title: 1999/779/EY: Komission päätös, tehty 3 päivänä helmikuuta 1999, valtiontuesta, jonka Itävalta on myöntänyt vapauttamalla juomaverosta tuotantopaikalla suoraan kuluttajille myytävät viinit ja muut käymisen avulla valmistetut juomat (tiedoksiannettu numerolla K(1999) 325) (Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)

eurovoc_concepts:
Austria
State aid
alcoholic beverage
direct selling
tax exemption
wine

text: 30. 11. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 305/27 KOMISSIO KOMISSION PÄÄTÖS, tehty 3 päivänä helmikuuta 1999, valtiontuesta, jonka Itävalta on myöntänyt vapauttamalla juomaverosta tuotantopaikalla suoraan kuluttajille myytävät viinit ja muut käymisen avulla valmistetut juomat (tiedoksiannettu numerolla K(1999) 325) (Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen) (1999/779/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 92 ja 93 artiklan, ottaa huomioon Itävallan, Suomen ja Ruotsin Euroopan unio- niin liittymistä koskevan asiakirjan ja erityisesti sen 144 artiklan a kohdan sekä 149 artiklan sekä kyseisen artiklan perusteella 24 päivänä heinäkuuta 1998 tehdyn komission päätöksen, joka koskee Itävallan siirtymätoimenpiteitä viinin ja muiden käymisen avulla valmistettujen juomien osalta, on kehottanut niitä, joiden etua asia koskee, esittämään huomautuksensa EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisesti, sekä katsoo seuraavaa: muutettiin viimeksi vuonna 1997 ja jossa osavaltioille ja kunnille annetaan valtuudet ottaa käyttöön juomavero lukuun ottamatta viinin ja muiden käymisen avulla valmistettujen juomien suoramyyntiä. Verovapautuksen piiriin kuuluvia tuot- teita määriteltäessä varaintasauslaissa viitataan vuoden 1994 liikevaihtoverolakiin (Umsatzsteuergesetz), jonka säännökset on saatettu osaksi Itävallan viininviljelyalueisiin kuuluvien osaval- tioiden ja kuntien lainsäädäntöä (esimerkiksi Steiermärkisches Getränke- und Speiseabgabengesetz, 1993, Oberösterreichische Gemeinde-Getränkesteuergesetz-Novelle, Salzburger Getränkesteuergesetz, 1993, Getränkesteuerverordnung der Stadt Salzburg, Niederösterreichisches Getränke- und Spei- seeissteuergesetz, 1992, Getränkesteuerverordnung der Stadt Wien, 1992). 1993, Järjestelmä oli voimassa jo ennen Itävallan liittymistä Euroopan unioniin, ja sitä on sovellettu edelleen liittymisen jälkeen. I II Komission 21 päivänä maaliskuuta 1996 esittämän pyynnön perusteella Itävalta antoi 30 päivänä toukokuuta 1996 päivä- tyssä kirjeessä tietoja tiettyjä juomien verovapautusta koske- vasta kansallisesta järjestelmästä. Itävalta toimitti 19 päivänä heinäkuuta 1996 päivätyssä kirjeessä lisätietoja osana EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan mukaista esitar- kastusmenettelyä. Kyseisen toimenpiteen mukaisesti viini (yhteisen tullitariffin alanimikkeet 2204 21 ja 2204 29) sekä muut käymisen avulla valmistetut juomat (yhteisen tullitariffin alanimike 2206 00) tuotteet myydään vapautetaan juomaverosta, suoraan kuluttajille niiden tuotantopaikalla (suoramyynti). Juomavero on tavallisesti 7,58 prosenttia alkoholijuomien vähittäishinnasta (10 prosenttia ilman arvonlisäveroa). jos kyseiset Juomaverosta vapauttaminen sisältyy vuoden 1993 varainta- sauslakiin (Finanzausgleichsgesetz eli liittovaltion, osavaltioiden jota ja kuntien välistä tulontasausta koskeva Itävallan laki), Itävallalle 20 päivänä marraskuuta 1996 Komissio ilmoitti päivätyllä kirjeellä päättäneensä aloittaa EY:n perustamissopi- muksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn kyseisen toimenpiteen osalta. Päätös julkaistiin Euroopan yhteisöjen viralli- sessa lehdessä, ja komissio kehotti jäsenvaltioita ja muita, joiden etua asia koskee, esittämään huomautuksensa asian johdosta (1). Päätöksessään komissio ilmoitti pitävänsä toimenpiteen sovel- tuvuutta yhteismarkkinoille kyseenalaisena ja totesi erityisesti, että toimenpide on mahdollisesti yhteismarkkinoille soveltuma- tonta valtiontukea, koska se täyttää EY:n perustamissopi- muksen 92 artiklan 1 kohdan edellytykset, mutta siihen ei voida soveltaa mitään kyseisen artiklan 2 ja 3 kohdassa määrättyä poikkeusta. Tukea ei voida myöskään pitää EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna ”voimassa olevana” tukijärjestelmänä, koska sitä ei ole annettu liittymisasiakirjan 144 artiklan mukaisesti. tiedoksi (1) EYVL C 82, 14. 3. 1997, s. 9. L 305/28 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 30. 11. 1999 Päätöksen julkaisemisen jälkeen jäsenvaltioilta ja muilta, joiden etua asia koskee, ei saatu huomautuksia. Itävalta otti asiaan kantaa 21 päivänä tammikuuta 1997 ja 31 päivänä tammi- kuuta 1997 päivätyissä kirjeissä ja esitti lisähuomautuksia 5 päivänä joulukuuta ja 22 päivänä joulukuuta 1997 päivätyissä kirjeissä. Itävallan mielestä olisi asian kannalta soveliaampaa ryhtyä EY:n perustamissopimuksen 101 artiklassa tarkoitettuihin neuvotte- luihin, jos komissio katsoo, että Itävallan ja muiden jäsenval- tioiden väliset verotuserot johtavat kilpailun vääristymiin, jotka on poistettava. Komissio päätti 24 päivänä heinäkuuta 1998 liittymisasiakirjan 149 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 22 päivänä syyskuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen N:o 136/66/ETY (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1638/98 (2), 38 artiklan mukaista menettelyä noudattaen seuraavaa: Itävalta voi säilyttää 31 päivään joulukuuta 1998 asti Itävallan eri lakeihin sisältyvät voimassa olevat säännökset, joiden mukaan viinin ja muiden käymisen avulla valmistettujen juomien tuottajat ovat vapautettuja juomaverosta, jos niiden juomat myydään suoraan tuotantopaikalla kuluttajille (3). Perustamissopimuksen 149 artiklan soveltamisen oli alun perin määrä päättyä 31 päivänä joulukuuta 1997, mutta sitä pidennettiin Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjan 149 artiklan 1 kohdassa määrätyn ajan pidentämisestä annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2596/97 (4) 149 artiklan 2 kohdan mukaista menettelyä noudattaen 31 päivään joulukuuta 1998. Mainitun päätöksen perusteluissa todettiin, että Itävallan järjes- telmän tarkoituksena on edistää vaikeiden tuotantoedellytysten alueille tai rajaseuduille sijoittautuneiden pienten tai erittäin pienten yritysten harjoittamaa viininviljelyä. Jotta kyseisen alan olisi helpompi siirtyä yhteisiin markkinajärjestelyihin (viini- kaupan yhteisestä järjestämisestä 16 päivänä maaliskuuta 1987 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 822/87 (5), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1627/98 (6), ja tiettyjen perustamissopimuksen liitteessä II lueteltujen tuot- teiden yhteisestä markkinajärjestelystä 28 päivänä kesäkuuta 1968 annettu neuvoston asetus (ETY N:o 827/68 (7), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 195/96 (8)), Itävallalle annettiin valtuudet pitää kyseinen vero- vapautus toistaiseksi voimassa. Näin ollen tämän päätöksen aiheena on toimenpiteen yhteen- sopivuus yhteisön valtiontukisääntöjen kanssa, koska 1 päivästä tammikuuta 1999 toimenpide ei ole enää siirtymätoi- menpide ja kuuluu sen vuoksi kyseisten sääntöjen soveltamis- alaan. III Toimenpiteen aseman osalta Itävalta muistuttaa, että verova- pautus oli voimassa jo ennen Itävallan liittymistä yhteisöön. Olisi siis muodollisestikin virheellistä ja harhaanjohtavaa luoki- ja kehottaa jäsenval- tella toimenpide uudeksi tioita ja muita, joiden etua asia koskee, esittämään huomau- tuksia. järjestelmäksi (1) EYVL 172, 30. 9. 1966, s. 3025. (2) EYVL L 210, 28. 7. 1998, s. 32. (3) Kirjallinen menettely E/1462/98. (4) EYVL L 351, 23. 12. 1997, s. 12. (5) EYVL L 84, 27. 3. 1987, s. 1. (6) EYVL L 210, 28. 7. 1998, s. 8. (7) EYVL L 151, 30. 6. 1968, s. 16. (8) EYVL L 26, 2. 2. 1996, s. 13. Lisäksi Itävalta kiistää, että toimenpide olisi EY:n perustamisso- pimuksen 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Toimenpidettä olisi pikemminkin pidettävä yleisenä toimenpi- teenä, joka ei ole luonteeltaan millään tavalla valikoiva. Kyseessä on tavallinen maataloutta koskeva verotoimenpide, joka on täysin perusteltu ottaen huomioon sen tavoitteet ja asema verojärjestelmässä, joka ei muutoin jätä lainkaan liikku- mavaraa toimivaltaisille täytäntöönpanoviranomaisille. On hyvin epätodennäköistä, että tästä toimenpiteestä, joka ainoastaan ilmentää perinteistä kulutusrakennetta, aiheutuisi kilpailun vääristymiä. Tässä yhteydessä Itävalta tähdentää, että tällainen juomavero on olemassa ainoastaan Itävallassa ja sillä on merkitystä ainoastaan Itävallalle, koska rajatylittävän kaupan tuotteita ei veroteta. Viinin suoramyyntiä harjoittavien Itävallan maatalousyrittäjien vapauttaminen verosta merkitsisi Itävallan mielestä ainoastaan heidän asettamistaan samaan asemaan yhteisön muiden maatalousyrittäjien kanssa, sillä muualla yhtei- sössä ei ole juomaveroja. Lisäksi Itävalta katsoo, että toimenpiteeseen voidaan hyvinkin soveltaa EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeusta, jonka mukaan tuki tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen on sallittu. Itävalta toteaa, että kyseessä on yli 7 000 pientä tai erittäin pientä viininviljelyalan yritystä lähinnä epäsuotuisilla alueilla tai rajaseuduilla. Nämä yritykset ovat taloudellisesti ja rahoituksel- lisesti tukalassa tilanteessa eivätkä ne useinkaan pysty siirtä- mään juomaveroa kuluttajien maksettavaksi. komission esimerkiksi päätöksessä Itävalta ei yhdy näkemykseen, jonka mukaan toimenpide on yhteisten markkinajärjestelyjen vastainen. Olennaisinta viinin yhteisessä markkinajärjestelyssä eivät ole hintoja ohjailevat toimenpiteet vaan pikemminkin interventiotoimenpiteet kuten raivaus, varastointi, tislaus, rypälemehun tuotanto sekä tuonti- ja vientimääräykset. Aiemmissa tukitoimenpiteitä koskevissa 93/ päätöksissä, 155/ETY (9), viitataan pääasiallisesti tämänkaltaisiin toimenpi- teisiin. Yhteisen markkinajärjestelyn kieltovaikutus voisi liittyä ainoastaan sellaisiin aloihin, jotka kuuluvat markkinajärjeste- lyjen piiriin. Tässä yhteydessä Itävalta viittaa komission päätök- seen 89/228/ETY (10) joka koski uudelleen enimmäishinnan määrittämistä, joka komission mielestä oli yhteisen markkina- järjestelyn vastaista. Itävalta myöntää, että enimmäishinnan määrittäminen tosiasiallisesti vastaa vakavasti otettavaa markki- nainterventiota, mutta katsoo kuitenkin, että sitä ei voida mitenkään rinnastaa taloudellisin ja sosiaalisin perustein myön- nettävään verovapautukseen. italialaisesta toimenpiteestä, rypälemehutiivisteen tislatun (9) EYVL L 61, 13. 3. 1993, s. 55. (10) EYVL L 94, 7. 4. 1989, s. 38. 30. 11. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 305/29 IV Valtiontukisääntöjen sovellettavuus Kyseinen toimenpide koskee tuoreista viinirypäleistä valmis- tettua viiniä eli yhteisen tullitariffin alanimikkeitä 2204 21 ja 2204 29, jotka kuuluvat asetuksen (EY) N:o 822/87 soveltamis- alaan, sekä muita käymisen avulla valmistettuja juomia eli yhteisen tullitariffin alanimikettä 2206 00, kuuluu asetuksen (ETY) N:o 827/68 soveltamisalaan. EY:n perustamis- sopimuksen 42 artiklan mukaan kilpailusääntöjä sovelletaan tuotteiden valmistukseen ja kauppaan vain siltä osin kuin neuvosto on määrittänyt. Asetuksen (ETY) N:o 822/87 76 artiklan ja asetuksen (ETY) N:o 827/68 5 artiklan mukaisesti neuvosto on päättänyt, että mainittujen asetusten soveltamis- alaan kuuluvien tuotteiden tuotantoon ja kauppaan sovelletaan EY:n perustamissopimuksen 92, 93 ja 94 artiklaa. joka tuotannonalaa, ei kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenval- tioiden väliseen kauppaan. Kyseinen toimenpide täyttää nämä edellytykset, minkä vuoksi sitä on pidettävä mainitussa artiklassa tarkoitettuna valtiontu- kena: Valtion varoista myönnetty tuki Suoraan tuotantopaikalla myytävien tuoreista viinirypäleistä valmistettujen viinien ja muiden käymisen avulla valmistettujen juomien vapauttaminen juomaverosta vapautusta veroista, jotka tuottajan oli muutoin maksettava. Kyseinen verovapautus kuormittaa Itävallan osavaltioiden ja kuntien ta- loutta, sillä ne menettävät tuloja, joten kyseessä on toimenpide, joka rahoitetaan valtion varoin (1). vastaa Tarkasteltaessa, onko kyseessä välitön tai välillinen tuki, on syytä todeta, että 92 artiklan 1 kohtaa sovelletaan myös välilli- siin tukiin. tukea on Itävallan vastalauseista huolimatta kuitenkin pidettävä välittömänä tukena, koska säädöksen kohderyhmän muodostavat samat yritykset, jotka hyötyvät taloudellisesti verovapautuksesta. Tarkasteltavana olevan kansallisen tuen asema Tietyn yrityksen suosiminen EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu ”voimassa olevan tukijärjestelmän” asema myönnetään yleensä vain toimenpiteille, jotka komissio on hyväksynyt virallisesti tai, jos komissio ei ole toiminut kahden kuukauden kuluessa määräysten mukaisesta toimenpidettä koskevan ilmoituksen tekemisestä, sen jälkeen kun kyseinen jäsenvaltio on ilmoit- tanut komissiolle toimenpiteen käyttöönotosta. Tukijärjestelmistä, jotka olivat olemassa uusissa jäsenvaltioissa jo ennen niiden liittymistä, määrätään liittymisasiakirjan 144 artiklan a kohdassa, että ”uusissa jäsenvaltioissa ennen liitty- mistä sovelletuista tuista ainoastaan tukia, joista on annettu komissiolle tieto 30 päivään huhtikuuta 1995 mennessä, pide- tään EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuina ’olemassa olevina’ tukina”. Toimenpidettä ei voida luokitella EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi toimenpiteeksi vain sillä perusteella, että kyseinen tuki oli Itävallan antamien tietojen mukaan olemassa jo ennen liittymistä. Toimenpide ei ollut osa liittymisasiakirjan 144 artiklassa tarkoitettua tukipakettia, josta Itävalta ilmoitti komissiolle ennen 30 päivää huhtikuuta 1995, eikä Itävalta tehnyt toimenpiteestä liittymisen jälkeen EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan mukaista ilmoi- tusta. Komissio kuuli toimenpiteestä vasta valituksen perus- teella. Toimenpidettä ei tämän vuoksi voida pitää EY:n perusta- missopimuksen 93 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna ”voimassa olevana” tukena eikä myöskään voida edellyttää, että sille myönnettäisiin sellaisen tuen oikeudellinen asema. Valtiontukia koskeva kielto EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai joka vääristää tai uhkaa vääristää toisessa myönnetty tuki, Toimenpide hyödyttää maatalousyrittäjiä, jotka käyvät säännöl- lisesti ansiotyössä. Mikäli nämä yritykset myyvät tuotteitaan suoraan kuluttajille, ne saavat vapautuksen tavallisesti perittä- västä juomaverosta, joka on noin 7,58 prosenttia vähittäishin- nasta. Koska toimenpide koskee erityisesti tuoreista viinirypä- leistä valmistettua viiniä ja muita käymisen avulla valmistettuja juomia, on katsottava, että se suosii tiettyjä yrityksiä ja tuotan- nonaloja. Itävalta ei ole kiistänyt näitä perusteluja. Toimenpiteen valikoivuuden osalta Itävalta on tähdentänyt, että veroviranomaisilla ei ole liikkumavaraa verovapautuksen sovel- tamisen tai soveltamatta jättämisen suhteen. Tämä on välttä- mätön muttei kuitenkaan riittävä edellytys toimenpiteen vali- koivuuden eliminoimiseksi. Yleensä komissio pitää valikoivana jokaista toimenpidettä, joka poikkeaa kyseisen jäsenvaltion ylei- sestä verojärjestelmästä, ellei toimenpide ole perusteltavissa järjestelmän logiikan nojalla. Sallittuja poikkeuksia yleisestä verojärjestelmästä ovat poikkeukset, jotka osoittautuvat tarpeel- lisiksi taloudellisista syistä tai järjestelmän tehokkuuden vuoksi (vrt. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asiassa 173/73, Italia v. komissio (2), 2 päivänä heinäkuuta 1974 antama tuomio ja asiassa 72/91, Sloman Neptun (3), 17 päivänä maaliskuuta 1993 antama tuomio). Itävallan verojärjestelmän mukaan alkoholijuomien myynti kuluttajille on tavallisesti juomaveron alaista toimintaa. Se, että juomaverosta vapautetaan pieni joukko yrityksiä, jotka myyvät viiniä tai muita käymisen avulla valmistettuja juomia suoraan kuluttajille, on poikkeus yleisestä verojärjestelmästä. Vapautus ei koske viiniä, jota viinikauppiaat myyvät kuluttajille, eikä jota tuottajat myyvät maatilatalouden ulkopuolella. viiniä, Komissiolla ei ole käytettävissään tietoja, joiden mukaan kyseinen verovapautus perustuisi verojärjestelmän logiikkaan, eikä se voi havaita teknisiä vaikeuksia, jotka tekisivät kyseisen veron kantamisen mahdottomaksi. (1) Verovapautusten sisällyttäminen ”valtiontuen” määritelmään, vrt. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asiassa 387/92, Banco Exterior de Espana, 15 päivänä maaliskuuta 1994 antama tuomio, Kok. 1994, s. I-877. (2) Kok. 1974, s. 709. (3) Kok. 1993, s. 887. L 305/30 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 30. 11. 1999 Kilpailun vääristyminen Tukitoimenpide vaikuttaa kilpailua vääristävästi, jos sillä puutu- taan olemassa olevaan tai syntymässä olevaan yritysten tai tuotannonalojen väliseen kilpailutilanteeseen ja jos se muuttaa kilpailijoiden kilpailuedellytyksiä keinotekoisella tavalla. Kuten tuomioistuimen asiassa 730/79, Philip Morris (1), 17 päivänä syyskuuta 1980 antamasta tuomiosta käy ilmi, tietyn yrityksen markkina-aseman vahvistaminen valtiontuen avulla merkitsee kilpailun vääristymistä kilpailijayritysten kustannuksella. tyjen tuottajien vapauttaminen juomaverosta ei ole tuottajien ja kauppiaiden syrjimättömyysperiaatteen vastaista, koska on perusteltua soveltaa erilaisiin tilanteisiin erilaisia järjestelyjä. On kuitenkin syytä tähdentää, että kyseisen tuomion kohteena on syrjintä eikä mahdollinen valtiontuki ja sen soveltuvuus yhteis- markkinoille EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan mukai- sesti, joten se ei ole edellä esitettyjen perustelujen kannalta merkityksellinen. Vaikutukset yhteisön sisäiseen kauppaan juomat, ja muut käymisen avulla valmistetut Viinit jotka myydään tuotantopaikalla suoraan kuluttajille, kilpailevat vähit- täiskaupan samoille kuluttajille tarjoamien viinien ja muiden käymisen avulla valmistettujen juomien kanssa. Jos jokin tuote- ryhmä vapautetaan verosta muiden tuotteiden kustannuksella, kilpailun edellytykset vääristyvät. Tarkasteltavana olevassa tapauksessa niillä tuottajilla, jotka harjoittavat viinin suora- myyntiä, on vähittäiskauppaan verrattuna ± 7,58 prosentin kilpailuetu myyntihinnan perusteella laskettuna. Toimenpide vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, jos se vaikeuttaa muista tai helpottaa muihin jäsenvaltioihin suuntautuvaa vientiä. Ratkai- sevaa on se, että tietyn toimenpiteen seurauksena yhteisön sisäinen kauppa kehittyy tai uhkaa kehittyä eri tavalla. jäsenvaltioista tapahtuvaa tuontia Itävalta viittaa 19 päivänä heinäkuuta 1996 päivätyssä kirjees- sään Itävallan perustuslakituomioistuimen 27 päivänä marras- kuuta 1995 antamaan tuomioon (2), josta käy ilmi, että tiet- Itävallan ja muiden jäsenvaltioiden välillä käydään kauppaa viineillä ja muilla käymisen avulla valmistetuilla juomilla. Seuraavissa taulukoissa esitetään vuoden 1997 tuonti ja vienti jäsenvaltioittain eriteltynä: Itävallan viinien (yhteisen tullitariffin alanimikkeet 2204 21 ja 2204 29) vienti joihinkin jäsenvaltioihin litroina (1997) Itävallan viinien (yhteisen tullitariffin alanimikkeet 2204 21 ja 2204 29) tuonti joistakin jäsenvaltioista litroina (1997) Alankomaat Saksa Ruotsi Italia 334 111 12 943 617 861 885 1 110 507 Ranska Saksa Italia Espanja 4 470 800 3 592 229 44 547 248 3 899 658 Kokonaisvienti muihin jäsenvaltioihin 14 513 937 Kokonaistuonti muista jäsenvaltioista 57 475 859 Itävallan muiden käymisen avulla valmistettujen juomien (yhteisen tullitariffin alanimike 2206 00) vienti litroina (1997) Itävallan muiden käymisen avulla valmistettujen juomien (yhteisen tullitariffin alanimike 2206 00) tuonti litroina (1997) Ranska Saksa Ruotsi Italia 5 335 126 550 150 938 1 751 Belgia ja Luxemburg Saksa Italia Ruotsi 146 209 214 662 135 789 9 877 Kokonaisvienti muihin jäsenvaltioihin 285 074 Kokonaistuonti muista jäsenvaltioista 3 904 775 Itävaltaan tuodut juomat myydään vähittäiskaupassa. Kun itävaltalaiset viinit ja tietyt muut käymisen avulla valmistetut juomat — mikäli ne myydään tuotantopaikalla suoraan kuluttajille — vapautetaan verosta, jota kannetaan muista jäsenvaltioista tuoduista viineistä ja muista käymisen avulla valmistetuista juomista, joita vähittäiskaupassa myydään, toimenpiteellä luodaan keinotekoinen hintaero tuontituotteiden vahingoksi, koska ne eivät luonnollisestikaan voi hyötyä verovapautuksesta. Koska suoramyynnin osuus viinin koko- naismyynnistä on arviolta 50 prosenttia, toimenpide vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Voidaan olettaa, että Itävaltaan tuotaisiin muista jäsenvaltioista enemmän viiniä ja muita käymisen avulla valmistet- tuja juomia — mahdollisesti itävaltalaisten viinien ja muiden käymisen avulla valmistettujen juomien kustannuksella — jos kyseistä verotoimenpidettä ei olisi olemassa. (1) Kok. 1980, s. 2671, 11 ja 12 kohta. (2) B 1648/94. 30. 11. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 305/31 Lisäksi on otettava huomioon se mahdollisuus, että toimenpi- teestä hyötyvät yritykset vievät tuotteitaan muihin jäsenval- tioihin ja käyttävät veroedun vientinsä poikittaissubventointiin. Tuella ei myöskään pyritä eikä se sovellu 92 artiklan 3 kohdan d alakohdassa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamiseen. että juomaverovelvollisuutta on pidettävä Itävalta esittää, Itävallan tuottajien kannalta kilpailuhaittana, koska juomave- roja ei ole olemassa muissa jäsenvaltioissa. Tämä perustelu ei vakuuta, koska Itävallassa myydyt ulkomaalaiset viinit ovat juomaveron alaisia, mutta muissa jäsenvaltioissa myydyt itäval- talaiset viinit taasen eivät. Lisäksi yhteisöjen tuomioistuin on päättänyt yhdistetyissä asioissa 6/69 ja 11/69, Banque de France (1), antamassaan tuomiossa, että valtiontuen olemas- saoloa ei voida kiistää sillä perusteella, että jäsenvaltio yrittää yhdenmukaistaa kotimaisista vientituotteista kannettavat verot muissa jäsenvaltioissa voimassa olevien verokantojen kanssa. Kyseistä oikeuskäytäntöä voidaan soveltuvin osin soveltaa myös tässä yhteydessä. Poikkeukset valtiontukien myöntämiskiellosta EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan kieltoa koskevista poikkeuksista määrätään 92 artiklan 2 ja 3 kohdassa. EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohta Perustamissopimuksen 92 artiklan 2 kohdan mukaisen poik- keusjärjestelyn edellytykset eivät täyty ottaen huomioon tuki- toimenpiteen laji Itävallan viranomaiset eivät myöskään ole esittäneet 92 artiklan 2 kohdan soveltamista. ja tavoitteet. EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohta Perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdassa määritellään edellytykset, joiden täyttyessä tukea voidaan pitää yhteismarkki- noille soveltuvana. Tuen yhteensopivuus perustamissopi- muksen kanssa on tutkittava yksittäisen valtion näkökannan lisäksi myös yhteisön kannalta. Yhteismarkkinoiden moitteet- toman toiminnan takaamiseksi ja EY:n perustamissopimuksen 3 artiklan g kohdan mukaisen velvoitteen täyttämiseksi 92 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja poikkeuksia tukien kieltoa koskevasta periaatteesta on tulkittava ahtaasti. Perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a alakohdan osalta todettakoon, että tukea ei ole tarkoitettu käytettäväksi ainoastaan alueilla, joiden kilpailuasemaa voidaan ”alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen” (2) mukaisesti pitää yhteisön tasolla mitattuna erittäin epäsuotuisana (bruttokansan- tuote asukasta kohden ostovoimastandardina mitattuna alle 75 prosenttia yhteisön keskiarvosta). Perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan b alakohdan osalta voidaan todeta, että kyseessä ei ole tuki Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen edistämiseen tai Itävallan taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseen. (1) Kok. 1969, s. 523, 18—21 kohta. (2) EYVL C 74, 10. 3. 1998, s. 9. Itävallan viranomaiset eivät myöskään ole esittäneet mainit- tujen poikkeusten soveltamista. 92 artiklan 3 kohdan c alakohta Tuki tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen voidaan katsoa EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaan yhteismarkkinoille soveltuvaksi, jos sillä helpotetaan tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehitystä ja jos kaupankäynnin edellytykset eivät muutu yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. Itävalta perustelee kyseistä toimenpidettä 92 artiklan 3 kohdan c alakohdalla ja viittaa tässä yhteydessä tuensaajayritysten hyvin epäyhtenäiseen tuotantorakenteeseen, niiden epäedulliseen maantieteelliseen sijaintiin ja niiden tukalaan taloudelliseen ja rahoitukselliseen tilanteeseen. Itävallan viranomaisten antamien tietojen mukaan monet näistä yrityksistä eivät selviydy ta- loudellisista paineista ja joutuvat ilman tukea lopettamaan toimintansa. Komissio ei 92 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti hyväksy valtiontukea, jolla ei edistetä tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehitystä vaan ainoastaan ylläpide- tään vallitsevaa tilaa. Tarkasteltavana olevalla tuella ei pyritä eikä se sovellu rakenteellisiin parannuksiin, sillä verovapautuk- seen liittyvän taloudellisen edun ja tuensaajayritysten teknisra- kenteellisten muutosten välillä ei ole minkäänlaista yhteyttä. Tuensaajien keinotekoisesti aikaansaatu kilpailuetu on olemassa vain niin kauan kuin tukea myönnetään. Näin ollen toimenpide ei helpota tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehi- tystä, vaan sitä on pikemminkin pidettävä toimintatukena, jonka tarkoituksena on vapauttaa yritykset kustannuksista; jotka niiden olisi muuten maksettava itse. Toimintatuki ei periaatteessa sovellu yhteismarkkinoille (yhteisöjen tuomiois- tuimen asiassa 278/95 P, Siemens, 15 päivänä toukokuuta 1997 antama tuomio, Kok. 1997, s. I-2507). Edellä esitetyt perustelut eivät vastaa komission näkemystä, jonka se on esittänyt liittymisasiakirjan 149 artiklan perusteella tekemässään päätöksessä, eli sitä, että kyseistä toimenpidettä on pidettävä siirtymätoimenpiteenä, koska sen avulla pyritään antamaan tuensaajalle aikaa mukautua uuteen oikeudelliseen ja taloudelliseen tilanteeseen. EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdan soveltamiseksi komissio kuitenkin edellyttää, että tuella edistetään selkeästi ja yksiselit- teisesti tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehitystä. Koska tarkasteltavana olevalla toimenpiteellä ei ole tällaista vaikutusta, siihen ei voida soveltaa EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettua poikkeusta. Tuki ei siis täytä EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrättyjä edellytyksiä eikä muiden poikkeuksien edellytyksiä, jotka EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan edellytykset täyttäville valtiontuille on asetettu, joten se ei sovellu yhteismarkkinoille. L 305/32 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 30. 11. 1999 EY:n perustamissopimuksen 101 artikla Jos komissio toteaa, että jokin eroavuus jäsenvaltioiden lakien, asetusten tai hallinnollisten määräysten välillä vääristää kilpailun edellytyksiä, se soveltaa EY:n perustamissopimuksen 101 artiklassa määrättyä erityistä menettelyä tilanteen korjaa- miseksi. Itävalta viittaa kyseiseen artiklaan todetessaan komis- sion aloittaman valtiontukimenettelyn epätarkoituksenmukai- seksi. Komissio ei voi hyväksyä Itävallan esittämiä perusteluja, sillä kuten edellä mainittiin, verovapautus on jo sinänsä valtion- tukea. Asiassa 173/73 (1) antamassaan tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin päätti, että tietyn elinkeinoalan tuotantokustan- nuksiin liittyvän erityisen seikan yksipuolinen muuttaminen voi aiheuttaa häiriön jäsenvaltioiden välisessä tasapainossa huoli- matta EY:n perustamissopimuksen 99, 100, 101 ja 102 artik- lasta, joissa annetaan yksityiskohtaisia määräyksiä yksittäisten jäsenvaltioiden erilaisista verojärjestelmistä aiheutuvien yleisten vääristymien poistamiseksi. Yhteiset markkinajärjestelyt Koska komissio pitää tarkasteltavana olevaa toimenpidettä EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna yhteismarkkinoille soveltumattomana valtiontukena, ei ole tarpeen tutkia tarkemmin, missä määrin toimenpide on risti- joihin riidassa niiden yhteisten markkinajärjestelyjen kanssa, verovapautuksen kohteena olevat tuotteet kuuluvat. EY:n perustamissopimuksen 95 artikla Sama koskee EY:n perustamissopimuksen 95 artiklan sovelta- mista. Todettakoon tässä yhteydessä, että komissio on kehot- tanut Itävallan hallitusta sellaisessa menettelyn vaiheessa, joka johtaa EY:n perustamissopimuksen 169 artiklassa tarkoi- voi tetun menettelyn aloittamiseen, ilmaisemaan kantansa siihen, onko verovapautus EY:n perustamissopimuksen 95 artiklan vastainen syrjivä verotoimenpide (6 päivänä marraskuuta 1998 päivätty komission kirje). Tässä juomaverosta vapauttamista koskevia seikkoja koskevassa päätöksessä ei ennakoida EY:n perustamissopimuksen 169 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisen komission ja Itävallan yhteydenpidon lopputulosta. Lisäksi on syytä viitata menettelyyn, joka on EY:n perustamis- sopimuksen 177 artiklan perusteella yhteisöjen tuomioistuimessa ennakkoratkaisua varten (2). Itävallan perus- vireillä tuslakituomioistuin on pyytänyt, että yhteisöjen tuomioistuin tulkitsisi Itävallan juomaveron osalta jäsenvaltioiden liikevaih- toverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta 17 päivänä touko- kuuta 1977 annettua kuudetta neuvoston direktiiviä 77/ 388/ETY (3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktii- villä 98/80/EY (4), valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta 25 päivänä helmikuuta 1992 annettua direktiiviä 92/12/ETY (5), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/99/EY (6), sekä EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohtaa, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Itävallan ilmoittama järjestelmä, jonka mukaisesti viini ja muut käymisen avulla valmistetut juomat, jotka myydään suoraan kuluttajille niiden tuotantopaikalla, vapautetaan tavallisesti perittävästä, tuotteiden vähittäishinnasta laskettuna ± 7,58 prosentin (ilman arvonlisäveroa 10 prosentin) juomaverosta, ei sovellu yhteismarkkinoille. Itävalta saa pitää 1 kohdassa mainitun järjestelmän voimassa enintään 31 päivään joulukuuta 1998. 2 artikla Itävallan on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta sen noudattami- seksi toteuttamansa toimenpiteet. Tämä päätös on osoitettu Itävallan tasavallalle. 3 artikla Tehty Brysselissä 3 päivänä helmikuuta 1999. Komission puolesta Franz FISCHLER Komission jäsen (1) Kok. 1974, s. 709. (2) Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa käsiteltävänä oleva asia 437/ 97. (3) EYVL L 145, 13. 6. 1977, s. 1. (4) EYVL L 281, 17. 10. 1998, s. 31. (5) EYVL L 76, 23. 3. 1992, s. 1. (6) EYVL L 8, 11. 1. 1997, s. 12


