title: 1999/329/EF: Kommissionens beslutning af 12. april 1999 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 85 og 86 og EØS-aftalens artikel 53 og 54 (Sag IV/D- 1/30.373 - P&I Clubs-IGA og sag IV/D-1/37.143 - P&I Clubs) (meddelt under nummer K(1999) 221) (EØS-relevant tekst)

eurovoc_concepts:
European treaties
association
carrier
competition law
insurance
maritime transport

text: L 125/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19. 5. 1999 II (Retsakter hvis offentliggørelse ikke er obligatorisk) KOMMISSIONEN KOMMISSIONENS BESLUTNING af 12. april 1999 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 85 og 86 og EØS-aftalens artikel 53 og 54 (Sag IV/D-1/30. 373 (cid:190) P&I Clubs-IGA og sag IV/D-1/37. 143 (cid:190) P&I Clubs) (meddelt under nummer K(1999) 221) (Kun den engelske udgave er autentisk) (EØS-relevant tekst) (1999/329/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR (cid:190) forordning nr. 17 henholdsvis den 14. august (2) og den 21. oktober 1998 (3), under henvisning til Europæiske Fællesskab, traktaten om oprettelse af Det efter høring af Det R(cid:134)dgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspørgsm(cid:134)l, og under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økono- miske Samarbejdsomr(cid:134)de, første forordning om anvendelse af under henvisning til R(cid:134)dets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, traktatens artikel 85 og 86 (1), senest ændret ved akten vedrørende Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse, særlig artikel 2, 6 og 8, under henvisning til de formelle anmeldelser med anmodning om negativattest og fritagelse, der blev indgivet i henhold til artikel 4 i forordning nr. 17, for International Group Agreement den 18. juni 1981 og den 27. juli 1984, anmodningen af 20. februar 1995 om forny- else af fritagelsen af 16. december 1985 og de formelle anmeldelser med anmodning om fritagelse for Internati- onal Group Pooling Agreement og International Group Agreement, der blev indgivet henholdsvis den 7. juli og den 21. oktober 1998, under henvisning til den meddelelse vedrørende Interna- tional Group Pooling Agreement og International Group Agreement, der blev offentliggjort efter artikel 19, stk. 3, i ud fra følgende betragtninger: A. SAGSFREMSTILLING 1. INDLEDNING (1) (2) (3) indg(cid:134)et inden for Denne sag vedrører spørgsm(cid:134)let om, hvorvidt to International aftaler, der er Group of P&I Clubs (i det følgende benævnt IG), er forenelige med EF-traktatens og EØS-aftalens sig om aftalerne konkurrenceregler; det drejer International Group Pooling Agreement (i det følgende benævnt IGPA) og International Group Agreement (i det følgende benævnt IGA). IGA blev oprindelig anmeldt til Kommissionen i 1981. Kommissionen fritog formelt aftalen i ti (cid:134)r. Denne periode udløb i februar 1995, og IG anmo- dede om forlængelse af fritagelsen. I juni 1997 sendte Kommissionen IG en klage- punktsmeddelelse om, at b(cid:134)de IGPA og IGA var i konkurrenceregler. strid med EF-traktatens (1) EFT 13 af 21. 2. 1962, s. 204/62. (2) EFT C 256 af 14. 8. 1998, s. 2. (3) EFT C 322 af 21. 10. 1998, s. 31. 19. 5. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 125/13 Forinden havde Kommissionen modtaget en klage over IGPA fra Greek Shipping Cooperation Committee (GSCC), der er en rederiorganisation i London, spørgsm(cid:134)l vedrørende skibe, der i sidste instans er græsk ejede. som behandler P(cid:134) baggrund af klagepunktsmeddelelsen besluttede IG at ændre sine aftaler for at bringe dem i over- ensstemmelse med EF-traktatens og EØS-aftalens konkurrenceregler. IG anmeldte en ændret version af IGPA og af IGA i henholdsvis juli og oktober 1998. De træder i kraft i februar 1999. 2. PARTERNE P&I-klubber (Protection & Indemnity Clubs) er almennyttige foreninger, der tegner P&I-forsikring for deres medlemmer, rederierne. De enkelte P&I-klubber har en bestyrelse, der repræsenterer medlemmerne, men den daglige drift varetages af en professionel ledelse, der udpeges af bestyrelsen. (IG) er en International Group of P&I Clubs verdensomspændende af P&I-klubber. 19 P&I-klubber er medlemmer af IG (7 i Det Forenede Kongerige, 4 p(cid:134) Bermuda, 3 i Luxembourg, 2 i Norge, 1 i USA, Japan og Sverige). sammenslutning nelse). De fleste P&I-klubber forsikrer alle disse typer risici ved en enkelt aftale. (9) De P&I-klubber, der er medlemmer af IG, forsikrer ca. 89 % af verdenstonnagen og næsten 100 % af den europæiske tonnage (EU-EFTA). P(cid:134) nuværende tidspunkt tilbyder de dækning p(cid:134) op til ca. 3,9 mia. EURO (4,25 mia. USD). (10) De enkelte P&I-klubber har markedsandele p(cid:134) verdensplan p(cid:134) mellem 16,3 % (UK Mutual) og under 1 % (American Club). Nedenst(cid:134)ende tabel viser tallene for hver P&I-klub for forsikrings(cid:134)ret 1998/99 (1). P&I-klub Forsikret tonnage (mio. bruttoregisterton) Markedsandel (%) American Britannia Gard Japan Club Liverpool & London London North of England Skuld SMP Standard Steamship Mutual Swedish Club UK Mutual West of England 5,3 58,6 52,9 41,7 6,5 25,9 21,8 42,5 6,9 29,5 52,8 11 88,8 39,5 0,98 10,78 9,73 7,67 1,2 4,77 4,01 7,82 1,27 5,43 9,72 2,02 16,34 7,27 89 3. MARKEDET FOR P&I-FORSIKRING IG i alt 483,7 Direkte søforsikring kan opdeles i to hovedkatego- rier. Den ene omfatter kaskoforsikring for skibe (skader p(cid:134) skrog, maskiner osv. ) og tilbydes normalt af almindelige forsikringsselskaber. Den anden kategori, P&I-forsikring, omfatter ansvarsforsikring og forsikring til dækning af kontraktligt ansvar og tegnes normalt af gensidige sammenslutninger af rederier, P&I-klubber. P&I-forsikring er et generelt begreb, der omfatter forsikring af forskellige typer risici: personskade eller tab af menneskeliv (besætningsmedlemmer, passagerer og andre), kollisionsskader p(cid:134) skibe, skade p(cid:134) tredjemands ejendom (f. eks. havneudstyr), forurening, skade p(cid:134) ladning m. m. (f. eks. vragfjer- (11) Den resterende tonnage forsikres af sm(cid:134), uafhæn- gige, gensidige P&I-foreninger eller almindelige søforsikringsselskaber eller er slet ikke P&I-forsikret. De uafhængige gensidige P&I-foreninger koncen- trerer sig normalt om bestemte skibstyper, s(cid:134)som tørlastskibe, coastere eller fiskerfartøjer og tilbyder en begrænset P&I-dækning. Den største af disse gensidige forsikringsforeninger er Ocean Marine. (12) Nogle af de P&I-klubber, der er medlemmer af IG, forsikrer uafhængigt bestemte skibstyper. For eksempel fjernede Shipowners Mutual Protection (SMP) i 1996 alle fiskerfartøjer fra IG-aftalerne og forsikrer nu disse skibe for op til 500 mio. USD. (1) Tabellen indeholder for (London, Europa og Bermuda), Steamship Mutual Europa og Bermuda) og Skuld (Norge og Bermuda). oplysninger samlede Standard (London, (4) (5) (6) (7) (8) L 125/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19. 5. 1999 (13) Nogle almindelige forsikringsselskaber, s(cid:134)som Lloyd’s Syndicates, Southern Seas (Chubb Insu- rance), Terra Nova eller HIH tegner ogs(cid:134) direkte P&I-forsikring. P(cid:134) nuværende tidspunkt er deres markedsandel dog beskeden. 4. AFTALERNE 4. 1. International Group Pooling Agreement (IGPA) (17) (14) af om fordeling IGPA er i store træk en aftale mellem gensidige foreninger erstatningsansvar. Form(cid:134)let med den er, at de erstatningskrav, der rejses mod en P&I-klub ud over et bestemt beløb, fordeles proportionalt mellem alle P&I-klubber. Aftalen blev 1899 mellem seks i P&I-klubber i Det Forenede Kongerige og er siden blevet ændret flere gange, ligesom nye P&I-klubber har tilsluttet sig den. indg(cid:134)et (15) Aftalen er kun undertegnet af 18 P&I-klubber. Det sidste medlem af IG, nemlig SMP (i Luxembourg), deltager indirekte i den ved at være genforsikret af en af de øvrige P&I-klubber. 4. 1. 1. Ansvarsfordelingsordningen (16) Ansvarsfordelingsordningen omfatter forskellige dækningsniveauer: a) De første 4,57 mio. EURO (5 mio. USD) af et krav dækkes af den P&I-klub, hvis medlem er ifaldet erstatningsansvar. Dette betegnes som klubbens »selvbehold«. De fleste af de krav, som klubberne skal dække, falder ind under denne kategori (mængdemæssigt 99 % og værdimæs- sigt 82 % for perioden 1985/95). b) Det beløb, hvormed kravet overstiger 4,57 mio. EURO (5 mio. USD) og op til 27,42 mio. EURO (30 mio. USD), deles af klubberne i henhold til IGPA. I perioden 1985/95 har der (cid:134)rligt været omkring 20 krav af denne størrelsesorden. tale (Group General Excess Loss Reinsurance Contract), som klubberne har indg(cid:134)et kollektivt med almindelige forsikringsselskaber. Der fore- kommer kun 1 eller 2 krav om (cid:134)ret inden for denne kategori. d) Det beløb, hvormed kravet overstiger genforsik- ringsbeløbet og op til ca. 3,9 mia. EURO (4,25 mia. USD), deles ogs(cid:134) af klubberne i henhold til IGPA. Dette betegnes som »overspill«. Hidtil har intet krav været af denne størrelsesorden. Betegnelsen »op til ca. « 3,9 mia. EURO (4,25 mia. USD) i forbindelse med overspill-loftet kræver en nærmere forklaring. Dette loft er nemlig ikke noget fast beløb. Hvis der opst(cid:134)r overspill-krav, skal hvert medlem bidrage med op til 2,5 % af sin ansvars- grænse i henhold til artikel 6, stk. 1, litra b), i den internationale konvention af 1976 om begrænsning af ansvaret for søretlige krav (bestemmelse nr. 14. 2 i IGPA). Denne artikel indeholder en række maksi- mumsbeløb, som rederiet skal betale i forbindelse med en ulykke, og som er baseret p(cid:134) det p(cid:134)gæl- dende skibs tonnage (1). Tallet p(cid:134) 3,9 mia. EURO at man (4,25 mia. USD) sammenlægger de 2,5 % af ansvarsgrænsen for de enkelte skibe, som forsikres af de P&I-klubber, der deltager i IGPA. fremkommer ved, (18) Under første kategori, nemlig klubbens selvbehold, dækkes det samlede krav, som allerede nævnt, af den klub, hvis medlem er ifaldet erstatningsansvar. I hver af de øvrige kategorier dækkes kravene af klubberne i fællesskab efter forskellige regler: a) Krav p(cid:134) mellem 4,57 mio. EURO (5 mio. USD) op til 27,42 mio. EURO (30 mio. USD) fordeles i efter den enkelte klubs procentvise andel kravene, tonnagen og de samlede præmier. Hver af disse tre faktorer tegner sig for en tredjedel af den endelige procentandel (metoden kaldes derfor tredjedelsformlen). Denne formel korri- geres dog p(cid:134) to m(cid:134)der. For det første tages der ved en tilpasning af skadeskvoten hensyn til, om den p(cid:134)gældende klub tidligere har modtaget flere eller færre bidrag, end den selv har ydet de øvrige medlemmer. For det andet vil den klub, ifaldet erstatningsansvar p(cid:134) hvis medlem er mellem 18,3 mio. EURO (20 mio. USD) og 27,42 mio. EURO (30 mio. USD) f(cid:134) p(cid:134)lagt en bøde p(cid:134) 20 % (bestemmelse nr. 10. 1 i IGPA samt bilag VI til denne aftale). c) Det beløb, hvormed kravet overstiger 27,42 mio. EURO (30 mio. USD) og op til 1,8 mia. EURO (2 mia. USD), dækkes via den skadesexcedentaf- (1) Artikel 6, stk. 1, litra b), indeholder en tabel med beløb fra 50 000 USD for et skib p(cid:134) 500 bruttoton og op til 5,5 mio. USD for et skib p(cid:134) 170 000 bruttoton. 19. 5. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 125/15 b) Omkostningerne i forbindelse med skadesexce- dentaftalen fordeles mellem klubberne efter den tonnage, som de hver især forsikrer. Præmie- satsen pr. ton afhænger dog af skibstypen. For skibe, der tidligere har medført erstatningskrav af denne størrelsesorden, skal der betales højere satser pr. ton. Tankskibene tegner sig i praksis for ca. 80 % af erstatningskravene af denne stør- relsesorden, og der skal derfor betales meget højere satser pr. ton for disse skibe. c) Overspill-krav fordeles mellem klubberne i forhold til, hvor stor en del de enkelte klubbers ansvarsgrænse udgør den samlede sum af alle klubbernes ansvarsgrænser, der beregnes efter ovennævnte metode (jf. betragtning 17). (19) Det skal bemærkes, at de enkelte klubber i forbin- delse med overspill-krav kan fradrage de beløb, der ikke kan »inddrives økonomisk« hos medlem- merne, i deres bidrag (bestemmelse nr. 14. 