title: 1999/230/EF: Kommissionens beslutning af 24. februar 1999 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 85 (Sag IV/35.079/F3 - Whitbread) (meddelt under nummer K(1999) 346) (Kun den engelske udgave er autentisk)

eurovoc_concepts:
United Kingdom
beer
beverage industry
business lease
exclusive distribution agreement
restriction on competition

text: L 88/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 3. 1999 KOMMISSIONENS BESLUTNING af 24. februar 1999 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 85 (Sag IV/35. 079/F3 — Whitbread) (meddelt under nummer K(1999) 346) (Kun den engelske udgave er autentisk) (1999/230/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til R(cid:229)dets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, første forordning om anvendelse af traktatens artikler 85 og 86 (1), bestemmelserne i senest ændret ved akten vedrørende Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse, særlig artikel 4, 6 og 8, under henvisning til den begæring om negativattest og den anmeldelse med henblik p(cid:229) fritagelse, som Whit- bread plc den 24. maj 1994 indsendte i overensstem- melse med artikel 2 og 4 i forordning nr. 17, under henvisning til de resume´er af begæringen og anmeldelsen, der er offentliggjort (2) i henhold til artikel 19, stk. 3, i forordning nr. 17, efter høring af Det R(cid:229)dgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspørgsm(cid:229)l, og ud fra følgende betragtninger: I. SAGSFREMSTILLING omhandler en fuldt udstyret pub med udskænk- ningsbevilling (3) i Det Forenede Kongerige med en forpligtelse til at sælge en bestemt øl som beskrevet nedenfor. De tre standardformer er den 20-(cid:229)rige forpagtningsaftale, retræteforpagt- ningsaftalen og den fem(cid:229)rige forpagtningsaftale. Whitbread anmodede om negativattest eller bekræftelse af, at forpagtningsaftalerne kunne omfattes af Kommissionens forordning (EØF) nr. 1984/83 af 22. juni 1983 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, p(cid:229) kategorier af eksklusive købsaftaler (4) (herefter benævnt for- ordningen) eller individuel fritagelse i henhold til EF-traktatens artikel 85, stk. 3, med virkning fra den dato, hvor aftalerne blev indg(cid:229)et. Forordnin- gen indeholder i afsnit II særlige bestemmelser om aftaler om levering af øl. (2) I den 1995 februar p(cid:229)begyndte britiske forbrugerombudsmandsinstitution Office of Fair Trading (herefter benævnt OFT) p(cid:229) Kommissio- nens anmodning en undersøgelse af bryggerier- nes engrosprispolitik. Undersøgelsen, som ogs(cid:229) omfattede Whitbread, mundede ud i en intern rapport (herefter benævnt OFT- rapporten), som blev vedtaget i maj 1995. OFT udsendte den 16. maj 1995 en pressemeddelelse om rappor- ten. (3) Oplysningerne i OFT-rapporten tjener som sup- plement til oplysningerne i anmeldelsen. Samti- dig har Kommissionen indhentet yderligere oplysninger ved at foretage en kontrolundersø- gelse hos Whitbread, jf. artikel 14, stk. 2, i for- ordning nr. 17, og ved flere gange at anmode om supplerede oplysninger. A. INDLEDNING (4) Efter at meddelelsen, hvori Kommissionen oply- ste, at den i overensstemmelse med artikel 85, (1) Den 24. maj 1994 anmeldte Whitbread plc (her- efter benævnt Whitbread) tre standardformer for forpagtningsaftaler, hvor hver forpagtningsaftale (1) EFT 13 af 21. 2. 1962, s. 204/62. (2) EFT C 294 af 27. 9. 1997, s. 2. (3) Salgssted med udskænkningsbevilling er et salgssted, der har bevilling til at sælge alkoholholdige drikkevarer til forbrug p(cid:229) stedet eller andetsteds, mens salgssteder uden udskænkningsbevilling, f. eks. supermarkeder, kun m(cid:229) sælge alkoholholdige drikkevarer, n(cid:229)r disse ikke drikkes p(cid:229) stedet. (4) EFT L 173 af 30. 6. 1983, s. 5. 31. 3. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 88/27 eller deres repræsentanter, stk. 3, agtede at indrømme fritagelse med til- bagevirkende kraft, var blevet offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende, jf. artikel 19, stk. 3, i forordning nr. 17, modtog Kommissio- nen 135 reaktioner med bemærkninger fra inter- esserede parter. 20 af disse reaktioner var indivi- duelt udformede reaktioner fra Whitbread-for- pagtere der argumenterede mod en fritagelse. To forpagtere gik ind for en fritagelse. 