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ αρ θ. 229/99 του Graham WATSON Κοινοτική σήμανση

eurovoc_concepts:
EC conformity marking
consumer protection
harmonisation of standards
market supervision
marketing standard
producer's liability
safety standard
technical standard

formats: html pdf print

text: C 325/92 Επι΄σηµη Εφηµερι΄δα των Ευρωπαι¨κω΄ν Κοινοτη΄των EL 12. 11. 1999 Συ΄µφωνα µε την οδηγι΄α 93/89/ΕΟΚ του Συµβουλι΄ου της 25ης Οκτωβρι΄ου 1993 σχετικα΄ µε την εφαρµογη΄, εκ µε΄ρους των κρατω΄ν µελω΄ν, των φο΄ρων επι΄ ορισµε΄νων οχηµα΄των τα οποι΄α χρησιµοποιου΄νται για οδικη΄ µεταφορα΄ εµπορευµα΄των, καθω΄ς και των διοδι΄ων και τελω΄ν χρη΄σεως που εισπρα΄ττονται για την χρησιµοποι΄ηση ορισµε΄νων ε΄ργων υποδοµη΄ς (2), τα κρα΄τη µε΄λη δυ΄νανται να αποφασι΄ζουν την επιβολη΄ διοδι΄ων στο ε΄δαφο΄ς τους. Η Επιτροπη΄ δεν ε΄χει λο΄γους να πιστευ΄ει ο΄τι η προβλεπο΄µενη κανονιστικη΄ επιβα΄ρυνση, εκ µε΄ρους της ολλανδικη΄ς κυβερνη΄σεως, θι΄γει δικαιω΄µατα των Ευρωπαι΄ων πολιτω΄ν που α΄πτονται της ιδιωτικη΄ς ζωη΄ς τους. (1) (2) ΕΕ L 347 της 17. 12. 1973. ΕΕ L 279 της 12. 11. 1993. (1999/C 325/121) ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ P-0229/99 υποβολη΄: Graham Watson (ELDR) προς την Επιτροπη΄ (3 Φεβρουαρι΄ου 1999) Θε΄µα: Κοινοτικη΄ ση΄µανση ∆εδοµε΄νης της προσφα΄του επικρι΄σεως του συστη΄µατος του κοινοτικου΄ ση΄µατος (CE mark) συµφωνει΄ η Επιτροπη΄ ο΄τι πρε΄πει να ζητει΄ται απο΄ τους κατασκευαστε΄ς/εισαγωγει΄ς να κοινοποιου΄ν δι’ υποβολη΄ς στην αρχη΄ του κρα΄τους µε΄λους τους (η΄ την αρχη΄ του κρα΄τους µε΄λους της ΕΕ ο΄που παραλαµβα΄νονται, εα΄ν προ΄κειται περι΄ εισαγοµε΄νων αγαθω΄ν) ε΄ναν τεχνικο΄ φα΄κελλο για ενδελεχη΄ εξε΄ταση προ της θε΄σεως του προι¨ο΄ντος στην αγορα΄; Απα΄ντηση του κ. Bangemann εξ ονο΄µατος της Επιτροπη΄ς (11 Μαρτι΄ου 1999) Τα προι¨ο΄ντα τα οποι΄α καλυ΄πτονται απο΄ τις οδηγι΄ες που ε΄χουν εγκριθει΄ δυνα΄µει της «νε΄ας προσε΄γγισης» σε ο΄,τι αφορα΄ την τεχνικη΄ εναρµο΄νιση και τα προ΄τυπα (1) θα πρε΄πει να διοχετευ΄ονται στην αγορα΄ αποκλειστικα΄ και µο΄νο εφο΄σον συµµορφω΄νονται προς τις βασικε΄ς απαιτη΄σεις των αντιστοι΄χων οδηγιω΄ν, συµπεριλαµβανοµε΄νων των σχετικω΄ν προς την ασφα΄λεια. Η αξιολο΄γηση της συµµο΄ρφωσης των προι¨ο΄ντων ως προς τις οδηγι΄ες της νε΄ας προσε΄γγισης εµπι΄πτει στις αρµοδιο΄τητες του κατασκευαστη΄ η΄ του εισαγωγε΄α συ΄µφωνα µε τις διαδικασι΄ες που ορι΄ζουν οι εν λο΄γω οδηγι΄ες, και µε την αρωγη΄ των κοινοποιηθε΄ντων φορε΄ων (ανεξαρτη΄των τρι΄των µερω΄ν) στις περιπτω΄σεις που προβλε΄πεται κα΄τι ανα΄λογο. Η επιση΄µανση ΕΚ αποτελει΄ επιβεβαι΄ωση εκ µε΄ρους του κατασκευαστη΄ ο΄τι η διαδικασι΄α αυτη΄ ολοκληρω΄θηκε. Ο τεχνικο΄ς φα΄κελος αποτελει΄ ε΄να απο΄ τα στοιχει΄α της διαδικασι΄ας αυτη΄ς. Τον διατηρει΄ ο κατασκευαστη΄ς και θα πρε΄πει να βρι΄σκεται ανα΄ πα΄σα στιγµη΄ στη δια΄θεση των εθνικω΄ν αρχω΄ν. Η Επιτροπη΄ ει΄ναι της γνω΄µης ο΄τι η συστηµατικη΄ κοινοποι΄ηση των τεχνικω΄ν φακε΄λων στις αρχε΄ς δεν θα η΄ταν σκο΄πιµη. Κατα΄ πρω΄τον ανα΄λογη ρυ΄θµιση θα δηµιουργου΄σε σοβαρε΄ς προ΄σθετες επιβαρυ΄νσεις για τους κατασκευαστε΄ς και τα κρα΄τη µε΄λη. Επιπλε΄ον προκειµε΄νου να καταστει΄ χρη΄σιµη η κοινοποι΄ηση αυτη΄ οι φα΄κελοι θα πρε΄πει να εξετα΄ζονται συστηµατικα΄. Θα η΄ταν απι΄θανο να συµβει΄ κα΄τι τε΄τοιο δι΄χως σηµαντικη΄ αυ΄ξηση των πο΄ρων και δι΄χως κινδυ΄νους καθυστερη΄σεων στην εµπορι΄α των προι¨ο΄ντων που να διακυβευ΄ουν την ανταγωνιστικο΄τητα΄ τους. Παρα΄λληλα θα υπονοµευο΄ταν η αρχη΄ του ο΄τι το βα΄ρος της ευθυ΄νης για την αποτι΄µηση της συµµο΄ρφωσης των προι¨ο΄ντων προς τις κει΄µενες διατα΄ξεις το φε΄ρει ο κατασκευαστη΄ς. Η Επιτροπη΄ θεωρει΄ ο΄τι τα προβλη΄µατα µη συµµο΄ρφωσης αντιµετωπι΄ζονται αποτελεσµατικο΄τερα µε την καλυ΄τερη ενηµε΄ρωση των κατασκευαστω΄ν και των εισαγωγε΄ων σε ο΄,τι αφορα΄ τις υποχρεω΄σεις τους καθω΄ς και µε την πληρε΄στερη επιτη΄ρηση της αγορα΄ς. Οι απαιτη΄σεις των οδηγιω΄ν, συµπεριλαµβανοµε΄νων των διευκρινι΄σεων για τις υποχρεω΄σεις για την εποπτει΄α των αγορω΄ν, συνοψι΄ζονται σε ε΄ναν οδηγο΄ που προ΄κειται να δηµοσιευθει΄ συ΄ντοµα. Η εποπτει΄α της αγορα΄ς εµπι΄πτει στις αρµοδιο΄τητες των κρατω΄ν µελω΄ν που θα πρε΄πει να διαθε΄τουν τις απαραι΄τητες εξουσι΄ες προκειµε΄νου να εξασφαλι΄σουν την τη΄ρηση των υποχρεω΄σεων που απορρε΄ουν απο΄ την κοινοτικη΄ νοµοθεσι΄α συµπεριλαµβανοµε΄νης της ασφα΄λειας του καταναλωτη΄. Η Επιτροπη΄ δεσµευ΄εται επι΄σης να αναλα΄βει πρωτοβουλι΄ες για την βελτι΄ωση της εποπτει΄ας της αγορα΄ς ο΄πως ανακοινω΄θηκε στο προ΄γραµµα δρα΄σης για την ενιαι΄α αγορα΄ (2). Ανα΄λογη πρωτοβουλι΄α αποτελει΄ το υπο΄ επιτε΄λεση προ΄γραµµα αµοιβαι΄ων επισκε΄ψεων µεταξυ΄ των κρατω΄ν µελω΄ν, που ε΄χει ως στο΄χο τον εντοπισµο΄ των αδυναµιω΄ν και την προω΄θηση βελτιω΄σεων στα συστη΄µατα εποπτει΄ας των εθνικω΄ν αγορω΄ν. (1) Ψη΄φισµα του Συµβουλι΄ου της 7ης Μαι΅ου 1985 σχετικα΄ µε τη νε΄α προσε΄γγιση για την τεχνικη΄ εναρµο΄νιση για τα προ΄τυπα, ΕΕ C 136 της 4. 6. 1985. (2) COM(97)184 τελικο΄


