title: QUESTION ECRITE no 1007/99 de Ian HUDGHTON Transport d'animaux vivants

eurovoc_concepts:
animal welfare
length of journey
protection of animals
transport of animals

text: 21. 12. 1999 FR Journal officiel des Communautés européennes C 370/153 Réponse donnée par Mme Cresson au nom de la Commission (7 mai 1999) La Commission finance actuellement des travaux de recherche qui portent sur l’innocuité des traitements post-ménopause, mais pas sur la production des hormones de synthèse ou d’origine végétale qui sont utilisées dans les traitements substitutifs. Le cinquième programme-cadre de recherche et développement technologique (1998-2002) prévoit des aides financières pour la recherche sur le développement de nouvelles substances thérapeutiques, notam- ment de traitements recombinants de synthèse et d’hormones qui sont expressément mentionnés dans le programme de travail, au titre de l’action clé «Usine cellulaire», point 3. 1: «Procédés et produits nouveaux et innovants en rapport avec la santé». (1999/C 370/217) QUESTION ÉCRITE E-1006/99 posée par Ian Hudghton (V) à la Commission (20 avril 1999) Objet: Bien-être de l’animal Quelles dispositions a-t-on prises pour contrôler et assurer la mise en œuvre de la directive 95/29/CE (1) sur le transport des animaux vivants. En particulier, quelles dispositions a-t-on prises pour garantir que les véhicules de transport satisfont aux normes d’aménagement relatives à la fourniture d’eau et de nourriture pendant le trajet? (1) JO L 148 du 30. 6. 1995, p. 52. Réponse donnée par M. Fischler au nom de la Commission (7 mai 1999) Les États membres étaient tenus de mettre en œuvre la directive 95/29/CE du 29 juin 1995, modifiant la directive 90/628/CEE relative à la protection des animaux en cours de transport pour le 31 décembre 1996, et de notifier leur législation à la Commission. Toutefois, ils avaient droit à une période transitoire supplémentaire jusqu’au 31 décembre 1997 pour se soumettre aux exigences prévues au chapitre VII(3) concernant les moyens de transport visés aux points (3), (6) et (7) dudit chapitre. Les procédures d’infraction sont automatiquement ouvertes lorsqu’une directive n’est pas correctement mise en œuvre. La Commission a reçu la législation nationale requise sur ce sujet de tous les États membres sauf un. De plus, la Commission procède à des visites dans les États membres pour contrôler l’application de la législation communautaire en matière de bien-être animal. Ces contrôles comprennent la mise en œuvre pratique des dispositions relatives à un approvisionnement approprié en nourriture et en eau pendant les transports. (1999/C 370/218) QUESTION ÉCRITE E-1007/99 posée par Ian Hudghton (V) à la Commission (20 avril 1999) Objet: Transport d’animaux vivants Quelles dispositions la Commission a-t-elle prises pour développer l’harmonisation des temps maximum de transport d’animaux vivants entre les États membres?


title: Komisjoni direktiiv 1999/27/EÜ, 20. aprill 1999, millega kehtestatakse ühenduse analüüsimeetodid amprooliumi, diklasuriili ja karbadoksi määramiseks söötades ning muudetakse direktiive 71/250/EMÜ ja 73/46/EMÜ ja tunnistatakse kehtetuks direktiiv 74/203/EMÜEMPs kohaldatav tekst

eurovoc_concepts:
analytical chemistry
animal nutrition
food additive
food inspection