3 i IGPA). I tilfælde af uoverensstemmelse mellem klubberne vil det blive afgjort af et ekspertpanel, hvilke beløb der ikke kan »inddrives økonomisk« (bestemmelse nr. l5 i IGPA). Denne bestemmelse begrænser klubbernes risici i forbindelse med et erstatningskrav og forhindrer, at de kommer til at betale beløb, som de aldrig vil kunne inddrive fuldt ud. (22) (23) (24) fællesskab, buddet p(cid:134) markedet til skade for forbrugerne. fordi den begrænsede forsikringsud- P(cid:134) baggrund af klagepunktsmeddelelsen indvilli- gede klubberne i at nedsætte den fælles mini- mumsdækning fra ca. 16,5 mia. EURO (18 mia. USD) til 3,9 mia. EURO (4,25 mia. USD). IG anmeldte ogs(cid:134) en ændring af IGPA, der gør det klart, at det st(cid:134)r klubberne frit for, uden for IGPA, at tilbyde højere dækning end den fælles mini- mumsdækning og dermed at konkurrere indbyrdes om en s(cid:134)dan dækning (ændring til bestemmelse nr. 5 i bilag III til IGPA). Uden for IGPA kan de ogs(cid:134) frit tilbyde lavere dækning hver især. 4. 1. 3. Godkendelse af klubbernes forsikrings- vilk(cid:134)r IGPA omfatter ogs(cid:134) en række bestemmelser, der ikke vedrører P&I-klubbernes ansvarsfordelingsord- ning, men ikke desto mindre er direkte forbundet med den. De enkelte klubbers forsikringsvilk(cid:134)r skal godkendes af IGPA’s øvrige deltagere (bestemmelse nr. 16 i IGPA). For øjeblikket kan et flertal p(cid:134) tre/fjerdedele af P&I-klubberne vedtage, at en P&I-klub, hvis forsikringsvilk(cid:134)r og regnskabspraksis de ikke kan tilslutte sig, udelukkes fra samarbejdet. 4. 1. 2. Den fælles minimumsdækning 4. 1. 4. Bestemmelser om genforsikring (20) (21) Som beskrevet ovenfor (jf. betragtning 16) er alle P&I-klubmedlemmer, IGPA forpligtede til at bidrage til erstatningskrav p(cid:134) op til ca. 3,9 mia. EURO (4,25 mia. USD). som deltager i (25) IGPA indeholder ogs(cid:134) bestemmelser, der skal følges af enhver klub, som ønsker at genforsikre en udenforst(cid:134)ende forsikringsgiver, hvad enten der er tale om et almindeligt eller et gensidigt forsikrings- selskab. Før den 20. februar 1998 var denne grænse p(cid:134) ca. 16,5 mia. EURO (18 mia. USD) (20 % af ansvars- grænsen i henhold til den internationale konven- tion af 1976 om begrænsning af ansvaret for søret- lige krav). Kommissionen anførte i klagepunkts- meddelelsen, at denne høje minimumsdækning var i strid med artikel 85, fordi den forhindrede klub- berne i at konkurrere ved at tilbyde en lavere dækning end 16,5 mia. EURO (18 mia. USD), hvor der ellers var en betydelig efterspørgsel. Den betragtede ogs(cid:134) denne aftale om en høj fælles dækning som misbrug i strid med artikel 86 af den i dominerende stilling, P&I-klubberne indtager for gensidige forsikringsgivere, indeholdt den kun objektive betin- (26) Oprindeligt som en gelser P&I-klub skulle genforsikre. Den indeholdt ingen betingelser for de almindelige forsikringsselskaber. Herved kunne IG have udøvet forskelsbehandling mellem de almindelige forsikringsselskaber ved kun at genforsikre nogle af dem. IGPA indeholdt heller ingen procedureregler, der skulle sikre, at P&I-klubber overholdt de objektive betingelser, der var forsikringsgivere. gensidige Kommissionen havde derfor i klagepunktsmedde- lelsen anført, at IGPA ikke indeholdt procedurer og objektive kriterier for, om en klub kunne genfor- sikre en udenforst(cid:134)ende forsikringsgiver. Dette var en overtrædelse af traktatens artikel 86. fastsat for L 125/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19. 5. 1999 (27) en udenforst(cid:134)ende til de p(cid:134)gældende IG har anmeldt ændringer bestemmelser (ændringer til bilag X til IGPA). Ifølge de foresl(cid:134)ede ændringer skal en klub, der ønsker at genforsikre forsikringsgiver, indgive en ansøgning til IG. Deltagerne i IGPA skal s(cid:134) afgøre, om den udenforst(cid:134)ende forsikringsgiver opfylder en række betingelser. Nogle af disse betin- gelser er generelle, og andre gælder specielt for almindelige eller gensidige forsikringsselskaber. Med hensyn til de generelle betingelser skal forsikringsgi- veren være en finansielt sund virksomhed, tilbyde samme P&I-dækning som IG-klubberne og yde et rimeligt bidrag til dækning af de fælles erstatnings- krav og til genforsikringspræmierne. Hvis der desuden er tale om et gensidigt selskab (der ikke begunstiges af diskriminerende lovgivning i sit land, som begrænser det frie forsikringsselskabsvalg for det p(cid:134)gældende lands rederier eller skibe), skal det operere p(cid:134) et gensidigt, almennyttigt grundlag, og dets erfaringer og politik med hensyn til behandling af erstatningskrav skal svare til P&I-klubbernes, ligesom det skal overholde bestemmelserne i IGA. Hvis der er tale om et almindeligt forsikringsselskab (der begunstiges af diskriminerende lovgivning i dets land, som begrænser det frie forsikringsvalg for det p(cid:134)gældende lands rederier eller skibe), skal den klub, der genforsikrer, være ansvarlig for behandlingen af erstatningskravene og for beregningen p(cid:134) gensidigt grundlag af rederiernes risikoprofil p(cid:134) forsikringssel- skabets vegne. 4. 2. International Group Agreement (IGA) hvorledes man (29) Der var oprindelig tale om en gentlemanaftale fastlægge mellem klubberne med det tilbyde regler for, forvejen var P&I-forsikring til et I begyndelsen af medlem af en anden klub. 1980’erne blev der indg(cid:134)et en skriftlig aftale mellem alle IG’s medlemmer. Den indeholder regler, som parterne i IGPA skal overholde, og den er beskrevet i hovedtræk i betragtning 30-40. form(cid:134)l at kunne i rederi, der 4. 2. 1. Tilbudsprocedurerne (30) IGA begrænser P&I-klubbernes frihed til at afgive præmietilbud for at tiltrække rederier, hvis skibe er forsikret af andre klubber. Præmien er det bidrag, som rederiet skal yde til de forskellige omkost- ningselementer, som afholdes af den P&I-klub, der forsikrer det p(cid:134)gældende skib, dvs. omkostningerne ved de erstatningskrav, som klubben skal dække inden for deres selvbehold, omkostningerne ved de erstatningskrav, der deles med andre klubber gennem IGPA, genforsikringsomkostninger og i visse tilfælde et særligt bidrag til klubbens admini- strationsomkostninger. Der fastsættes et skøn over denne præmie i begyndelsen af forsikrings(cid:134)ret, og den betales normalt i rater: i begyndelsen af forsik- rings(cid:134)ret betaler rederiet et præmieindskud for hvert skib. Rederiet skal betale yderligere bidrag (supplerende præmier) p(cid:134) et senere tidspunkt (typisk 3 (cid:134)r senere), n(cid:134)r man har kendskab til den p(cid:134)gældende klubs samlede forpligtelser, admini- strationsomkostninger og investeringsindtægter for det p(cid:134)gældede (cid:134)r. f(cid:134) der nægtes genforsikring, (28) Hvad proceduren ang(cid:134)r, skal et underudvalg under IG udarbejde en henstilling om ansøgningen senest 30 dage efter modtagelsen af alle relevante oplys- ninger (denne periode kan forlænges med yderli- fornyelsesperioden). Klubberne gere 30 dage i holder derefter afstemning p(cid:134) grundlag af henstil- lingen. Hvis udfaldet er negativt, vil den forsik- ringsgiver, en begrundet skriftlig meddelelse herom senest 10 dage efter afstemningen. Forsikringsgiveren har ret til at appellere et s(cid:134)dant afslag. Appellen behandles af tre voldgiftsmænd, der skal afgøre, om klubberne har anvendt ovennævnte betingelser p(cid:134) en rimelig m(cid:134)de. Parterne udpeger hver en voldgiftsmand senest 14 dage efter anmodningen om voldgiftsbe- handling, og den tredje voldgiftsmand, der skal være en advokat med erfaringer i handels- og forsikringsspørgsm(cid:134)l, udpeges af de to øvrige senest 10 dage efter, at de selv er udpeget. Voldgiftsmæn- dene fastlægger selv deres procedurer og handler med behørig hurtighed. De afgiver en begrundet, skriftlig kendelse, som er bindende. (31) Det er fastsat i IGA, at en klub, n(cid:134)r den tilbyder at forsikre et skib fra den 20. februar (forsikrings(cid:134)ret begynder den 20. februar, som derfor er skærings- tidspunkt for ethvert klubskifte), ikke m(cid:134) tilbyde en lavere præmie end den klub, der i forvejen forsikrer det (»holding-klubben«), skib medmindre et ekspertudvalg, nedsat p(cid:134) den nye klubs »holding-klubbens« anser præmie for at være urimelig høj. Udvalget best(cid:134)r af tre medlemmer: et for hver af de direkte berørte klubber og en uafhængig ekspert udpeget af IG. foranledning, p(cid:134)gældende (32) »holding-klubben«, hvis den har P(cid:134) Kommissionens foranledning blev der i 1985 indført en ny procedure: en klub (»den nye klub«) kan tilbyde en lavere præmie end den, der tilbydes af indg(cid:134)et en bindende aftale med rederiet derom før den 30. september og underrettet »holding-klubben« derom inden for tre dage. Hvis »holding-klubben« finder den nye klubs pris urimeligt lav, kan den appellere til et ekspertudvalg. (33) (34) (35) 19. 5. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 125/17 I klagepunktsmeddelelsen af 2. juni 1997 blev det anført, at disse procedurer var i strid med traktatens artikel 85, fordi de forhindrede P&I-klubberne i at konkurrere om forsikringspræmierne og ikke var nødvendige for, at IGPA kunne fungere tilfredsstil- lende. Det viste sig, at den nye procedure, der var blevet indført i 1985, ikke havde skærpet konkur- rencen tilstrækkeligt. I de første (cid:134)r blev der ganske vist indhentet flere tilbud i september, men anven- delsen af proceduren betød kun klubskifte i et enkelt tilfælde. I de senere (cid:134)r er proceduren blevet fuldstændig opgivet (1), tager (36) De ændrede tilbudsprocedurer vil blive suppleret med bestemmelser, der sigte p(cid:134) at øge gennemsigtigheden i de enkelte P&I-klubbers administrationsomkostninger. Klubberne skal (cid:134)rligt beregne en gennemsnitlig udgiftskvote for fem (cid:134)r, der angiver den procentdel, som administrations- omkostningerne udgør af præmieindtægterne plus investeringsindtægterne. Denne kvote vil blive medtaget i de enkelte klubbers offentliggjorte regn- skaber og vil, n(cid:134)r en klub tilbyder at forsikre et skib, der er forsikret hos en anden klub, blive oplyst af b(cid:134)de den nye klub og af »holding- klubben«. s(cid:134)ledes IG har nu anmeldt en ændring, der reducerer tilbudsprocedurernes omfang. Fra 20. februar 1999 vil tilbudsprocedurerne for det kommende forsik- ikke længere omfatte alle en rings(cid:134)r P&I-klubs omkostningselementer, er tilfældet for øjeblikket, men vil blive begrænset til omkostningerne i forbindelse med erstatningskrav og genforsikring. Dette betyder, at klubbens interne administrationsomkostninger ikke er omfattet af tilbudsprocedurerne. som det i tilfælde tilbudsprocedurerne Efter de ændrede tilbudsprocedurer vil klubberne frit kunne vælge enten at opkræve et specielt admi- nistrationsgebyr (ved at medtage administration som et særskilt omkostningselement i den præmie, der tilbydes ved (cid:134)rets begyndelse), eller at finansiere administrationsomkostningerne over deres investe- ringsindtægter. I sidstnævnte tilfælde tages der hensyn til klubbens administrative omkostninger ved fastsættelsen af de supplerende præmier. I begge IGA vil