title: ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 252/1999 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 3ης Φεβρουαρίου 1999 για καθορισμό του μέγιστου ποσού της επιστροφής κατά την εξαγωγή της λευκής ζάχαρης για την 25η τμηματική δημοπρασία που πραγματοποιείται στο πλαίσιο της διαρκούς δημοπρασίας του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1574/98

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
white sugar

formats: pdf print

text: 4. 2. 1999 EL Ep(cid:148)sglg Evgleq(cid:148)da tym Euqypa(cid:152)j(cid:150)m Joimot(cid:147)tym L 30/3 JAMOMISLOS (EJ) aqih. 252/1999 TGS EPITQOPGS tgr 3gr Vebqouaq(cid:148)ou 1999 cia jahoqisl(cid:149) tou l(cid:146)cistou poso(cid:151) tgr epistqov(cid:147)r jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147) tgr keuj(cid:147)r f(cid:145)waqgr cia tgm 25g tlglatij(cid:147) dglopqas(cid:148)a pou pqaclatopoie(cid:148)tai sto pka(cid:148)sio tgr diaqjo(cid:151)r dglopqa- s(cid:148)ar tou jamomislo(cid:151) (EJ) aqih. 1574/98 G EPITQOPG TYM EUQYPA(cid:136)JYM JOIMOTGTYM, (cid:130)womtar up(cid:149)xg: tg sumh(cid:147)jg cia tgm (cid:148)dqusg tgr Euqypa(cid:152)j(cid:147)r Joim(cid:149)tgtar, tom jamomisl(cid:149) (EOJ) aqih. 1785/81 tou Sulbouk(cid:148)ou, tgr 30(cid:147)r Ioum(cid:148)ou 1981, peq(cid:148) joim(cid:147)r oqcam(cid:150)seyr acoq(cid:145)r stom tol(cid:146)a tgr f(cid:145)waqgr (1), (cid:149)pyr tqopopoi(cid:147)hgje tekeuta(cid:148)a ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 1148/98 tgr Epitqop(cid:147)r (2), jai id(cid:148)yr to (cid:145)qhqo 17 paq(cid:145)cqavor 5 de(cid:151)teqo ed(cid:145)vio stoiwe(cid:148)o b), Ejtil(cid:150)mtar: (cid:149)ti, dum(cid:145)lei tou jamomislo(cid:151) (EJ) aqih. 1574/98 tgr Epi- tqop(cid:147)r, tgr 22ar Iouk(cid:148)ou 1998, peq(cid:148) diaqjo(cid:151)r dglopqas(cid:148)ar cia tom jahoqisl(cid:149) tym eisvoq(cid:150)m (cid:147)/jai tym epistqov(cid:150)m jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147) keuj(cid:147)r f(cid:145)waqgr (3), tgm enacyc(cid:147) tgr f(cid:145)waqgr aut(cid:147)r· (cid:149)ti, jat(cid:145) tir diat(cid:145)neir tou (cid:145)qhqou 9 paq(cid:145)cqavor 1 tou jamomislo(cid:151) (EJ) aqih. 1574/98, jahoq(cid:148)fetai (cid:146)ma l(cid:146)cisto pos(cid:149) epistqov(cid:147)r jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147), jat(cid:145) peq(cid:148)ptysg, cia tgm em k(cid:149)cy tlglatij(cid:147) dglopqas(cid:148)a, avo(cid:151) kgvho(cid:151)m up(cid:149)xg, id(cid:148)yr, g jat(cid:145)stasg jai g pqobkep(cid:149)lemg en(cid:146)king tgr acoq(cid:145)r tgr f(cid:145)waqgr stgm Joim(cid:149)tgta jai stg diehm(cid:147) acoq(cid:145)· (cid:149)ti, let(cid:145) ap(cid:149) en(cid:146)tasg tym pqosvoq(cid:150)m, pq(cid:146)pei ma hespi- sto(cid:151)m cia tgm 25g tlglatij(cid:147) dglopqas(cid:148)a oi diat(cid:145)neir pou amav(cid:146)qomtai sto (cid:145)qhqo 1· (cid:149)ti ta l(cid:146)tqa pou pqobk(cid:146)pomtai stom paq(cid:149)mta jamomisl(cid:149) e(cid:148)mai s(cid:151)lvyma le tg cm(cid:150)lg tgr epitqop(cid:147)r diawe(cid:148)qisgr f(cid:145)waqgr, ENEDYSE TOM PAQOMTA JAMOMISLO: (cid:129)qhqo 1 Cia tgm 25g tlglatij(cid:147) dglopqas(cid:148)a keuj(cid:147)r f(cid:145)waqgr, pou pqaclatopoie(cid:148)tai s(cid:151)lvyma le tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 1574/98, to am(cid:150)tato pos(cid:149) tgr epistqov(cid:147)r jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147) jahoq(cid:148)fetai se 50,485 EUR am(cid:145) 100 wiki(cid:149)cqalla. (cid:129)qhqo 2 O paq(cid:150)m jamomisl(cid:149)r aqw(cid:148)fei ma isw(cid:151)ei stir 4 Vebqouaq(cid:148)ou 1999. O paq(cid:150)m jamomisl(cid:149)r e(cid:148)mai desleutij(cid:149)r yr pqor (cid:149)ka ta l(cid:146)qg tou jai isw(cid:151)ei (cid:145)lesa se j(cid:145)he jq(cid:145)tor l(cid:146)kor. Bqun(cid:146)kker, 3 Vebqouaq(cid:148)ou 1999. Cia tgm Epitqop(cid:147) Franz FISCHLER L(cid:146)kor tgr Epitqop(cid:147)r (1) EE L 177 tgr 1. 7. 1981, s. 4. (2) EE L 159 tgr 3. 6. 1998, s. 38. (3) EE L 206 tgr 23. 7. 1998, s. 7


title: 1999/779/EG: Beschikking van de Commissie van 3 februari 1999 betreffende staatssteun van Oostenrijk in de vorm van vrijstelling van de drankbelasting (Getränkesteuer) op wijn en andere gegiste dranken bij rechtstreekse verkoop aan de verbruikers op de plaats van productie (kennisgeving geschied onder nummer C(1999) 325) (Slechts de tekst in de Duitse taal is authentiek)