formats: html pdf print

text: 03/25. kd ET Euroopa Liidu Teataja 235 31999L0027 L 118/36 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 6. 5. 1999 KOMISJONI DIREKTIIV 1999/27/EÜ, 20. aprill 1999, millega kehtestatakse ühenduse analüüsimeetodid amprooliumi, diklasuriili ja karbadoksi määrami- seks söötades ning muudetakse direktiive 71/250/EMÜ ja 73/46/EMÜ ja tunnistatakse kehtetuks direktiiv 74/203/EMÜ (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, võttes arvesse nõukogu 20. juuli 1970. aasta direktiivi 70/373/EMÜ ühenduse söötade ametlikuks kontrollimiseks analüüsimeetodite kehtestamise ettenähtud proovivõtu- kohta (1) (viimati muudetud Austria, Soome ja Rootsi ühinemis- aktiga), eriti selle artiklit 2, ja ning arvestades, et: (5) (6) direktiivis 70/373/EMÜ on ette nähtud söötade ametlik kontrollimine selle kindlakstegemiseks, kas nad vastavad ja reguleerivate õigus- söötade kvaliteeti haldusnormide nõuetele, tuleb teha ühenduse proo- vivõtu- ja analüüsimeetodite abil; ja koostist nõukogu 23. novembri 1970. aasta söödalisandeid käsitlev direktiiv 70/524/EMU, (2) viimati muudetud komisjoni määrusega 45/1999, (3) näeb ette, et eelsegu- dele ja söötadele lisatud amprooliumi ja diklasuriili sisaldus peab olema näidatud märgistusel; karbadoksi söödalisandina kasutamise luba on tagasi võetud komis- joni 22. detsembri 1998. aasta määrusega 2788/98, millega muudetakse söödalisandeid käsitlevat nõukogu direktiivi 70/524/EMÜ selles osas, mis käsitleb teatavate kasvukiirendajate kasutusloa tagasivõtmist; (4) seega on keelatud ainete võimaliku ebaseadusliku kasutamise üle vaja ametlikku kontrolli; neljas komisjoni 5. detsembri 1972. aasta direktiiv 73/46/EMÜ, millega kehtestatakse söötade ametlikuks analüüsimeetodid (7) ettenähtud ühenduse kontrolliks (viimati muudetud direktiiviga 98/54/EÜ), sätestab analüüsimeetodid muu hulgas ka retinooli (vitamiin A) määramiseks; vastavaid teaduse ja tehnika edusamme silmas pidades kirjeldatud meetod enam ei kehti; seetõttu on asjakohane kõnealune retinooli määramise meetod välja jätta; ettenähtud ühenduse komisjoni 25. märtsi 1974. aasta direktiiv viies 74/203/EMÜ, millega kehtestatakse söötade ametlikuks analüüsimeetodid (8) kontrolliks (viimati muudetud direktiiviga 81/680/EMÜ (9)), sätestab analüüsimeetodid tärklise ja kõrge molekulmassiga tärkli- selõhustamisproduktide määramiseks peedilõike, peedi- pulpi, kuivatatud peedipealseid või -lehti, kartulipulpi, kuivatatud pärmi, inuliinirikkaid tooteid või rasvakõr- neid, amprooliumi, etopabaati, dinitolmiidi, nikarbasiini ja menadiooni söötades; teaduse ja tehnika edusamme silmas pidades ei kehti enam ükski kõnealuses direktiivis kirjeldatud meetod; seetõttu on asjakohane tunnistada käesolev direktiiv kehtetuks; (vitamiin K3) sisaldavates (7) käesolevas direktiivis sätestatud meetmed on kooskõlas alalise söödakomitee arvamusega, nende ainete kontrollimiseks tuleb kehtestada ühenduse analüüsimeetodid; ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI: ettenähtud ühenduse esimene komisjoni 15. juuni 1971. aasta direktiiv 71/250/EMÜ, millega kehtestatakse söötade ametlikuks analüüsimeetodid (5) kontrolliks (viimati muudetud direktiiviga 98/54/EÜ (6)), sätestab analüüsimeetodid muu hulgas ka sinepiõli ja teobromiini määramiseks; silmas pidades kirjeldatud meetodid enam ei kehti; seetõttu on asjakohane kõnealused meetodid välja jätta; edusamme teaduse tehnika ja (1) EÜT L 170, 3. 8. 1970, lk 2. (2) EÜT L 270, 14. 12. 1970, lk 1. (3) EÜT L 6, 12. 1. 1999, lk 3. (4) EÜT L 347, 23. 12. 1998, lk 31. (5) EÜT L 155, 12. 7. 1971, lk 13. (6) EÜT L 208, 24. 7. 1998, lk 49. Artikkel 1 Liikmesriigid sätestavad, et söötade ja eelsegude amprooliumi-, diklasuriili- ja karbadoksisisalduse ametlikuks kontrollimiseks korraldatavad analüüsid tehakse käesoleva direktiivi lisas ette- nähtud meetodeid kasutades. (7) EÜT L 83, 30. 3. 1973, lk 21. (8) EÜT L 108, 22. 4. 1974, lk 7. (9) EÜT L 246, 29. 8. 1981, lk 32. (1) (2) (3) (4) 236 ET Euroopa Liidu Teataja 03/25. kd Artikkel 2 Direktiivi 71/250/EMÜ muudetakse järgmiselt. 1. Artiklist 1 jäetakse välja sõnad “sinepiõli” ja “teobromiin”. 2. Lisa punktid 8 ja 13 jäetakse välja. Artikkel 3 Direktiivi 73/46/EMÜ muudetakse järgmiselt. 1. Artikkel 2 jäetakse välja. 2. II lisa jäetakse välja. liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, Kui lisavad nad nendesse meetmetesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid. Artikkel 6 Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas. Artikkel 7 Artikkel 4 Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele. Direktiiv 74/203/EMÜ tunnistatakse kehtetuks. Artikkel 5 Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi sätete järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 31. oktoobril 1999. Nad teatavad sellest viivitamata komisjonile. Liikmesriigid kohaldavad sätestatud meetmeid alates 1. no- vembrist 1999. Brüssel, 20. aprill 1999 Komisjoni nimel komisjoni liige Franz FISCHLER 03/25. kd ET Euroopa Liidu Teataja 237 LISA A OSA AMPROOLIUMI MÄÄRAMINE 1-[(4-amino-2-propüülpürimidiin-5-üül)metüül]-2-metüülpüridiiniumkloriidhüdrokloriid 1. Eesmärk ja rakendusala Käesolev meetod on amprooliumi määramiseks söötades ja eelsegudes. Avastamiskünnis on 1 mg/kg, määramis- piir 25 mg/kg. 2. Põhimõte Proov ekstraheeritakse metanooli vesilahuses. Pärast liikuva faasiga lahjendamist ja membraanfiltreerimist määra- takse amprooliumisisaldus kõrgefektiivse katioonivahetusvedelikkromatograafia (HPLC) abil, kasutades UV-detek- torit. 3. Reaktiivid 3. 1. Metanool. 3. 2. Atsetonitriil, HPLC-puhas. 3. 3. Vesi, HPLC-puhas. 3. 4. Naatriumdivesinikfosfaadi lahus, c = 0,1 mol/1 1000 ml mõõtekolbi kasutades lahustatakse vees (3. 3) 13,80 g naatriumdivesinikfosfaadi monohüdraati, täide- takse kolb veega (3. 3) kuni märgini ja segatakse. 3. 5. Naatriumperkloraadi lahus, c = 1,6 mol/l 1000 ml mõõtekolbi kasutades lahustatakse vees (3. 3) 224,74 g naatriumperkloraadi monohüdraati, täidetakse kolb veega (3. 3) kuni märgini ja segatakse. 3. 6. HPLC liikuv faas (vt märkus 9. 1). (3. 2), naatriumdivesinikfosfaadi Atsetonitriili segu, 450 + 450 + 100 (ruumala järgi). Enne kasutamist filtreeritakse lahus läbi 0,22 µm membraanfiltri (4. 3) ja degaseeritakse (nt ultrahelivannis (4. 4) vähemalt 15 minutit). ja naatriumperkloraadi lahuse lahuse (3. 4) (3. 5) 3. 7. Standardaine: puhas amproolium, 1-[(4-amino-2-propüülpürimidiin-5-üül)metüül]-2-metüülpüridiiniumkloriid- hüdrokloriid, E 750 (vt 9. 2). 3. 7. 1. Amprooliumi põhistandardlahus, 500 µg/ml Võetakse 50 mg amprooliumi (3. 7) kaalutis täpsusega 0,1 mg, pannakse see 1000 ml mõõtekolbi, lahustatakse 80 ml metanoolis (3. 1) ja asetatakse kolb 10 minutiks ultrahelivanni (4. 4). Pärast ultraheliga mõjutamist viiakse lahuse temperatuur toatemperatuurini, täidetakse kolb veega kuni märgini ja segatakse. Temperatuuril 4 °C säilib lahus muutumatuna ühe kuu. 3. 7. 2. Amprooliumi vahestandardlahus, 50 µg/ml Pipetitakse 5 ml põhistandardlahust (3. 7. 1) 50 ml mõõtekolbi, täidetakse see ekstrahendiga (3. 8) kuni märgini ja segatakse. Temperatuuril 4 °C säilib lahus muutumatuna ühe kuu. 3. 7. 3. Kaliibrimislahused Pannakse 0,5, 1 ja 2 ml vahestandardlahust (3. 7. 2) 50 ml mõõtekolbidesse. Täidetakse kolvid liikuva faasiga (3. 6) kuni märgini ja segatakse. Nende lahuste amprooliumisisaldus on 0,5, 1 ja 2 µg/ml. Lahused tuleb valmis- tada vahetult enne kasutamist. 238 ET Euroopa Liidu Teataja 03/25. kd 3. 8. Ekstrahent Metanool (3. 1) + vesi, 2 + 1 (ruumala järgi). 4. Seadmed 4. 1. HPLC seade koos injektsioonisüsteemiga, mis võimaldab injekteerida 100 µl. 4. 1. 1. Vedelikkromatograafiakolonn, 125 × 4 mm, täidis: katioonvahetaja Nucleosil 10 SA, 10 µm või samaväärne. 4. 1. 2. Muudetava lainepikkusega UV-detektor või dioodireadetektor. 4. 2. 4. 3. Membraanfilter, polütetrafluoroetüleenist, 0,45 µm. Membraanfilter, 0,22 µm. 4. 4. Ultrahelivann. 4. 5. Mehaaniline loksuti või magnetsegur. 5. Analüüsi käik 5. 1. Üldosa 5. 1. 1. Võrdlussööt Selleks, et teha saagisekatset (5. 1. 2), tuleb eelnevalt teha võrdlussööda analüüs veendumaks, et selles ei ole ei amprooliumi ega segavaid aineid. Võrdlussööt peab olema prooviga samalaadne ja amprooliumi või segavaid aineid ei tohi selles olla avastataval määral. 5. 1. 2. Saagisekatse Saagisekatses analüüsitakse võrdlussööta, millele on lisatud proovis oleva kogusega ligilähedane kogus amproo- liumi. Et saada kontsentratsiooni 100 mg/kg, kantakse 10 ml põhistandardlahust (3. 7. 1) 250 ml koonilisse kolbi ja aurutatakse lahus ligikaudu 0,5 milliliitrini. Lisatakse 50 g võrdlussööta, segatakse hoolikalt ja jäetakse 10 minutiks seisma, segades enne ekstraheerima (5. 2) asumist veel mitu korda. Juhul kui prooviga samalaadne võrdlussööt puudub (vt 5. 1. 1), võib saagisekatse teha standardlisandi meetodil. Sel juhul lisatakse analüüsitavale proovile ligikaudu sama suur amprooliumikogus, mis on proovis juba olemas. Seda proovi analüüsitakse koos kontsentreerimata prooviga ja saagis leitakse lahutamise teel. 5. 2. Ekstraheerimine 5. 2. 1. Eelsegud (amprooliumisisaldus < 1 %) ja söödad Olenevalt amprooliumisisaldusest võetakse 5–40 g proovi kaalutis täpsusega 0,01 g, kantakse see 500 ml koonilisse kolbi ja lisatakse 200 ml ekstrahenti (3. 8). Kolb asetatakse ultrahelivanni (4. 4) ja jäetakse 15 minutiks seisma. Ultrahelivannist võetud kolbi loksutatakse loksutil või segatakse magnetseguril (4. 5) üks tund. Ekstrakti alikvoot lahjendatakse liikuva faasiga (3. 6) amprooliumisisalduseni 0,5–2 µg/ml ja segatakse (vt märkus 9. 3). 5– 10 ml lahjendatud lahust filtreeritakse läbi membraanfiltri (4. 2). Seejärel alustatakse HPLC määramist (5. 3). 5. 2. 2. Eelsegud (amprooliumisisaldus ≥ 1 %) Olenevalt amprooliumisisaldusest võetakse 1–4 g eelsegu kaalutis täpsusega 0,001 g, kantakse see 500 ml koonilisse kolbi ja lisatakse 200 ml ekstrahenti (3. 8). Kolb asetatakse ultrahelivanni (4. 4) ja jäetakse 15 minutiks seisma. Ultrahelivannist võetud kolbi loksutatakse loksutil või segatakse magnetseguril (4. 5) üks tund. Ekstrakti alikvoot lahjendatakse liikuva faasiga (3. 6) amprooliumisisalduseni 0,5–2 µg/ml ja segatakse. 5–10 ml lahjen- datud lahust filtreeritakse läbi membraanfiltri (4. 2). Seejärel alustatakse HPLC määramist (5. 3). 5. 3. HPLC määramine 03/25. kd ET Euroopa Liidu Teataja 239 5. 3. 1. Parameetrid Soovitatakse juhinduda järgmistest tingimustest (muid tingimusi võib kasutada juhul, kui need tagavad sama- väärsed tulemused): Vedelikkromatograafiakolonn (4. 1. 1): 125 × 4 mm, täidis: katioonvahetaja Nucleosil 10 SA, 10 µm või sama- väärne Liikuv faas (3. 6): atsetonitriili (3. 2), naatriumdivesinikfosfaadi lahuse (3. 