79 reaktioner kom fra Whitbread-forpagtere og var udformet efter en model, som Group Action Limited, en aktions- gruppe best(cid:229)ende af Inntrepre- neur-)forpagtere, har udarbejdet. Kommissionen modtog ogs(cid:229) bemærkninger fra Bavarian Lager Company, og 23 forpagtere — hvoraf ni angav, at de var Whitbread-forpagtere — havde under- skrevet et standardsvar, som netop dette selskab stillede til deres r(cid:229)dighed (e´n forpagter havde til- føjet nogle personlige kommentarer til dette svar). Kommissionen har desuden modtaget bemærkninger fra en britisk ølforbrugergruppe Campaign for Real Ale, to revisorer, tre aktions- grupper best(cid:229)ende af forpagtere, tre forpagtere under andre selskaber end Whitbread og en jura- professor. (oprindeligt (5) Oplysningerne i disse bemærkninger vil blive behandlet i den resterende del af beslutningen. 92 af de interesserede parter bad Kommissionen om ogs(cid:229) at registrere deres bemærkninger som en formel klage over Whitbread. Nogle af disse klagere har trukket deres klage tilbage, men de resterende 67 klagere blev i juli 1998 i overens- stemmelse med artikel 6 i Kommissionens for- ordning (EØF) nr. 99/63 af 25. juli 1963 om udtalelser i henhold til artikel 19, stk. 1 og 2, i R(cid:229)dets forordning nr. 17 (5) underrettet om, at Kommissionen agtede at afvise deres klage. Elleve af dem fremsatte yderligere bemærkninger til dette brev. Disse bemærkninger er ogs(cid:229) inte- greret i denne beslutning. (6) Kommissionens tjenestegrene Whitbread-forpagternes besøg hos tre af dem. har udbygget bemærkninger med B. PARTERNE (7) Whitbread er en britisk virksomhed inden for levnedsmiddel-, drikkevare- og fritidsomr(cid:229)det. Dens aktiviteter omfatter brygning, markeds- føring og distribution af øl samt engrossalg af andre drikkevarer, ejerskab af bortforpagtede pubber og administration af pubber, restauran- ter, hoteller, øludsalg uden udskænkningsbevil- ling og fritidsklubber. Whitbread-gruppens akti- viteter udøves gennem afdelinger p(cid:229) otte sær- skilte forretningsomr(cid:229)der. Afdelingen med ansvar for bortforpagtede ejendomme er Whit- bread Pub Partnership (WPP). 4 490 (8) I det regnskabs(cid:229)r, der sluttede i februar 1997, ejede Whitbread pubber med ca. udskænkningsbevilling, hvoraf 2 170 blev ledet af en bestyrer (som er ansat hos Whitbread), 2 130 var bortforpagtet individuelt med ølkøbs- forhandle binding, dvs. en forpligtelse til at Whitbreads øl, og 190 var bortforpagtet til mange forskellige forpagtere uden ølbinding. Af det samlede antal bortforpagtede ejendomme var 1 970 bortforpagtet i henhold til permanente aftaler og 160 gennem midlertidige forpagtnings- aftaler. Ud af de 1 970 permanent bortforpag- tede salgssteder var 1 938 bortforpagtet i hen- hold til en af de anmeldte aftaler (1 643 20-(cid:229)rige forpagtningsaftaler; 276 5-(cid:229)rige forpagtnings- aftaler og 19 retræteforpagtningsaftaler). Whit- breads samlede omsætning i regnskabs(cid:229)ret 1997 l(cid:229) p(cid:229) ca. 3 mia. GBP. Det (cid:229)r tegnede Whitbread sig for 13 % af det britiske ølmarked for s(cid:229) vidt ang(cid:229)r produktionens størrelse. (9) I 1990/91 ejede Whitbread 6 162 pubber, hvoraf 1 871 blev ledet af en bestyrer og 4 291 blev bortforpagtet individuelt. (10) Tabel 1 indeholder nærmere oplysninger om, hvor mange tønder (6) øl Whitbread har solgt til de forskellige typer pubber, og hvilken markeds- andel disse har p(cid:229) det britiske øludskænknings- marked: a) alle bortforpagtede pubber, herunder forpagtningsaftaler, pubber med midlertidige b) bestyrede pubber, c) pubber med l(cid:229)nbinding til Whitbread, d) Whitbreads samlede salg til bortforpagtede, bestyrede og l(cid:229)nbundne pubber, e) Whitbreads samlede salg til udskænkningsste- der og f) det samlede britiske udskænkningsmar- ked: (5) EFT 127 af 20. 8. 1963, s. 2268/63. (6) I tønde er lig 1,63659 hl; 1 hl er lig 0,611026 tønde. L 88/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 3. 1999 Tabel 1 Whitbreads stilling p(cid:229) det britiske øludskænkningsmarked 1990/1991 (a) 949 1996/1997 […] (1) (1) Forretningshemmelighed. 