omfatte præmien eksklusive enhver form for interne administrationsomkostninger. I førstnævnte tilfælde vil de ændrede tilbudsprocedurer give en ny klub med lavere administrationsomkostninger mulighed for at tilbyde en lavere præmie, hvilket vil f(cid:134) umiddelbar indvirkning p(cid:134) det præmieind- skud, rederiet skal betale. I det andet tilfælde, hvor den nye klub ikke lader præmien omfatte et særskilt element til dækning af administrationsom- kostninger, vil de ændrede tilbudsprocedurer fortsat være til gavn for rederierne, fordi de ved at skifte klub vil kunne drage fordel af eventuelle lavere administrationsomkostninger, som de forventer hos den nye klub for det kommende forsikrings(cid:134)r. IG forventer, at ændringen i tilbudsprocedurerne i praksis vil medføre sidstnævnte situation i de fleste tilfælde, fremtiden vil vælge at tilbyde en præmie, der ikke omfatter et særskilt element til dækning af administrationsom- kostninger. fordi de fleste klubber i (37) (38) (39) Ved beregningen af den gennemsnitlige udgifts- kvote vil administrationsomkostningerne og inve- steringsomkostningerne blive defineret i overens- stemmelse med de relevante EU-regnskabsdirek- tiver, særlig R(cid:134)dets direktiv 91/674/EØF af 19. december 1991 om forsikringsselskabers (cid:134)rsregn- skaber og konsoliderede regnskaber (2). Ved admini- strationsomkostninger forst(cid:134)s alle omkostninger ved drift af en klub (undtagen udgifter i forbindelse med behandling af faktiske og potentielle erstat- ningskrav), og de omfatter provisioner, gebyrer, andre akkvisitionsudgifter og afskrivninger. Ved alle regnskabs(cid:134)rets forst(cid:134)s investeringsindtægter kapital- og valutagevinster og -tab, hvad enten de er realiseret eller ej, minus de dermed forbundne udgifter. 4. 2. 2. Tilbud for tankskibe IGA indeholder særlige regler om tilbud for tank- skibe. For det første henstiller IG (cid:134)rligt til klub- berne, at de foretager en rimelig minimumshensæt- telse med henblik p(cid:134) erstatningskrav i forbindelse med tankskibe, der skal fordeles mellem klubberne i henhold til IGPA. For det andet er det udtrykke- ligt fastsat i IGA, at tilbud for tankskibe skal tage rimeligt hensyn til alle relevante omkostningsele- menter (bestemmelse nr. 6. 2), og aftalen indeholder en procedure, der giver klubberne mulighed for at henvise sagen til et ekspertudvalg i tilfælde af, at en anden klub har accepteret at forsikre et tankskib. I disse sager skal udvalget afgøre, om den klub, der forsikrer tankskibet, har taget rimeligt hensyn til alle omkostningselementer (bestemmelse nr. 12. 4). Siden 1985 er der kun blevet henvist en sag til ekspertudvalget. IG har nu anmeldt en ændring, der skal sikre, at denne i overensstemmelse med de ændringer, der tidligere er foresl(cid:134)et i tilbudsproce- durerne. Fra begyndelsen af det næste forsikrings(cid:134)r regel er (1) Anvendelse af 30. september-proceduren: i 1986: 8 henven- delser, intet skifte. 1987: 3 henvendelser, et skifte. 1988: ingen henvendelser. 1989: ingen oplysninger 1990: 13 henvendelser, skifte. 1992: 86 intet henvendelser, skifte. 1994: ingen henvendelser. skifte. 1991: 34 henvendelser, skifte. 1993: 1 ansøgning, intet intet intet (2) EFT L 374 af 31. 12. 1991, s. 7. L 125/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19. 5. 1999 skal tilbud p(cid:134) tankskibe i henhold til IGA tage rimeligt hensyn til alle relevante omkostningsele- menter, bortset fra interne administrationsomkost- ninger. IGA, som tr(cid:134)dte i kraft i februar 1985. Denne nye aftale blev anmeldt og blev fritaget for ti (cid:134)r ved Kommissionens beslutning 85/615/EØF (1) (i det følgende benævnt P&I Clubs-beslutningen). 4. 2. 3. Frigørelsesbeløb (40) N(cid:134)r et rederi forlader sin klub, er det forpligtet til at dække en del af de erstatningskrav, der er rejst mod den p(cid:134)gældende klub i de (cid:134)r, hvor rederiet var medlem, ogs(cid:134) selv om kravene endnu ikke er opgjort p(cid:134) det tidspunkt, hvor rederiet træder ud. IGA Siden 1985 har kunnet vælge mellem to muligheder, nemlig at stille en bankgaranti eller at betale et frigørelses- beløb, som klubben har fastsat. Hvis rederiet anser dette beløb for at være urimeligt højt, kan det appellere til et ekspertudvalg, der er sammensat som beskrevet ovenfor (jf. betragtning 31). rederierne i henhold til (44) I februar 1995 anmodede IG om forlængelse af fritagelsen. I forbindelse med undersøgelsen af sagen offentliggjorde Kommissionen i juli 1995 en meddelelse og opfordrede alle interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger (2). GSCC gav udtryk for en vis betænkelighed og besluttede i december 1995 at indgive en formel klage. Senere modtog Kommissionen ogs(cid:134) bemærkninger fra en uafhængig, gensidig P&I-forening, Ocean Marine, og fra UGS. (45) Den 2. juni 1997 sendte Kommissionen IG en klagepunktsmeddelelse, hvori den anførte, at s(cid:134)vel IGPA som IGA var i strid med EF’s konkurrence- regler. IG svarede den 14. september 1997, og der blev afholdt en mundtlig høring den 27. april 1998. Ud over IG intervenerede ogs(cid:134) GSCC, UGS og Ocean Marine. (46) efter ændret IG anmeldte den 7. juli 1998 formelt IGPA, der var blevet med Kommissionen. Den 14. august 1998 offentlig- gjorde Kommissionen en meddelelse efter artikel 19, stk. 3, i forordning nr. 17, hvori den anførte, at den var positivt indstillet til den anmeldte IGPA. forhandlinger 5. PROCEDUREN (41) (42) (43) IG anmeldte i juni 1981 nogle af sine aftaler til Kommissionen. Anmeldelsen omfattede kun IGA og nogle aftaler, der var knyttet til IGPA, s(cid:134)som genforsikringsaftalerne (der nu indg(cid:134)r i bilag X til IGPA, jf. betragtning 25). IGPA blev ikke formelt anmeldt. P(cid:134) grundlag af en foreløbig undersøgelse mente Kommissionen, at de anmeldte aftaler indeholdt en række bestemmelser, der ikke kunne fritages efter artikel 85, stk. 3. I februar 1983 indledte den derfor proceduren og sendte de anmeldende parter en klagepunktsmeddelelse forud for en beslutning efter artikel 15, stk. 6, i forordning nr. 17 om ophævelse af bødeimmuniteten. Som led i proce- duren indgav Union of Greek Shipowners (UGS) og Greek Shipping Cooperation Committee (GSCC) en formel klage over IGA i december 1983. I juli 1984 fremsendte Kommissionen en klage- punktsmeddelelse i sagen, idet den mente, at nogle af IGA’s bestemmelser var i strid med artikel 85, stk. 1, og ikke opfyldte betingelserne for fritagelse i artikel 85, stk. 3. Herefter blev der foretaget en række væsentlige ændringer (f. eks. indførelse af 30. september-proceduren), og der blev vedtaget en ny (47) Den 24. september 1998 meddelte IG formelt Kommissionen, at IG agtede at anmelde en række ændringer til IGA. Med henblik herp(cid:134) offentlig- gjorde Kommissionen den 21. oktober 1998 en meddelelse efter artikel 19, stk. 3, i forordning nr. 17, om den ændrede IGA. IG anmeldte ogs(cid:134) ændringerne til IGA den 21. oktober 1998. (48) Det skal bemærkes, at Europa-Parlamentet har udvist betragtelig interesse for den foreliggende sag. Den 22. januar 1996 indgav Bryan Cassidy tre skriftlige forespørgsler (3). Karl Von Wogau stillede et mundtligt spørgsm(cid:134)l (0-0053/96) p(cid:134) mødet den 15. marts 1996 (4), og der blev endog vedtaget en beslutning den 27. marts 1996 (5), hvori det blev anført, at en katastrofe p(cid:134) 20 mia. USD ville udgøre en risiko for P&I-klubberne selv. Kommissionen blev opfordret til at undersøge forskellige løsninger p(cid:134) dette problem med udgangspunkt i princippet »forureneren betaler« samt til at behandle spørgs- m(cid:134)let om fritagelse efter artikel 85, stk. 3, p(cid:134) grundlag af konklusionerne af denne undersøgelse. Endelig stillede Bryan Cassidy endnu et skriftligt spørgsm(cid:134)l i januar 1998 (E-0213/98) (6) og Florus Wijsenbeek stillede et mundtligt spørgsm(cid:134)l (nr. 077) p(cid:134) mødet den 11. maj 1998 (H-0410/88). (1) EFT L 376 af 31. 12. 1985, s. 2. (2) EFT C 181 af 15. 7. 1995, s. 16. (3) EFT C 122 af 25. 4. 1990, s. 32. (4) Tillæg til EFT 4-478 af 15. 3. 1996. (5) EFT C 117 af 22. 4. 1996, s. 20. (6) EFT C 304 af 2. 10. 1998, s. 54. 19. 5. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 125/19 B. RETLIG VURDERING 1. TRAKTATENS ARTIKEL 85 Traktatens artikel 85, stk. l, forbyder alle aftaler mellem virksomheder, der har til form(cid:134)l eller til følge at begrænse konkurrencen inden for fælles- markedet, og som kan p(cid:134)virke handelen mellem medlemsstaterne. Disse aftaler kan dog fritages, hvis de opfylder en række betingelser i artikel 85, stk. 3. 1. 1. Aftaler mellem virksomheder IGPA og IGA er aftaler mellem P&I-klubber. Disse m(cid:134) betragtes som almennyttige foretagender, der udøver konkurrerer indbyrdes og med andre almennyttige foretagender, der for visse opererer P&I-forsikring. erhvervsvirksomhed. De delmarkeder p(cid:134) (49) (50) (51) Domstolen har allerede i sin FEDETAB-dom (1) af 29. oktober 1980 fastsl(cid:134)et, at almennyttige foretag- som ender kan betragtes omhandlet i artikel 85, stk. 1 (forenede sager 215 og 218/75, van Landewyck mod Kommissionen, præmis 88). som virksomheder 1. 2 Markedsafgrænsning (52) Enhver konkurrencebegrænsning efter traktatens artikel 85, stk. 1, bør vurderes p(cid:134) grundlag af det relevante marked. Det relevante produktmarked og det relevante geografiske marked for vurdering af denne sag er nærmere beskrevet nedenfor. 1. 2. 1. Produktmarkedet Efterspørgselsanalyse (53) Ud fra et efterspørgselssynspunkt kan direkte søfor- sikring klart opdeles i to forskellige produktmar- keder: kaskoforsikring og P&I-forsikring. De dækker forskellige behov, og rederierne har traditi- onelt betragtet dem som adskilte: de tegner kasko- forsikringsselskaber, forsikring hos men opretter gensidige foreninger for at dele deres P&I-risici. Kaskoforsikring for skibe blev betragtet som et særskilt marked i Kommissionens beslut- ning 93/3/EØF (Lloyd’s Underwriter’s Association and the Institute of London Underwriters) (2). almindelige (1) Sml. 1980, s. 3125. (2) EFT L 4 af 8. 1. 1993, s. 26. (54) Ud et fra fiskerfartøjer, efterspørgselssynspunkt kan P&I-forsikring ogs(cid:134) teoretisk set opdeles i meget bestemte delmarkeder afhængigt af den forsikrede tørlastskibe. ), skibstype (tankskibe, forurening, person- dækningstypen (tingsskade, skade. ) og endog af dækningsniveauet (ubegrænset, begrænset til et bestemt niveau. ). Denne forsik- ringstype, der ikke er standardiseret, er et skræd- dersyet produkt, som tilpasses efter forsikringstage- rens særlige behov. (55) Direkte kasko- og P&I-forsikring skal ogs(cid:134) holdes adskilt fra genforsikring. Efterspørgslen efter de enkelte typer forsikring er nemlig forskellig: i de første to tilfælde kommer efterspørgslen fra rederi- erne, medens den i det tredje tilfælde kommer fra forsikringsselskaberne. Genforsikring tegnes nor- malt hos specialiserede genforsikringsselskaber. I nogle tilfælde kan den dog tegnes hos P&I-klubber. P&I-klubber tilbyder nemlig at genforsikre sm(cid:134) uafhængige gensidige P&I-foreninger. Udbudsanalyse (56) (57) (58) derfor begynde Set fra udbudssiden bør det først undersøges, om betingelserne for at tilbyde P&I-forsikring og andre typer forsikring er de samme, og om andre forsik- tegne kunne ringsgivere P&I-forsikring med kort varsel. Hvis dette er tilfældet, bør produktmarkedet udvides at omfatte andre forsikringsgivere. De lovgivnings- mæssige hindringer for adgangen til P&I-markedet for virksomheder, der i forvejen tegner skadesfor- sikring, er ubetydelige. Derimod er to andre typer hindringer mere relevante. til at For det første er der en række foranstaltninger i forbindelse med P&I-forsikring, som andre forsik- ringsgivere ikke kan opfylde p(cid:134) kort tid. Det drejer sig hovedsagelig om teknisk kendskab til P&I-risici, store netværk af repræsentanter i de vigtigste havne i verden, s(cid:134)ledes at problemer vedrørende P&I-krav kan løses effektivt, samt en kompetent afdeling for behandling af erstatningskrav. skal en forsikringsgiver dække En anden og meget vigtigere hindring er stordrifts- fordelene i forbindelse med høje dækningsniveauer ved P&I-forsikring. Forsikring er generelt set et spørgsm(cid:134)l om stordrift. For at forsikre en bestemt risikotype et minimum af enheder. Herved vil forsikringsgiveren opn(cid:134) en risikospredning, der er tilstrækkelig stor til at reducere udsvingene i erstatningskravene, dvs. at sikre, at kravene følger et regelmæssigt mønster (som normalt kan fastlægges p(cid:134) grundlag af tidli- gere resultater). Med andre ord vil der ved forsik- ring af dette minimum være stor sandsynlighed L 125/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19. 