. Reagenti (a) Aceton – kakovost LC (Opomba: preverimo vsako serijo pred uporabo v PK/MS glede odsotnosti odzivanja na ione m/z 62, 74 in 89. ) (b) Diklorometan (Opomba: preverimo vsako serijo pred uporabo v PK/MS, po 200-kratni koncentraciji, glede odsotnosti odzivanja na m/z 62, 74 in 89 ione. ) (c) Etanol – brezvodni (*) Za posamezna posebno bogata vina je zaželena kapilarna kolona 50 m. (**) Za posamezna posebno bogata vina je zaželena nastavitev temperature na 2 °C/minuto. 03/Zv. 25 SL Uradni list Evropske unije 127 (d) Standardne raztopine etil karbamata (EK) 1. Osnovna raztopina – 1,00 mg/ml. V 100-ml merilno bučko namerimo 100 mg EK (čistost 99 %) in razred- čimo z acetonom. 2. Standardna delovna raztopina – 10,0 µg/ml. Prenesemo 1 ml osnovne EK raztopine v 100-ml merilno bučko in razredčimo z acetonom do oznake. (e) Standardne raztopine propil karbamata (PK) 1. Osnovna raztopina – 1,00 mg/ml. Težka 100 mg PK (stopnja reagenta) v 100-ml merilni bučki in razred- čena z acetonom do oznake. 2. Standardna delovna raztopina – 10,0 µg/ml. Prenesemo 1 ml osnovne PK raztopine v 100-ml merilno bučko in razredčimo z acetonom do oznake. 3. Interna standardna raztopina PK – 400 ng/ml. Prenesemo 4 ml standardne PK delovne raztopine v 100-ml merilno bučko in razredčimo z vodo do oznake. (f) Standardne umerjene raztopine EK-PK Razredčimo EK standardno delovno raztopino (d)(2) in PK standardno delovno raztopino (e)(2) z diklorome- tanom za pridobivanje: 1. (100 ng EK in 400 ng PK)/ml; 2. (200 ng EK in 400 ng PK)/ml; 3. (400 ng EK in 400 ng PK)/ml; 4. (800 ng EK in 400 ng PK)/ml; 5. (1 600 ng EK in 400 ng PK)/ml. (g) Testni vzorec – 100 ng EK/ml v 40 % etanola Prenesemo 1 ml EK standardne delovne raztopine (d)(2) v 100-ml merilno bučko in razredčimo s 40 % etanolom do oznake. (h) Ekstrakcijska kolona trdne faze – material za enkratno uporabo, predhodno napolnjen z zemljo, polno diatomej, kapaciteta 50 ml Opomba: Pred analizo preverimo vsako serijo ekstrakcijskih kolon za ponovno pridobitev EK in PK ter glede odsotnosti odzivanja na ione 62, 74 in 89 m/z. Pripravimo 100 ng EK/ml testnega vzorca (g). Analiziramo 5,00 ml testnega vzorca, kakor je opisano v D(a), E in F. Ponovna pridobitev med 90 in 110 ng EK/ml je zado- voljiva. Absorbenti, ki imajo nepravilen premer delcev, lahko povzročijo počasen pretok, kar vpliva na ponovno pridobitev EK in PK. Če po več poskusih ne pridobimo med 90 in 110 % testnega vzorca, spremenimo kolono ali uporabimo popravljeno umeritveno krivuljo ponovne pridobitve za količinsko opredelitev EK. Da bi dobili popravljeno umeritveno krivuljo, pripravimo standardne raztopine, kakršne so opisane v (f), z uporabo 40- % etanola namesto diklorometana. Analiziramo 1 ml standardne umeritvene raztopine, kakor je opisano v D, E in F. Določimo novo umeritveno krivuljo z uporabo razmerja EK/PK ekstrahiranih standardov. D. Priprava testnega vzorca V dve ločeni 100-ml