1990/1991 1996/1997 (a) 2,98 […] (b) 857 […] (b) 2,69 […] Antal solgte tønder (1 000 tønder) (c) 611 […] (d) (e) (f) 2 417 3 953 31 863 […] […] […] Markedsandel (%) (c) 1,92 […] (d) 7,59 […] (e) (f) 12,41 100,00 […] […] (11) Den gennemsnitlige løbetid for Whitbreads l(cid:229)n- bindingsaftaler har siden 1990 været ca. otte (cid:229)r. Aftalernes gennemsnitlige løbetid inden tilbage- betaling eller genforhandling er tre (cid:229)r. Whit- bread skønner, at selskabet fastholder forret- ningsforbindelsen med salgsstedet efter l(cid:229)nets afvikling i blot 15-20 % af tilfældene efter gen- forhandling. Whitbread har ikke optegnelser over kunder, der har indg(cid:229)et en ny l(cid:229)neaftale med selskabet. Whitbreads udest(cid:229)ende l(cid:229)n er fal- det fra omkring 180 mio. GBP i 1990 til 30 mio. GBP i 1998. listeføring (for den bortforpagtede del) synes sta- dig at indg(cid:229) i s(cid:229)danne aftaler, selv om der ikke er forelagt skøn over, hvilken mængde de tegner sig for. (13) Kontrahenterne til aftalerne, som er baseret p(cid:229) de anmeldte standardudlejningsaftaler, er enkelt- personer eller af dem stiftede selskaber, som nor- malt kun driver salgssted med et udskænkningsbevilling. enkelt (12) Kommissionen har kun begrænsede oplysninger om, hvor mange tønder/procent øl Whitbread sælger p(cid:229) engrosniveauet p(cid:229) det britiske ølud- skænkningsmarked til andre selskaber, som er underlagt en eller anden form for binding, som f. eks. mindstekøbsforpligtelse, en lagerførings- forpligtelse eller et (begrænset) konkurrencefor- bud. Disse andre selskaber omfatter andre bryg- gerier, traditionelle grossister og pubselskaber, der ikke selv brygger øl. De begrænsede oplys- ninger synes at vise, at den ølmængde, der falder ind under aftaler med mindstekøbsforpligtelse med bodsbetaling, er for nedadg(cid:229)ende i forhold til begyndelsen af 1990’erne, idet nyere aftaler er mere rabatorienterede med rabatter tilknyttet bestemte m(cid:229)l for mængde eller salg. Forpligelser til lagerføring (for den bestyrede del) og salgs- C. MARKEDET (14) Siden 1990, da Whitbreads 20-(cid:229)rige forpagt- ningsaftale blev indført, er der sket store ændrin- ger i strukturen og adfærden p(cid:229) det britiske øludskænkningsmarked. Det skyldes primært de ølleveringsbekendtgørelser (Beer Orders), der er udstedt p(cid:229) grundlag af rapporten fra de britiske konkurrencemyndigheder Monopolies and Mer- gers Commission (herefter benævnt MMC) om ølforsyningen, men ogs(cid:229) et fald i den samlede efterspørgsel, herunder især i salget af øl i pub- ber, forbrugernes øgede efterspørgsel efter pub- 31. 3. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 88/29 ber, der tilbyder et bredere udvalg af mad og drikkevarer, flere virksomheders ophør med bryggerivirksomhed samt omlægningen af rela- tionerne mellem bryggerierne og pub-detailkæ- derne p(cid:229) den ene side og forpagterne p(cid:229) den anden. ansl(cid:229)ede 60 000 britiske pubber. Whitbread m(cid:229) højst binde 4 311 pubber til sig. Efterspørgselsfaktorer MMC’s rapport fra 1989 og de efterfølgende ølleveringsbekendtgørelser (15) Som et resultat af MMC’s rapport fra 1989 om ølforsyningen blev der fremsat en række henstil- linger, som tog sigte p(cid:229) at slække p(cid:229) den tradi- tionelle binding (eksklusive købsforpligtelse og konkurrenceforbud) mellem bryggerier og pub- ber. De fleste MMC’s henstillinger blev imple- menteret, hovedsagelig gennem Supply of Beer (Tied Estate) Order 1989 og Supply of Beer (Loan Ties, Licensed Premies and Wholesale Prices) Order 1989 (herefter benævnt bekendt- gørelserne). Bekendgørelsen om Tied Estate p(cid:229)lagde de nationale bryggerier, dvs. bryggerier med over 2 000 pubber med udskænkningsbevil- ling, følgende ændringer: — ingen købsbinding for andre drikkevarer end øl og for øl med lavt alkoholindhold — ret til at købe e´n type øl eftergæret p(cid:229) fad (7) hos en anden leverandør end bryggeriet/bort- forpagteren (herefter benævnt gæsteøl) — begrænsning af købsbindingen til et bestemt antal pubber. Dette tvang bryggerierne til at sælge eller frigøre ca. 11 000 af de dengang (7) Den britiske regering udvidede anvendelsesomr(cid:229)det ved ogs(cid:229) at tillade e´n type øl eftergæret p(cid:229) flaske pr. 1. april 1998. Bavarian Lager Company — en virksomhed, som kla- gede til Kommissionen over, at bestemmelser om gæsteøl eftergæret p(cid:229) fad var i strid med traktatens artikel 30 — kommenterede denne fodnote i sine bemærkninger til meddelelsen. Virksomheden ønskede, at det i fodnoten skulle oplyses, at ændringen vedrørende øl eftergæret p(cid:229) flaske var et resultat af en procedure mod Det Forenede Kongerige for overtrædelse af artikel 30. Virksomheden ønskede desuden, at Kommissionen skulle offentliggøre et addendum til Whitbread-meddelelsen om ovennævnte og deri forlænge fristen for indgivelse af bemærkninger. (16) Øl kan sælges gennem salgssteder med udskænk- ningsbevilling, f. eks. pubber, hoteller og