5. 1999 for, at forsikringsgiveren ikke udsættes for uforud- sete erstatningskrav, skadesfrekvensen og fordi -intensiteten vil afspejle tidligere mønstre. mindre beløb og P&I-klubber for højst 1,8 mia. EURO (2 mia. USD). Højere genforsikring kan for øjeblikket kun tegnes hos P&I-klubber. Normalt er minimumsdimensionen forholdsvis højere for katastroferisici (dvs. risici med stor inten- sitet, men ringe hyppighed) end for normale risici. (59) Inden for P&I-forsikring er det nødvendige minimum for at tilbyde forsikringsdækning stort set i forhold til markedets størrelse. Med andre ord udgør stordriftsfordele en vigtig hindring for adgangen til markedet. For at n(cid:134) dette minimum vil en forsikringsgiver f(cid:134) p(cid:134)ført betydelige omkost- ninger, som vil være tabt, hvis det ikke lykkes at komme ind p(cid:134) markedet (sunk cost). S(cid:134) snart en forsikringsgiver er kommet ind p(cid:134) markedet, vil han være forpligtet til at dække alle erstatningskrav i forbindelse med de forsikringer, han har tegnet. Ovennævnte »sunk cost« vil svare til forskellen mellem præmieindtægterne, der beregnes efter tidligere mønstre, og de udbetalte erstatninger. Hvis det p(cid:134)gældende minimum ikke n(cid:134)s (hvis det ikke lykkes at komme ind p(cid:134) markedet), kan denne forskel være meget stor, fordi kravene vil variere meget (dvs. at de ikke vil afspejle de forventede mønstre). Disse generelle betragtninger om stor- driftsfordele inden for P&I-forsikring gælder ogs(cid:134), n(cid:134)r der tilbydes en lavere dækning, selv om forde- lene i s(cid:134) fald formindskes. genforsikringsselskaber (60) Kombinationen af disse to hindringer gør det umuligt for de fleste skadesforsikringsselskaber og specialiserede at udøve virksomhed p(cid:134) markederne for P&I-forsikring. Selskaber, der tegner kaskoforsikring for skibe, kan dog sandsynligvis lettere udbygge deres ekspertise og skadesreguleringsfaciliteter (cid:190) og s(cid:134)ledes dække P&I-risici (cid:190) end andre typer forsikringsgivere. De forbindelse med kan operere p(cid:134) markedet begrænset P&I-dækning, hvor stordriftsfordelene er sm(cid:134). Som nævnt tegner en mindre del af dem P&I-forsikring for op til ca. 459 mio. EURO (500 mio. USD). i (61) Med hensyn til markedet vigtigste hindring for genforsikring af direkte P&I-forsikringsgivere er stordriftsfordelene den for markedsadgang. Forskriftsmæssige og tekniske hindringer spiller ikke nogen væsentlig rolle. Dette betyder, at det ikke blot er P&I-klubber, der kan tegne genforsik- ring for andre P&I-forsikringsgivere, men ogs(cid:134) søreassurandører, hvis de kan n(cid:134) en minimumsdi- søreassurandører mension. genforsikrer for uafhængige gensidige P&I-forsikringsgivere I dag 1. 2. 2. Det geografiske marked (62) Markedet for ansvarsforsikring og forsikring til dækning af kontraktligt ansvar inden for søfarten er verdensomspændende. Rederierne forsikrer nor- malt deres skibe p(cid:134) de bedste vilk(cid:134)r, der tilbydes af en P&I-klub, uanset hvor denne er hjemmehø- rende. I praksis forsikrer b(cid:134)de International Group of P&I Clubs samt de fleste mindre, uafhængige P&I-forsikringsgivere skibe, der er indregistreret overalt i verden. Markedet for P&I-genforsikring er ogs(cid:134) verdensomspændende. 1. 2. 3. Konklusion (63) Det kan konkluderes, at P&I-forsikring udgør et enkelt verdensomspændende produktmarked. P(cid:134) s(cid:134)vel efterspørgsels- som udbudssiden er dette marked kun i beskedent omfang substituerbart med andre søforsikringsprodukter. Kun p(cid:134) udbudssiden er der en begrænset grad af substituerbarhed med kaskoforsikringsgivere, n(cid:134)r det gælder mindre P&I-forsikring (op til 459 mio. EURO (500 mio. USD)), der kan tilbydes af s(cid:134)vel uafhængige gensi- dige P&I-forsikringsgivere som almindelige forsik- ringsselskaber. (64) Med hensyn til P&I-genforsikring m(cid:134) der skelnes p(cid:134) grundlag af den tilbudte dækning. Op til ca. 2 mia. USD kan P&I-genforsikring betragtes som en del af det større verdensomspændende marked for søreassurance. Men for højere forsikringer n(cid:134)r søre- assurandørerne ikke for øjeblikket den minimums- dimension, der er nødvendig for at kunne tegne P&I-genforsikring, og P&I-genforsikring p(cid:134) over 1,8 mia. EURO (2 mia. USD) bør derfor betragtes som et særskilt marked. 1. 3. Begrænsning af konkurrencen 1. 3. 1. IGPA (65) En aftale om fordeling af erstatningskrav, s(cid:134) som IGPA, indebærer, at parterne enes om dele af deres forsikringsvirksomhed. Det ligger s(cid:134)ledes i enhver aftale om fordeling af erstatningsansvar, at delta- gerne i fællesskab vedtager i hvert fald forsikrings- vilk(cid:134)rene og -dækningen. Dette forhindrer dem i at tilbyde forskellige forsikringsprodukter gennem aftalen om fordeling af erstatningsansvar. 19. 5. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 125/21 (66) (67) En s(cid:134)dan aftale kan ikke anses for konkurrencebe- grænsende, n(cid:134)r fordelingen af erstatningsansvaret er nødvendig for, at deltagerne kan tegne en bestemt type forsikring, som de ikke ville kunne tegne alene. Der kan nemlig ikke være tale om begræns- ning af konkurrencen, n(cid:134)r pool-deltagerne ikke er faktiske eller potentielle konkurrenter, fordi de ikke enkeltvis kan forsikre de risici, som poolen dækker. Man kan endda sige, at en s(cid:134)dan fordeling af erstatningsansvaret skærper konkurrencen, fordi en række forsikringsgivere, der ikke kan forsikre de p(cid:134)gældende risici alene, slutter sig sammen og bliver en ny konkurrent p(cid:134) markedet. I det omfang ansvarsfordelingen ikke strider mod artikel 85, stk. 1, vil de begrænsninger, der p(cid:134)lægges deltagerne i aftalen om ansvarsfordeling, og som er nødvendige for, at ansvarsfordelingen kan fungere tilfredsstillende, ikke være omfattet af artikel 85, stk. 1. De m(cid:134) betragtes som accessoriske eller som uløseligt forbundet med ansvarsforde- lingen (jf. f. eks. Domstolens dom af 15. december 1994 i sag C-250/92, Gøttrup-Klim mod Dansk Landbrugs Grovvareselskab (1), hvor de begræns- ninger, der var nødvendige for, at andelsselskabet kunne fungere effektivt, ikke blev anset for at være omfattet af artikel 85, stk. 1. 1. 3. 1. 1. Fordelingen af erstatningsansvar inden for IG er nødvendig for, skibstonnage, er nødvendig (68) Det analyseres nedenfor, om fordelingen af erstat- ningsansvar inden for IG, der forsikrer ca. 89 % af verdens at P&I-klubberne kan tegne P&I-forsikring p(cid:134) op til 3,9 mia. EURO (4,25 mia. USD), som de gør for øjeblikket. Konklusionen er, at IG’s ansvarsforde- lingsordning faktisk er nødvendig for, at klubberne kan tilbyde det nuværende dækningsniveau, fordi den minimumsdimension, der er nødvendig for at kunne tilbyde en s(cid:134)dan dækning, kun kan opn(cid:134)s, hvis man forsikrer over 50 % af verdens skibston- nage. Derfor er der ikke plads til endnu en rentabel leverandør af en s(cid:134)dan forsikringsdækning. (69) Som anført ovenfor (jf. betragtning 58 og 59) er der normalt stordriftsfordele forbundet med forsik- ringsvirksomhed. For at forsikre en bestemt risiko- type skal en forsikringsgiver dække et minimum af enheder. Dette minimum kan n(cid:134)s enten af en forsikringsgiver alene eller af flere forsikringsgivere, der aftaler at forsikre en bestemt type risici i fælles- skab. Dette er tilfældet med co-assurance- eller co- reassurancepools mellem almindelige forsikrings- (1) Sml. 1994, s. I-5641. selskaber, men ogs(cid:134) med aftaler om fordeling af erstatningsansvar mellem gensidige forsikringsgi- vere som i den foreliggende sag. selvstændigt f(cid:134) P&I-forsikringsgivere, der (70) Normalt kan den minimumsdimension, der er nødvendig for at tegne en bestemt type forsikring, ansl(cid:134)s direkte ved en analyse af de markedsandele, som forsikringsgivere, der tegner denne type forsikring, er i besiddelse af. Som alle- rede nævnt (jf. betragtning 11-13 ovenfor) er der kun meget ikke deltager i IG. Desuden er der for disse uafhængige forsikringsgiveres vedkommende (Ocean Marine er den største med en markedsandel p(cid:134) ca. 2 %) tale om en P&I-dækning, normalt op til 459 mio. EURO (500 mio. USD). De ikke noget godt sammenlignings- udgør derfor grundlag for fastlæggelse af den minimumsdimen- sion, der er nødvendig for at yde P&I-dækning p(cid:134) op til ca. 3,9 mia. EURO (4,25 mia. USD). forholdsvis begrænset (71) I tilfælde, hvor den minimumsdimension, der er nødvendig for at yde en bestemt forsikringsdæk- ikke kan ansl(cid:134)s direkte, fordi der ikke er ning, nogen forsikringsgivere, der selvstændigt tilbyder en s(cid:134)dan forsikring, m(cid:134) der anvendes indirekte metoder. Minimumsdimensionen kan ansl(cid:134)s indi- rekte ved en analyse af genforsikringsmulighederne for forsikringsgivere med forskellige markedsan- dele. Den maksimale genforsikringsdækning, som en P&I-klub har mulighed for at f(cid:134), vil normalt være afgørende for den maksimumsdækning, som denne klub selv kan tilbyde. (72) Med hensyn til den maksimale genforsikring, som uafhængige P&I-forsikringsgivere har mulighed for at opn(cid:134), blev der indhentet oplysninger hos førende søforsikringsmæglere i London og hos de største reassurandører inden for IG. Deres svar var stort set enslydende, idet de anførte, at der med 30 % og 45 % af verdenstonnagen ville kunne opn(cid:134)s genforsikring p(cid:134) op til henholdsvis 1,38 mia. EURO (1,5 mia. USD) og 1,8 mia. EURO (2 mia. USD), men at der krævedes over 50 % af tonnagen for at f(cid:134) genforsikring p(cid:134) over 2,75 mia. EURO (3 mia. USD); der er s(cid:134)ledes kun plads til en aktør p(cid:134) markedet, der tilbyder en s(cid:134)dan dækning. Dette tyder p(cid:134), at fordelingen af erstatningsansvar mellem P&I-klubber for øjeblikket er konkurrencefrem- mende. (73) Det kunne teoretisk set fremføres, at der burde være mulighed for større genforsikring for skibe med lavere risiko. I denne forbindelse blev forsik- ringsmæglerne og reassurandørerne spurgt om, L 125/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19. 5. 1999 hvad der teoretisk set ville være den maksimale genforsikring for en klub, der ikke forsikrer tank- eller passagerskibe, dvs. de to skibstyper, der tidli- gere har givet anledning til de største erstatnings- krav. Ifølge svarene er grænserne for genforsikring til en s(cid:134)dan klub de samme som for klubber, der forsikrer alle skibstyper. (74) P(cid:134) baggrund af det i betragtning 72 og 73 anførte, m(cid:134) det konkluderes, at IG’s aftale om fordeling af erstatningsansvar er den eneste mulighed for dækning op til ca. 3,9 mia. EURO (4,25 mia. USD). Der er derfor ingen tvivl om, at alle de begræns- ninger, der er nødvendige, for at aftalen om forde- ling af erstatningsansvar kan fungere tilfredsstil- lende (iboende begrænsninger), m(cid:134) betragtes som forenelige med EF-traktatens artikel 85, stk. 1. 