4) ja naatriumper- kloraadi lahuse (3. 5) segu, 450 + 450 + 100 (ruumala järgi) Voolukiirus: 0,7–1 ml/min Lainepikkus, mille juures määramine toimub: 264 nm Injektsioonimaht: 100 µl Kromatograafiaseadme tasakaalustatust kontrollitakse, injekteerides korduvalt kaliibrimislahust (3. 7. 3) kontsent- ratsiooniga 1,0 µg/ml, kuni saavutatakse reprodutseeritavad piigikõrgused ja retentsiooniajad. 5. 3. 2. Kaliibrimisgraafik Iga kaliibrimislahust (3. 7. 3) injekteeritakse korduvalt ja määratakse igale kontsentratsioonile vastavad keskmised piigi kõrgused (pindalad). Ehitatakse kaliibrimisgraafik, kandes ordinaatteljele kaliibrimislahuste keskmised piigi kõrgused (pindalad) ja abstsissteljele vastavad kontsentratsioonid (µg/ml). 5. 3. 3. Proovilahus Prooviekstrakti amprooliumipiikide keskmine kõrgus (pindala). (5. 2) injekteeritakse mitu korda samas mahus mis kaliibrimislahuste puhul ja määratakse 6. Tulemuste arvutamine Proovilahuse amprooliumipiikide keskmise kõrguse (pindala) alusel leitakse kaliibrimisgraafiku (5. 3. 2) abil proovilahuse kontsentratsioon (µg/ml). Proovi amprooliumisisaldus w (mg/kg) arvutatakse järgmise valemi alusel: w ¼ V·β·f m (cid:2) (cid:1) mg=kg kus: V β f = vastavalt punktile 5. 2 võetud ekstrahendi (3. 8) maht, ml (s. o 200 ml) = amprooliumi kontsentratsioon (µg/ml) prooviekstraktis (5. 2) = punkti 5. 2 kohane lahjendusfaktor m = analüüsiks võetud proovi kaalutis (g) 7. Tulemuste kontrollimine 7. 1. Samasus Uuritava aine samasust saab kinnitada täiendava kromatograafiakatse abil või kasutades dioodireadetektorit, mille puhul võrreldakse prooviekstrakti (5. 2) ja 2,0 µg/ml sisaldusega kaliibrimislahuse (3. 7. 3) spektreid. 7. 1. 1. Täiendav kromatograafiakatse Prooviekstraktile (5. 2) lisatakse vajalik kogus kaliibrimislahust (3. 7. 3). Lisatud amprooliumikogus peab olema ligikaudu sama suur nagu prooviekstraktist leitud amprooliumikogus. Lisatud koguse ja ekstrakti lahjenduse arvessevõtmise tulemusena peab tõusma üksnes amprooliumipiigi kõrgus. Piigi laius selle poolel kõrgusel ei tohi erineda rohkem kui ± 10 % kontsentreerimata prooviekstrakti amproo- liumipiigi laiusest. 240 ET Euroopa Liidu Teataja 03/25. kd 7. 1. 2. Kontrollimine dioodireadetektori abil Tulemusi hinnatakse järgmiste kriteeriumide kohaselt: a) proovi ja standardi kromatogrammidel oleva piigi tipu spektri suurima neeldumise lainepikkused peavad analüüsiseadme lahutusvõime piires ühte langema; dioodireadetektori lahutusvõime on tavaliselt ± 2 nm; b) lainepikkustel 210–320 nm ning suhtelise neeldumise vahemikus 10–100 % peavad kromatogrammil oleva proovi ja standardi piigi tipu spektrid ühte langema. Seda nõuet peetakse täidetuks, kui mainitud spektrites esinevad ühed ja samad maksimumid ning erinevused kahe spektri kõigis uuritud punktides ei ületa 15 % standardainele vastavatest neeldumistest; c) lainepikkustel 210–320 nm ning suhtelise neeldumise vahemikus 10–100 % peavad prooviekstrakti piigi tõusva osa, tipu ja alaneva osa spektrid ühte langema. Seda nõuet peetakse täidetuks, kui mainitud spektrites esinevad ühed ja samad maksimumid ning erinevused kõigis uuritud punktides ei ületa 15 % piigi tipu spektri vastavatest neeldumistest. Kui mõni nendest nõuetest ei ole täidetud, ei peeta otsitava aine olemasolu tõestatuks. 7. 2. Korratavus Sama prooviga tehtud kahe paralleelse määramise tulemuste erinevus ei tohi ületada — 15 % suuremast tulemusest amprooliumisisalduse vahemikus 25–500 mg/kg, — 75 mg/kg amprooliumisisalduse vahemikus 500–1000 mg/kg, — 7,5 % suuremast tulemusest, kui amprooliumisisaldus on suurem kui 1000 mg/kg. 7. 3. Saagis Suurendatud kontsentratsiooniga (võrdlus)proovi puhul peab saagis olema vähemalt 90 %. 8. Ühisuuringu tulemused Korraldati ühisuuring, mille käigus analüüsiti kolme kodulindude sööta (proovid 1–3), ühte mineraalsööta (proov 4) ja ühte eelsegu (proov 5). Tulemused on esitatud järgmises tabelis: Proov 1 (võrdlussööt) Proov 2 Proov 3 Proov 4 Proov 5 L n keskmine [mg/kg] sr [mg/kg] CVr [%] sR [mg/kg] CVR [%] Nominaalsisaldus [mg/kg] 14 56 _ _ _ _ _ _ 14 56 45,5 2,26 4,95 2,95 6,47 50 14 56 188 3,57 1,90 11,8 6,27 200 14 56 15 60 5129 25 140 178 3,46 266 5,19 550 2,20 760 3,00 5000 25 000 laboratooriumide arv L: üksikmääramiste arv n: sr: korratavust iseloomustav standardhälve CVr: korratavust iseloomustav variatsioonikoefitsient sR: reprodutseeritavust iseloomustav standardhälve CVR: reprodutseeritavust iseloomustav variatsioonikoefitsient 03/25. kd ET Euroopa Liidu Teataja 241 9. 9. 1. 9. 2. 9. 3. Märkused Kui proov sisaldab tiamiini, ilmub kromatogrammil tiamiinipiik veidi enne amprooliumipiiki. Käesoleva meetodi kohaselt peavad amproolium ja tiamiin teineteisest eralduma. Kui amproolium ja tiamiin kolonnis (4. 1. 1) teine- teisest siiski ei eraldu, tuleb kuni 50 % liikuva faasi (3. 6) atsetonitriilist asendada metanooliga. Briti farmakopöa andmetel on amprooliumi soolhappelahuse (0,1 mol/l) neeldumismaksimumid 246 ja 262 nm juures; neelduvus on 246 nm juures 0,84 ja 262 nm juures 0,80. Ekstrakt tuleb iga kord liikuva faasiga lahjendada, sest vastasel korral võib amprooliumipiigi retentsiooniaeg ioontugevuse muutuste tõttu oluliselt nihkuda. B OSA DIKLASURIILI MÄÄRAMINE (+)-4-klorofenüül [2,6-dikloro-4-(2,3,4,5-tetrahüdro-3,5-diokso-1,2,4-triasiin-2-üül) fenüül] atsetonitriil 1. Eesmärk ja rakendusala Käesolev meetod on diklasuriili määramiseks söötades ja eelsegudes. Avastamiskünnis on 0,1 mg/kg, määramis- piir 0,5 mg/kg. 2. Põhimõte Pärast sisestandardi lisamist ekstraheeritakse proov hapestatud metanooliga. Söötade puhul puhastatakse ekstrakti alikvoot tahkete ainete jaoks ettenähtud C18-ekstraktsioonihülsis. Diklasuriil elueeritakse ekstraheeri- mishülsist välja hapestatud metanooli ja vee seguga. Pärast lahuse kokkuaurutamist lahustatakse jääk N,N-dime- tüülformamiidi vesilahuses. Eelsegude puhul aurutatakse ekstrakt kokku kohe ja jääk lahustatakse N,N-dimetüül- formamiidi vesilahuses. Diklasuriilisisaldus määratakse pöördfaasilise kõrgefektiivse vedelikkromatograafia (HPLC) abil, kasutades kolmekomponendilist gradienti ja UV-detektorit. 3. Reaktiivid 3. 1. Vesi, HPLC-puhas. 3. 2. Ammooniumatsetaat. 3. 3. Tetrabutüülammooniumvesiniksulfaat (TBHS). 3. 4. Atsetonitriil, HPLC-puhas. 3. 5. Metanool, HPLC-puhas. 3. 6. N,N-dimetüülformamiid (DMF). 3. 7. Soolhape, ρ 20 = 1,19 g/ml. 3. 8. Standardaine: diklasuriil diokso-1,2,4-triasiin-2-üül) fenüül]atsetonitriil, E771. tagatud puhtusega II-24: (+)-4-klorofenüül-[2,6-dikloro-4-(2,3,4,5-tetrahüdro-3,5- 3. 8. 1. Diklasuriili põhistandardlahus, 500 µg/ml. Võetakse 25 mg diklasuriili standardaine (3. 8) kaalutis täpsusega 0,1 mg ja asetatakse see 50 ml mõõtekolbi. Lahustatakse N,N-dimetüülformamiidis (3. 6), täidetakse kolb N,N-dimetüülformamiidiga (3. 6) kuni märgini ja segatakse. Kolb mähitakse alumiiniumfooliumi või kasutatakse tumedat kolbi ja säilitatakse külmikus. Tempera- tuuril ≤ 4 °C säilib lahus muutumatuna ühe kuu. 242 ET Euroopa Liidu Teataja 03/25. kd 3. 8. 2. Diklasuriili standardlahus, 50 µg/ml. Pannakse 5,00 ml põhistandardlahust (3. 8. 1) 50 ml mõõtekolbi, täidetakse kolb N,N-dimetüülformamiidiga (3. 6) kuni märgini ja segatakse. Kolb mähitakse alumiiniumfooliumi või kasutatakse tumedat kolbi ja säilitatakse külmikus. Temperatuuril ≤ 4 °C säilib lahus muutumatuna ühe kuu. 3. 9. Sisestandardaine: 2,6-dikloro-α-(4-klorofenuül)-4-(4,5-dihüdro-3,5-diokso-1,2,4-triasiin-2(3H)-üül)-a-metüülben- seenatsetonitriil. 3. 9. 1. Sisepõhistandardlahus, 500 µg/ml. Võetakse 25 mg sisestandardaine (3. 9) kaalutis täpsusega 0,1 mg ja asetatakse see 50 ml mõõtekolbi. Lahusta- takse N,N-dimetüülformamiidis (3. 6), täidetakse kolb N,N-dimetüülformamiidiga (3. 6) kuni märgini ja segatakse. Kolb mähitakse alumiiniumfooliumi või kasutatakse tumedat kolbi ja säilitatakse külmikus. Temperatuuril ≤ 4 °C säilib lahus muutumatuna ühe kuu. 3. 9. 2. Sisestandardlahus, 50 µg/ml. Pannakse 5,00 ml sisepõhistandardlahust (3. 9. 1) 50 ml mõõtekolbi, täidetakse kolb N,N-dimetüülformamiidiga (3. 6) kuni märgini ja segatakse. Kolb mähitakse alumiiniumfooliumi või kasutatakse tumedat kolbi ja säilitatakse külmikus. Temperatuuril ≤ 4 °C säilib lahus muutumatuna ühe kuu. 3. 9. 3. Sisestandardlahus eelsegude jaoks, p/1000 mg/ml (p = diklasuriili nominaalsisaldus eelsegus, mg/kg). Võetakse p/10 mg sisestandardlahuse kaalutis täpsusega 0,1 mg, asetatakse 100 ml mõõtekolbi, lahustatakse ultrahelivanni (4. 6) kasutades N,N-dimetüülformamiidis (3. 6), täidetakse kolb N,N-dimetüülformamiidiga kuni märgini ja segatakse. Kolb mähitakse alumiiniumfooliumi või kasutatakse tumedat kolbi ja säilitatakse külmikus. Temperatuuril ≤ 4 °C säilib lahus muutumatuna ühe kuu. 3. 10. Kaliibrimislahus, 2 µg/ml. Pipetitakse 2,00 ml diklasuriili standardlahust (3. 8. 2) ja 2,00 ml sisestandardlahust (3. 9. 2) 50 ml mõõtekolbi. Lisatakse 16 ml N,N-dimetüülformamiidi (3. 6), täidetakse kolb veega kuni märgini ja segatakse. See lahus tuleb valmistada vahetult enne kasutamist. 3. 11. Tahkefaasiline C18-ekstraktsioonihülss (nt Bond Elut), maht: 1 cm3, sorbendi mass: 100 mg. 3. 12. Ekstrahent: hapestatud metanool. Pipetitakse 5,0 ml soolhapet (3. 7) 1000 ml metanoolisse (3. 5) ja segatakse. 3. 13. HPLC liikuv faas. Eluent A: ammooniumatsetaadi ja tetrabutüülammooniumvesiniksulfaadi lahus. 3. 13. 1. Lahustatakse 5 g ammooniumatsetaati (3. 2) ja 3,4 g tetrabutüülammooniumvesiniksulfaati (3. 3) 1000 ml vees (3. 1) ja segatakse. 3. 13. 2. Eluent B: atsetonitriil (3. 4). 3. 13. 3. Eluent C: metanool (3. 5). 4. Seadmed 4. 1. Mehaaniline loksuti. 4. 2. HPLC seadmed, mis võimaldavad kasutada kolmekomponendilist gradienti. 4. 2. 1. Vedelikkromatograafiakolonn 100 × 4,6 mm, täidis: Hypersil ODS, 3 µm või samaväärne. 4. 2. 2. Muudetava lainepikkusega UV-detektor või dioodireadetektor. 4. 3. Vaakumpöördaurusti. 4. 4. Membraanfilter, 0,45 µm. 03/25. kd ET Euroopa Liidu Teataja 243 4. 5. Vaakumkollektor. 4. 6. Ultrahelivann. 5. Analüüsi käik 5. 1. Üldosa 5. 1. 1. Võrdlussööt Tuleb analüüsida võrdlussööta veendumaks, et selles ei ole ei diklasuriili ega segavaid aineid. Võrdlussööt peab olema prooviga samalaadne ja diklasuriili ega segavaid aineid ei tohi selles olla avastataval määral. 5. 1. 2. Saagisekatse Saagisekatses analüüsitakse võrdlusööta, millele on lisatud proovis oleva kogusega ligilähedane kogus diklasuriili. Et saada kontsentratsiooni 1 mg/kg, kantakse 50 g võrdlussöödale 0,1 ml põhistandardlahust (3. 8. 1), segatakse hoolikalt ja jäetakse 10 minutiks seisma, segades enne katse jätkamist (5. 2) veel mitu korda. Juhul kui prooviga samalaadne võrdlussööt puudub (vt 5. 1. 