restau- ranter, eller gennem salgssteder uden udskænk- ningsbevilling, f. eks. supermarkeder og øludslag. Endvidere ansl(cid:229)s privatpersoners import, hoved- sagelig fra Calais, at have udgjort 5 % af det samlede ølforbrug i Det Forenede Kongerige i 1997. Den samlede mængde øl solgt i Det For- enede Kongerige faldt med ca. 4 % mellem 1989 og 1997, og mængden af øl solgt p(cid:229) udskænk- ningssteder faldt med ca. 20 % i samme periode. Udskænkningsstedernes andel af salget er s(cid:229)ledes faldet (fra 79,3 % i 1989 til omkring 68 % i 1997), men er med undtagelse af Irland fortsat den højeste i Fællesskabet. (17) Det faldende ølsalg inden for udskænkningssek- toren er blevet opvejet af: a) en reel stigning i udskænkningsstedernes ølpriser p(cid:229) 21 % mellem 1989 og 1996, hvoraf afgiftsstigningerne kun tegner sig for en ubetydelig del, og b) en stigning i andelen af salg af andre varer end øl i pubber til 37 % af den samlede omsætning i 1996, hovedsagelig som følge af stigningen i cateringsalget. (18) Forbruget af fadøl tegnede sig i 1996 for 63 % af det samlede forbrug. Dette er — med und- tagelse af Irland — det højeste tal i EF. Til sam- menligning l(cid:229) tallet for Belgien, som har det tredjestørste forbrug af fadøl i EF, p(cid:229) 39 %. De britiske pubber tilbyder desuden et større udvalg af fadøl end andre steder i EF, idet gennemsnittet ligger p(cid:229) 6,5 mærker pr. pub. Udbudsfaktorer Brygning (19) Den vigtigste ændring siden 1989 best(cid:229)r i, at byggerisektoren er blevet mere koncentreret. Den større koncentration skyldes virksomheder, der forlader bryggerisektoren og sælger deres bryggeriaktiviteter til eksisterende konkurrenter. L 88/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 3. 1999 I 1996 sad de resterende fire nationale bryggeri- er, Scottish & Newcastle, Bass, Carlsberg Tetley Brewing (herefter benævnt CTB) og Whitbread p(cid:229) 78 % af det britiske ølmarked. Herfindahl- (herefter benævnt HHI), Hirschmann-indekset der angiver markedskoncentrationsgraden, udvi- ste for det britiske marked en stigning fra 1 350 i 1991 til 1 678 i 1996 p(cid:229) grundlag af de natio- nale bryggeriers markedsandele (8). Med et HHI p(cid:229) mellem 1 000 og 1 800 beskrives markedet som »moderat koncentreret«. Nogle regionale bryggerier (9) forlod markedet mellem 1989 og 1996, hvorved antallet af regionale bryggerier faldt fra 11 til 8. Detailsalg (22) I Det Forenede Kongerige forudsætter detailsalg af øl og andre alkoholholdige drikkevarer til for- brug p(cid:229) stedet en bevilling udstedt p(cid:229) det lokale domhus. Der gælder i øjeblikket tre særskilte klasser af bevillinger (10): Engroshandel (20) Et af resultaterne af bekendtgørelserne var, at de solgte en del af deres nationale bryggerier bundne pubber. Meningen var, at det skulle øge den frie handel og lade tradionelle grossister spille en større rolle. I 1995-1996 tegnede de uafhængige grossister sig imidlertid kun for ca. 6 % af leverancerne i forhold til 5 % i 1985. De nationale bryggerier dominerer stadig engrossek- toren, med en andel af leverancerne svarende til deres andel af produktionen. Regionale brygge- rier har heller ikke behov for traditionelle gros- sisters tjenester, hvilket sammen med det gene- relle fald i ølsalget og den nationale bryggeri- grossisters øgede effektivitet har til, at væksten i den traditionelle engrossektor har været marginal. ført — Ubegrænset udskænkningsbevilling (full on- licence): Kunden kan købe alkoholholdige drikkevarer uden at bo p(cid:229) stedet eller indtage et m(cid:229)ltid. Der findes ca. 83 100 salgssteder med udskænkningsbevilling, hvoraf ca. 57 000 (11) er pubber. Resten omfatter bl. a. hoteller og vinbarer. ubegrænset — Begrænset udskænkningsbevilling (restricted on-licence): Kunden kan kun købe drikkeva- rer, hvis han enten bor p(cid:229) stedet eller ind- tager et m(cid:229)ltid. Omfatter ca. 32 300 private hoteller og restauranter. — Udskænkningsbevilling til clubs: Kunden skal være medlem for at kunne købe drikkevarer. Omfatter ca. 31 500 salgssteder, som hoved- sagelig ejes i fællesskab af medlemmerne. (21) De pubber, der blev solgt af de nationale brygge- rier, blev hovedsagelig købt af detail-pubkæder eller af regionale bryggerier. Som helhed har pubkæderne enten egen engrosvirksomhed eller ogs(cid:229) forsynes de direkte af bryggerierne. (8) Kommissionen har ingen præcise oplysninger om de andre britiske bryggeriers markedsandele. Den skønner imidlertid, at