text: 30. 11. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 305/27 COMMISSIE BESCHIKKING VAN DE COMMISSIE van 3 februari 1999 betreffende staatssteun van Oostenrĳk in de vorm van vrĳstelling van de drankbelasting (Geträn- kesteuer) op wĳn en andere gegiste dranken bĳ rechtstreekse verkoop aan de verbruikers op de plaats van productie (kennisgeving geschied onder nummer C(1999) 325) (Slechts de tekst in de Duitse taal is authentiek) (1999/779/EG) DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeen- schap en met name op de artikelen 92 en 93, Gelet op de Akte van Toetreding van Oostenrĳk, Finland en Zweden tot de Europese Unie, en met name op artikel 144, onder a), en op artikel 149, alsmede op de op grond van dit laatste artikel gegeven beschikking van de Commissie van 24 juli 1998 houdende overgangsmaatregelen ten aanzien van Oostenrĳk wat de belastingvrĳstelling voor wĳn en andere gegiste dranken betreft, Na de belanghebbenden overeenkomstig artikel 93, lid 2, van het EG-Verdrag te hebben aangemaand hun opmerkingen te maken, Overwegende hetgeen volgt: I Op een verzoek van de Commissie van 21 maart 1996 heeft Oostenrĳk per brief van 30 mei 1996 informatie over een nationale regeling inzake belastingvrĳstelling voor bepaalde dranken meegedeeld. Per brief van 19 juli 1996 heeft Oostenrĳk in het raam van het in artikel 93, lid 3, van het EG-Verdrag bedoelde voorafgaande onderzoek verdere inlich- tingen verstrekt. De betrokken maatregel voorziet voor wĳn (posten 2204 21 en 2204 29 van het gemeenschappelĳk douanetarief) en andere gegiste dranken (post 2206 00 van het gemeenschappelĳk douanetarief) in vrĳstelling van de drankbelasting in het geval dat deze producten op de plaats van productie rechtstreeks aan de verbruikers worden verkocht (verkoop op het productiebe- drĳf). De drankbelasting bedraagt gewoonlĳk 7,58 % van de detailhandelsprĳs (10 % van deze prĳs exclusief BTW) voor alcoholische dranken. De vrĳstelling van de drankbelasting vloeit voort uit het Finanzausgleichsgesetz 1993 (Oostenrĳkse wet inzake de verdeling van inkomsten over het federale niveau, de deelstaten laatstelĳk gewĳzigd in 1997, waarbĳ de en de gemeenten), deelstaten en de gemeenten werden gemachtigd de drankbelas- ting in te voeren, met dien verstande dat op het productiebe- drĳf verkochte wĳn en andere gegiste dranken van die belasting werden uitgezonderd. Voor de omschrĳving van de onder deze belastingvrĳstelling vallende producten verwĳst het Finanzaus- gleichsgesetz naar het Umsatzsteuergesetz 1994, waarvan de relevante bepalingen zĳn overgenomen in de regelgeving van de deelstaten en gemeenten van de Oostenrĳkse wĳnproductie- gebieden (bĳvoorbeeld Steiermärkisches Getränke- und Speise- abgabengesetz 1993, Oberösterreichische Gemeinde-Getränke- steuergesetz-Novelle 1993, Salzburger Getränkesteuergesetz 1993, Getränkesteuerverordnung der Stadt Salzburg, Niederös- terreichisches Getränke- und Speiseeissteuergesetz 1992, Getränkesteuerverordnung der Stadt Wien 1992). De regeling was reeds vóór de toetreding van Oostenrĳk tot de Europese Unie van kracht en is sedertdien van toepassing gebleven. II Per brief van 20 november 1996 heeft de Commissie Oostenrĳk ervan in kennis gesteld dat zĳ heeft besloten om ten aanzien van de betrokken maatregel de procedure van artikel is lid 2, van het EG-Verdrag in te leiden. Dit besluit 93, bekendgemaakt in het Publicatieblad van de Europese Gemeen- schappen en de Commissie heeft de andere lidstaten en de overige belanghebbenden aangemaand om hun opmerkingen daarover kenbaar te maken (1). De Commissie heeft twĳfel geuit over de in haar besluit verenigbaarheid van de maatregel met de gemeenschappelĳke markt en heeft met name aangevoerd dat de maatregel mogelĳk een niet met de gemeenschappelĳke markt verenig- bare staatssteun zou zĳn, aangezien de maatregel aan de in artikel 92, lid 1, van het EG-Verdrag vermelde criteria voldoet, terwĳl geen enkele van de in de leden 2 en 3 van dat artikel opgenomen uitzonderingsbepalingen van toepassing lĳkt te zĳn. Bovendien kan de steunmaatregel niet als een „bestaande” steunregeling in de zin van artikel 93, lid 1, van het EG- Verdrag worden aangemerkt, aangezien geen aanmelding over- eenkomstig artikel 144 van de Toetredingsakte is geschied. (1) PB C 82 van 14. 3. 1997, blz. 9. L 305/28 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 30. 11. 1999 Na de bekendmaking van het besluit zĳn geen opmerkingen van lidstaten, noch van andere belanghebbenden ontvangen. Oostenrĳk heeft in brieven van 21 januari 1997 en 31 januari 1997 zĳn standpunt ten aanzien van het besluit toegelicht en heeft in brieven van 5 december 1997 en 22 december 1997 aanvullende opmerkingen meegedeeld. Op 24 juli 1998 heeft de Commissie op grond van artikel 149, lid 1, van de Toetredingsakte volgens de procedure van artikel 38 van Verordening nr. 136/66/EEG van de Raad van 22 september 1966 houdende de totstandbrenging van een gemeenschappelĳke marktordening voor oliën en vetten (1), laatstelĳk gewĳzigd bĳ Verordening (EG) nr. 1638/98 (2), bĳ beschikking het volgende bepaald: „Oostenrĳk mag de bestaande voorschriften uit verscheidene Oostenrĳkse wetten, krachtens welke voorschriften de producenten van wĳn en andere gegiste dranken zĳn vrĳgesteld van de drankbelasting indien zĳ hun dranken op de plaats van productie rechtstreeks aan de verbruikers verkopen, handhaven tot en met 31 december 1998” (3). Oorspronkelĳk was artikel 149 slechts tot en met 31 december 1997 van toepassing, maar volgens de procedure van artikel 149, lid 2, is de geldigheidsduur ervan bĳ Verordening (EG) nr. 2596/97 van de Raad van 18 december 1997 tot verlenging van de in artikel 149, lid 1, van de Akte van Toetreding van Oostenrĳk, Finland en Zweden bedoelde periode (4) tot en met 31 december 1998 verlengd. In de overwegingen van de genoemde beschikking werd gecon- stateerd dat de Oostenrĳkse regeling is gericht op bevordering van de ontwikkeling van de wĳnbouw op kleine of zeer kleine bedrĳven in gebieden met moeilĳke productieomstandigheden of in grensgebieden. Om voor deze sector de overgang naar de desbetreffende gemeenschappelĳke marktordeningen (Verorde- ning (EEG) nr. 822/87 van de Raad van 16 maart 1997 de houdende wĳnmarkt (5), laatstelĳk gewĳzigd bĳ Verordening (EG) nr. 1627/98 (6), en Verordening (EEG) nr. 827/68 van de Raad van 28 juni 1968 houdende een gemeenschappelĳke ordening der markten voor bepaalde in bĳlage II van het Verdrag vermelde producten (7), laatstelĳk gewĳzigd bĳ Verordening (EG) nr. 195/ 96 van de Commissie (8) te vergemakkelĳken, werd bĳgevolg Oostenrĳk gemachtigd de betrokken belastingvrĳstelling voor- lopig te handhaven. gemeenschappelĳke ordening van een De onderhavige beschikking betreft daarom de verenigbaarheid van de maatregel met de communautaire voorschriften inzake staatssteun in de periode vanaf 1 januari 1999, in welke periode de maatregel niet langer een overgangsmaatregel is en dus onder die voorschriften valt. III Wat de status van de maatregel betreft, brengt Oostenrĳk in herinnering dat de belastingvrĳstelling reeds vóór de toetreding van Oostenrĳk tot de Gemeenschap van kracht was. Zelfs formeel gesproken zou het dus onjuist en misleidend zĳn de maatregel als een nieuwe regeling aan te merken en de andere lidstaten en de overige belanghebbenden aan te manen hun opmerkingen kenbaar te maken. Oostenrĳk voert aan dat raadpleging overeenkomstig artikel 101 van het EG-Verdrag passender zou zĳn als de Commissie van oordeel is dat de belastingverschillen tussen Oostenrĳk en (1) PB 172 van 30. 9. 1966, blz. 3025/66. (2) PB L 210 van 28. 7. 1998, blz. 32. (3) Schriftelĳke procedure E/1462/98. (4) PB L 351 van 23. 12. 1997, blz. 12. (5) PB L 84 van 27. 3. 1987, blz. 1. (6) PB L 210 van 28. 7. 1998, blz. 8. (7) PB L 151 van 30. 6. 1968, blz. 16. (8) PB L 26 van 2. 2. 1996, blz. 13. de andere lidstaten concurrentiedistorsies tot gevolg hebben die moeten worden weggenomen. Bovendien bestrĳdt Oostenrĳk dat de maatregel staatssteun in de zin van artikel 92, lid 1, van het EG-Verdrag is. De maatregel zou veeleer moeten worden beschouwd als een algemene maatregel die geen enkel selectief element vertoont. Het zou om een normale belastingmaatregel voor de landbouw gaan die volkomen gerechtvaardigd is gezien het beoogde doel en de inpassing ervan in het belastingstelsel, dat overigens de voor de uitvoering bevoegde instanties geen enkele ruimte voor eigen beleid zou bieden. Volgens Oostenrĳk is het zeer onwaarschĳnlĳk dat deze maat- regel, die gewoon bĳ de traditionele verbruiksstructuur aansluit, concurrentiedistorsies zou veroorzaken. In dit verband wĳst Oostenrĳk erop dat een dergelĳke drankbelasting alleen in Oostenrĳk bestaat en alleen voor Oostenrĳk van belang is, aangezien de producten voor grensoverschrĳdend handelsver- keer niet worden belast. Door de belastingvrĳstelling voor Oostenrĳkse wĳn producerende boeren die hun wĳn recht- streeks op hun bedrĳf verkopen, worden deze gelĳkgesteld met de boeren elders in de rest van de Gemeenschap, waar geen drankbelastingen bestaan. Subsidiair stelt Oostenrĳk zich op het standpunt dat de maat- regel hoe dan ook voor toepassing van de in artikel 92, lid 3, onder c), van het EG-Verdrag opgenomen uitzonderingsbepa- ling in aanmerking komt, volgens welke steunmaatregelen om de ontwikkeling van bepaalde vormen van economische bedrĳvigheid of van bepaalde regionale economieën te verge- makkelĳken zĳn toegestaan, mits aan bepaalde voorwaarden is voldaan. Volgens Oostenrĳk gaat het hier om meer dan 7 000 kleine, zelfs zeer kleine wĳnbouwbedrĳven die voor het grootste deel in probleem- of grensgebieden liggen. Deze bedrĳven zouden zich in een economisch en financieel moei- lĳke positie bevinden en thans niet in staat zĳn de drankbelas- ting aan de verbruikers door te berekenen. bĳvoorbeeld 93/155/EEG van Oostenrĳk verzet zich tegen de opvatting dat de maatregel in strĳd is met de gemeenschappelĳke marktordeningen: centraal in de gemeenschappelĳke marktordening voor wĳn zouden niet de maatregelen op het gebied van het prĳsbeheer staan, maar veeleer interventiemaatregelen zoals steunverlening voor rooiing, opslag, distillatie en productie van druivensap en in- en uitvoerregelingen. In eerdere beschikkingen over steunmaatre- gelen, de Beschikking Commissie (9), werd voornamelĳk naar dergelĳke maatregelen verwezen. Een op de gemeenschappelĳke marktordeningen gebaseerd verbod zou uitsluitend betrekking kunnen hebben op de terreinen die onder de marktordeningen vallen. In dit verband verwĳst Oostenrĳk naar Beschikking 89/228/EEG van de Commissie (10) betreffende een Italiaanse maatregel tot vast- stelling van een maximumprĳs voor gerectificeerd druiven- mostconcentraat, welke maatregel volgens de Commissie in strĳd was met gemeenschappelĳke marktordening. Oostenrĳk geeft toe dat de vaststelling van een maximumprĳs wel degelĳk een ingreep in de markt met verstrekkende gevolgen vormt, maar is van mening dat een dergelĳke maat- regel geenszins te vergelĳken valt met een uit economisch en sociaal oogpunt gerechtvaardigde belastingvrĳstelling. de (9) PB L 61 van 13. 3. 1993, blz. 55. (10) PB L 94 van 7. 4. 1989, blz. 38. 30. 11. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 305/29 IV Met staatsmiddelen bekostigde steunmaatregel Toepasselĳkheid van de voorschriften inzake staatssteun De betrokken maatregel geldt voor wĳn uit verse wĳndruiven van de posten 2204 21 en 2204 29 van het gemeenschappelĳk douanetarief, die onder Verordening (EEG) nr. 822/87 valt, en voor andere gegiste dranken van post 2206 00 van het gemeenschappelĳk douanetarief, die onder Verordening (EEG) nr. 827/68 vallen. Volgens artikel 42 van het EG-Verdrag zĳn de mededingingsvoorschriften slechts in zoverre op de voort- brenging van en de handel in landbouwproducten van toepas- sing, als door de Raad is bepaald. Bĳ artikel 76 van Verorde- ning (EEG) nr. 822/87 en artikel 5 van Verordening (EEG) nr. 827/68 heeft de Raad besloten dat de artikelen 92, 93 en 94 van het EG-Verdrag op de voortbrenging van en de handel in de onder die verordeningen vallende producten van toepassing zĳn. Door de vrĳstelling van de drankbelasting voor wĳn uit verse wĳndruiven en andere gegiste dranken die rechtstreeks op de plaats van productie worden verkocht (verkoop op het produc- tiebedrĳf) wordt afgezien van het innen van belastingen die de producenten anders hadden moeten betalen. Deze belastingvrĳ- ten koste van de openbare begroting van de stelling gaat Oostenrĳkse deelstaten en gemeenten doordat inkomsten erdoor verloren gaan, en moet daarom worden beschouwd als een maatregel die met staatsmiddelen wordt bekostigd (1). Met betrekking tot de vraag of het rechtstreekse dan wel onrechtstreekse steunverlening betreft, wordt erop gewezen dat artikel 92, lid 1, ook voor onrechtstreekse steunverlening geldt. Niettegenstaande de Oostenrĳkse tegenwerpingen moet de betrokken maatregel echter als rechtstreekse steunverlening worden beschouwd, aangezien de adressaten van de betrokken regelgeving dezelfde bedrĳven zĳn als die welke uit de belas- tingvrĳstelling economisch nut trekken. Status van de te onderzoeken steunmaatregel Begunstiging van bepaalde ondernemingen Op de status van „bestaande steunregeling” in de zin van artikel 93, lid 1, van het EG-Verdrag kan in de regel slechts dan aanspraak worden gemaakt als de Commissie de betrokken maatregel officieel heeft goedgekeurd of, in het geval dat de Commissie binnen twee maanden na de correcte kennisgeving van de maatregel geen stappen heeft ondernomen, nadat de betrokken lidstaat de Commissie over de invoering van de maatregel heeft ingelicht. Met betrekking tot de steunregelingen die in de nieuwe lidstaten reeds bestonden voordat deze toetraden, is in artikel 144, onder a), van de Toetredingsakte bepaald dat „van de vóór de toetreding in de nieuwe lidstaten toepasselĳke steunmaatre- gelen alleen die maatregelen die vóór 30 april 1995 aan de Commissie zĳn meegedeeld, worden beschouwd als „bestaande” steunmaatregelen in de zin van artikel 93, lid l, van het EG- Verdrag”. Het feit dat volgens de door Oostenrĳk verstrekte informatie de betrokken steun reeds vóór de toetreding bestond, is op zich- zelf niet voldoende om de maatregel als een maatregel in de zin van artikel 93, lid 1, van het EG-Verdrag te beschouwen. De maatregel behoorde niet tot het maatregelenpakket als bedoeld in artikel 144 van de Toetredingsakte, dat Oostenrĳk vóór 30 april 1995 aan de Commissie heeft meegedeeld en is evenmin na de toetreding overeenkomstig artikel 93, lid 3, van het EG-Verdrag door Oostenrĳk aangemeld. Eerst door een klacht is de Commissie van het bestaan van deze maatregel op de hoogte gebracht. De maatregel kan daarom niet als een „bestaande” steunregeling in de zin van artikel 93, lid 1, van het EG-Verdrag worden aangemerkt en kan ook geen aanspraak maken op de juridische status van een dergelĳke steunregeling. Verbod op staatssteun Volgens artikel 92, lid 1, van het EG-Verdrag zĳn steunmaatre- gelen van de staten of in welke vorm ook met staatsmiddelen bekostigd, die de mededinging door begunstiging van bepaalde ondernemingen of bepaalde producties vervalsen of dreigen te vervalsen, onverenigbaar met de gemeenschappelĳke markt, voorzover deze steun het handelsverkeer tussen de lidstaten ongunstig beïnvloedt. De betrokken maatregel voldoet aan deze criteria en moet daarom als staatssteun in de zin van het genoemde artikel worden beschouwd. De maatregel is in het voordeel van landbouwers die hun beroep op permanente basis uitoefenen. Hun bedrĳven zĳn, voorzover zĳ hun producten rechtstreeks aan de verbruikers verkopen, vrĳgesteld van de drankbelasting, die normaal onge- veer 7,58 % van de detailhandelsprĳs bedraagt. Aangezien de maatregel speciaal voor wĳn uit verse wĳndruiven en voor andere gegiste dranken geldt, moet worden aangenomen dat het daarbĳ om de begunstiging van bepaalde ondernemingen of bepaalde producties gaat. Oostenrĳk heeft deze gedachte- gang niet weerlegd. Met betrekking tot het selectieve karakter van de maatregel heeft Oostenrĳk erop gewezen dat de belastingautoriteiten geen beleidsruimte hebben om over toepassing of niet-toepassing van de belastingvrĳstelling te beslissen. Dit is weliswaar nood- zakelĳk maar niet voldoende om te kunnen concluderen dat het om een niet-selectieve maatregel gaat. Selectief is volgens de Commissie in de regel elke maatregel die van het algemene tenzĳ die belastingstelsel van de betrokken lidstaat afwĳkt, maatregel wordt gerechtvaardigd door de logische opzet van het stelsel zelf. Als toegestane afwĳkingen van het algemene stelsel gelden afwĳkingen die om economische redenen nood- zakelĳk blĳken of die verantwoord zĳn met het oog op de nodige efficiëntie van het stelsel (zie de arresten van het Hof van Justitie van 2 juli 1974 in zaak 173/73 (Italië/Commis- siel) (2) en van 17 maart 1973 in zaak 72/9l (Sloman Neptun) (3). in de regel Volgens het Oostenrĳkse belastingstelsel moet drankbelasting worden geheven op de verkoop van alcoholi- sche dranken aan de eindverbruiker. De vrĳstelling voor een kleine groep van bedrĳven die wĳn of andere gegiste dranken op de plaats van productie rechtstreeks aan de verbruiker verkopen, vormt een afwĳking van het algemene belasting- stelsel. De vrĳstelling geldt niet voor wĳn die door wĳnhan- delaren aan de verbruiker wordt verkocht, en evenmin voor wĳn die de producenten buiten hun landbouwbedrĳf aan de verbruiker verkopen. De Commissie beschikt niet over infor- matie waaruit blĳkt dat deze belastingvrĳstelling wegens de logische opzet van het belastingstelsel verantwoord is, en zĳ kan evenmin technische problemen constateren die de heffing van een dergelĳke belasting onmogelĳk maken. (1) Zie met betrekking tot de gelĳkstelling van belastingvrĳstellingen met „staatssteun” het arrest van het Hof van Justitie van de Euro- pese Gemeenschappen van 15 maart 1994 in zaak 387/92 (Banco Exterior de España, Jurisprudentie 1994, blz. I-877. (2) Jurisprudentie 1974, blz. 709. (3) Jurisprudentie 1993, blz. 887. L 305/30 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 30. 