1), võib saagisekatse teha standardlisandi meetodil. Sel juhul lisatakse analüüsitavale proovile ligikaudu sama suur diklasuriilikogus, mis on proovis juba olemas. Seda proovi analüüsitakse koos kontsentreerimata prooviga ja saagis leitakse lahutamise teel. 5. 2. Ekstraheerimine 5. 2. 1. Söödad Võetakse ligikaudu 50 g proovi kaalutis täpsusega 0,01 g, pannakse 500 ml koonilisse kolbi, lisatakse 1,00 ml sisestandardlahust (3. 9. 2) ja 200 ml ekstrahenti (3. 12) ning korgitakse kolb kinni. Segu loksutatakse öö jooksul loksutil (4. 1). Lastakse 10 minutit settida. Kantakse 20 ml supernatandi alikvooti sobivasse klaasanumasse ja lahjendatakse 20 ml veega. Lahus kantakse ekstraktsioonihülsile (3. 11) ja juhitakse sellest läbi vaakumi abil (4. 5). Hülssi pestakse 25 ml ekstrahendi (3. 12) ja vee seguga, 65 + 35 (ruumala järgi). Kogutud fraktsioonid visatakse ära ning elueeritakse ühendid, kasutades 25 ml ekstrahendi (3. 12) ja vee segu 80 + 20 (ruumala järgi). Seda fraktsiooni aurutatakse 60 °C juures pöördaurusti (4. 3) abil, kuni see saab kuivaks. Jääk lahustatakse 1,0 ml N,N-dimetüülformamiidis (3. 6), lisatakse 1,5 ml vett (3. 1) ja segatakse. Filtreeritakse läbi membraanfiltri (4. 4). Seejärel alustatakse HPLC määramist (5. 3). 5. 2. 2. Eelsegud Võetakse ligikaudu 1 g proovi kaalutis 0,001 g täpsusega, pannakse 500 ml koonilisse kolbi, lisatakse 1,00 ml sisestandardlahust (3. 9. 3) ja 200 ml ekstrahenti (3. 12) ning korgitakse kolb kinni. Segu loksutatakse öö jooksul loksutil (4. 1). Lastakse 10 minutit settida. Kantakse 10 000/p ml (p = diklasuriili nominaalsisaldus eelsegus mg/kg) supernatandi alikvooti sobiva suurusega ümarkolbi. Aurutatakse pöördaurustis (4. 3) alandatud rõhu ja 60 °C juures, kuni proov saab kuivaks. Jääk lahustatakse uuesti 10,0 ml N,N-dimetüülformamiidis (3. 6), lisa- takse 15,0 ml vett (3. 1) ja segatakse. Seejärel alustatakse HPLC määramist (5. 3). 5. 3. HPLC määramine 5. 3. 1. Parameetrid Soovitatakse juhinduda järgmistest tingimustest (muid tingimusi võib kasutada juhul, kui need tagavad sama- väärsed tulemused: — Vedelikkromatograafiakolonn 100 × 4,6 mm, täidis: Hypersil ODS, 3µm või samaväärne (4. 2. 1): — Liikuv faas: eluent A (3. 13. 1): ammooniumatsetaadi ja tetrabu- tüül-ammooniumvesiniksulfaadi vesilahus eluent B (3. 13. 2): eluent C (3. 13. 3): atsetonitriil metanool 244 ET Euroopa Liidu Teataja 03/25. kd — Elueerimisviis: — lineaarne gradient — algtingimused: A + B + C = 60 + 20 + 20 (ruumala järgi) — pärast 10 minutit gradientelueerimist 30 minutit: A + B + C = 45 + 20 + 35 (ruumala järgi) Elueeritakse Bga 10 minutit — Voolukiirus: — Injektsioonimaht: — Lainepikkus, mille juures määra- mine toimub: 1,5–2 ml/min 20 µl 280 nm Kromatograafiaseadme tasakaalustatust kontrollitakse, injekteerides korduvalt kaliibrimislahust (3. 10) kontsent- ratsiooniga 2 µg/ml, kuni saavutatakse reprodutseeritavad piigikõrgused ja retentsiooniajad. 5. 3. 2. Kaliibrimislahus Injekteeritakse korduvalt kaliibrimislahust (3. 10) kontsentratsiooniga 20 µl ja määratakse diklasuriili ning sise- standardi piikide keskmine kõrgus (pindala). 5. 3. 3. Proovilahus Injekteeritakse korduvalt proovilahust (5. 2. 1 või 5. 2. 2) kontsentratsiooniga 20 µl ja määratakse diklasuriili ning sisestandardi piikide keskmine kõrgus (pindala). 6. Tulemuste arvutamine 6. 1. Söödad Diklasuriilisisaldus w (mg/kg) proovis arvutatakse järgmise valemi alusel: w ¼ hd,s·hi,c hi,s·hd,c β d,c·10 V m · (cid:1) mg=kg (cid:2) kus: hd,s = diklasuriili piigi kõrgus (pindala) proovilahuses (5. 2. 1) hi,s = sisestandardi piigi kõrgus (pindala) proovilahuses (5. 2. 1) hd,c = diklasuriili piigi kõrgus (pindala) kaliibrimislahuses (3. 10) hi,c = sisestandardi piigi kõrgus (pindala) kaliibrimislahuses (3. 10) β d,c = diklasuriili kontsentratsioon (µg/ml) kaliibrimislahuses (3. 10) m = analüüsiks võetud proovi kaalutis (g) V = prooviekstrakti maht vastavalt punktile 5. 2. 1 (s. o 2,5 ml) 6. 2. Eelsegud Diklasuriilisisaldus w (mg/kg) proovis arvutatakse järgmise valemi alusel: kus : w ¼ hd,s·hi,c hi,s·hd,c β d,c·0,02 V ·p m · (cid:1) mg=kg (cid:2) kus: hd,c = diklasuriili piigi kõrgus (pindala) kaliibrimislahuses (3. 10) hi,c = sisestandardi piigi kõrgus (pindala) kaliibrimislahuses (3. 10) hd,s = diklasuriili piigi kõrgus (pindala) proovilahuses (5. 2. 2) = sisestandardi piigi kõrgus (pindala proovilahuses (5. 2. 2) hi,s β d,c = diklasuriili kontsentratsioon kaliibrimislahuses (3. 10) m = analüüsiks võetud proovi kaalutis (g) V p = prooviekstrakti maht vastavalt punktile 5. 2. 2 (s. o 25 ml) = diklasuriili nominaalsisaldus eelsegus (mg/kg) 03/25. kd ET Euroopa Liidu Teataja 245 7. Tulemuste kontrollimine 7. 1. Samasus Uuritava aine samasust saab kinnitada täiendava kromatograafiakatse abil või kasutades dioodireadetektorit, mille puhul võrreldakse prooviekstrakti (5. 2. 1 või 5. 2. 2) ja kaliibrimislahuse (3. 10) spektreid. 7. 1. 1. Täiendav kromatograafiakatse Prooviekstraktile (5. 2. 1 või 5. 2. 2) lisatakse vajalik kogus kaliibrimislahust (3. 10). Lisatud diklasuriilikogus peab olema ligikaudu sama suur nagu prooviekstraktist leitud diklasuriilikogus. Lisatud koguse ja ekstrakti lahjenduse arvessevõtmise tulemusena peab tõusma üksnes diklasuriili piigi ja sise- standardi piigi kõrgus. Piigi laius selle poolel kõrgusel ei tohi erineda rohkem kui ± 10 % kontsentreerimata prooviekstrakti diklasuriili piigi või sisestandardi piigi laiusest. 7. 1. 2. Kontrollimine dioodireadetektori abil Tulemusi hinnatakse järgmiste kriteeriumide kohaselt: a) proovi ja standardi kromatogrammidel oleva piigi tipu spektri suurima neeldumise lainepikkused peavad analüüsiseadme lahutusvõime piires ühte langema; dioodireadetektori lahutusvõime on tavaliselt ± 2 nm; b) lainepikkustel 230–320 nm ning suhtelise neeldumise vahemikus 10–100 % peavad kromatogrammil oleva proovi ja standardi piigi tipu spektrid ühte langema. Seda nõuet peetakse täidetuks, kui mainitud spektrites esinevad ühed ja samad maksimumid ning erinevused kahe spektri kõigis uuritud punktides ei ületa 15 % standardainele vastavatest neeldumistest; c) lainepikkustel 230–320 nm ning suhtelise neeldumise vahemikus 10–100 % peavad prooviekstrakti piigi tõusva osa, tipu ja alaneva osa spektrid ühte langema. Seda nõuet peetakse täidetuks, kui mainitud spektrites esinevad ühed ja samad maksimumid ning erinevused kõigis uuritud punktides ei ületa 15 % piigi tipu spektri vastavatest neeldumistest. Kui mõni nendest nõuetest ei ole täidetud, ei peeta otsitava aine olemasolu tõestatuks. 7. 2. Korratavus Sama prooviga tehtud kahe paralleelse määramise tulemuste erinevus ei tohi ületada: — 30 % suuremast tulemusest diklasuriilisisalduse vahemikus 0,5–2,5 mg/kg, — 0,75 mg/kg diklasuriilisisalduse vahemikus 2,5–5 mg/kg, — 15 % suuremast tulemusest, kui diklasuriilisisaldus on suurem kui 5 mg/kg. 7. 3. Saagis Suurendatud kontsentratsiooniga (võrdlus)proovi puhul peab saagis olema vähemalt 80 %. 8. Ühisuuringu tulemused Korraldati ühisuuring, mille käigus analüüsiti 11 laboratooriumis viit proovi. Proovideks oli kaks eelsegu; üht oli segatud orgaanilise maatriksiga (O 100) ja teist anorgaanilise maatriksiga (A 100). Teoreetiline diklasuriilisi- saldus on 100 mg/kg. Kolm eri tootjat (NL) (L1/Z1/K1) valmistasid kolm kodulindude söödasegu. Teoreetiline diklasuriilisisaldus on 1 mg/kg. Laboratooriumidele tehti ülesandeks iga proovi üks kord või kaks korda analüü- sida. (Üksikasjalikumat teavet selle ühisuuringu kohta võib leida ajakirjas Journal of AOAC International, köide 77, nr 6, 1994, lk 1359–1361. ) Tulemused on esitatud järgmises tabelis: 246 ET L n Keskmine sr (mg/kg) CVr (%) sR (mg/kg) CVR (%) Euroopa Liidu Teataja 03/25. kd Proov 1 A 100 Proov 2 O 100 Proov 3 L 1 Proov 4 Z 1 Proov 5 K 1 11 19 11 18 100,8 103,5 5,88 5,83 7,59 7,53 7,64 7,38 7,64 7,38 11 19 0,89 0,15 17,32 0,17 18,61 1 11 19 1,15 0,02 1,92 0,11 9,67 1 6 12 0,89 0,03 3,34 0,12 13,65 1 Nominaalsisaldus (mg/kg) 100 100 laboratooriumide arv L: üksikmääramiste arv n: sr: korratavust iseloomustav standardhälve CVr: korratavust iseloomustav variatsioonikoefitsient sR: reprodutseeritavust iseloomustav standardhälve CVR: reprodutseeritavust iseloomustav variatsioonikoefitsient 9. Märkused Eelnevalt peab olema näidatud, et diklasuriili piigi kõrgus (pindala) on mõõdetavas vahemikus lineaarses sõltu- vuses kontsentratsioonist. C OSA KARBADOKSI MÄÄRAMINE Metüül-3-(2-kinoksalinüülmetüleen)karbasaat-N1,N4-dioksiid 1. Eesmärk ja rakendusala Käesolev meetod on karbadoksi määramiseks söötades, eelsegudes ja preparaatides. Avastamiskünnis on 1 mg/kg. Määramispiir on 10 mg/kg. 2. Põhimõte Proovil lastakse vees seista ja ekstraheeritakse metanooli ja atsetonitriili seguga. Söötade puhul lastakse filtree- ritud ekstrakti alikvoodil selgida alumiiniumoksiidkolonnil. Eelsegude ja preparaatide puhul lahjendatakse filtree- ritud ekstrakti alikvoot vee, metanooli ja atsetonitriiliga sobiva kontsentratsioonini. Karbadoksisisaldus määra- takse pöördfaasilise kõrgefektiivse vedelikkromatograafia (HPLC) abil, kasutades UV-detektorit. 3. Reaktiivid 3. 1. Metanool. 3. 2. Atsetonitriil, HPLC-puhas. 3. 3. Äädikhape, 100 %. 3. 4. Alumiiniumoksiid: neutraalne, aktiivsuse aste I. 3. 5. Metanool + atsetonitriil: 1 : 1 (ruumala järgi). Segatakse 500 ml metanooli (3. 1) 500 ml atsetonitriiliga (3. 2). 3. 6. Äädikhape, σ = 10 %. Lahjendage 10 ml äädikhapet (3. 3) veega 100 milliliitrini. 3. 7. Naatriumatsetaat, CH3COONa. 03/25. kd ET Euroopa Liidu Teataja 247 3. 8. Vesi, HPLC-puhas. 3. 9. Atsetaatpuhverlahus, c = 0,01 mol/l, pH = 6,0. Lahustatakse 0,82 g naatriumatsetaati (3. 7) 700 ml vees (3. 8) ja justeeritakse äädikhappega (3. 6) nii, et pH oleks 6,0. Kallatakse 1000 ml mõõtekolbi, täidetakse kolb veega (3. 8) kuni märgini ja segatakse. 3. 10. HPLC liikuv faas. Segatakse 825 ml atsetaatpuhverlahust (3. 9) 175 ml atsetonitriiliga (3. 2). Filtreeritakse läbi 0,22 µm filtri (4. 5) ning degaseeritakse lahus (nt mõjutades ultraheliga 10 minutit). 3. 11. Standardaine. Puhas karbadoks: metüül-3-(2-kinoksalinüülmetüleen)karbasaat-N1,N4-dioksiid, E850. 3. 11. 1. Karbadoksi põhistandardlahus, 100 µg/ml (vt punkt 5: analüüsi käik). Võetakse 25 mg karbadoksi standardaine (3. 11) kaalutis ja asetatakse see 250 ml mõõtekolbi. Lahustatakse ultraheliga mõjutades (4. 7) metanooli ja atsetonitriili segus (3. 5). Pärast ultraheliga mõjutamist viiakse lahuse temperatuur toatemperatuurini, täidetakse kolb metanooli ja atsetonitriili seguga (3. 5) kuni märgini ja segatakse. Kolb mähitakse alumiiniumfooliumi või kasutatakse tumedat anumat ja säilitatakse külmikus. Temperatuuril ≤ 4 °C säilib lahus muutumatuna ühe kuu. täpsusega 0,1 mg, 3. 11. 2. Kaliibrimislahused Pannakse 2,0, 5,0 10,0 ja 20,0 ml põhistandardlahust (3. 11. 