HHI for alle bryggerier ikke vil n(cid:229) op p(cid:229) 1 800, som er den nedre grænse for et »stærkt koncentre- ret« marked. (9) Defineres i MMC-rapporten som bryggerier, der primært, men ikke udelukkende, driver virksomhed i et enkelt omr(cid:229)de af Det Forenede Kongerige. Antallet af regionale bryggerier i 1996 fastlægges ved at bruge det antal pub- ber, som det mindste regionale bryggeri i MMC-rappor- ten ejer, samt dette bryggeris produktionsmængde som m(cid:229)lestok. (23) Ved at gennemtvinge ændringer i ejerforholdene til pubber har bekendtgørelserne ligeledes haft en indvirkning p(cid:229) andelen af øl solgt gennem de forskellige detailkanaler: a) bryggeriernes bort- forpagtede pubber, b) bryggeriernes bestyrede pubber, c) pubselskabers bortforpagtede pubber (de i sagen omtalte pubselskaber driver ikke bryggerivirksomhed), d) pubselskabers bestyrede pubber, e) l(cid:229)nbundne pubber samt f) ubundne eller frie pubber. Dette fremg(cid:229)r af nedenst(cid:229)ende (volumen). Tallene fra oversigt over ølsalget 1985 stammer fra MMC-rapporten og kan anses for at være repræsentative for (cid:229)rene 1985-1989; 1997-dataene stammer fra Brewers and Licensed Retailers Association (BLRA), omfattende skøn for ikke-medlemmer. (10) Bevillingssystemet er lidt anderledes i Skotland. (11) I andre udgivelser vurderes antallet af pubber til 61 000. 31. 3. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 88/31 Tabel 2 Forbrug af øl p(cid:229) britiske udskænkningssteder 1985 1997 (a) 30,8 10,0 (b) 24,2 17,2 (c) 0,0 11,4 (d) 0,0 8,3 (e) 22,0 18,1 (%) (f) 23,0 35,0 (24) De 10 % for salg via bryggeriernes bortforpag- tede pubber forpagternes i 1997 omfatter bundne køb og den p(cid:229) fad eftergærede øl, som de nationale bryggeriers forpagtere køber med rabat af deres bortforpagterbryggeri (12). Tallet omfatter ikke nationale bryggeriers forpagteres køb af gæsteøl fra en anden leverandør. (25) De 18,1 % for l(cid:229)nbundne pubber i 1997 omfat- ter den samlede mængde øl, som en l(cid:229)nbundet pubvært køber hos den leverandør, som pubben er bundet til via l(cid:229)net. Denne mængde øl kan overstige de bundne mængder, der er fastsat i l(cid:229)neaftalen. Det vides imidlertid ikke, hvilken del af de 18,1 % der repræsenterer indkøb ud over den l(cid:229)nbundne mængde. De 18,1 % omfat- ter ikke det frie indkøb, en l(cid:229)nbundet pub fore- tager hos andre leverandører. (26) Selvom ovennævnte tabel giver en ide´ om afsæt- ningsmængden i pubber opdelt efter salgssteder- nes ejerskabsforhold, tegner, hvis salget opdeles efter salgssteder med ubegrænset eller begrænset udskænkningsbevilling, de ca. 57 000 pubber sig for 70 %, clubs for 20 % og restauranter, hotel- ler, vinbarer etc. for 10 % (1995-tal). (27) Bekendtgørelserne gjorde ligeledes l(cid:229)nbindings- aftalerne mindre restriktiv, idet forpagterne fik mulighed for at opsige aftalerne n(cid:229)r som helst med tre m(cid:229)neders varsel. Med bekendtgørelserne indførtes ogs(cid:229) gæsteølrettigheden for værter med l(cid:229)n fra de nationale bryggerier. Ifølge BLRA’s oplysninger (som er baseret p(cid:229) en konkret undersøgelse fra 1996) er den normale l(cid:229)nepe- riode fem eller ti (cid:229)r, og den reelle gennemsnitlige løbetid fire (cid:229)r. 31 bryggerier havde omkring 37 000 løbende l(cid:229)n ved afslutningen af undersø- gelsesperioden (næsten 35 000 ved dens start), løbet af (cid:229)ret blev indg(cid:229)et næsten mens der i 8 000 nye l(cid:229)neaftaler og tilbagebetalt over 5 000 l(cid:229)n. Værdien af de i perioden tilbagebetalte l(cid:229)n oversteg værdien af de nye l(cid:229)n (til eksisterende eller nye kunder). Ca. 2 % af det samlede til- godehavende blev afskrævet som uerholdelige fordringer. L(cid:229)nenes gennemsnitlige størrelse er 30 000 GBP. Der er tilsyneladende tale om to typer l(cid:229)n, nemlig relativt sm(cid:229) l(cid:229)n (p(cid:229) knapt 5 000 GPB ved periodens start, men p(cid:229) blot under 2 000 GBP i gennemsnit ved afslutningen af undersøgelsen), som ofte stilles til r(cid:229)dighed for sm(cid:229) uafhængige pubber og (cid:229)benbart er meget volatile, og meget større l(cid:229)n til salgssteder med stor omsætning som f. eks. clubs (p(cid:229) gen- nemsnitligt 60 000 GBP), som normalt ikke er forbundet med en eksklusiv købsforpligtelse. Købsforpligtelserne refererer dog normalt til en bestemt mængde øl. BLRA har ikke foretaget skøn over, hvordan l(cid:229)nemængden fordeler sig