1. 3. 1. 2. IGPA’s iboende begrænsninger 1. 3. 1. 2. 1. D e n f æ l l e s m i n i m u m s d æ k n i n g mod poolen af andre klubber, end det ansvar, den selv kan f(cid:134) betalt via poolen. Dette kan være tilfældet i en almindelig forsikringspool, fordi alle deltagere indbetaler præmier, der varierer efter dækningsniveauet. I forbindelse med en aftale om fordeling af erstatningsansvar mellem gensidige forsikringsgivere, der ikke opkræver præmier, findes der imidlertid ikke nogen effektiv metode til at tvinge de deltagere, der ifalder større erstatnings- ansvar, til at yde de øvrige kompensation. supplerende (78) Dette betyder ikke, at klubberne inden for IG har mistet muligheden for kollektivt at tilbyde andre dækningsniveauer. Alle deltagerne, eller blot nogle af dem, der ønsker at dele større erstatningsansvar, særaftaler om højere kan indg(cid:134) dækning ud over, at de indvilliger i det laveste dækningsniveau, der ydes gennem aftalen om fordeling af erstatningsansvar. I klagepunktsmedde- lelsen blev der henvist til materiale, hvoraf det fremgik, at IG tidligere havde drøftet, om flere af disse systemer var praktisk gennemførlige. Foruden dette materiale erkendte flere P&I-klubber i deres svar p(cid:134) begæringen om oplysninger, at det var teknisk muligt at gennemføre s(cid:134)danne systemer. (75) (76) Ifølge b(cid:134)de GSCC’s klage og Kommissionens klagepunktsmeddelelse var den bestemmelse i den tidligere version af IGPA om, at alle klubberne skulle yde samme dækning (op til 16,5 mia. EURO (18 mia. USD)) ikke nødvendig, for at IGPA kunne tilfredsstillende, og desuden var den fungere konkurrencebegrænsende. Den forhindrede nemlig klubberne forskellig dækning. Med andre ord forhindrede den de enkelte rederier i at forhandle sig frem til den dækning, som de faktisk ønskede eller havde behov for p(cid:134) grundlag af den risiko, der var forbundet med deres skibe. rederierne tilbyde at i nu blevet s(cid:134)ledes ændret, IGPA er at P&I-klubberne frit kan tilbyde højere dækning end den, parterne har aftalt p(cid:134) ca. 3,9 mia. EURO (4,25 mia. USD). I den ændrede version er der derfor ikke længere tale om et enkelt dækningsniveau, men kun om en fælles minimumsdækning, der skal ydes af alle aftaleparter. Klubberne er derfor ikke tilbyde højere dækning. De er heller ikke forhindret i individuelt at yde lavere dækning. forhindret længere at i (79) Det m(cid:134) konkluderes, at bestemmelsen om et fælles dækningsniveau ikke indebærer en konkurrencebe- grænsning efter artikel 85, stk. 1. Klubberne har nemlig kun aftalt, at de vil tilbyde en minimums- dækning gennem deres aftale om fordeling af erstatningsansvar, for at et s(cid:134)dant system kan fungere. De kan fortsat frit enten alene eller sammen med andre klubber tilbyde ethvert dækningsniveau, finde passende. som er nødvendig, som de m(cid:134)tte 1. 3. 1. 2. 2. F æ l l e s g o d k e n d e l s e a f f o r s i k r i n g s - v i l k (cid:134) r o g r e g n s k a b s p r a k s i s (77) En aftale om fordeling af erstatningsansvar kan i virkeligheden ikke fungere tilfredsstillende uden mindst et dækningsniveau, som er vedtaget af alle deltagerne. Ingen deltager ville nemlig være villig til at dele et højere erstatningsansvar, der rejses (80) IGPA indeholder en bestemmelse om, at de enkelte klubbers forsikringsvilk(cid:134)r skal godkendes af tre fjerdedele af IGPA’s deltagere. Denne bestem- melse forhindrer P&I-klubberne i at tilbyde forskel- lige forsikringsvilk(cid:134)r gennem aftalen om fordeling af erstatningsansvar. 19. 5. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 125/23 (81) (82) (83) (84) Som det er tilfældet med enhver co-assurance- eller co-reassurancepool, kan en aftale om fordeling af erstatningsansvar imidlertid kun fungere tilfreds- stillende, hvis alle deltagere er enige om de vilk(cid:134)r, de hver især fastsætter i deres policer. Ingen delta- gere bør nemlig tvinges til at bidrage til at yde forsikringsdækning p(cid:134) policevilk(cid:134)r, som de ikke har tilsluttet sig. IGPA’s bestemmelse om, at de enkelte klubbers forsikringspolicer skal godkendes af poolens øvrige deltagere, kan derfor betragtes som nødvendig for, at IG’s aftaler om fordeling af erstatningsansvar kan fungere. 1. 3. 1. 2. 3. F æ l l e s k ø b a f g e n f o r s i k r i n g Som anført ovenfor (jf. betragtning 16) dækkes det beløb, hvormed et krav overstiger 27,4 mio. EURO (30 mio. USD), og op til 1,8 mia. EURO (2 mia. USD) via skadesexcedentaftalen (Group General Excess Loss Reinsurance Contract). Klubberne indg(cid:134)r kollektivt denne genforsikringsaftale med i henhold til almindelige bestemmelse nr. 12 i IGPA. Der er her tale om en aftale om fælles køb af genforsikring. forsikringsselskaber Sulphuric Acid Association) (1) Fælles indkøb kan anses for at være i strid med artikel 85, stk. 1. I beslutning 80/917/EØF (Nati- onal fastslog Kommissionen, at en fælles indkøbspool for svovl, der var oprettet af en sammenslutning af alle svovl- syrefabrikanter i Det Forenede Kongerige, var konkurrencebegrænsende. I denne sag blev den fælles indkøbsaftale dog fritaget, bl. a. fordi den sikrede stabile svovlleverancer p(cid:134) tidspunkter, hvor der var mangel p(cid:134) svovl, og fordi deltagerne ikke var forpligtede til at dække hele deres behov for svovl gennem poolen. nugældende vilk(cid:134)r, og derfor ikke falder ind under forbuddet i artikel 85, stk. 1. 1. 3. 2. IGA 1. 3. 2. 1. Bestemmelser om frigørelsebeløb (85) i betragtning 27 i beslutning 85/ Som anført 615/EØF indebærer metoderne til beregning af frigørelsesbeløb »ikke i sig selv nogen indlysende begrænsninger, men. kan anvendes til i højere forsikringsvirk- grad at begrænse overførsel af somhed fra en P&I-klub til en anden. Disse bestemmelser kan endog anvendes til yderligere at begrænse et rederis muligheder for at benytte sig af mere fordelagtige præmier, der m(cid:134)tte blive tilbudt af en anden P&I-klub. Størrelsen af det frigørelses- beløb, en holding-klub afkræver rederier, der ønsker at udtræde, kunne rent faktisk afskrække rederierne fra at skifte til en anden P&I-klub«. (86) Under alle omstændigheder er bestemmelser om frigørelsesbeløb uløseligt knyttet til IGPA. De er nemlig nødvendige for at forhindre, at et rederi, der forlader en klub, undlader at betale de beløb, det stadig skylder den tidligere klub til dækning af de erstatningskrav, rederiets er medlemskab, men som endnu ikke er afviklet p(cid:134) det tidspunkt, hvor det trækker sig ud. Bestemmel- serne st(cid:134)r ikke i noget urimeligt forhold til dette m(cid:134)l: de kræver kun en bankgaranti (der kræves ingen egentlig udbetaling, før kravene er opgjort), og der er altid mulighed for at appellere frigørelses- beløbets størrelse til et uafhængigt ekspertudvalg. under rejst der (87) (jf. betragtning 172-74), Fælles køb af genforsikring er normalt ikke uløse- ligt knyttet til en aftale om fordeling af erstatnings- ansvar, fordi de enkelte deltagere i en s(cid:134)dan aftale uafhængigt kan genforsikre deres egen andel af kravene. I den foreliggende sag er det imidlertid fastsl(cid:134)et at de fleste P&I-klubber ikke uden fælles køb af genforsikring ville have kunnet opn(cid:134) genforsikring op til det nuværende niveau. En minimumsdimension p(cid:134) over 50 % af verdenstonnagen er nemlig en forud- sætning for en s(cid:134)dan dækning, og den største P&I-klub for øjeblikket forsikrer kun 16,34 % af verdenstonnagen (jf. betragtning 10). Det m(cid:134) derfor fælles køb af genforsikring er konkluderes, at nødvendig for, at IG kan tilbyde dækning p(cid:134) de (1) EFT L 260 af 3. 10. 1980, s. 24. 1. 3. 2. 2. Regler om tilbud for skibe skibe Tilbudsprocedurerne begrænser for P&I-klubbernes frihed til at konkurrere om forsik- ringspræmierne. Inden IGA blev ændret, var klub- bernes frihed begrænset til beregningen af den fulde præmie. Efter ændringerne vil klubberne frit kunne afgøre, om de vil opkræve den del af præmien, der dækker administrationsomkostnin- gerne, men deres frihed vil fortsat være begrænset med hensyn til beregningen af de øvrige elementer i præmien. 20. februar-proceduren forhindrer nemlig en P&I-klub i at tilbyde en lavere præmie end holding-klubben for i administrationsomkostningerne, end præmien medmindre et ekspertudvalg anser holding-klub- bens tilbud p(cid:134) disse præmieelementer for at være urimelig højt. elementer andre L 125/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19. 5. 1999 (88) Der er restriktioner p(cid:134) klubbens tilbud p(cid:134) de præmieelementer, der afspejler omkostningerne ved de krav, der skal dækkes af klubberne. Tilbuds- procedurerne gælder nemlig b(cid:134)de for de krav, der fordeles mellem klubberne (dvs. krav mellem 4,57 mio. EURO (5 mio. USD) og 27,4 mio. EURO (30 mio. USD) og genforsikring), og for omkostninger, der afholdes af de enkelte klubber (dvs. krav p(cid:134) op til 4,57 mio. EURO (5 mio. USD), det s(cid:134)kaldte selvbehold). 1. 3. 2. 2. 1. E r b e g r æ n s n i n g e n t i l a f t a l e n ? k n y t t e t u l ø s e l i g t (89) (90) Enhver aftale om fordeling af erstatningsansvar kræver en vis disciplin mellem deltagerne med hensyn til præmierne for dækning af de krav, de skal dele. For ingen klub ville være indstillet p(cid:134) at dele krav, der er rejst mod en anden klub, hvis sidstnævnte tilbyder en lavere præmie for dækning af de samme krav. Førstnævnte klub ville ikke kunne beholde kunderne, fordi disse ville vide, at de kunne opn(cid:134) nøjagtig samme dækning hos den anden klub, men til en lavere præmie. I den foreliggende sag deler P&I-klubberne krav p(cid:134) mellem 4,57 mio. EURO (5 mio. USD) og 27,4 mio. EURO (30 mio. USD); de køber i fællesskab genforsikring mod højere krav p(cid:134) op til 1,8 mia. EURO (2 mia. USD), og hvis der opst(cid:134)r endnu større krav (overspill-krav), deler de disse op til 3,9 mia. EURO (4,25 mia. USD). Det er nødvendigt, at de enes om en vis disciplin med hensyn til fastsæt- telsen af præmier til dækning af disse omkost- ninger. Denne disciplin opn(cid:134)s gennem tilbudspro- cedurerne og, for tankskibe, ogs(cid:134) gennem henstil- lingen vedrørende omkostningerne ved de krav, som klubberne skal dele. (91) Disse regler st(cid:134)r ikke i urimeligt forhold til de tilsigtede m(cid:134)al. Tilbudsprocedurerne overlader det nemlig til holding-klubben at fastsætte en passende præmie og skal blot sikre, at klubbens præmie- tilbud ikke underbydes af en anden klub, der skal dele omkostningerne ved erstatningskravene med den. For tankskibe g(cid:134)r IG et skridt videre og anbe- faler (cid:134)rligt en præmie for de krav, der skal deles i henhold til IGPA, men denne præmie er ikke bindende. Denne regel kan begrundes med de særlige forhold, der kendetegner tankskibsrisici (der er normalt tale om katastroferisici, dvs. at de fore- kommer sjældent, men indebærer et meget betyde- ligt erstatningsansvar, n(cid:134)r de endelig forekommer). (92) De ændrede tilbudsprocedurer gælder imidlertid ogs(cid:134) for visse omkostninger, der ikke deles mellem klubberne, nemlig klubbernes selvbehold (dvs. krav p(cid:134) op 4,57 mio. EURO (5 mio. USD)). I denne forbindelse strækker tilbudsprocedurerne sig videre end det, der er strengt nødvendigt for anvendelsen af aftalen om fordeling af erstatningsansvar. N(cid:134)r der er ikke deles mellem klubberne, er det nemlig ikke nødvendigt at sikre, at klubberne ikke underbyder hinanden. Klubber, der kan nedbringe disse omkostninger til et niveau, der ligger under konkurrenternes, bør kunne tilbyde lavere præmier. Priskonkurrence p(cid:134) den del af præmierne, der vedrører klubbernes selv- behold, vil ikke bringe aftalen om fordeling af erstatningsansvar i fare. tale om omkostninger, der (93) Det kan derfor konkluderes, at tilbudsprocedurerne i det omfang, de omfatter den del af præmien, der afspejler krav inden for klubbernes selvbehold, ikke er uløseligt forbundet med aftalen om fordeling af erstatningsansvar. 