1) 100 ml kaliibritud kolbidesse. Lisatakse 30 ml vett, täidetakse kolvid metanooli ja atsetonitriili seguga (3. 5) kuni märgini ja segatakse. Kolb mähitakse alumii- niumfooliumi. Need lahused sisaldavad karbadoksi vastavalt 2,0, 5,0, 10,0 ja 20,0 µg/ml. Kaliibrimislahused tuleb valmistada vahetult enne kasutamist. Märkus: Karbadoksi määramiseks söötades, mis sisaldavad vähem kui 10 mg/kg, tuleb valmistada kaliibrimisla- hused, mille kontsentratsioon on alla 2,0 µg/ml. 3. 12. Vesi + (metanool + atsetonitriil) (3. 5), 300 + 700 (ruumala järgi) Segatakse 300 ml vett 700 ml metanooli ja atsetonitriili (3. 5) seguga. 4. Seadmed 4. 1. Laboratooriumiloksuti või magnetsegur. 4. 2. Klaaskiust filterpaber (Whatman GF/A või samaväärne). 4. 3. Klaaskolonn (pikkus 300–400 mm, sisediameeter ligikaudu 10 mm) paagutatud klaasfiltri ja äravooluklapiga. Märkus: Kasutada võib ka sulgemiskraaniga või koonuseks töödeldud otsaga klaaskolonni; sel juhul pannakse kolonni alumisse otsa väike klaasvillatropp, mis tambitakse klaaspulgaga tihedaks. 4. 4. HPLC seade koos injektsioonisüsteemiga, mis võimaldab injekteerida 20 µl. 4. 4. 1. Vedelikkromatograafiakolonn, 300 × 4 mm; C18-ekstraktsioonihülss, täidis: 10 µm või samaväärne. 4. 4. 2. Muudetava lainepikkusega UV-detektor või dioodireadetektor, mis töötab vahemikus 225–400 nm. 4. 5. 4. 6. Membraanfilter, 0,22 µm. Membraanfilter, 0,45 µm. 4. 7. Ultrahelivann. 5. Analüüsi käik Märkus: Karbadoks on valgustundlik. Kõik protseduurid tehakse nõrgas valguses või kasutatakse tumedat või alumiiniumfooliumi mähitud anumat. 5. 1. Üldosa 248 ET Euroopa Liidu Teataja 03/25. kd 5. 1. 1. Võrdlussööt. Selleks, et teha saagisekatset (5. 1. 2), tuleb eelnevalt teha võrdlussööda analüüs veendumaks, et selles ei ole ei karbadoksi ega segavaid aineid. Võrdlussööt peab olema prooviga samalaadne ja karbadoksi ega segavaid aineid ei tohi selles olla avastataval määral. 5. 1. 2. Saagisekatse. Saagisekatses analüüsitakse võrdlussööta (5. 1. 1), millele on lisatud proovis oleva kogusega ligilähedane kogus karbadoksi. Et saada kontsentratsiooni 50 mg/kg, kantakse 5,0 ml põhistandardlahust (3. 11. 1) 200 ml kooni- lisse kolbi. Lahus aurutatakse lämmastikuvoolus ligikaudu 0,5 milliliitrini. Lisatakse 10 g võrdlussööta, segatakse ja jäetakse enne ekstraheerima (5. 2) asumist 10 minutiks seisma. Juhul kui prooviga samalaadne võrdlussööt puudub (vt 5. 1. 1), võib saagisekatse teha standardlisandi meetodil. Sel juhul lisatakse proovile ligikaudu sama suur karbadoksikogus, mis on proovis juba olemas. Seda proovi analüüsitakse koos kontsentreerimata prooviga ja saagis leitakse lahutamise teel. 5. 2. Ekstraheerimine 5. 2. 1. Söödad. Võetakse ligikaudu 10 g proovi kaalutis täpsusega 0,01 g ja pannakse 200 ml koonilisse kolbi. Lisatakse 15,0 ml vett, segatakse ja lastakse seista 5 minutit. Lisatakse 35,0 ml metanooli ja atsetonitriili segu (3. 5), korgi- takse kinni ja loksutatakse 30 minutit loksutil või segatakse magnetseguril (4. 1). Lahus filtreeritakse läbi klaas- kiust filterpaberi (4. 2). See lahus säilitatakse puhastamiseks (5. 3). 5. 2. 2. Eelsegud (0,1–2,0 %). Võetakse ligikaudu 1 g jahvatamata proovi kaalutis täpsusega 0,01 g ja pannakse 200 ml koonilisse kolbi. Lisa- takse 15,0 ml vett, segatakse ja lastakse 5 minutit seista. Lisatakse 35,0 ml metanooli ja atsetonitriili segu (3. 5), korgitakse kinni ja loksutatakse 30 minutit loksutil või segatakse magnetseguril (4. 1). Lahus filtreeritakse läbi klaaskiust filterpaberi (4. 2). Filtraadi alikvoot pipetitakse 50 ml kaliibritud kolbi. Lisatakse 15,0 ml vett, täide- takse kolb metanooli ja atsetonitriiliga seguga (3. 5) kuni märgini ja segatakse. Lõpplahuse karbadoksikontsentrat- sioon peaks olema ligikaudu 10 µg/ml. Alikvoot filtreeritakse läbi 0,45 µm filtri (4. 6). Seejärel alustatakse HPLC määramist (5. 4). 5. 2. 3. Preparaadid (> 2 %) Võetakse ligikaudu 0,2 g jahvatamata proovi kaalutis täpsusega 0,001 g ja pannakse 250 ml koonilisse kolbi. Lisatakse 45,0 ml vett, segatakse ja lastakse seista 5 minutit. Lisatakse 105,0 ml metanooli ja atsetonitriili segu (3. 5), korgitakse kinni ja homogeenitakse. Mõjutatakse ultraheliga (4. 7) 15 minutit, seejärel loksutatakse või segatakse 15 minuti jooksul (4. 1). Lahus filtreeritakse läbi klaaskiust filterpaberi (4. 2). Filtraadi alikvoot lahjenda- takse vee ning metanooli ja atsetonitriili seguga (3. 12), kuni karbadoksi lõppkontsentratsioon on 10–15 µg/ml (10 % preparaadi puhul on lahjendusaste 10). Alikvoot filtreeritakse läbi 0,45 µm filtri (4. 6). Seejärel alustatakse HPLC määramist (5. 4). 5. 3. Puhastamine 5. 3. 1. Alumiiniumoksiidikolonni ettevalmistamine. Kaalutakse 4 g alumiiniumoksiidi (3. 4) ja pannakse klaaskolonni (4. 3). 5. 3. 2. Proovi puhastamine. Alumiiniumoksiidikolonnile lisatakse 15 ml filtreeritud ekstrakti (5. 2. 1) ja visatakse eluaadi esimesed 2 ml ära. Järgmised 5 ml kogutakse ning filtreeritakse alikvoot läbi 0,45 µm filtri (4. 6). Seejärel alustatakse HPLC määra- mist (5. 4). 5. 4. HPLC määramine 03/25. kd ET Euroopa Liidu Teataja 249 5. 4. 1. Parameetrid Soovitatakse juhinduda järgmistest tingimustest (muid tingimusi võib kasutada juhul, kui need tagavad sama- väärsed tulemused): Vedelikkromatograafiakolonn (4. 1. 1): Liikuv faas (3. 10): 300 × 4 mm, C18-ekstraktsioonihülss; täidis: 10 µm voi samaväärne atsetaatpuhverlahuse (3. 9) ja atsetonitriili (3. 2) segu, 825 + 175 (ruum- ala järgi) Voolukiirus: 1,5–2 ml/min Lainepikkus, mille juures määramine toimub: 365 nm Injektsioonimaht: 20 µl Kromatograafiaseadme tasakaalustatust kontrollitakse, injekteerides korduvalt kaliibrimislahust (3. 11. 2) kontsent- ratsiooniga 5,0 µg/ml, kuni saavutatakse reprodutseeritavad piigikorgused (pindalad) ja retentsiooniajad. 5. 4. 2. Kaliibrimisgraafik. Iga kaliibrimislahust (3. 11. 2) injekteeritakse korduvalt ja mõõdetakse igale kontsentratsioonile vastavad piigi kõrgused (pindalad). Ehitatakse kaliibrimisgraafik, kandes ordinaatteljele kaliibrimislahuste keskmised piigi kõrgused või pindalad ja abstsissteljele vastavad kontsentratsioonid (µg/ml). 5. 4. 3. Proovilahus. Prooviekstrakti [(5. 3. 2) söötade, (5. 2. 2) eelsegude ja (5. 2. 3) preparaatide puhul] injekteeritakse korduvalt ja määratakse karbadoksipiikide keskmine kõrgus (pindala). 6. Tulemuste arvutamine Proovilahuse karbadoksipiikide keskmise kõrguse (pindala) alusel leitakse kaliibrimisgraafiku (5. 4. 2) abil proovi- lahuse kontsentratsioon (µg/ml). 6. 1. Söödad: Karbadoksisisaldus w (mg/kg) proovis arvutatakse järgmise valemi alusel: w ¼ β × V1 m (cid:1) mg=kg (cid:2) kus β = karbadoksi kontsentratsioon (µg/ml) prooviekstraktis (5. 3. 2) V1 = võetud ekstrahendi maht, ml (s. o 50) m = analüüsiks võetud proovi kaalutis (g) 6. 2. Eelsegud ja preparaadid. Karbadoksisisaldus w (mg/kg) proovis arvutatakse järgmise valemi alusel: w ¼ β × V2f m (cid:2) (cid:1) mg=kg kus β = karbadoksi kontsentratsioon (µg/ml) prooviekstraktis (5. 2. 2 voi 5. 2. 3) V2 = võetud ekstrahendi maht, ml (s. o 50 eelsegude, 150 preparaatide puhul) f = punkti 5. 2. 2 (eelsegud) või 5. 2. 3 (preparaadid) kohane lahjendusfaktor m = analüüsiks võetud proovi kaalutis (g) 250 ET Euroopa Liidu Teataja 03/25. kd 7. Tulemuste kontrollimine 7. 1. Samasus. Uuritava aine samasust saab kinnitada täiendava kromatograafiakatse abil või kasutades dioodireadetektorit, mille puhul võrreldakse prooviekstrakti ja 10,0 µg/ml sisaldusega kaliibrimislahuse (3. 11. 2) spektreid. 7. 1. 1. Täiendav kromatograafiakatse. Prooviekstraktile lisatakse vajalik kogus kaliibrimislahust (3. 11. 2). Lisatud karbadoksikogus peab olema ligikaudu sama suur nagu prooviekstraktist leitud karbadoksikogus. Lisatud koguse ja ekstrakti lahjenduse arvessevõtmise tulemusena peab tõusma üksnes karbadoksipiigi kõrgus. Piigi laius selle poolel kõrgusel ei tohi erineda rohkem kui 10 % kontsentreerimata prooviekstrakti karbadoksi- piigi laiusest. 7. 1. 2. Kontrollimine dioodireadetektori abil. Tulemusi hinnatakse järgmiste kriteeriumide kohaselt: a) proovi ja standardi kromatogrammidel oleva piigi tipu spektri suurima neeldumise lainepikkused peavad analüüsiseadme lahutusvõime piires ühte langema; dioodireadetektori lahutusvõime on tavaliselt ± 2 nm; b) lainepikkustel 225–400 nm ning suhtelise neeldumise vahemikus 10–100 % peavad kromatogrammil oleva proovi ja standardi piigi tipu spektrid ühte langema. Seda nõuet peetakse täidetuks, kui mainitud spektrites esinevad ühed ja samad maksimumid ning erinevused kahe spektri kõigis uuritud punktides ei ületa 15 % standardainele vastavatest neeldumistest; c) lainepikkustel 225–400 nm ning suhtelise neeldumise vahemikus 10–100 % peavad prooviekstrakti piigi tõusva osa, tipu ja alaneva osa spektrid ühte langema. Seda nõuet peetakse täidetuks, kui mainitud spektrites esinevad ühed ja samad maksimumid ning erinevused kõigis uuritud punktides ei ületa 15 % piigi tipu spektri vastavatest neeldumistest. Kui mõni nendest nõuetest ei ole täidetud, ei peeta otsitava aine olemasolu tõestatuks. 7. 2. Korratavus. Sama prooviga tehtud kahe paralleelse määramise tulemuste erinevus ei tohi 10 mg/kg ja suuremate sisalduste puhul ületada 15 % suuremast tulemusest. 7. 3. Saagis. Suurendatud kontsentratsiooniga (võrdlus)proovi puhul peab saagis olema vähemalt 90 %. 8. Ühisuuringu tulemused Korraldati ühisuuring, mille käigus analüüsiti 8 laboratooriumis kuut sööta, nelja eelsegu ja kolme preparaati. Iga proovi analüüsiti kaks korda. (Üksikasjalikumat teavet selle ühisuuringu kohta võib leida ajakirjas Journal of AOAC International, köide 71, 1988, lk 484–490. ) Tulemused (välja arvatud kõrvalekalded) on esitatud järg- mises tabelis: Tabel 1. Söötade ühisuuringu tulemused L n Proov 1 Proov 2 Proov 3 Proov 4 Proov 5 Proov 6 8 15 8 14 8 15 8 15 8 15 8 15 keskmine (mg/kg) 50,0 47,6 48,2 49,7 46,9 49,7 sr (mg/kg) CVr (%) sR (mg/kg) CVR (%) 2,90 5,8 3,92 7,8 2,69 5,6 4,13 8,7 1,38 2,9 2,23 4,6 1,55 3,1 2,58 5,2 1,52 3,2 2,26 4,8 2,12 4,3 2,44 4,9 Nominaalsisaldus (mg/kg) 50,0 50,0 50,0 50,0 50,0 50,0 03/25. kd ET Euroopa Liidu Teataja 251 Tabel 2. Eelsegude ja preparaatide ühisuuringu tulemused Eelsegud Preparaadid 7 14 7 14 7 14 7 14 8,89 0,37 4,2 0,37 4,2 9,29 0,28 3,0 0,28 3,0 9,21 0,28 3,0 0,40 4,3 8,76 0,44 5,0 0,55 6,3 8 16 8 16 8 16 94,6 98,1 104 4,1 4,3 5,4 5,7 5,1 5,2 6,4 6,5 7,7 7,4 7,7 7,4 L n keskmine (g/kg) sr (g/kg) CVr (%) sR (g/kg) CVR (%) Nominaalsisaldus (g/kg) 10,0 10,0 10,0 10,0 100 100 100 laboratooriumide arv L: üksikmääramiste arv n: korratavust iseloomustav standardhälve sr: CVr: korratavust iseloomustav variatsioonikoefitsient sR: reprodutseeritavust iseloomustav standardhälve CVR: reprodutseeritavust iseloomustav variatsioonikoefitsient