p(cid:229) sm(cid:229) og store l(cid:229)n, hvor stort et antal (store) l(cid:229)n uden eksklusiv købsforpligtelse der er ydet, hvor stor en andel af den samlede [procentvise] udskænkningsmængde l(cid:229)n uden eksklusiv købs- forpligtelse procentuelt tegner sig for, eller hvor stor en andel af de relevante salgssteders samlede salg den ved l(cid:229)neaftale fastsatte ølmængde teg- ner sig for. Der er heller ikke forelagt oplysnin- ger om, hvor stor en andel af l(cid:229)nene, der tilbage- betales med l(cid:229)n (med købsforpligtelse) optaget hos et andet bryggeri. Ølsalget via l(cid:229)nbindinger i de seneste par (cid:229)r, og i perioden er faldet 1994-1997 har værdien af tilbagebetalte l(cid:229)n oversteget værdien af nyoptagede. Konkurrence mellem bryggerier (12) Dette kaldes ogs(cid:229) somme tider en gæsteøl, selv om den juridiske definition af en gæsteøl refererer til køb af en p(cid:229) fad eftergæret øl (se betragtning 15). fra en anden leverandør (28) I engrosleddet har de største bryggerier et vist garanteret salg gennem deres bortforpagtede og bestyrede pubber. Bryggerierne m(cid:229) konkurrere L 88/32 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 3. 1999 om at forsyne resten af markedet gennem indivi- duelle aftaler med frie pubber (med eller uden l(cid:229)nbinding) og leveringsaftaler med pubkæder og andre bryggerier (med eller uden binding som f. eks. mindstekøbsforpligtelser, konkurrencefor- bud eller lager-føringsforpligtelser). Konkurren- ceparametrene er primært pris og mærke, selv om bryggerierne ogs(cid:229) forsøger at sikre sig salg ved at tilbyde andre fordele s(cid:229)som støtte til reklame. brygges i Det Forenede Kongerige og sælges som en del af de nationale bryggeriers sortiment af mærker. Disse udenlandske pilsnerøl er ofte ble- vet markedsført som »premium brands« (luksus- øl) og med en betydelig reklameindsats. Whit- bread har indg(cid:229)et s(cid:229)danne licensaftaler med Interbrew (Stella Artois), Heineken (pilsnere og export Heineken) og for Murphy’s Irish Stout. Markedsadgang i bryggerileddet (29) De vigtigste hindringer for adgang til markedet i dette led er behovet for at sikre sig salgssteder og f(cid:229) adgang til et distributionssystem. En ny virksomhed p(cid:229) markedet skal sørge for at f(cid:229) leverancer til frie pubber, pubkæder eller brygge- riernes pubber, s(cid:229) disse indfører produktet i deres sortiment eller (i tilfælde af et nationalt bryggeri) som gæsteøl. Hvis konkurrenterne har kendte mærker, kan det være en yderligere hin- dring for adgangen eller for eksisterende brygge- riers udvidelsesmuligheder. Dette er endnu mere udpræget med hensyn til pilsnerøl, hvor mar- kedsføringen normalt sker p(cid:229) nationalt plan, og hvor stordriftsfordele ved reklamering kan gøre det mindre rentabelt at g(cid:229) ind p(cid:229) markedet i mindre m(cid:229)lestok. Vanskelighederne ved at komme ind p(cid:229) markedet i mindre m(cid:229)lestok kan vokse yderligere som følge af, at reklameindsat- sen for de nationale pilsnermærker er steget mar- kant de senere (cid:229)r, ogs(cid:229) for enkeltst(cid:229)ende mær- ker. (hvis de (30) Bryggeriernes behov for at sikre sig salgssteder er reduceret siden gennemførelsen af bekendt- gørelserne, da den andel af markedet, der er omfattet af bindinger, er blevet mindre, og da pubkæder er bundne — se ikke betragtning 28) har etableret sig p(cid:229) markedet. Det er lettere for en nytilkommen at indg(cid:229) leve- ringsaftaler med en kæde frem for med individu- elle pubber. Det er relativt let at opbygge et dis- tributionssystem, der begrænser sig til engros- leverancer til andre bryggerier og/eller grossister, men det er noget vanskeligere at n(cid:229) ud til de enkelte detailudsalg. (31) De fleste udenlandske producenter af øl (hoved- sagelig pilsner) har valgt at g(cid:229) ind p(cid:229) det britiske marked ved at indg(cid:229) eksklusive licensaftaler med eksisterende nationale bryggerier, hvorved øllet Markedsadgang i detailleddet (32) Pubberne konkurrerer kun med andre pubber i deres lokalomr(cid:229)de. Hvert omr(cid:229)de har stort set en lokal pris for en bestemt pakke, der omfatter pubbens samlede tilbud (faciliteter, atmosfære) og ikke blot ølprisen. (33) Etableringsskrankerne p(cid:229) detailmarkedet ligger forholdsvist lavt. Den eneste af en vis betydning er bevillingslovene, som kan forhindre, at der (cid:229)bnes nye pubber, medmindre der er behov for dem. Disse love