11. 1999 Concurrentiedistorsies Een steunmaatregel verstoort de mededinging als daarmee wordt ingegrepen in reeds bestaande of zich ontwikkelende concurrentieverhoudingen tussen ondernemingen of productie- takken en als de maatregel de concurrentievoorwaarden voor concurrenten op kunstmatige wĳze verandert. Zoals uit het arrest van het Hof van Justitie van 17 september 1980 in zaak is bĳ versterking van de 730/79 (Philip Morris) (1) blĳkt, marktpositie van een onderneming door middel van staatssteun in de regel sprake van concurrentieverstoring ten koste van andere ondernemingen. Wĳn en andere gegiste dranken die op het productiebedrĳf rechtstreeks aan de verbruikers worden verkocht, concurreren met wĳn en andere gegiste dranken die in de detailhandel aan diezelfde verbruikers worden aangeboden. Wanneer een groep producten ten koste van andere producten van een belasting wordt concurrentieverhoudingen verstoord. In het onderhavige geval bedraagt het concurrentie- voordeel dat producenten die op het productiebedrĳf wĳn verkopen, ten opzichte van de detailhandel genieten, ongeveer 7,58 % van de verkoopprĳs. vrĳgesteld, worden de vastgelegd dat het van de drankbelasting vrĳstellen van bepaalde producenten niet in strĳd is met het grondbeginsel van de niet-discriminatie van producenten en handelaren, aangezien uiteenlopende feitelĳke omstandigheden een recht- vaardiging vormen voor het treffen van uiteenlopende rege- lingen. Er zĳ echter op gewezen dat het in dit arrest om discriminatie en niet om het bestaan van staatssteun en de verenigbaarheid daarvan met de gemeenschappelĳke markt in de zin van artikel 92 van het EG-Verdrag gaat, zodat het arrest niet relevant is voor de hier aan de orde zĳnde argumenten. Beïnvloeding van het handelsverkeer tussen de lidstaten Van ongunstige beïnvloeding van het handelsverkeer tussen de lidstaten door een maatregel is sprake wanneer die maatregel de invoer uit andere lidstaten bemoeilĳkt of de uitvoer naar andere lidstaten vergemakkelĳkt. Doorslaggevend is dat het intracommunautaire handelsverkeer zich als gevolg van de betrokken maatregel anders ontwikkelt of dreigt te gaan ontwikkelen. Oostenrĳk verwĳst in zĳn brief van 19 juli 1996 naar een arrest van het Oostenrĳkse Verfassungsgerichtshof (het Consti- tutionele Gerechtshof) van 27 november 1995 (2), waarin is Tussen Oostenrĳk en de andere lidstaten wordt handel gedreven in wĳn en in andere gegiste dranken. De navolgende tabellen illustreren de in- en uitvoerstromen uit en naar de andere lidstaten in 1997: Uitvoer van wĳn (posten 2204 21 en 2204 29 van het gemeen- schappelĳk douanetarief) uit Oostenrĳk naar sommige andere lidstaten in 1997 (in liter) Invoer van wĳn (posten 2204 21 en 2204 29 van het gemeen- schappelĳk douanetarief) in Oostenrĳk uit sommige andere lidstaten in 1997 (in liter) Nederland Duitsland Zweden Italië 334 111 Frankrĳk 12 943 617 Duitsland 861 885 1 110 507 Italië Spanje 4 470 800 3 592 229 44 547 248 3 899 658 Totale uitvoer naar de andere lidstaten 14 513 937 Totale invoer uit de andere lidstaten 57 475 859 Uitvoer van andere gegiste dranken (post 2206 00 van het gemeenschappelĳk douanetarief) uit Oostenrĳk in 1997 (in liter) Invoer van andere gegiste dranken (post 2206 00 van het gemeen- schappelĳk douanetarief) in Oostenrĳk in 1997 (in liter) Frankrĳk Duitsland Zweden Italië 5 335 België-Luxemburg 126 550 Duitsland 150 938 1 751 Italië Zweden 146 209 214 662 135 789 9 877 Totale uitvoer naar de andere lidstaten 285 074 Totale invoer uit de andere lidstaten 3 904 775 In Oostenrĳk ingevoerde dranken worden via de detailhandel verkocht. Aangezien voor wĳn en bepaalde andere gegiste dranken uit Oostenrĳk die op het productiebedrĳf aan de verbruiker worden verkocht, vrĳstelling van een belasting geldt die wel moet worden betaald voor via de detailhandel verkrĳgbare wĳn en andere gegiste dranken die uit andere lidstaten zĳn ingevoerd, leidt de maatregel tot een kunstmatig prĳsverschil ten nadele van ingevoerde producten, die per definitie niet voor de belastingvrĳstelling in aanmerking kunnen komen. Aangezien de verkoop op het productiebedrĳf naar schatting 50 % van de totale verkoop van wĳn in Oostenrĳk uitmaakt, beïnvloedt de maatregel het handelsverkeer tussen de lidstaten in ongunstige zin. Aangenomen mag worden dat uit andere lidstaten meer wĳn en andere gegiste dranken in Oostenrĳk zouden worden ingevoerd, mogelĳk ten koste van de afzet van inlandse wĳn en andere gegiste dranken, wanneer de betrokken belastingmaatregel niet zou bestaan. (1) Jurisprudentie 1980, blz. 2671, rechtsoverwegingen 11 en 12. (2) B 1648/94. 30. 11. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 305/31 Bovendien valt niet uit te sluiten dat de door de maatregel begunstigde bedrĳven naar andere lidstaten exporteren en het belastingvoordeel voor kruissubsidiëring van hun exporten gebruiken. Oostenrĳk betoogt dat de drankbelasting als een concurrentie- nadeel voor de Oostenrĳkse producenten moet worden gezien, aangezien er in de andere lidstaten geen drankbelastingen bestaan. Dit is geen overtuigend argument omdat de drankbe- lasting wel voor de in Oostenrĳk verkochte buitenlandse wĳn, maar niet voor de in de andere lidstaten verkochte Oostenrĳkse wĳn moet worden betaald. Bovendien heeft het Hof van Justitie in zĳn arrest van 10 december 1969 in de gevoegde zaken 6/69 en 11/69, (Banque de France) (1) bepaald dat het argu- ment dat het niet om staatssteun gaat omdat de betrokken lidstaat tracht de belastingen op de voor uitvoer bestemde inlandse producten met de in andere lidstaten geldende belas- tingniveaus gelĳk te trekken, niet valabel is. Deze uitspraak is in het onderhavige geval van overeenkomstige toepassing. De uitzonderingen op het verbod om staatssteun toe te kennen Op het bĳ artikel 92, lid 1, van het EG-Verdrag ingestelde verbod gelden de uitzonderingen die in artikel 92, leden 2 en 3, zĳn opgenomen. Artikel 92, lid 2, van het EG-Verdrag Gezien aard en doel van de steunmaatregel, zĳn de in artikel 92, lid 2, van het EG-Verdrag bepaalde uitzonderingen hier niet van toepassing. De Oostenrĳkse autoriteiten hebben trouwens op artikel 92, lid 2, geen beroep gedaan. Artikel 92, lid 3, van het EG-Verdrag In artikel 92, lid 3, is een aantal gevallen omschreven waarin steun als verenigbaar met de gemeenschappelĳke markt kan worden beschouwd. De verenigbaarheid van steun met het Verdrag moet niet alleen uit het oogpunt van het betrokken land, maar ook uit dat van de Gemeenschap als geheel worden getoetst. Om te garanderen dat de gemeenschappelĳke markt zonder problemen functioneert, en te voldoen aan de verplich- ting zoals omschreven in artikel 3, onder g), van het EG- Verdrag, is een strikte uitlegging vereist van de in artikel 92, lid 3, vervatte uitzonderingen op het grondbeginsel dat steun verboden is. Wat artikel 92, lid 3, onder a), betreft, wordt, onder verwĳzing naar de richtsnoeren inzake regionale steunmaatregelen (2), erop gewezen dat de geografische werkingssfeer van de maat- regel niet beperkt blĳft tot gebieden waar de economische situatie, vergeleken met die in de Gemeenschap als geheel, bĳzonder ongunstig is (in koopkracht gemeten bruto binnen- lands product per inwoner dat lager is dan 75 % van het communautaire gemiddelde). Wat artikel 92, lid 3, onder b), betreft, moet worden geconsta- teerd dat de betrokken steun niet tot doel heeft de verwezenlĳ- king van een belangrĳk project van gemeenschappelĳk Euro- pees belang te bevorderen en evenmin erop is gericht een ernstige verstoring in de economie van een lidstaat op te heffen. Voorts is de steun niet geschikt om de in artikel 92, lid 3, onder d), omschreven doelstellingen te verwezenlĳken en wordt zulks daarmee ook niet beoogd. (1) Jurisprudentie 1969, blz. 523, rechtsoverwegingen 18 tot en met 21. (2) PB C 74 van 10. 3. 1998, blz. 9. De Oostenrĳkse autoriteiten hebben niet gesteld dat de boven- genoemde uitzonderingsbepalingen van toepassing zouden zĳn. Artikel 92, lid 3, onder c), van het EG-Verdrag Op grond van artikel 92, lid 3, onder c), kan de Commissie steunmaatregelen om de ontwikkeling van bepaalde vormen van economische bedrĳvigheid of van bepaalde regionale economieën te vergemakkelĳken als verenigbaar met de gemeenschappelĳke markt beschouwen, mits de voorwaarden waaronder het handelsverkeer plaatsvindt daardoor niet zodanig worden veranderd dat het gemeenschappelĳk belang wordt geschaad. Oostenrĳk baseert zĳn rechtvaardiging van de betrokken maat- regel op artikel 92, lid 3, onder c), en wĳst daarbĳ op de versnipperde productiestructuur van de begunstigde bedrĳven, op de ongunstige geografische ligging en de zeer moeilĳke economische en financiële situatie ervan. Volgens de Oosten- rĳkse autoriteiten zĳn tal van deze bedrĳven niet tegen de financiële druk opgewassen en zouden zĳ zonder steun hun activiteiten moeten beëindigen. De Commissie keurt in het raam van artikel 92, lid 3, onder c), geen staatssteun goed die niet tot de ontwikkeling van bepaalde vormen van economische bedrĳvigheid of van bepaalde regio- nale economieën bĳdraagt, maar uitsluitend de status-quo in tot doel stand houdt. De te onderzoeken steun heeft niet structurele verbeteringen tot stand te brengen en is daarvoor ook niet geschikt aangezien er geen enkel verband bestaat tussen het financiële voordeel van de belastingvrĳstelling en technisch-structurele begunstigde veranderingen bedrĳven. Het kunstmatig gecreëerde concurrentievoordeel voor de begunstigden van de steun blĳft slechts zo lang bestaan als de steun wordt toegekend. De maatregel vergemakkelĳkt derhalve niet de ontwikkeling van de betrokken vorm van economische bedrĳvigheid of van bepaalde regionale econo- mieën, maar is veeleer erop gericht de bedrĳfsvoering te onder- steunen door de betrokken ondernemingen kosten te besparen die deze anders zelf zouden moeten dragen. Steun voor de bedrĳfsvoering is in beginsel onverenigbaar met de gemeen- schappelĳke markt (arrest van het Hof van Justitie van 15 mei 1997 in zaak 278/95 P (Siemens), Jurisprudentie 1997, blz. I-2507). op de De bovenstaande argumenten zĳn niet in strĳd met het stand- punt dat de Commissie in haar op artikel 149 van de Toetre- dingsakte gebaseerde beschikking heeft ingenomen, namelĳk dat de betrokken maatregel moet worden beschouwd als een overgangsmaatregel die tot doel heeft de begunstigden de nodige tĳd te geven om zich aan een nieuwe juridische en economische situatie aan te passen. Als een beroep wordt gedaan op artikel 92, lid 3, onder c), van het EG-Verdrag eist de Commissie echter dat de betrokken steun duidelĳk en ondubbelzinnig tot de ontwikkeling van een vorm van econo- mische bedrĳvigheid of van een regionale economie bĳdraagt. De te onderzoeken maatregel kan geen dergelĳk effect sorteren en komt daarom niet voor toepassing van de in artikel 92, lid 3, onder c), van het EG-Verdrag bedoelde uitzondering in aanmerking. De steun valt dus niet onder artikel 92, lid 3, onder c), van het EG-Verdrag of onder de andere uitzonderingsbepalingen die gelden voor staatssteun die aan de bĳ artikel 92, lid 1, van het EG-Verdrag vastgestelde criteria voldoet, en is daarom onver- enigbaar met de gemeenschappelĳke markt. L 305/32 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 30. 11. 1999 Artikel 101 van het EG-Verdrag Als de Commissie constateert dat een dispariteit tussen de wettelĳke of bestuursrechtelĳke bepalingen van de lidstaten concurrentiedistorsie teweegbrengt, past zĳ de bĳzondere procedure van artikel 101 van het EG-Verdrag toe om deze situatie te verhelpen. Op grond van dit artikel stelt Oostenrĳk dat de Commissie ten onrechte de procedure tegen staatssteun heeft ingeleid. De Commissie kan het met dit Oostenrĳkse argument niet eens zĳn omdat, zoals reeds gesteld, de belas- tingvrĳstelling op zichzelf reeds als staatssteun moet worden beschouwd. Het Hof van Justitie heeft in zĳn arrest in zaak 173/73 (1) geoordeeld dat een eenzĳdige wĳziging van een bepaalde factor van de productiekosten in een economische tussen de lidstaten kan sector het bestaande evenwicht verstoren en dat daaraan niet wordt afgedaan door het feit dat in de artikelen 99 tot en met 102 van het EG-Verdrag gedetail- leerde regels zĳn opgenomen voor de opheffing van generieke distorsies die het gevolg zĳn van verschillen tussen de belas- tingstelsels van de afzonderlĳke lidstaten. De gemeenschappelĳke marktordeningen Aangezien de Commissie van mening is dat het bĳ de betrokken maatregel gaat om met de gemeenschappelĳke markt onverenigbare staatssteun in de zin van artikel 92, lid 1, van het EG-Verdrag, behoeft niet nader te worden onderzocht in hoeverre de maatregel in strĳd is met de voor de producten waarop de belastingvrĳstelling betrekking heeft, geldende gemeenschappelĳke marktordeningen. Artikel 95 van het EG-Verdrag Hetzelfde geldt voor de toepassing van artikel 95 van het EG-Verdrag. In dit verband wordt erop gewezen dat de Commissie in het stadium dat tot de inleiding van de procedure van artikel 169 van het EG-Verdrag kan voeren, de Oosten- rĳkse regering heeft verzocht haar standpunt toe te lichten over de vraag of de belastingvrĳstelling als een discriminerende belastingmaatregel die in strĳd is met artikel 95 van het EG- Verdrag moet worden beschouwd (brief van de Commissie van 6 november 1998). Met de onderhavige beschikking over de staatssteunaspecten van de vrĳstelling van de drankbelasting wordt niet vooruitgelopen op het resultaat van de contacten tussen de Commissie en Oostenrĳk in het kader van de proce- dure van artikel 169 van het EG-Verdrag. Voorts valt nog te wĳzen op de op grond van artikel 177 van het EG-Verdrag bĳ het Hof van Justitie aanhangig gemaakte procedure die tot een prejudiciële beslissing moet leiden (2). Het Oostenrĳkse Verwaltungsgerichtshof heeft het Hof van Justitie verzocht om met betrekking tot de Oostenrĳkse drankbelasting een prejudiciële uitspraak te doen over de uitlegging van Zesde Richtlĳn 77/388/EEG van de Raad van 17 mei 1977 betref- fende de harmonisatie van de wetgevingen der lidstaten inzake omzetbelasting (3), laatstelĳk gewĳzigd bĳ Richtlĳn 98/80/ EG (4), van Richtlĳn 92/12/EEG van de Raad van 25 februari 1992 betreffende de algemene regeling voor accĳnsproducten, het voorhanden hebben en het verkeer daarvan en de controles daarop (5), laatstelĳk gewĳzigd bĳ Richtlĳn 96/99/EG (6), en van artikel 92, lid 1, van het EG-Verdrag, HEEFT DE VOLGENDE BESCHIKKING GEGEVEN: Artikel 1 De door Oostenrĳk aangemelde regeling volgens welke wĳn en andere gegiste dranken die op de plaats van productie recht- streeks aan de verbruiker worden verkocht, zĳn vrĳgesteld van de drankbelasting (Getränkesteuer), die normaal ongeveer 7,58 % van de kleinhandelsprĳs (10 % van die prĳs exclusief BTW) van de producten bedraagt, is onverenigbaar met de gemeenschappelĳke markt. Oostenrĳk mag de in de eerste alinea genoemde regeling na 31 december 1998 niet langer handhaven. Artikel 2 Oostenrĳk deelt de Commissie binnen twee maanden vanaf de datum van kennisgeving van deze beschikking mee welke maatregelen het heeft genomen om aan deze beschikking te voldoen. Deze beschikking is gericht tot de Republiek Oostenrĳk. Artikel 3 Gedaan te Brussel, 3 februari 1999. Voor de Commissie Franz FISCHLER Lid van de Commissie (1) Zie voetnoot 13. (2) Zaak 473/97, aanhangig bĳ het Hof van Justitie. (3) PB L 145 van 13. 6. 1977, blz. 1. (4) PB L 281 van 17. 10. 1998, blz. 31. (5) PB L 76 van 23. 3. 1992, blz. 1. (6) PB L 8 van 11. 1. 1997, blz. 12