čaši damo naslednji količini testnega materiala: (a) vina, ki imajo več kakor 14 % vol. alkohola: 5,00 ± 0,01 ml; (b) vina, ki imajo največ 14 % vol. alkohola: 20,00 ± 0,01 ml. V vsako čašo dodamo 1 ml interne standardne PK-raztopine C(e)(3) in vodo, da dobimo skupno prostornino 40 ml (ali 40 g). E. Ekstrakcija Ekstrakcijo je treba izvesti pod ekstraktorskim pokrovom, z ustreznim prezračevanjem. Vzorec, pripravljen v skladu s postavko D v ekstrakcijski koloni. Čašo izperemo z 10 ml vode in prenesemo vodo za izpiranje v kolono. 128 SL Uradni list Evropske unije 03/Zv. 25 Pustimo tekočino, da se štiri minute absorbira. Izlužimo z 2 x 80 ml diklorometana. Izlužek zberemo v 300-ml erlenmajerici. Izlužek odpareva od 2 do 3 ml v rotacijskem izparilniku z vodno kopeljo pri 30 °C. (Opomba: ne pustimo, da popol- noma izpari. ) S Pasteurovo pipeto prenesemo koncentrirani ostanek v 4-ml umerjeno cevko. Erlenmajerico izperemo z 1 ml diklorometana in prenesemo tekočino za izpiranje v cevko. Koncentriramo vzorec na 1 ml z uporabo šibkega toka dušika. Po potrebi prenesemo koncentrat v bučko za samodejno vzorčenje za PK/MS-analizo. F. PK/MS-analiza (a) Umeritvena krivulja Vbrizgamo 1 µl vsake standardne umeritvene raztopine C(f) v PK/MS. Narišemo graf razmerja EK-PK območja za odziv iona m/z 62 na navpični osi in količino EK v ng/ml na vodoravni osi (100, 200, 400, 800, 1 600 ng/ml). (b) Količinska določitev EK Vbrizgamo 1 µ1 koncentriranega ekstrakta, pripravljenega v skladu z E, v sistem EK-PK in izračunamo razmerje EK-PK območja za ion m/z 62. Ugotovimo koncentracijo EK (ng/ml) v ekstraktu z uporabo umeritvene krivulje za interni standard. Izračunamo koncentracijo EK v testnem vzorcu (ng/ml), tako da delimo količino EK (ng) v ekstraktu s prostornino testnega vzorca (ml). (c) Potrditev čistosti EK Preverimo, ali se med retencijo EK pojavijo odzivi na ione m/z 62, 74 in 89. Ti odzivi so značilnosti glavnih frag- mentov (M – C2H2)+ in (M – CH3)+ ter molekularnega iona (M)+. Prisotnost EK je potrjena, če so relativna razmerja teh ionov v okviru 20 % EK-standarda. Ekstrakt je morda treba dodatno koncentrirati, da bi dobili zadosten odziv na ion m/z 89. G. Sodelovalna analiza Tabela prikazuje posamezne rezultate za vzorec s praktičnim prenosom in za oba tipa vina. S Cochranovim testom je bil izločen le en par rezultatov iz dveh različnih laboratorijev za vino z alkoholno stopnjo, večjo od 14 %, in za vino z alkoholno stopnjo 14 % ali manj. Relativna obnovljivost (RSDR) se zmanjšuje z naraščanjem koncentracije etilnega karbamata. Rezultati metode za določanje etilnega karbamata EK v alkoholnih pijačah s PK/MS Vzorec Vina > 14 vol % Vina 14 vol % Povprečen ugotovljeni EK (ng/ml) Ponovna pridobitev dodanega EK (%) Sr SR 40 80 162 11 25 48 89 90 93 93 1,59 3,32 8,20 0,43 1,67 1,97 4,77 7,00 11,11 2,03 2,67 4,25 RSDr (%) 4,01 4,14 5,05 3,94 6,73 4,10 RSDR (%) 12,02 8,74 6,84 18,47 10,73 8,86