title: WRITTEN QUESTION No. 997/99 by Patricia McKENNA Measures taken by the EU to close Chernobyl nuclear power plant

eurovoc_concepts:
EU relations
Ukraine
international agreement
nuclear policy
nuclear power station
nuclear safety

text: C 370/150 Europeiska gemenskapernas officiella tidning SV 21. 12. 1999 (1999/C 370/210) SKRIFTLIG FRÅGA E-0992/99 från Patricia McKenna (V) till kommissionen (15 april 1999) Angående: Bistånd till Kazakstan Har kommissionen för avsikt i kölvattnet efter rapporter om att Kazakstan fortfarande lider av fruktans- värda följdverkningar efter före detta Sovjetunionens kärnvapenprovsprängningar att möjliggöra bistånd via Tacis-programmet och andra liknande program i syfte att lindra de problem som Kazakstan för närvarande konfronteras med? En färsk undersökning har visat att det område där kärnvapenprovsprängningarna ägde rum för över tjugo år sedan idag är ett av världens mest förorenade. Uppskattningsvis har 1,5 miljoner personer drabbats av cancer, luftvägssjukdomar och mentala sjukdomar, men på grund av dålig ekonomi kan de värst drabbade inte få rätt medicinsk behandling eller flytta därifrån. Har kommissionen i ljuset av dessa fakta föreslagit något slags humanitärt biståndspaket? Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar (5 maj 1999) Kommissionen är helt medveten om verkningarna av f. d. Sovjetunionens kärnvapenprov i Kazakstan. Vid den gemensamma kommitténs möte i maj 1998 visade Kazakstans vice miljöminister dokumentation över verkningarna av kärnvapenprov i Kazakstan. I november 1998 besökte Kazakstans ekologiminister Bryssel och informerade kommissionen om situationen i Semipalatinsk, vilket är det område där kärnvapenproven ägde rum. Han begärde Tacisstöd till detta område. Kommissionen ställde sig positiv till att stödja ett projekt om Kazakstans myndigheter skulle begära detta vid förhandlingarna om handlingsprogrammet för 1999. Kazakstans regering gjorde emellertid inte någon begäran rörande verkningarna av kärnvapenproven i Semipalatinsk vid förhandlingarna om Tacis-åtgärds- programmet, och följaktligen ingår inget projekt i Tacis-åtgärdsprogrammet för 1999. I samband med förberedelserna inför nästa åtgärdsprogram kommer kommissionen att påminna Kazak- stans regering om att projekt rörande verkningarna av kärnvapenprov kan övervägas. Även när det gäller humanitärt bistånd har kommissionen kontaktats av Kazakstans myndigheter. Kommissionen underrättade dessa om att den var beredd att inom ramen för sitt uppdrag överväga varje begäran med anknytning till dessa frågor som kom från de partner som kan komma i fråga. På grund av problemets omfattning bör ett sådant program innehålla en kapacitetsutvecklingsdel och framläggas och genomföras av en partner som är en icke-statlig organisation eller en internationell organisation. Tyvärr har kommissionen ännu inte mottagit någon begäran. (1999/C 370/211) SKRIFTLIG FRÅGA E-0997/99 från Patricia McKenna (V) till kommissionen (20 april 1999) Angående: Åtgärder som vidtagits av EU för att stänga Tjernobyls kärnkraftverk Kan kommissionen förklara varför en tredje reaktor håller på att startas vid Tjernobyls kärnkfraftsverk i Ukraina när åtgärder skall ha vidtagits för att stänga hela kraftverket i slutet av år 2000? Europeiska unionen har beslutat att inte finansiera stängningen av kärnkraftverket och parlamentet har godkänt detta beslut. Kan kommissionen mot bakgrund av detta beslut förklara hur den ska kunna säkerställa en total stängning av kärnkraftverket vid slutet av år 2000 och på detta vis garantera unionens och Ukrainas medborgares säkerhet?


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 1017/99 af Nikitas KAKLAMANIS GD XII's manglende overholdelse af sine forpligtelser

eurovoc_concepts:
EU research policy
United Kingdom
payment
research programme
type of business


title: Commission Regulation (EC) No 821/1999 of 20 April 1999 fixing the minimum selling prices for beef put up for sale under the invitation to tender referred to in Regulation (EC) No 705/1999

eurovoc_concepts:
award of contract
beef
fixing of prices
minimum price
selling price

text: 21. 4. 1999 EN Official Journal of the European Communities L 104/7 COMMISSION REGULATION (EC) No 821/1999 of 20 April 1999 fixing the minimum selling prices for beef put up for sale under the invitation to tender referred to in Regulation (EC) No 705/1999 THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES, Having regard to the Treaty establishing the European Community, Having regard to Council Regulation (EEC) No 805/68 of 27 June 1968 on the common organisation of the market in beef and veal (1), as last amended by Regulation (EC) No 1633/98 (2), and in particular Article 7(3) thereof, Whereas tenders have been invited for certain quantities of beef fixed by Commission Regulation (EC) No 705/1999 (3); Whereas, pursuant to Article 9 of Commission Regulation (EEC) No 2173/79 (4), as last amended by Regulation (EC) No 2417/95 (5), the minimum selling prices for meat put up for sale by tender should be fixed, taking into account tenders submitted; Whereas the measures provided for in this Regulation are the Management in accordance with the opinion of Committee for Beef and Veal, HAS ADOPTED THIS REGULATION: Article 1 The minimum selling prices for beef for the invitation to tender held in accordance with Regulation (EC) No 705/ 1999 for which the time limit for the submission of tenders was 12 April 1999 are as set out in the Annex hereto. Article 2 This Regulation shall enter into force on 21 April 1999. This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States. Done at Brussels, 20 April 1999. For the Commission Franz FISCHLER Member of the Commission (1) OJ L 148, 28. 6. 1968, p. 24. (2) OJ L 210, 28. 7. 1998, p. 17. (3) OJ L 89, 1. 4. 1999, p. 36. (4) OJ L 251, 5. 10. 1979, p. 12. (5) OJ L 248, 14. 10. 1995, p. 39. L 104/8 EN Official Journal of the European Communities 21. 4. 1999 ANEXO (cid:190) BILAG (cid:190) ANHANG (cid:190) PAQAQTGLA (cid:190) ANNEX (cid:190) ANNEXE (cid:190) ALLEGATO (cid:190) B(cid:246)LAGE (cid:190) ANEXO (cid:190) LIITE (cid:190) BILAGA Estado miembro Medlemsstat Mitgliedstaat Jq(cid:145)tor l(cid:146)kor Member State (cid:144)tat membre Stato membro Lidstaat Estado-membro J(cid:132)senvaltio Medlemsstat Productos (1) Produkter (1) Erzeugnisse (1) Pqo(cid:152)(cid:149)mta (1) Products (1) Produits (1) Prodotti (1) Producten (1) Produtos (1) Tuotteet (1) Produkter (1) Precio m(cid:146)nimo expresado en euros por tonelada Mindstepriser i EUR/ton Mindestpreise ausgedr(cid:129)ckt in EUR/Tonne Ek(cid:145)wister pyk(cid:147)seir ejvqaf(cid:149)lemer se Euq(cid:150) am(cid:145) t(cid:149)mo Minimum prices expressed in EUR per tonne Prix minimaux exprim(cid:130)s en euros par tonne Prezzi minimi espressi in euro per tonnellata Minimumprijzen uitgedrukt in euro per ton Pre(cid:135)o m(cid:146)nimo expresso em euros por tonelada V(cid:132)himm(cid:132)ishinnat euroina tonnia kohden ilmaistuna Minimipriser i euro per ton Carne deshuesada (cid:190) Udbenet kød (cid:190) Fleisch ohne Knochen (cid:190) Jq(cid:146)ata wyq(cid:148)r j(cid:149)jaka (cid:190) Boneless beef (cid:190) Viande d(cid:130)soss(cid:130)e (cid:190) Carni senza osso (cid:190) Vlees zonder been (cid:190) Carne desossada (cid:190) Luuton naudanliha (cid:190) Benfritt k(cid:148)tt IRELAND (cid:190) Intervention flank (INT 18) (cid:190) Intervention forequarter (INT 24) UNITED KINGDOM (cid:190) Intervention forequarter (INT 24) (cid:190) Intervention shoulder (INT 22) (cid:190) Intervention brisket (INT 23) (cid:190) 1 212,14 1 210 (cid:190) 750 (1) V(cid:130)anse los anexos V y VII del Reglamento (CEE) no 2456/93 de la Comisi(cid:155)n (DO L 225 de 4. 9. 1993, p. 4), cuya (cid:156)ltima modificaci(cid:155)n la constituye el Reglamento (CE) no 2812/98 (DO L 349 de 24. 12. 1998, p. 47). (1) Se bilag V og VII til Kommissionens forordning (EØF) nr. 2456/93 (EFT L 225 af 4. 9. 1993, s. 4), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2812/98 (EFT L 349 af 24. 12. 1998, s. 47). (1) Vgl. Anh(cid:132)nge V und VII der Verordnung (EWG) Nr. 2456/93 der Kommission (ABl. L 225 vom 4. 9. 1993, S. 4), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verordnung (EG) Nr. 2812/98 (ABl. L 349 vom 24. 12. 1998, S. 47). (1) Bk(cid:146)pe paqaqt(cid:147)lata V jai VII tou jamomislo(cid:151) (EOJ) aqih. 2456/93 tgr Epitqop(cid:147)r (EE L 225 tgr 4. 9. 1993, s. 4), (cid:149)pyr tqopopoi(cid:147)hgje tekeuta(cid:148)a ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 2812/98 (EE L 349 tgr 24. 12. 1998, s. 47). (1) See Annexes V and VII to Commission Regulation (EEC) No 2456/93 (OJ L 225, 4. 9. 1993, p. 4), as last amended by Regulation (EC) No 2812/98 (OJ L 349, 24. 12. 1998, p. 47). (1) Voir annexes V et VII du r(cid:138)glement (CEE) no 2456/93 de la Commission (JO L 225 du 4. 9. 1993, p. 4). R(cid:138)glement modifi(cid:130) en dernier lieu par le r(cid:138)glement (CE) no 2812/98 (JO L 349 du 24. 12. 1998, p. 47). (1) Cfr. allegati V e VII del regolamento (CEE) n. 2456/93 della Commissione (GU L 225 del 4. 9. 1993, pag. 4), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 2812/98 (GU L 349 del 24. 12. 1998, pag. 47). (1) Zie de b¶lagen V en VII van Verordening (EEG) nr. 2456/93 van de Commissie (PB L 225 van 4. 9. 1993, blz. 4), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 2812/98 (PB L 349 van 24. 12. 1998, blz. 47). (1) Ver anexos V e VII do Regulamento (CEE) n. o 2456/93 da Comiss(cid:209)o (JO L 225 de 4. 9. 1993, p. 4). Regulamento com a (cid:156)ltima redac(cid:135)(cid:209)o que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) n. o 2812/98 (JO L 349 de 24. 12. 1998, p. 47). (1) Katso komission asetuksen (ETY) N:o 2456/93 (EYVL L 225, 4. 9. 1993, s. 4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2812/98 (EYVL L 349, 24. 12. 1998, s. 47) liitteet V ja VII. (1) Se bilagorna V och VII i f(cid:148)rordning (EEG) nr 2456/93 (EGT L 225, 4. 9. 1993, s. 4), senast (cid:132)ndrad genom f(cid:148)rordning (EG) nr 2812/98 (EGT L 349, 24. 12. 1998, s. 47)