1. 3. 2. 2. 2. E r b e g r æ n s n i n g e n m æ r k b a r ? (94) (95) I betragtning af at P&I-klubberne tegner sig for ca. 89 % af P&I-forsikringen p(cid:134) verdensmarkedet, og at konkurrencen udefra er meget begrænset, har enhver begrænsning af klubbernes konkurrence med hensyn til præmierne en mærkbar indvirk- ning p(cid:134) verdensmarkedet for P&I-forsikring. Efter ændringen af IGA vil der være mulighed for priskonkurrence for den del af præmien, der administrationsomkostningerne. Dette afspejler betyder dog ikke, at en begrænsning med hensyn til de præmieelementer, der afspejler de krav, der falder ind under klubbernes selvbehold, ikke har mærkbar indvirkning p(cid:134) konkurrencen mellem klubberne. Krav inden for klubbernes selvbehold udgør nemlig værdimæssigt 82 % og mængdemæs- sigt 99 % af alle de krav, der rejses mod IG (jf. betragtning 16). 19. 5. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 125/25 (96) Begrænsningen varer kun et (cid:134)r. (cid:143)ret efter, at et rederi har skiftet klub, kan den nye klub tilbyde lavere præmier end de præmier, den var forpligtet til at tilbyde det første (cid:134)r. Det kan dog ikke udledes heraf, at begrænsningen ikke er mærkbar. Det er p(cid:134) det tidspunkt, hvor et rederi overvejer at skifte klub, at den nye klub kan opn(cid:134) en konkurrencemæssig fordel ved at tilbyde en lavere præmie og derfor ogs(cid:134) har et incitament dertil, ikke et (cid:134)r efter. skibe fra en anden klub, som efter deres opfattelse ikke indregner tilstrækkelige hensættelser for alle omkostningselementer. Hvis udvalget finder, at dette er tilfældet, udelukkes klubben fra poolen i to (cid:134)r. De alvorlige sanktioner, klubberne udsættes for, hvis udvalget finder, at der ikke er indregnet en rimelig hensættelse for alle omkostningselementer, afholder i praksis klubberne fra at afvige fra henstil- lingen. findes fordi der (97) Det kan heller ikke hævdes, at 20. februar-proce- duren ikke har nogen mærkbar indvirkning p(cid:134) konkurrencen, en alternativ procedure, nemlig 30. september-proceduren, der giver klubberne mulighed for at tilbyde en lavere præmie end holding-klubbens. Selv om dette var 30. Kommissionens september-proceduren blev vedtaget, har erfarin- gerne siden vist, at denne procedure ikke havde de forventede virkninger. Den har nemlig kun medført klubskifte en enkelt gang (jf. betragtning 33). opfattelse 1985, da i (98) Det er faktisk ikke overraskende, at 30. september- proceduren har vist sig ikke at være et hensigts- mæssigt middel. Dette skyldes to forhold. For det første kan den kun anvendes fem m(cid:134)neder inden tidspunktet for fornyelse af forsikringen. Dette er simpelthen for tidligt for en klub at skulle udar- bejde et nøjagtigt tilbud (f. eks. er det for tidligt at tage hensyn til de genforsikringspræmier, der vil være gældende p(cid:134) det p(cid:134)gældende tidspunkt). For det andet vil der, hvis holding-klubben anmoder det uafhængige ekspertudvalg om at undersøge, om den tilbudte præmie er urimeligt lav, og udvalget faktisk finder den for lav, blive p(cid:134)lagt den klub, der har tilbudt præmien, en usædvanlig h(cid:134)rd straf: den mister genforsikringen fra de andre klubber for det p(cid:134)gældende skib i to (cid:134)r. 1. 3. 2. 3. Regler om minimumsomkostninger for tankskibe (99) IG henstiller (cid:134)rligt til klubberne, hvilket hensættel- sesbeløb, de bør indregne i deres tilbud med henblik p(cid:134) erstatningskrav i forbindelse med tank- fordeles mellem klubberne (jf. skibe, der betragtning 38-39). Selv om IG’s henstilling ikke er bindende, kan klubberne i henhold til IGA fore- lægge et udvalg ethvert tilbud p(cid:134) forsikring af tank- skal (100) Da henstillingen ogs(cid:134) omfatter omkostningerne vedrørende klubbernes selvbehold, bør den af samme (cid:134)rsager som nævnt ovenfor (betragtning 88- 97) betragtes som en mærkbar konkurrencebe- grænsning, der ikke er uløseligt forbundet med IGPA. 1. 3. 3. P(cid:134)virkning af samhandelen mellem medlemsstaterne (101) IG’s aftaler har betydelig indvirkning p(cid:134) handelen mellem medlemsstaterne. For det første er de P&I-klubber, der er medlemmer af IG, etableret i mere end (cid:130)n medlemsstat samt i tredjelande. For det andet tegner IG’s medlemmer forsikring for skibe fra alle medlemsstater og fra tredjelande. I virkeligheden er næsten hele EF-fl(cid:134)den forsikret af IG. 1. 3. 4. Konklusion: konkurrencebegrænsninger p(cid:134) markedet for P&I-forsikring (102) Det m(cid:134) konkluderes, at b(cid:134)de tilbudsprocedurerne og henstillingen med hensyn til minimumsom- kostningerne for tankskibe begrænser konkur- rencen, for s(cid:134) vidt som de gælder for omkostninger inden for klubbernes selvbehold. Disse begræns- indvirkning p(cid:134) ninger har mærkbar, negativ for verdensmarkedet konkurrencen grad P&I-forsikring væsentlig handelen mellem medlemsstaterne. De falder derfor ind under forbudet i traktatens artikel 85, stk. 1. og p(cid:134)virker p(cid:134) i 1. 4. Fritagelse efter artikel 85, stk. 3 1. 4. 1. Anvendelse af gruppefritagelsesforord- ningen p(cid:134) forsikringsomr(cid:134)det (103) Det er blevet hævdet, at IGPA og IGA er omfattet af definitionen af co-reassuranceaftaler i artikel 10, stk. 2, litra b), i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3932/92 af 21. december 1992 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, p(cid:134) visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis p(cid:134) forsik- ringsomr(cid:134)det (1). I denne artikel defineres co-reas- surancefællesskaber som foretagender, der oprettes af forsikringsselskaber med henblik p(cid:134) gensidig genforsikring af alle eller en del af deres forplig- telser, hvad ang(cid:134)r en bestemt kategori af risici. (1) EFT L 398 af 31. 12. 1992, s. 7. L 125/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19. 5. 1999 (104) Det fremg(cid:134)r ikke klart af EF-retspraksis, om grup- pefritagelsesforordningen p(cid:134) forsikringsomr(cid:134)det ogs(cid:134) omfatter aftaler mellem gensidige forsikrings- givere om fordeling af erstatningsansvar, men der er ingen grund til at behandle dette spørgsm(cid:134)l i den foreliggende sag, ikke opfylder alle betingelserne for at være omfattet af gruppefritagelsen. Det især bemærkes, at medlemmernes markedsandel er væsentligt højere end de 15 %, der er fastsat i forordningen. aftaler fordi IG’s skal ringsdækning, og hvis der opstod krav af denne størrelsesorden, ville nogle af disse kunder sandsyn- ligvis ikke have kunnet f(cid:134) erstatning fra rederiet. Det samme gælder for tredjemand, der uden at have indg(cid:134)et kontrakt med et rederi kunne blive ramt af de skader, som dette har forvoldt (f. eks. havforurening). 1. 4. 2. Individuel fritagelse 1. 4. 2. 2. Begrænsningen er nødvendig (105) Selv om IG’s aftaler ikke falder ind under definiti- forordning onen af co-reassurancefællesskaber (EØF) nr. 3932/92, kan der meddeles individuel fritagelse for de aftalebestemmelser, der strider mod artikel 85, stk. 1, nemlig tilbudsprocedurerne og reglerne om minimumsomkostninger tank- skibe, for s(cid:134) vidt som de gælder for omkostnin- gerne inden for klubbernes selvbehold. for i 1. 4. 2. 1. Fremme af den økonomiske udvikling (106) Som nævnt ovenfor (betragtning 72) skal en forsik- ringsgiver for at kunne tegne P&I-forsikring p(cid:134) op til 3,9 mia. EURO (4,25 Mia. USD) med de nuvæ- rende omkostninger, have en markedsandel p(cid:134) over 50 % for ikke at blive udsat for alt for store udsving i erstatningskravene og for at kunne opn(cid:134) tilstræk- kelig genforsikring. Ingen forsikringsgiver har alene s(cid:134) stor en markedsandel, og derfor er en risikopooling mellem forskellige forsikringsgivere, der tilsammen har en markedsandel p(cid:134) over 50 %, den eneste m(cid:134)de, hvorp(cid:134) sektoren for øjeblikket kan yde en s(cid:134)dan dækning. IG’s aftaler bidrager til den økonomiske udvikling ved at derfor sikre, er mulighed for at der p(cid:134) markedet P&I-forsikringsdækning p(cid:134) op til 3,9 mia. EURO (4,25 mia. USD). (107) Muligheden for forsikringsdækning p(cid:134) op til 3,9 mia. EURO (4,25 mia. USD) er en umiddelbar fordel for rederierne. Derved dækker IG det meste af efterspørgslen efter P&I-forsikring p(cid:134) verdens- markedet og sikrer, at der ved søtransport og anden maritim virksomhed kan tegnes tilstrækkelig ansvarsforsikring og forsikring til dækning af kontraktligt ansvar. (108) Rederiets endelige kunder, hvad enten det er passa- gerer eller fragtfirmaer, drager ogs(cid:134) fordel af en s(cid:134)dan forsikringsdækning. Hvis ikke der havde foreligget nogen pooling-aftale, ville det generelt set ikke have været muligt at opn(cid:134) s(cid:134) høj en forsik- (109) Som nævnt ovenfor (jf. betragtning 88-99) er tilbudsreglerne og reglerne om minimumsomkost- ninger for tankskibe ikke uløseligt forbundet med aftalen om fordeling af erstatningsansvar, for s(cid:134) vidt som disse regler gælder for nogle omkostninger, der ikke deles mellem klubberne, især inden for deres selvbehold (dvs. krav p(cid:134) op til 4,57 mio. EURO (5 mio. USD). (110) Kommissionen erkender dog, at det i den forelig- gende sag kunne blive umuligt, eller i hvert fald kompliceret og besværligt, at udarbejde en velegnet metode, der ville sikre, at tilbudsreglerne og reglerne om minimumsomkostninger for tankskibe kun gælder for de omkostninger, der fordeles i henhold til IGPA og ikke for omkostningerne inden for klubbernes selvbehold. for (111) N(cid:134)r en klub tilbyder en præmie for forsikring af et skib, foretager den en samlet vurdering af risikoen ved det p(cid:134)gældende skib. Med andre ord vurderer den skadesfrekvensen og -intensiteten i forbindelse med skibet. Hvis tilbudsprocedurerne eller reglerne om minimumsomkostninger tankskibe kun fandt anvendelse p(cid:134) de præmieelementer, der afspejler de omkostninger, der fordeles mellem klubberne, ville klubben være forpligtet til p(cid:134) kunstig vis at foretage en særskilt og forskellig vurdering af mulighederne for, at det p(cid:134)gældende skib ifalder erstatningskrav p(cid:134) under 4,57 mio. EURO (5 mio. USD). Da risikovurderingen er baseret p(cid:134) skibets sikkerhedsforanstaltninger, besætningens uddan- nelse. ), ville en klub let kunne manipulere med denne vurdering ved at reducere selvbeholdets rela- tive vægt og forøge vægten af de omkostninger, der fordeles mellem klubberne. Da omkostningerne inden for selvbeholdet ikke er omfattet af tilbuds- reducere procedurerne, kunne klubben ved at subjektive parametre (f. eks. 19. 5. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 125/27 vægten af sit selvbehold, nedsætte sin præmie tilsvarende og benytte dette som et middel i konkurrencen for at tiltrække kunder. Med hensyn til tankskibe ville klubben samtidig have kunnet efterkomme henstillingen med hensyn til mini- mumsomkostninger, idet vægten af de omkost- ninger, der fordeles mellem klubberne, ville være blevet kunstigt forøget. (112) Ethvert kontrolsystem, der tager sigte p(cid:134) at forhindre en s(cid:134)JaJadan manipulering, m(cid:134) nødven- digvis omfatte omhyggeligt tilsyn med klubbernes risikovurderinger og især med, om det fører til et urimeligt tilbud, hvis der lægges større eller mindre vægt p(cid:134) muligheden for, at der opst(cid:134)r erstatnings- krav under grænsen for klubbernes selvbehold. Dette ville være meget kompliceret og tidkrævende i betragtning af den subjektivitet, som er forbundet med risikovurdering. Det ville være mere kompli- ceret end de opgaver, som for øjeblikket p(cid:134)hviler det uafhængige skal kontrollere rimeligheden af klubbernes risikovur- dering som helhed og ikke af de enkelte kompo- nenter uafhængigt set. Hvis klubbernes selvbehold fortsat ikke skulle være omfattet af tilbudsprocedu- rerne, ville antallet af kontroversielle tilbud og dermed det antal sager, der forelægges for udvalget, endvidere stige kraftigt. Det ville være umuligt at p(cid:134)lægge det eksisterende uafhængige ekspertudvalg eller et nyt organ, der oprettes til dette form(cid:134)l, den opgave at kontrollere en lang række kontroversielle og stort set subjektive tilbud p(cid:134) en ensartet og rimelig m(cid:134)de. ekspertudvalg, der blot 1. 4. 2. 3. Konkurrencen udelukkes ikke minimumsomkostninger (113) Tilbudsprocedurerne og henstillingen med hensyn tankskibe til udelukker for P&I-forsikring. P(cid:134) trods af den omstændighed, at verdensmarkedet IG forsikrer for konkurrence mellem P&I-forsikring, P&I-klubberne. ikke konkurrencen p(cid:134) markedet 89 % af der er for (de elementer, der (114) Konkurrencen mellem P&I-klubberne om de præmieelementer, der afspejler omkostningerne ved erstatningskravene er omfattet af tilbudsprocedurerne), er et meget vigtigt konkurrenceparameter, men ikke det eneste. Klub- berne kan fortsat frit konkurrere om andre para- metre end prisen (som f. eks. i forbindelse med afvikling af erstatningsansvar) samt om den del af præmien, der afspejler administrati- onsomkostningerne. Der er nemlig mulighed for at og nedbringe dermed ogs(cid:134) mulighed for konkurrence om den del af præmien, der afspejler disse omkostninger. Dette kan ske gennem stordriftsfordele, effektivisering af administrationsomkostningerne serviceniveauet ledelsen for at administrationen og pres p(cid:134) nedbringe avancerne (det skal bemærkes, at klub- bernes ledelse i de fleste tilfælde er selvstændige virksomheder, der arbejder med overskud for øje). Hvis klubberne beslutter ikke at indregne admini- strationsomkostningerne præmien, men at fratrække dem i investeringsomkostningerne (jf. betragtning 35), vil der stadig være tale om konkur- lavere administrationsomkostninger rence, lavere supplerende præmier for ville afspejles i rederierne. fordi i (115) Desuden vil det bidrage til at skærpe konkurrencen med hensyn til administrationsomkostningerne, at der indføres gennemsigtighedsregler i den ændrede IGA (jf. betragtning 36). Ved disse regler forpligtes samtlige klubber til at offentliggøre en gennem- snitlig udgiftskvote for fem (cid:134)r, der angiver den procentdel, som administrationsomkostningerne udgør af præmieindtægterne plus investeringsind- tægterne, og det er s(cid:134)ledes muligt for rederierne at sammenligne de forskellige klubbers effektivitet p(cid:134) grundlag af den del af præmierne, som klubberne selv frit kan fastsætte, og foretage deres valg p(cid:134) dette grundlag. 1. 4. 3. Konklusion (116) P(cid:134) grundlag af de foreg(cid:134)ende afsnit kan det konklu- deres, at b(cid:134)de tilbudsprocedurerne og henstillingen med hensyn til minimumsomkostninger for tank- skibe, for s(cid:134) vidt som de gælder for omkostninger inden for klubbernes selvbehold, er i strid med EF-traktatens artikel 85, stk. 1, men opfylder alle betingelser i artikel 85, stk. 3, for individuel frita- gelse. De kan nemlig betragtes som nødvendige for at sikre forbrugerne de økonomiske fordele, som ikke IGPA indebærer, og de udelukker heller konkurrencen p(cid:134) markedet for P&I-forsikring. (117) Tilbudsprocedurerne og henstillingen vedrørende minimumsomkostninger for tankskibe bør imid- lertid i den udstrækning de gælder for selvbeholds- omkostninger kun nyde godt af fritagelsen s(cid:134) længe IGPA fortsat er nødvendig for at P&I-klubberne kan n(cid:134) det minimum, der sætter dem i stand til at yde den dækning, som de ikke ville kunne yde alene (jf. betragtning 72). IG’s medlemmer Kommissionen vil gribe ind for at tilbagekalde den fritagelse, der indrømmes ved nærværende beslut- ning, i henhold til artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 17, hvis tilsammen har en markedsandel, der overstiger det dobbelte af det minimum, der økonomisk set kræves for at yde den aftalte dækning p(cid:134) et hvilket som helst tidspunkt inden for IG. I s(cid:134) fald kunne der nemlig etableres to markedsoperatører, og derfor ville IGPA ikke L 125/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19. 5. 1999 længere blive anset for nødvendig for at n(cid:134) det nævnte minimum. Det skal præciseres, at det p(cid:134)gældende minimum svarer til den markedsandel, der er nødvendig for, at man med rimelighed kan sikre, at dækningen ydes p(cid:134) grundlag af de omkost- ninger pr. ton, der svarer til omkostningerne pr. ton ved de erstatningskrav, som IG’s medlemmer er ifaldet p(cid:134)a det p(cid:134)gældende tidspunkt. 2. TRAKTATENS ARTIKEL 86 (118) Ifølge artikel 86 er en eller flere virksomheders misbrug af en dominerende stilling p(cid:134) fællesmar- kedet eller en væsentlig del heraf uforenelig med i den udstrækning, fællesmarkedet og forbudt samhandelen mellem medlemsstater herved kan p(cid:134)virkes. 2. 1. Dominerende stilling (119) EF-Domstolen (dom i sag 85/76, Hoffmann-La Roche mod Kommissionen (1), præmis 38-39) har defineret begrebet dominerende stilling som: »en virksomheds økonomiske magtposition, som sætter denne i stand til at hindre, at der opretholdes en effektiv konkurrence p(cid:134) det relevante marked, idet den kan udvise en i bety- deligt omfang uafhængig adfærd over for sine konkurrenter og kunder og i sidste instans over for forbrugerne. En s(cid:134)dan stilling udelukker. ikke, at der best(cid:134)r en vis konkurrence, men den sætter det dominerende firma i stand til, om end ikke at bestemme, s(cid:134) dog i det mindste mærkbart at øve indflydelse p(cid:134) de vilk(cid:134)r, hvor- under konkurrencen udvikler sig, og under alle omstændigheder i vidt omfang i stand til at handle uden at skulle tage hensyn hertil, og uden at denne adfærd er til skade for virksom- heden«. (120) En s(cid:134)dan dominerende stilling kan indtages af b(cid:134)de en enkelt virksomhed og en gruppe af virksom- heder. Førsteinstansretten har fastsl(cid:134)et, at der er tale om en kollektivt dominerende stilling, n(cid:134)r »to eller flere uafhængige økonomiske et bestemt marked er forbundet med s(cid:134)danne økono- miske b(cid:134)nd, at de tilsammen indtager en domine- rende stilling i forhold til de øvrige virksomheder p(cid:134) markedet« (dom i forenede sager T-68/89, T-77/ 89 og T-78/89, Societ(cid:133) Italiana Vetro SpA m. fl. Førsteinstansretten mod Kommissionen) (2). enheder p(cid:134) (1) Sml. 1979, s. 461. (2) Sml. 1992, s. II-1403. gentog for nylig denne definition (dom af 8. oktober 1996 i forenede sager T-24/93, T-25/93, T-26/93 og T-28/93 (Compagnie Maritime Belge mod Kommissionen) (3) og stadfæstede Kommis- sionens beslutning 93/82/EØF (Cewal) (4), hvor- efter der var tale om kollektivt dominerende stil- linger linjekonferencer; Kommissionen havde allerede tidligere indtaget dette standpunkt i beslutning 92/262/EØF (Fransk- vestafrikanske rederikomiteer) (5). forbindelse med i (121) De P&I-klubber, der er medlemmer af IG, er uafhængige enheder, der er forbundet med stærke økonomiske b(cid:134)nd, og de indtager derfor tilsammen en dominerende stilling p(cid:134) verdensmarkedet for direkte P&I-forsikring og p(cid:134) verdensmarkedet for P&I-genforsikring p(cid:134) over 1,8 mia. EURO (2 mia. USD) (jf. betragtning. 52-64 om afgrænsningen af det relevante marked). etablerer (122) De P&I-klubber, der er medlemmer af IG, har indg(cid:134)et en aftale om fordeling af erstatningsansvar, der forbindelser stærke økonomiske mellem dem: de deler de erstatningskrav, der rejses mod deres medlemmer, op til et bestemt niveau, følger bestemte fælles procedurer for forsikring af medlemmer af andre P&I-klubber, køber genforsik- ring i for deres medlemmer og samarbejder om mange andre aspekter i tilknytning til P&I-forsikring. Ved at aftale fælles forsikringsvilk(cid:134)r og især ved at tilbyde et fælles dækningsniveau udviser de desuden en ensartet adfærd p(cid:134) markedet. fællesskab, vedtager forsikringsvilk(cid:134)r (123) Denne kollektive som P&I-klubberne stilling, inden for IG indtager, er klart dominerende. EF- Domstolen har fastsl(cid:134)et (dom i sag C-62/86, AKZO Chemie BV mod Kommissionen (6), præmis 60, og Hoffmann-La Roche, præmis 41), »at det, selv om andelenes betydning kan variere fra marked til marked, med rette kan antages, at meget store markedsandele i sig selv, medmindre der foreligger usædvanlige omstændigheder, udgør et bevis for, at der foreligger en dominerende stilling«. (124) (125) I sagen vedrørende AKZO Chemie BV tilføjede Domstolen at »dette er tilfældet med hensyn til en markedsandel p(cid:134) 50 %«. P(cid:134) grundlag af markedsan- IG, der dele alene kan det derfor forsikrer ca. 89 % af verdens skibstonnage, indtager en dominerende stilling p(cid:134) alle de verdensom- spændende markeder for P&I-forsikring, hvor den opererer. fastsl(cid:134)s, at I sin dom i sag Hoffmann-La Roche (præmis 42) fastslog Domstolen endvidere, at en betydelig afstand mellem en virksomheds og dens største konkurrenters markedsandele ogs(cid:134) er en relevant faktor, n(cid:134)r man skal m(cid:134)le virksomhedens markeds- styrke. I den foreliggende sag er det klart, at forskellen mellem IG’s konkurrenternes markedsandele er meget stor. og (3) Sml. 1996, s. II-1201 (4) EFT L 34 af 10. 2. 1993, s. 20. (5) EFT L 134 af 18. 5. 1992, s. 1. (6) Sml. 1991, s. I-3359. 19. 5. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 125/29 (126) til at første har IG kapacitet I den foreliggende sag er der desuden andre faktorer, som ogs(cid:134) er nævnt i Hoffmann-La Roche- dommen (præmis 42), der underbygger den konklusion, at IG har en betydelig markedsstyrke. tilbyde For det P&I-dækning p(cid:134) alle niveauer i modsætning til konkurrenterne. For det andet har IG opn(cid:134)et store erfaringer og et verdensomspændende ry ved at have tilbudt P&I-forsikring i ca. 100 (cid:134)r. For det IG p(cid:134) verdensplan gennem et tredje opererer omfattende net repræsentanter. Alle disse faktorer giver sammen med den store markeds- andel IG mulighed for at indtage en klart domine- rende stilling og i vid udstrækning at optræde uafhængigt af sine konkurrenter. af 2. 2 Misbrug af en dominerende stilling (127) I klagepunktsmeddelelsen blev det anført, at IG- aftalerne medførte to forskellige former for misbrug af en dominerende stilling, nemlig begrænsning af den tilbudte dækning og en diskriminerende genforsikringsordning. Som forklaret i betragtning 129-133 kan IG-aftalerne ikke længere betragtes som misbrug af en dominerende stilling p(cid:134) grund af ændringerne i IGPA. Dette udelukker dog ikke, at IG eller dens medlemmer i deres samarbejde kan misbruge deres kollektivt dominerende stilling gennem deres kommercielle adfærd. Dette skal dog ikke behandles i nærværende beslutning, der kun vedrører vurderingen af de anmeldte aftaler. 