title: WRITTEN QUESTION No. 223/99 by Daniela RASCHHOFER 'World Vision Austria' and the misappropriation of funds

eurovoc_concepts:
Austria
Bosnia and Herzegovina
EU aid
EU control
European Commission
financial aid
fraud against the EU
project management

text: 3. 12. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 348/39 (1999/C 348/047) KIRJALLINEN KYSYMYS P-0223/99 esittäjä(t): Daniela Raschhofer (NI) komissiolle (3. helmikuuta 1999) Aihe: World Vision Austria -järjestön varojen väärinkäyttö Vastauksessaan kysymykseeni P-3879/98 (1) komissio ei käsitellyt monipuolisesti ja yksityiskohtaisesti esille ottamiani asioita. Sen vuoksi yritän uudelleen selventää ja laajentaa kysymyksiäni World Vision Austria -järjestön varojen väärinkäytöstä. 1. Komission jäsen Bonino toteaa vastauksessaan, että komissio on tutustunut asiaan, mutta että sillä ei ole edellytyksiä vahvistaa tässä asiassa esitettyjä väitteitä. Onko komissiolla tällä välin uusia ”edellytyksiä”, jotka ovat johtaneet uusiin tuloksiin tässä asiassa ja onko komission hallussa olevien tietojen määrässä tapahtunut muutosta viime kysymykseni jälkeen? Jos on: millä tavalla, jos ei ole: miksi ei? Onko komissio tehnyt suunnatun tutkimuksen sen jälkeen, kun World Vision Austria -järjestön varojen 2. väärinkäyttö selvisi, tai aikooko se tehdä tällaisen tutkimuksen? Toteutettiinko toimenpiteitä, käytiinkö alustavia keskusteluja tai esitettiinkö muita kyselyjä EU:n 3. Bosnian apuhankkeen toteuttamisesta World Vision Austria -apujärjestön välityksellä? 4. Kuka Itävallassa tai komissiossa valvoi hankkeiden asianmukaista toteuttamista paikan päällä? 5. Eräässä toisessa tapauksessa EU:n jäsenen Karl Habsburgin vaimo kertoi Itävallan televisiossa, että hänen miehensä voi solmia hyödyllisiä suhteita EU:hun varojen keräämiseksi hankkeille. Liittyikö tällaisia suhteita tai keskusteluja EU:n tuesta Bosnialle tähänkin World Vision Austria -tapaukseen? 6. Onko suunniteltu, että EU:n tilintarkastustuomioistuin tai komission sisäiset valvontayksiköt tarkastavat hankkeiden asianmukaisen täytäntöönpanon ja toteuttamisen? Jos on, milloin nämä kertomukset esitetään? Jos ei ole, miksi ei? (1) EYVL C 207, 21. 7. 1999, s. 140. (1999/C 348/048) KIRJALLINEN KYSYMYS E-0313/99 esittäjä(t): Klaus Lukas (NI) komissiolle (19. helmikuuta 1999) Aihe: World Vision Itävalta Saamamme tiedon mukaan World Vision Itävalta on tehnyt 3,8 miljoonan ecun arvosta sopimuksia komission kanssa Phare- ja Tacis-hankkeista Bosniaan, Romaniaan ja Mongoliaan. Onko näiden hankkeiden yhteydessä ilmennyt epäselvyyksiä, petos- tai lahjontaepäilyksiä? Onko komissio tehnyt tilintarkastukset? Onko oletetusti suoritettuja töitä käyty tarkastamassa paikan päällä? Peruutettiinko hankkeita viivästyksettä ja vaadittiinko peruutuksien yhteydessä varojen palauttamista? Jos jonkin hankkeen kohdalla tapahtui näin, minkä suuruinen oli palautettu summa? Tehtiinkö hankkeiden yhteydessä rikosilmoituksia? Jos rikosilmoituksia tehtiin, ketä vastaan ja miksi? Jos rikosilmoituksia ei tehty, miksi? Ilmoittiko Itävallan piirisyyttäjän virasto komissiolle meneillään olevista World Vision Itävaltaa koskevista tutkimuksista? Milloin ilmoittaminen tapahtui? Mitä Itävallan piirisyyttäjän virasto on saanut tietoonsa EU:n rahoittamista hankkeista?


title: Regolamento (CE) n. 261/1999 della Commissione del 3 febbraio 1999 che fissa le restituzioni all'esportazione dello zucchero bianco e dello zucchero greggio come tali

eurovoc_concepts:
export refund
raw sugar
white sugar

text: 4. 2. 1999 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee L 30/25 REGOLAMENTO (CE) N. 261/1999 DELLA COMMISSIONE del 3 febbraio 1999 che fissa le restituzioni all’esportazione dello zucchero bianco e dello zucchero greggio come tali LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE, visto il trattato che istituisce la Comunità europea, visto il regolamento (CEE) n. 1785/81 del Consiglio, del 1o giugno 1981, relativo all’organizzazione comune dei settore dello zucchero (1), modificato da mercati nel ultimo dal regolamento (CE) n. 1148/98 (2), in particolare l’articolo 19, paragrafo 4, primo comma, lettera a), considerando che, ai sensi dell’articolo 19 del regola- mento (CEE) n. 1785/81, la differenza tra i corsi o i prezzi praticati sul mercato mondiale dei prodotti di cui all’arti- colo 1, paragrafo 1, lettera a) dello stesso regolamento e i prezzi di tali prodotti nella Comunità può essere compen- sata da una restituzione all’esportazione; considerando che ai sensi del regolamento (CEE) n. 1785/ 81, le restituzioni per lo zucchero bianco e greggio non denaturati ed esportati allo stato naturale devono essere fissate tenendo conto della situazione sul mercato comu- nitario e sul mercato mondiale dello zucchero, e in parti- colare degli elementi di prezzo e di costo indicati all’arti- colo 17 bis dello stesso regolamento; che, in conformità dello stesso articolo, è opportuno tener conto ugualmente dell’aspetto economico delle esportazioni previste; considerando che per lo zucchero greggio la restituzione deve essere fissata per la qualità tipo; che quest’ultima è definita all’articolo 1 del regolamento (CEE) n. 431/68 del Consiglio, del 9 aprile 1968, che determina la qualità tipo per lo zucchero greggio e il luogo di transito di frontiera della Comunità per il calcolo dei prezzi cif nel settore dello zucchero (3), modificato dal regolamento (CE) n. 3290/94 (4); che tale restituzione è inoltre fissata in conformità dell’articolo 17 bis, paragrafo 4 del regola- mento (CEE) n. 1785/81; che lo zucchero candito è stato definito dal regolamento (CE) n. 2135/95 della Commis- sione, del 7 settembre 1995, relativo alle modalità di applicazione per la concessione di restituzioni all’esporta- zione nel settore dello zucchero (5); che l’importo della restituzione così calcolato per quanto concerne gli zuccheri con aggiunta di aromatizzanti o di coloranti deve applicarsi al loro tenore di saccarosio ed essere pertanto fissato per 1 % di tale tenore; considerando che la situazione del mercato mondiale o le esigenze specifiche di taluni mercati possono rendere necessaria la differenziazione della restituzione per lo zucchero secondo la sua destinazione; considerando che in casi particolari l’importo della resti- tuzione può essere fissato mediante atti di natura diversa; considerando che la restituzione deve essere fissata ogni due settimane; che la stessa può essere modificata nell’in- tervallo; considerando che l’applicazione delle suddette modalità alla situazione attuale dei mercati nel settore dello zucchero, e in particolare ai corsi o prezzi dello zucchero nella Comunità e sul mercato mondiale, conduce a fissare la restituzione conformemente agli importi di cui in alle- gato al presente regolamento; considerando che le misure previste dal presente regola- mento sono conformi al parere del comitato di gestione per lo zucchero, HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: Articolo 1 Le restituzioni all’esportazione dei prodotti di cui all’arti- colo 1, paragrafo 1, lettera a) del regolamento (CEE) n. 1785/81, come tali e non denaturati, sono fissate agli importi di cui in allegato al presente regolamento. Articolo 2 (1) GU L 177 dell’1. 7. 1981, pag. 4. (2) GU L 159 del 3. 6. 1998, pag. 38. (3) GU L 89 del 10. 4. 1968, pag. 3. (4) GU L 349 del 31. 12. 1994, pag. 105. Il presente regolamento entra in vigore il 4 febbraio 1999. (5) GU L 214 dell’8. 9. 1995, pag. 16. L 30/26 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 4. 2. 1999 Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a Bruxelles, il 3 febbraio 1999. Per la Commissione Franz FISCHLER Membro della Commissione al regolamento della Commissione, del 3 febbraio 1999, che fissa le restituzioni all’esportazione dello zucchero bianco e dello zucchero greggio, come tali ALLEGATO Codice prodotto Importo della restituzione 1701 11 90 9100 1701 11 90 9910 1701 11 90 9950 1701 12 90 9100 1701 12 90 9910 1701 12 90 9950 — EUR/100 kg — 43,13 43,23 43,13 43,23 (1) (1) (2) (1) (1) (2) — EUR/1 % di saccarosio × 100 kg — 1701 91 00 9000 0,4689 1701 99 10 9100 1701 99 10 9910 1701 99 10 9950 — EUR/100 kg — 46,89 47,34 47,34 — EUR/1 % di saccarosio × 100 kg — 1701 99 90 9100 0,4689 (1) Il presente importo è applicabile allo zucchero greggio che ha un rendimento del 92 %. Se il rendimento dello zucchero greggio esportato differisce dal 92 %, l’importo della restituzione applicabile è calcolato in conformità delle disposizioni dell’articolo 17 bis, paragrafo 4 del regolamento (CEE) n. 1785/81. (2) Fissazione sospesa con il regolamento (CEE) n. 2689/85 della Commissione regolamento (CEE) (GU L 255 del 26. 9. 1985, pag. 12), modificato dal n. 3251/85 (GU L 309 del 21. 11. 1985, pag. 14)


title: resumención directa de los trabajadores en los servicios públicos resumen.