title: QUESTION ECRITE no 1043/99 de Ilona GRAENITZ Examen de la législation des pays candidats en matière d'environnement

eurovoc_concepts:
Community acquis
EU environmental policy
accession negotiations
accession to the European Union
environmental law

text: C 370/158 Journal officiel des Communautés européennes FR 21. 12. 1999 (1999/C 370/223) QUESTION ÉCRITE E-1043/99 posée par Ilona Graenitz (PSE) à la Commission (20 avril 1999) Objet: Examen de la législation des pays candidats en matière d’environnement Quelle date a été retenue pour l’examen de la législation des pays candidats en matière d’environnement? Cette date sera-t-elle adaptée en fonction de la durée des négociations? Réponse donnée par M. van den Broek au nom de la Commission (7 mai 1999) L’examen de l’acquis en matière d’environnement prend en compte toutes les mesures adoptées par la Communauté au 1er janvier 1999. Les mesures adoptées par la Communauté après cette date doivent être également examinées, afin d’évaluer leur degré de transposition et d’application dans les pays candidats. Par conséquent, la Commission discutera des mesures nouvellement adoptées avec les pays candidats en temps voulu au cours du processus de négociation. (1999/C 370/224) QUESTION ÉCRITE E-1060/99 posée par Carlos Bru Purón (PSE) à la Commission (20 avril 1999) Objet: Commissions de change En prévision de l’avenir, certaines banques de la zone euro appliquent, dès cette année, des commissions de change pouvant dépasser 25 %. Elles appliquent en outre un taux dégressif au détriment des opérations portant sur de faibles montants. La Commission pourrait-elle attirer l’attention des banques et des associations bancaires des États de l’Union économique et monétaire sur les effets néfastes que ces agissements ne manqueront pas d’avoir sur le secteur bancaire? Réponse donnée par M. Monti au nom de la Commission (7 mai 1999) La Commission tient à informer l’Honorable Parlementaire de ce qu’elle a déjà pris contact avec les banques et les associations bancaires au sujet des frais prélevés par les banques lors de l’échange de billets de la zone euro. Dans une lettre adressée aux principales fédérations bancaires européennes en janvier 1999, la Commission a souligné qu’il était de la plus grande importance que la confiance du public à l’égard de l’introduction de l’euro et la crédibilité du système bancaire dans son ensemble ne soient pas compromises par les bénéfices injustifiés que peuvent réaliser des établissements financiers en augmentant les frais de change entre les anciennes monnaies nationales à l’intérieur de la zone euro. Dans un communiqué de presse du 5 février 1999 (1), la Commission a de nouveau invité toutes les banques à améliorer encore la transparence en publiant des informations sur l’évolution du niveau total des frais (avant et après l’introduction de l’euro) pour l’échange de billets de banque de la zone euro, ainsi que pour les paiements transfrontaliers par chèque, virement et carte bancaire. Elle a en outre récemment publié une analyse des plaintes reçues par l’intermédiaire du service de courrier électronique et de fax qu’elle a spécialement créé et annoncé dans son communiqué IP/99/90. Les associations bancaires ont également été priées de réagir aux informations contenues dans cette analyse. La Commission invite en outre l’Honorable Parlementaire à se reporter aux réponses aux questions écrites E-3825/98 et P-52/99 posées respectivement par M. Caudron (2) et M. Tamino (3) et à la réponse aux


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE Nr. 1053/99 von Graham WATSON Fremdsprachenlektoren in Italien

eurovoc_concepts:
Italy
application of EU law
equal treatment
foreign national
free movement of workers
infringement procedure (EU)
language teaching
teacher
university

text: 12. 11. 1999 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 325/133 Ist die Kommission nicht der Ansicht, daß hier die Grundregeln und das elementare Gedankengut der Europäischen Union mit Füßen getreten werden? Kann die Kommission mitteilen, welche Haltung sie in dieser Angelegenheit vertritt? Kann die Kommission ferner mitteilen, ob sie bereit ist, Maßnahmen gegen die italienische Regierung zu ergreifen, um diese Diskriminierung kurzfristig zu beseitigen? (1999/C 325/198) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-0978/99 von Paul Rübig (PPE) an die Kommission (15. April 1999) Betrifft: Diskriminierung ausländischer Lektoren an italienischen Universitäten Gemäß Artikel 48 EG-Vertrag haben Unionsbürger das Recht, innerhalb der Grenzen der Europäischen Union zu arbeiten, sich niederzulassen oder sich frei zu bewegen, ohne aufgrund ihrer Nationalität diskriminiert zu werden. Entgegen diesem Grundrecht sind Klagen über angebliche Benachteiligungen ausländischer Lektoren an italienischen Universitäten laut geworden. Trotz eines Urteils des Europäischen Gerichtshofes vom 2. August 1993 und einer vom Parlament verabschiedeten Resolution vom 13. Juli 1995 sei den Bewerbern in sachlich nicht gerechtfertigter Weise das Recht auf freie Wahl des Arbeitsplatzes verwehrt geblieben. 1. Hat die Kommission von diesen Vorfällen Kenntnis genommen? 2. Wie gedenkt sie unionsweit anerkannte Grundrechte auch EU-Lektoren in Italien zu garantieren und rechtswidrige Diskriminierungen zu verhindern? (1999/C 325/199) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-1053/99 von Graham Watson (ELDR) an die Kommission (20. April 1999) Betrifft: Fremdsprachenlektoren in Italien Wie steht die Kommission zu den von ausländischen Fremdsprachenlektoren nach wie vor geäußerten Behauptungen, wonach sie von den italienischen Behörden benachteiligt werden? Ist die Kommission der Ansicht, daß sich die italienischen Behörden vollständig an die vom EuGH verkündeten Urteile halten? (1999/C 325/200) SCHRIFTLICHE ANFRAGE P-1161/99 von Winifred Ewing (ARE) an die Kommission (27. April 1999) Betrifft: Europa und der Vorrang für den Bürger Welche Schritte wurden unternommen, um das in der Gemeinschaft geltende Grundrecht auf Niederlassungs- freiheit für Lektoren aus anderen Mitgliedstaaten an italienischen Universitäten zu gewährleisten? Kann die Kommission mitteilen, welche Maßnahmen sie ergriffen hat, um sicherzustellen, daß Lektoren aus anderen Mitgliedstaaten, die ihr Recht auf Niederlassungsfreiheit nutzen wollen, nicht im Vergleich zu Lektoren italienischer Staatsangehörigkeit hinsichtlich der Beschäftigungsbedingungen diskriminiert werden? Kann sich die Kommission zum Stand der diesbezüglichen Verstoßverfahren gegen Italien äußern?


title: WRITTEN QUESTION No. 1000/99 by Ian WHITE Article 9 of Council Regulation (EEC) No 95/93 of 18 January 1993

eurovoc_concepts:
United Kingdom
airline
airport
common transport policy
competence of the Member States
liberalisation of the market
public service
transport regulations

text: 21. 12. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 370/151 Answer given by Mr van den Broek on behalf of the Commission (7 May 1999) The Commission informs the Honourable Member that unit 3 of the Chernobyl nuclear power plant (NPP) returned to operation on 6 March 1999 following a planned outage of three months for inspection and maintenance. In the memorandum of understanding, signed in 1995 between the G7 countries, the Commission and Ukraine, the latter has taken the commitment to close the Chernobyl plant by the year 2000. The Commission considers that the implementation of the 1995 memorandum of understanding is progressing and expects, in particular, that Ukraine will stick to its commitment to close the Chernobyl plant by 2000. (1999/C 370/212) WRITTEN QUESTION E-1000/99 by Ian White (PSE) to the Commission (20 April 1999) Subject: Article 9 of Council Regulation (EEC) 95/93 of 18 January 1993 Would the Commission advise what public service obligations are permitted under Article 9 of Council Regulation (EEC) 95/93 (1) of 18 January 1993 and whether the South West Region of the United Kingdom currently qualifies? If this Region does not, is the Commission able to confirm the reason for this, since such obligations are vital to obtain the slots needed by such airports for their survival? (1) OJ L 14, 22. 1. 1993, p. 1. (1999/C 370/213) WRITTEN QUESTION E-1001/99 by Ian White (PSE) to the Commission (20 April 1999) Subject: Revision of Council’s Regulation (EEC) 95/93 of 18 January 1993 Would the Commission advise how regional airports, currently experiencing difficulties in obtaining viable slots at major centres/hubs (e. g. Frankfurt), will benefit from the promised revision of Council Regulation (EEC) 95/93 (1) of 18 January 1993, giving specific details? (1) OJ L 14, 22. 1. 1993, p. 1. (1999/C 370/214) WRITTEN QUESTION E-1002/99 by Ian White (PSE) to the Commission (20 April 1999) Subject: Open Commercial Trading of slots at airports Is the Commission aware that the potential open commercial trading of slots at airports by airlines will lead to smaller regional services being squeezed out of major hub airports due to pure commercial pressure? Is this not contrary to the policy of regionalisation and transport access by air on a region-to- region basis?