2. 2. 1. Misbrug i form af udnyttelse (cid:190) Begrænsning af udbuddet af produkter p(cid:134) markedet bejdsaftale, de m(cid:134)tte finde hensigtsmæssig til dette form(cid:134)l. (130) For det andet er der ikke længere nogen væsentlig del af efterspørgslen, der ikke efterkommes, idet IG har vedtaget en ny fælles minimumsdækning p(cid:134) ca. 3,9 mia. EURO (4,25 mia. USD). De fleste rederi- organisationer rundt omkring i verden har tilken- degivet deres synspunkter p(cid:134) dette omr(cid:134)de over for Kommissionen, og har ikke klaget over det nye dækningsniveau. Kun dele af den græskejede fl(cid:134)de, som i det hele udgør ca. 15 % af verdens skibston- nage, er forblevet utilfredse med det nye dæknings- niveau. (131) Denne konklusion underbygges af den omstæn- dighed, at det nye dækningsniveau ikke ud fra et objektivt synspunkt kan betragtes som ude af stand til at opfylde kundernes behov. Det blev fremført, at der, hvis der skulle opst(cid:134) et overspill-krav, ville være en stor del af rederierne, som ville g(cid:134) konkurs, hvis de skulle forsøge at indbetale beløb op til den tidligere dækningsgrænse p(cid:134) ca. 16,5 mia. EURO (18 mia. USD) (det skal bemærkes, at de præmier, som P&I-klubberne opkræver, ikke tager omkost- ningerne i betragtning; P&I-klubbernes medlemmer skal dele omkostnin- gerne ved et s(cid:134)dant krav, dersom det opst(cid:134)r). Dette kan ikke være tilfældet med den nye, lavere dækningsgrænse p(cid:134) ca. 3,9 mia. EURO (4,25 mia. USD). ved et overspill-krav (128) Ved at vedtage et fælles dækningsniveau udnyttede IG sine kunder ved at udbyde et enkelt forsikrings- produkt, som betød, at en meget stor del af efter- spørgslen ikke blev efterkommet. Der var herved tale om misbrug som nævnt i traktatens artikel 86, stk. 2, litra b). Det skal dog erindres, at det ikke er Kommissionens opgave at afgøre, hvilken dækning IG bør tilbyde. Kommissionen kan kun gribe ind p(cid:134) dette omr(cid:134)de, hvis der er klare og utvetydige beviser p(cid:134), at en betydelig del af efterspørgslen ikke kan efterkommes, fordi kunderne ikke kan f(cid:134) den service, de klart har brug for, og at IG derfor i praksis misbruger sin dominerende stilling. (129) Dette er ikke længere tilfældet. For det første er IGPA som nævnt ovenfor (jf. betragtning 76) blevet ændret, s(cid:134)ledes at de enkelte P&I-klubber nu frit kan tilbyde en lavere eller højere dækning, og s(cid:134)ledes at de kan indg(cid:134) enhver form for samar- (132) Der er derfor tilstrækkelige beviser p(cid:134), at det med rimelighed kan forventes, at rederierne vil kunne dække et krav p(cid:134) op til 3,9 mia. EURO (4,25 mia. USD). For det første viser erfaringerne fra tidligere store krav, at de normalt ikke skal betales i fuldt ud inden for et enkelt (cid:134)r, men over en periode p(cid:134) flere (cid:134)r, afhængigt af afviklingstempoet. For det andet ligger nogle klubber inde med betydelige reserver, der kan anvendes til dækning af en del af et over- spill-krav (reserverne beløb sig til ca. 0,9 mia. EURO den 20. februar 1997) og derfor ville mindske omkostningerne for de enkelte rederier. For det tredje har rederierne tidligere (s(cid:134) som oliekrisen i 1970erne) kunnet klare omkostnings- stigninger af samme størrelsesorden som et over- spill-krav. Endelig ville et s(cid:134)dant krav for de fleste skibes vedkommende svare til en relativt mindre andel af deres (cid:134)rlige driftsomkostninger (under 10 %), som sandsynligvis ikke vil f(cid:134) dem til at g(cid:134) konkurs. L 125/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19. 5. 1999 (133) P(cid:134) denne baggrund kan det fastsl(cid:134)s, at reglerne om en fælles minimumsdækning ikke længere kan betragtes som en overtrædelse af EF-traktatens artikel 86. 2. 2. 2. Misbrug i form af udelukkelsespraksis (cid:190) Diskriminerende genforsikringsord- ning (134) Ved IGPA har uafhængige P&I-forsikringsgivere mulighed for at opn(cid:134) genforsikring hos et af IG’s medlemmer, hvis bestemte betingelser er opfyldt. Ifølge klagepunktsmeddelelsen indeholdt IGPA ikke objektive og ikke-diskriminerende betingelser for at fastsl(cid:134), hvilke almindelige P&I-forsikringsselskaber der kunne tegne genforsikring hos IG’s medlemmer (disse betingelser blev anset for objektive i forbindelse med de uafhængige gensidige P&I-forsikringsgivere). IGPA indeholdt heller ingen procedureregler, der gav de uafhængige P&I-forsikringsgivere (b(cid:134)de alminde- lige og gensidige selskaber) mulighed for at kontrol- lere, om IG’s regler om genforsikring blev anvendt korrekt, s(cid:134)som forpligtelsen til at give skriftlig, begrundet meddelelse om afslag p(cid:134) genforsikring eller om en appelprocedure. (135) Det blev betragtet som misbrug af en dominerende stilling efter EF-traktatens artikel 86, at IGPA ikke indholdt objektive betingelser og proceduremæs- sige sikkerhedsforanstaltninger. Som nævnt er IG for øjeblikket den eneste p(cid:134) markedet, der tilbyder P&I-dækning p(cid:134) op til ca. 3,9 mia. EURO (4,25 mia. USD), og ingen uafhængige forsikringsgivere ville alene kunne n(cid:134) den minimumsdimension, der er nødvendig for at kunne tilbyde en s(cid:134)dan dækning. Uafhængige forsikringsgivere kan heller ikke f(cid:134) genforsikret en stor P&I-dækning p(cid:134) grund af deres begrænsede markedsandele. IG ville derfor let kunne have fordrejet konkurrencen ved ikke at lægge objektive betingelser til grund for sin vurde- ring af, hvilke uafhængige forsikringsgivere IG ville genforsikre. ling til ansøgningen senest 30 dage efter modta- gelsen af samtlige relevante oplysninger (denne periode kan forlænges med yderligere 30 dage i fornyelsesperioden). Hvis beslutningen er negativ, skal den forsikringsgiver, der nægtes genforsikring, have en skriftlig, begrundet meddelelse om afslaget. Forsikringsgiveren har ret til at appellere et s(cid:134)dant afslag. Det kan derfor reglerne om genforsikring af uafhængige P&I-forsikringsgivere ikke længere indebærer en overtrædelse af trakta- tens artikel 86. fastsl(cid:134)s, at 3. ARTIKEL 53 OG 54 I AFTALEN OM DET EURO- PÆISKE ØKONOMISKE SAMARBEJDSOMR(cid:143)DE (137) EØS-aftalens artikel 53 forbyder alle aftaler mellem virksomheder, der kan p(cid:134)virke handelen mellem de kontraherende parter, og som har til form(cid:134)l eller til følge at begrænse konkurrencen inden for det af EØS-aftalen omfattede omr(cid:134)de. (138) (139) I henhold til EØS-aftalens artikel 56, stk. 1, træffer Europa-Kommissionen beslutning i en sag henhø- rende under EØS-aftalens artikel 53, n(cid:134)r den p(cid:134)gældende kommercielle aftale p(cid:134)virker handelen mellem medlemsstaterne, og de deltagende virk- somheders omsætning i EFTA-omr(cid:134)det udgør under 33 % af omsætningen i EØS. I den foreliggende sag er P&I-klubbernes omsæt- ning i EFTA-omr(cid:134)det under 33 % af omsætningen i EØS. Det er derfor Europa-Kommissionen, der skal afgøre, om IG har overtr(cid:134)dt EØS-aftalens artikel 53. Med henblik herp(cid:134) gælder alle de argu- menter, der er anført i denne beslutning med hensyn til artikel 85, ogs(cid:134) for EØS-aftalens artikel 53 i den foreliggende sag. (140) EØS-aftalens artikel 54 forbyder en eller flere virk- somheders misbrug af en dominerende stilling p(cid:134) det af EØS-aftalen omfattede omr(cid:134)de eller en væsentlig del heraf. (136) Som nævnt ovenfor (jf. betragtning 27 og 28) har IG nu indføjet objektive betingelser i forbindelse med genforsikring til almindelige forsikringssel- skaber, ligesom IG har indført en procedure, der giver enhver uafhængig P&I-forsikringsgiver, der anmoder IG om genforsikring, mulighed for at sikre, at der foretages en korrekt kontrol af, om betingelserne er opfyldt. IG skal nemlig tage stil- (141) I henhold til EØS-aftalens artikel 56, stk. 2, skal Europa-Kommissionen træffe beslutning i en sag henhørende under EØS-aftalens artikel 54, hvis der er tale om dominans p(cid:134) EF’s og EFTA’s omr(cid:134)de, og n(cid:134)r den dominerende virksomheds omsætning i EFTA-omr(cid:134)det udgør under 33 % af dens omsæt- ning i EØS. 19. 5. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 125/31 (142) I den foreliggende sag indtager P&I-klubberne en verdensomspændende kollektivt dominerende stil- ling, og deres omsætning i EFTA-staterne udgør under 33 % af deres omsætning i hele EØS. Det er derfor Europa-Kommissionen, der skal afgøre, om de har overtr(cid:134)dt EØS-aftalens artikel 54. Med henblik herp(cid:134) gælder alle de argumenter, der er fremført i denne beslutning med hensyn til artikel 86, ogs(cid:134) for EØS-aftalens artikel 54 i den forelig- gende sag (cid:190) VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: Artikel 1 P(cid:134) grundlag af de foreliggende oplysninger finder Kommissionen ingen grund til at gribe ind i henhold til traktatens artikel 85, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1, med hensyn til de ændrede aftaler, International Group Pooling Agreement (IGPA) og International Group Agreement (IGA), undtagen med hensyn til reglerne om tilbudsprocedurer og minimumsomkostninger for tank- skibe, for s(cid:134) vidt som de gælder for omkostninger inden for klubbernes selvbehold. Artikel 2 finder P(cid:134) grundlag af de foreliggende oplysninger Kommissionen ingen grund til at gribe ind efter trakta- tens artikel 86 og EØS-aftalens artikel 54 med hensyn til de ændrede aftaler IGPA og IGA. Artikel 3 I henhold til traktatens artikel 85, stk. 3, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 3, erklæres bestemmelserne i traktatens artikel 85, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1, uanvendelige p(cid:134) reglerne om tilbudsprocedurer og mini- mumsomkostninger for tankskibe i den ændrede IGA, for s(cid:134) vidt som de gælder for omkostninger inden for klub- bernes selvbehold. Fritagelsen gælder fra den 20. februar tidspunkt, hvor de senest anmeldte 1999, dvs. det ændringer til IGPA og IGA træder i kraft, og indtil den 20. februar 2009. Artikel 4 International Group of P&I Clubs (IG) underretter hvert (cid:134)r Kommissionen om eventuelle ændringer i/eller tilfø- jelser til den anmeldte aftale samt om indg(cid:134)else af eventu- elle andre aftaler inden for IG. IG forelægger (cid:134)rligt Kommissionen en rapport om, hvor- vidt IGPA stadig er nødvendig for at gøre det muligt for P&I Clubs at yde det dækningsniveau, det har aftalt p(cid:134) det p(cid:134)gældende tidspunkt. Denne rapport skal indeholde en detaljeret redegørelse for udviklingen p(cid:134) markederne for direkte P&I-forsikring og -genforsikring. Med hensyn til direkte P&I-forsikring skal rapporten omfatte markedsan- dele og dækningsgrænser for b(cid:134)de IG og hver af IG’s medlemmer samt skøn over markedsandele og dæknings- grænser for tredjemand. Med hensyn til P&I-genforsikring skal der i rapporten redegøres for strukturen i skadesexce- dentaftalen (Group General Excess Loss Reinsurance Contract) (genforsikringsniveauer, indbetalte præmier, de deltagende genforsikringsgivere og deres andele) og et skøn over den dækning, der ydes andre P&I-operatører. IG forelægger (cid:134)rligt Kommissionen detaljerede statistiske oplysninger og om, hvorledes reglerne om tilbud p(cid:134) tankskibe fungerer. tilbudsprocedurerne Artikel 5 Denne beslutning er rettet til: The International Group of P&I Clubs 78 Fenchurch Street UK-London EC3M 4BT Udfærdiget i Bruxelles, den 12. april 1999. P(cid:134) Kommissionens vegne Karel VAN MIERT Medlem af Kommissionen