h(cid:229)ndhæves ikke strengt overalt i Det Forenede Kongerige, men hvor det sker, kan det være vanskeligt at komme ind p(cid:229) lokalomr(cid:229)- det. I nogle omr(cid:229)der af Det Forenede Kongerige afsl(cid:229)s bevillingerne nu primært ud fra hensynet til den offentlige orden. Et af pubselskaberne har imidlertid haft held til at (cid:229)bne over 100 pub- ber i nybebyggede omr(cid:229)der i de seneste (cid:229)r. Ændringer i aftaleforholdet mellem pubforpagtere og deres bortforpagtere (34) Tidligere blev pubber bortforpagtet gennem tra- ditionelle pubforpagtningsaftaler med kort løbe- tid. Bryggerierne beholdt ansvaret for bygningen og dens faste inventar, og forpagterne havde ansvaret for at sælge øl leveret af bortforpagte- ren samt andre drikkevarer og mad. Efter MMC-rapporten blev pubforpagterne i England og Wales underlagt huslejeloven Landlord and Tenant Act 1954 og fik dermed forbedret deres beskyttelse som lejere (13). De første længere (13) Undtagen i nogle særligt begrundede tilfælde — f. eks. hvis pubejeren ønsker selv at bestyre pubben, i hvilket tilfælde han skal betale forpagteren en ved lov fastsat erstatning — kan parterne frit forhandle sig frem til en ny aftale. Hvis der ikke foreligger en ny aftale, vil de bri- tiske domstole forny aftalen p(cid:229) samme betingelser som den gamle, dog s(cid:229)ledes at forpagtningsafgiften og afta- lens løbetid, som ikke m(cid:229) overstige 14 (cid:229)r, ændres. 31. 3. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 88/33 reparations- og vedligeholdelsesforpagtningsafta- ler, som gav forpagterne en vis lejerbeskyttelse og mulighed for at overdrage forpagtningsafta- len, s(cid:229) dog dagen lys længe før MMC’s henstil- ling. D. AFTALERNE (35) Forpagtningsaftalerne indg(cid:229)s mellem Whitbread og forpagterne. Derved stiller Whitbread en pub med udskænkningsbevilling og fast inventar til r(cid:229)dighed for en forpagter, som skal drive pub- ben. Som modydelse betaler forpagteren forpagt- ningsafgift til Whitbread og erklærer sig indfor- st(cid:229)et med at købe de øl, der er specificeret i for- pagtningsaftalen, hos Whitbread eller dennes repræsentant og ikke hos nogen anden leveran- dør. (36) Ved forpagtningsaftalens udløb skal forpagteren sælge alt fast inventar, møbler, effekter og lager- beholdninger til Whitbread eller den nye forpag- ter. (37) Forpagteren m(cid:229) ikke uden Whitbreads samtykke ophænge andre skilte end dem, der allerede fore- findes p(cid:229) stedet. Forpagteren m(cid:229) dog reklamere for varer, der ikke leveres af Whitbread eller dennes repræsentant, i et omfang, der svarer til disse varers andel af pubbers samlede omsæt- ning. (38) Forpagteren m(cid:229) ikke anbringe spilleautomater i pubben uden Whitbreads samtykke. I forbin- delse med 20-(cid:229)rige forpagtningsaftaler vil Whit- bread dog ikke nægte at give samtykke uden rimelig grund. Whitbread samtykker ifølge eget udsagn uden videre, hvis spilleautomatleveran- døren vælges fra en godkendt liste, og hvis en leverandør, der ønskes optaget p(cid:229) listen, opfyl- der nogle objektive kvalitative kriterier med hen- syn til f. eks. servicestandard og økonomisk soli- ditet. de første tre (cid:229)r af forpagtningsaftalens løbetid, og hvis forpagteren derefter ønsker at overdrage forpagtningsaftalen, skal den — hvis Whitbread kræver det — overdrages til Whitbreads kandi- dat p(cid:229) markedsvilk(cid:229)r, og den m(cid:229) ikke overdra- ges til et bryggeri (i retræteforpagtningsaftalen er overdragelse forbudt, undtagen n(cid:229)r det med Whitbreads samtykke sker til forpagterens efter- ladte ægtefælle; i den fem(cid:229)rige forpagtnings- aftale er overdragelse forbudt). Der har fundet henved 640 overdragelser sted i de fire et halvt (cid:229)r fra marts 1994 til august 1998, og i mange tilfælde har forpagterne f(cid:229)et en bonus ved over- dragelsen. Whitbread blev informeret om den bonus, der blev opn(cid:229)et, ved 56 af 91 overdragel- ser i seksm(cid:229)neders perioden frem til august 1998 (forpagteren er ikke forpligtet til at informere Whitbread om bonussen). Den gennemsnitlige bonus for disse 56 salgssteder var 59 000 GBP. Den første 20-(cid:229)rige forpagtningsaftale tr(cid:229)dte i kraft den 1. januar 1990. (40) Den fem(cid:229)rige forpagtningsaftale anvendes under omstændigheder, hvor den 20-(cid:229)rige anses for f. eks. de lokale øko- uhensigtsmæssig, hvis nomiske til istandsættelse af ejendommen er alt for høje, eller hvis