title: WRITTEN QUESTION No. 1119/99 by Bárbara DÜHRKOP DÜHRKOP Commission's anti-doping programme

eurovoc_concepts:
health policy
performance drugs
professional sport
public awareness campaign

text: 21. 12. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 370/167 (1999/C 370/236) SKRIFTLIG FRÅGA P-1111/99 från Paul Rübig (PPE) till kommissionen (15 april 1999) Angående: Surfingbrädor och konkurrenssituationen på den inre marknaden Syftet med EU:s konkurrensbestämmelser är att säkerställa en konkurrenskraftig inre marknad i gemen- skapen och avvärja negativa följder av att ett eller flera företag intar en ledande ställning på den inre marknaden. Ett stort antal producenter säkerställer fri konkurrens och därigenom fritt marknadstillträde samt i princip även fler arbetstillfällen än monopol- eller oligopolstrukturer. I Tyskland uppger man att området för tillverkning av surfingbrädor präglas av en ökande marknadskon- centration efter att enskilda aktörer har gått samman. Hur bedömer kommissionen marknaden för surfingbrädor och vilka marknadsandelar får de enskilda aktörerna (enligt ursprungsland, eventuellt utan angivande av namn)? Vilka planer på samgående har anmälts under de senaste sex månaderna till konkurrensmyndigheten? Är kommissionen tvungen att agera på grund av detta? Vilka åtgärder har den redan vidtagit och/eller planerar den att vidta? Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar (6 maj 1999) (rådets förordning (EEG) 4064/89 om Enligt gemenskapens bestämmelser om koncentrationskontroll kontroll av företagskoncentrationer (1)) är det endast större koncentrationer (sammanslagningar och förvärv av företag samt samriskföretag) med en gemenskapsdimension som skall anmälas till kommissionen. En koncentration har gemenskapsdimension om företagens omsättning överstiger vissa tröskelvärden. I allmänhet måste företagens sammanlagda omsättning i hela världen överstiga 5 miljarder euro och två av de aktuella företagen överstiga 250 miljoner euro. omsättningen i gemenskapen för minst Koncentrationer som inte når upp till dessa tröskelvärden skall bedömas av medlemsstaternas konkurrens- myndigheter, till exempel tyska Bundeskartellamt. Detta gäller för det stora flertalet koncentrationer. Kommissionen har inte genom sin praxis fått någon djupare kunskap om marknaden för surfingbrädor. Kommissionen har inte under de senaste sex månaderna mottagit någon anmälan om ett förvärv inom surfingbrädebranschen eller någon information om att en koncentration ägt rum som skulle ha anmälts enligt förordning (EEG) 4064/89. Därför handlägger den heller inget ärende om koncentrationskontroll som rör denna bransch. Det är möjligt att nationella konkurrensmyndigheter har handlagt sådana ärenden och kan ge upplysningar om detta. (1) EGT L 395, 30. 12. 1989 (finns i inofficiell svensk översättning). (1999/C 370/237) SKRIFTLIG FRÅGA P-1119/99 från Bárbara Dührkop Dührkop (PSE) till kommissionen Angående: Europeiska kommissionens program mot dopning (20 april 1999) Under senare år har användningen av dopningspreparat inom idrotten ökat på ett uppseendeväckande sätt. Professionaliseringen, den överdrivna kommersialiseringen och de stora summor som kommer i omlopp genom proffsidrotten har gjort många idrottsmän till maskiner av vilka man kräver det omöjliga. Därför används ofta förbjudna läkemedel och substanser som påverkar idrottsmännens hälsa


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ αρ θ. 994/99 του Patricia McKENNA Αρμόδια υπηρεσία της Ευρωπαiκής Επιτροπής για θέματα πυρασφάλειας

eurovoc_concepts:
approximation of laws
building safety
fire
fire protection
hotel industry
housing

text: 29. 11. 1999 EL Επι΄σηµη Εφηµερι΄δα των Ευρωπαι¨κω΄ν Κοινοτη΄των C 341/149 Η Επιτροπη΄ επιβεβαιω΄νει επι΄σης ο΄τι δεν ε΄χει λα΄βει γνω΄ση ιδιαι΄τερων δυσκολιω΄ν ο΄σον αφορα΄ την αναγνω΄ριση των διπλωµα΄των του προπονητη΄ αθλητω΄ν στην Ιταλι΄α. Καµι΄α καταγγελι΄α δεν ε΄χει υποβληθει΄ στον τοµε΄α αυτο΄. Τε΄τοιες καταγγελι΄ες µπορου΄ν να υποβληθου΄ν µε αντικει΄µενο το΄σο τη µη µεταφορα΄ της οδηγι΄ας στην Ιταλι΄α ο΄σο και την κακη΄ εφαρµογη΄ των εθνικω΄ν µε΄τρων µεταφορα΄ς, στην περι΄πτωση αυτη΄ του νοµοθετικου΄ διατα΄γµατος της 2 Ιουνι΄ου 1994. πως ε΄χει η΄δη λεχθει΄, η Επιτροπη΄ δεν ει΄ναι σε θε΄ση να επιβα΄λει στην Ιταλι΄α ε΄ναν συγκεκριµε΄νο τρο΄πο νοµοθετικη΄ς κατοχυ΄ρωσης του επαγγε΄λµατος. Συ΄µφωνα µε την αρχη΄ της επικουρικο΄τητας, τα κρα΄τη µε΄λη παραµε΄νουν κυρι΄αρχα ο΄σον αφορα΄ τις ρυθµι΄σεις σχετικα΄ µε τα επαγγε΄λµατα. Για το λο΄γο αυτο΄, η Επιτροπη΄ δεν ε΄χει αρµοδιο΄τητα παρεµβα΄σεως ο΄σον αφορα΄ τον τρο΄πο µε τον οποι΄ο η Ιταλι΄α ρυθµι΄ζει το επα΄γγελµα του προπονητη΄ στην επικρα΄τεια΄ της. Η Ιταλι΄α µπορει΄ να επιλε΄ξει να µην κατοχυρω΄σει νοµοθετικα΄ ε΄να επα΄γγελµα. Ει΄ναι ο΄µως ευνο΄ητο ο΄τι οι ιταλικε΄ς αρχε΄ς οφει΄λουν να θεσπι΄σουν µηχανισµου΄ς αναγνω΄ρισης των διπλωµα΄των και να καταργη΄σουν κα΄θε µε΄τρο που θα µπορου΄σε να θεωρηθει΄ ως δυσµενη΄ς δια΄κριση. Ωστο΄σο, ο΄πως ε΄χει η΄δη αναφερθει΄, δεν φαι΄νεται να υπα΄ρχουν ιδιαι΄τερα προβλη΄µατα στον τοµε΄α αυτο΄. (1999/C 341/211) ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ E-0905/99 υποβολη΄: Phillip Whitehead (PSE) προς την Επιτροπη΄ (8 Απριλι΄ου 1999) Θε΄µα: Πυρασφα΄λεια στα κρα΄τη µε΄λη της ΕΕ Προτι΄θεται η Επιτροπη΄ να καταγρα΄ψει πο΄σες φορε΄ς ανταποκρι΄θηκε καθε΄να απο΄ τα κρα΄τη µε΄λη στο ερωτηµατολο΄γιο που ε΄στειλε η γαλλικη΄ εταιρει΄α CETEN-APAVE αναφορικα΄ προς την εφαρµογη΄ των συστα΄σεων του 1986 εκ µε΄ρους της ΕΕ για την πυρασφα΄λεια; Ποια δρα΄ση ανε΄λαβε κατα΄ των χωρω΄ν που δεν ανταποκρι΄θηκαν στην ε΄ρευνα; Απα΄ντηση της κ. Bonino εξ ονο΄µατος της Επιτροπη΄ς (29 Απριλι΄ου 1999) ∆εδοµε΄νου του ενδιαφε΄ροντος που εκδη΄λωσε πολλε΄ς φορε΄ς ο κ. βουλευτη΄ς για τη µελε΄τη του 1996 σχετικα΄ µε την πυρασφα΄λεια στα ξενοδοχει΄α καθω΄ς και των λεπτοµερειω΄ν που ζητα΄ το΄σο στο θε΄µα των στοιχει΄ων ο΄σο και στο θε΄µα της µεθοδολογι΄ας που ακολουθη΄θηκε, η Επιτροπη΄ του διαβιβα΄σει απευθει΄ας αντι΄γραφο της εν λο΄γω µελε΄της. Η αποστολη΄ των 20. 000 περι΄που ερωτηµατολογι΄ων στους διευθυντε΄ς ξενοδοχει΄ων σε ο΄λη την Ευρω΄πη απο΄ την εταιρει΄α που πραγµατοποι΄ησε τη µελε΄τη ε΄γινε στο πλαι΄σιο εθελοντικη΄ς διαδικασι΄ας που ει΄χε ως στο΄χο να συµπληρω΄σει την ανα΄λυση των κανονιστικω΄ν κειµε΄νων που ισχυ΄ουν σε κα΄θε κρα΄τος µε΄λος. Κατα΄ συνε΄πεια η Επιτροπη΄ δεν διε΄θετε βα΄ση εκκι΄νησης για ενε΄ργειες κατα΄ των κρατω΄ν µελω΄ν στα οποι΄α οι µεταδιδο΄µενες πληροφορι΄ες δεν ανταποκρι΄θηκαν στις προσδοκι΄ες. (1999/C 341/212) ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ E-0994/99 υποβολη΄: Patricia McKenna (V) προς την Επιτροπη΄ (20 Απριλι΄ου 1999) Θε΄µα: Αρµο΄δια υπηρεσι΄α της Ευρωπαïκη΄ς Επιτροπη΄ς για θε΄µατα πυρασφα΄λειας Προτι΄θεται η Επιτροπη΄ να παρα΄σχει πλη΄ρη και συγκεκριµε΄να στοιχει΄α σχετικα΄ µε την υπηρεσι΄α η΄ τις υπηρεσι΄ες που ει΄ναι αρµο΄διες για θε΄µατα πυρασφα΄λειας στην Ευρωπαι¨κη΄ Ένωση. Εα΄ν υπα΄ρχουν περισσο΄τερες απο΄ µι΄α σχετικε΄ς υπηρεσι΄ες, θα µπορου΄σε η Επιτροπη΄ να διευκρινι΄σει για ποιο λο΄γο ε΄νας το΄σο σηµαντικο΄ς τοµε΄ας ασφα΄λειας ο΄χι µο΄νον δεν αποτελει΄ αντικει΄µενο επαρκω΄ν ρυθµι΄σεων σε ευρωπαι¨κο΄ επι΄πεδο, αλλα΄ εντα΄σσεται επι΄σης στο πλαι΄σιο αδια΄φορης και ασυνεπου΄ς διαχει΄ρισης απο΄ την Επιτροπη΄, µε αποτε΄λεσµα να δηµιουργει΄ται η εντυ΄πωση ο΄τι η επιβι΄ωση των ευρωπαι΄ων πολιτω΄ν δεν αποτελει΄ σηµαντικο΄ ζη΄τηµα