eurovoc_concepts:
organisation of work
public service
public service employee
statistics


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE Nr. 225/99 von James JANSSEN van RAAY Straßenbenutzungsgebühr in den Niederlanden

eurovoc_concepts:
Netherlands
application of EU law
consultation procedure
project evaluation
toll
vehicle tax

text: 12. 11. 1999 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 325/91 (1999/C 325/119) SCHRIFTLICHE ANFRAGE P-0222/99 von Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) an die Kommission Betrifft: Probleme niederländischer Bauunternehmen in Deutschland (3. Februar 1999) Der mir am 3. Juli 1998 zugegangenen Antwort von Herrn Monti auf die Anfrage P-1529/98 (1) über Probleme niederländischer Bauunternehmen bei Arbeiten in Deutschland entnehme ich, daß die Kommission prüft, ob gegen Deutschland ein Vertragsverletzungsverfahren eingeleitet werden kann. Offensichtlich ist dieses Verfahren inzwischen eingeleitet worden. 1. 2. Kann die Kommission angeben, in welcher Phase sich das Verfahren befindet? Liegen bereits Ergebnisse vor? (1) ABl. C 50 vom 22. 2. 1999, S. 45. Antwort von Herrn Monti im Namen der Kommission (11. März 1999) 1. Ubermittelt, um der Bundesregierung Gelegenheit zu geben, zu den verschiedenen Aspekten der deutschen Regelung. für die Entsendung von Arbeitnehmern im Rahmen der Erbringung von Dienstleistungen im Baugewerbe Stellung zu nehmen. Die Kommission hat Deutschland im November 1998 ein Aufforderungsschreiben Die Bundesregierung 2. hat ihre Antwort für Ende Februar 1999 angekündigt. Deshalb kann sich die Kommission noch nicht dazu äußern, ob und in welchem Umfang die Bundesregierung bereit ist, ihre derzeitige Position zu ändern. Außerdem verweist die Kommission darauf, daß der Europäische Gerichtshof bereits mit bestimmten Problemen in Zusammenhang mit der deutschen Regelung, insbesondere den seit 1998 bestehenden Urlaubskassen befaßt worden ist (1). (1) Rechtssache C-49/98 „Finalarte“. (1999/C 325/120) SCHRIFTLICHE ANFRAGE P-0225/99 von James Janssen van Raay (UPE) an die Kommission Betrifft: Straßenbenutzungsgebühr in den Niederlanden (3. Februar 1999) Ist die Kommission bereit, nach den wiederholten und zahlreichen Verstößen gegen europäische Rechtsregeln (Securitel!) durch die Niederlande zu prüfen, ob der fatale Plan, Straßenbenutzungsgebühren einzuführen, nicht gegen europäische Rechtsvorschriften verstößt, und zwar auch vor dem Hintergrund der starken Proteste durch die Niederlande gegen gebührenpflichtige Straßen in Deutschland und Belgien, die doch nur auf europäischer Ebene eingeführt werden könnten? Verstößt die geplante Kontrolle nicht gegen den europaweit garantierten Schutz der Privatsphäre? Antwort von Herrn Kinnock im Namen der Kommission (9. März 1999) Die niederländische Regierung hat die Kommission zu Beginn des Jahres 1998 zu der möglichen Einführung einer Straßenbenutzungsgebühr im Gebiet Randstad während der Hauptverkehrszeiten konsultiert. Diese Konsultation erfolgte im Einklang mit der Entscheidung 308/62/EWG des Rates vom 21. März 1962, geändert durch die Entscheidung 73/402/EWG des Rates vom 22. November 1973 über die Einführung eines Verfahrens zur vorherigen Prüfung und Beratung künftiger Rechts- und Verwaltungsvorschriften der Mit- gliedstaaten auf dem Gebiet des Verkehrs (1). Am 28. Mai 1998 gab die Kommission eine Stellungnahme ab, in der es hieß, daß der vorgelegte Gesetzentwurf mit dem Gemeinschaftsrecht in Einklang sei


title: 1999/186/CE: Décision de la Commission du 3 février 1999 écartant du financement communautaire certaines dépenses effectuées par les États membres au titre du Fonds européen d'orientation et de garantie agricole (FEOGA), section «garantie» [notifiée sous le numéro C(1999) 208]

eurovoc_concepts:
EAGGF Guarantee Section
EU financing
agricultural expenditure
budgetary control

text: L 61/34 FR Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes 10. 3. 1999 II (Actes dont la publication n’est pas une condition de leur applicabilit(cid:130)) COMMISSION D(cid:144)CISION DE LA COMMISSION du 3 f(cid:130)vrier 1999 (cid:130)cartant du financement communautaire certaines d(cid:130)penses effectu(cid:130)es par les (cid:144)tats membres au titre du Fonds europ(cid:130)en d’orientation et de garantie agricole (FEOGA), section «garantie» [notifi(cid:130)e sous le num(cid:130)ro C(1999) 208] (1999/186/CE) LA COMMISSION DES COMMUNAUT(cid:144)S EUROP(cid:144)ENNES, vu le trait(cid:130) instituant la Communaut(cid:130) europ(cid:130)enne, vu le r(cid:138)glement (CEE) no 729/70 du Conseil du 21 avril 1970 relatif au financement de la politique agricole commune (1), modifi(cid:130) en dernier lieu par le r(cid:138)glement (CE) no 1287/95 (2), et notamment son article 5, para- graphe 2, point c), apr(cid:138)s consultation du comit(cid:130) du Fonds, consid(cid:130)rant que, selon l’article 5, paragraphe 2, point c), du r(cid:138)glement (CEE) no 729/70, la Commission d(cid:130)cide, apr(cid:138)s consultation du comit(cid:130) du Fonds, des d(cid:130)penses (cid:133) (cid:130)carter lorsqu’elle constate que des d(cid:130)penses n’ont pas (cid:130)t(cid:130) effectu(cid:130)es confor- m(cid:130)ment aux r(cid:138)gles communautaires; communautaire financement du consid(cid:130)rant qu’en vertu des dispositions de l’article 5, paragraphe 2, point c), du r(cid:138)glement (CEE) no 729/70 et de l’article 8, paragraphes 1 et 2, du r(cid:138)glement (CE) no 1663/95 de la Commission du 7 juillet 1995 (cid:130)tablissant les modalit(cid:130)s d’application du r(cid:138)glement (CEE) no 729/70 en ce qui concerne la proc(cid:130)dure d’apurement des comptes du FEOGA, section «garantie» (3), modifi(cid:130) par le r(cid:138)glement (CE) no 896/97 (4), la Commission a proc(cid:130)d(cid:130) aux v(cid:130)rifications n(cid:130)cessaires, a communiqu(cid:130) aux (cid:144)tats membres les r(cid:130)sultats de ses v(cid:130)rifications, a pris connais- sance des observations (cid:130)mises par ceux-ci, a convoqu(cid:130) des (1) JO L 94 du 28. 4. 1970, p. 13. (2) JO L 125 du 8. 6. 1995, p. 1. (3) JO L 158 du 8. 7. 1995, p. 6. (4) JO L 128 du 21. 5. 1997, p. 8. discussions bilat(cid:130)rales pour parvenir (cid:133) un accord avec les (cid:144)tats membres concern(cid:130)s et a communiqu(cid:130) formellement ses conclusions (cid:133) ceux-ci en faisant r(cid:130)f(cid:130)rence (cid:133) la d(cid:130)cision 94/442/CE de la Commission du 1er juillet 1994 relative (cid:133) la cr(cid:130)ation d’une proc(cid:130)dure de conciliation dans le cadre de l’apurement des comptes du Fonds europ(cid:130)en d’orienta- tion et de garantie agricole (FEOGA), section «garantie» (5); consid(cid:130)rant que les (cid:144)tats membres ont eu la possibilit(cid:130) de demander l’ouverture d’une proc(cid:130)dure de conciliation; que cette possibilit(cid:130) a (cid:130)t(cid:130) utilis(cid:130)e dans certains cas et que le rapport (cid:130)mis (cid:133) l’issue de cette proc(cid:130)dure a (cid:130)t(cid:130) examin(cid:130) par la Commission; consid(cid:130)rant que, conform(cid:130)ment aux articles 2 et 3 du r(cid:138)glement (CEE) no 729/70, seules peuvent (cid:136)tre financ(cid:130)es les restitutions (cid:133) l’exportation vers les pays tiers et les interventions destin(cid:130)es (cid:133) la r(cid:130)gularisation des march(cid:130)s agricoles, respectivement accord(cid:130)es ou entreprises selon les r(cid:138)gles communautaires dans le cadre de l’organisation commune des march(cid:130)s agricoles; consid(cid:130)rant que, (cid:133) la lumi(cid:138)re des v(cid:130)rifications effectu(cid:130)es, des r(cid:130)sultats des discussions bilat(cid:130)rales et des proc(cid:130)dures de conciliation, une partie des d(cid:130)penses d(cid:130)clar(cid:130)es par les (cid:144)tats membres ne remplissent pas ces conditions et ne le FEOGA, section peuvent dont (cid:136)tre financ(cid:130)es par «garantie»; (5) JO L 182 du 16. 7. 1994, p. 145. 10. 3. 1999 FR Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes L 61/35 consid(cid:130)rant que figurent en annexe de la pr(cid:130)sente d(cid:130)ci- sion les montants non reconnus (cid:133) la charge du FEOGA, section «garantie»; que ceux-ci ne portent pas sur les d(cid:130)penses effectu(cid:130)es ant(cid:130)rieurement aux vingt-quatre mois ayant pr(cid:130)c(cid:130)d(cid:130) la communication (cid:130)crite de la Commission aux (cid:144)tats membres des r(cid:130)sultats des v(cid:130)rifications; consid(cid:130)rant que pour les cas vis(cid:130)s par la pr(cid:130)sente d(cid:130)cision, l’(cid:130)valuation des montants (cid:133) (cid:130)carter en raison de leur non- conformit(cid:130) aux r(cid:138)gles communautaires a (cid:130)t(cid:130) communi- qu(cid:130)e par la Commission aux (cid:144)tats membres dans le cadre des rapports de synth(cid:138)se des exercices 1994 et 1995; consid(cid:130)rant que la pr(cid:130)sente d(cid:130)cision ne pr(cid:130)juge pas des cons(cid:130)quences financi(cid:138)res que la Commission pourrait tirer d’arr(cid:136)ts de la Cour de justice dans des affaires en instance (cid:133) la date de la pr(cid:130)sente d(cid:130)cision et portant sur des mati(cid:138)res faisant l’objet de celle-ci, A ARR(cid:219)T(cid:144) LA PR(cid:144)SENTE D(cid:144)CISION: Article premier Les d(cid:130)penses des organismes payeurs agr(cid:130)(cid:130)s des (cid:144)tats membres d(cid:130)clar(cid:130)es au titre du FEOGA, section «garantie», indiqu(cid:130)es en annexe, sont (cid:130)cart(cid:130)es du financement communautaire par la pr(cid:130)sente d(cid:130)cision (cid:133) cause de leur non-conformit(cid:130) aux r(cid:138)gles communautaires. Article 2 Les (cid:144)tats membres sont destinataires de la pr(cid:130)sente d(cid:130)ci- sion. Fait (cid:133) Bruxelles, le 3 f(cid:130)vrier 1999. Par la Commission Franz FISCHLER Membre de la Commission Secteur (cid:144)tat membre Poste budg(cid:130)taire Motif Montant (monnaie nationale) Exercice financier ANNEXE Grande Culture Tabac Allemagne Allemagne Mati(cid:138)res grasses Lait Lait Viande Viande Cultures arables Espagne Espagne France France France France France 1060 1710 1210 1211 2065 2065 2120 2125 5011 Produit final non (cid:130)ligible (gel industriel) Contr(cid:147)les insuffisants — r(cid:130)colte 1995 Insuffisance dans le contr(cid:147)le des d(cid:130)penses Casier ol(cid:130)icole 1996: programme de rachat — exigence non respect(cid:130)e 1997: programme de rachat — exigence non respect(cid:130)e Contr(cid:147)les inad(cid:130)quats Contr(cid:147)les inad(cid:130)quats Faiblesses du syst(cid:138)me de gestion des mesures agro-environnementales Mati(cid:138)res grasses Gr(cid:138)ce 1210 Insuffisance dans le contr(cid:147)le des d(cid:130)penses Fruits et l(cid:130)gumes Fruits et l(cid:130)gumes Fruits et l(cid:130)gumes Italie Italie Italie Viande Viande Royaume-Uni Royaume-Uni 1511 1511 1511 2220 3805 Liquide ajout(cid:130) (cid:133) des tomates conserv(cid:130)es Produits finis non (cid:130)ligibles Liquide ajout(cid:130) (cid:133) des tomates conserv(cid:130)es Contr(cid:147)les inad(cid:130)quats Contr(cid:147)les inad(cid:130)quats Total DEM Total ESP Total FRF Total GRD Total ITL Total GBP –1 992 915,00 –1 379 220,00 –3 372 135,00 –5 478 058 789,00 –276 691 426,00 –5 754 750 215,00 –21 634 680,00 –21 634 680,00 –171 835,00 –70 835,00 –16 023 981,00 –59 536 011,00 –7 815 108 329,00 –7 815 108 329,00 –4 533 168 771,00 –9 671 715,00 –7 421 939 820,00 –11 964 780 306,00 –8 741 304,00 –938 603,00 –9 679 907,00 1996 1996 1996 1996 1996 1997 1996 1996 1996 1996 1996 1996 1997 1996 1996 L 6 1 / 3 6 F R J o u r n a l o f f i c i e l d e s C o m m u n a u t (cid:130) s e u r o p (cid:130) e n n e s 1 0. 3. 1 9 9 9