ejendommen p(cid:229)tænkes renoveret inden for de næste tre (cid:229)r. Den første fem(cid:229)rige forpagt- ningsaftale tr(cid:229)dte i kraft den 1. september 1991. forhold er ustabile, udgifterne (41) Retrætforpagtningsaftalen blev anvendt, da de eksisterende forpagtere med (cid:229)rlige aftaler kon- verterede til 20-(cid:229)rige forpagtningsaftaler i (cid:229)rene 1990-1992. En række forpagtere ønskede at trække sig tilbage i løbet af de kommende fem (cid:229)r, men ønskede at bevare sikkerheden i jobbet frem til det tidspunkt, hvor de trak sig tilbage. Den første retræteforpagtningsaftale tr(cid:229)dte i kraft den 22. maj 1992. Ølbindingen (39) Forskellene mellem den 20-(cid:229)rige forpagtnings- aftale og de to andre standardforpagtningsaftaler ligger i, at i forbindelse med den 20-(cid:229)rige for- pagtningsaftale i) skal forpagteren vedligeholde ejendommen og det faste inventar (under de to andre forpagtningsaftaler er forpagteren ikke ansvarlig for reparationer af bygningen eller den udvendige udsmykning), ii) m(cid:229) forpagteren ikke foretage ændringer uden Whitbreads samtykke (i tilfælde af retræteforpagtningsaftaler er ændrin- ger forbudt, dog med den undtagelse at ikke- bygningsmæssige ændringer i interiøret kan fore- tages med Whitbreads samtykke; i den fem(cid:229)rige forpagtningsaftale er ændringer forbudt), iii) m(cid:229) forpagteren ikke overdrage den forpagtede pub i (42) Forpagteren accepterer at købe alle nærmere specificerede ølsorter hos Whitbread eller dennes repræsentant med undtagelse af et enkelt mærke fadøl og pr. 1. april 1998 ogs(cid:229) en øl færdiggæret p(cid:229) flaske (gæsteøl). De specificerede ølsorter er øl af den sort, der er anført i tillægget til for- pagtningsaftalen, som indeholder salgsbetingel- serne. Disse sorter er light, pale eller bitter ale (i Skotland kendt under betegnelsen 70/-, heavy special eller Scotch ale), export eller premium ale (i Skotland ogs(cid:229) kendt under betegnelsen 80/- ale), mild ale (i Skotland kendt under beteg- nelsen 60/- light eller pale ale, brown ale, strong ale (herunder barley wine), bitter stout eller por- ter, sweet stout, lager, export eller premium lager L 88/34 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 3. 1999 (ogs(cid:229) kendt under betegnelsen »malt lager« eller »malt liquor«), strong lager, »diet pils« (eller premium low carbohydrate beer) og low carbo- hydrate (eller »lite«) beer. Disse sorter repræsen- teres af de ølmærker eller -betegnelser, der er anført i Whitbreads aktuelle prisliste. (43) Forpagteren m(cid:229) sælge enhver anden sort øl ud over de specificerede sorter, hvis den er pakket i flasker, d(cid:229)ser eller sm(cid:229) beholdere, eller hvis den er i aftappet form, og salget af denne øl i aftap- pet form er sædvanlig eller nødvendig for at dække en tilstrækkelig efterspørgsel fra forpagte- rens kunder. (44) Nogle f(cid:229) af de interesserede parter har kommen- teret dette spørgsm(cid:229)l og anført, at definitionerne af de specificerede ølsorter stort set dækker alle de ølsorter, der sælges i Det Forenede Kongerige. Dette benægtes ikke. En af klagerne har anført, at de 12 specificerede ølsorter er for generelt beskrevet og s(cid:229)ledes ikke »i henseende til deres sammensætning, udseende eller smag tydeligt adskiller sig fra hinanden«, hvilket er det krite- rium, som forordningen anfører ved definitionen af forskellige sorter øl (14). Klageren beklagede, at der ved specifikationen af de 12 sorter ikke henvises til forskellen mellem »cask conditioned beer« (øl eftergæret p(cid:229) fad) og »keg bier« (der ikke er eftergæret p(cid:229) fad). Kommissionen erken- der, at smagsbevidste øldrikkere kan smage for- skel p(cid:229) de to versioner af samme mærke, men mener ikke, at dette nødvendigvis m(cid:229) betyde, at der ved specifikationen af ølsorter skal tages hensyn til denne forskel. Definitionen af ølsorter m(cid:229) overlades til eksperter (15). Da specificeringen af de 12 ølsorter oprindeligt blev aftalt mellem bryggeriernes og værternes brancheforeninger i Det Forenede Kongerige, som er eksperter i øl, udgør denne definition efter Kommissionens opfattelse en rimelig og praktisk anvendelig defi- nition af ølsorter i Det Forenede Kongerige. (45) En af de interesserede parter anførte, at et mærke kan blive en succes blandt en forpagters kunder p(cid:229) meget lokalt plan, mens markeds- forordning (14) Artikel 7, stk. 2. (15) Se ogs(cid:229) Kommissionens meddelelse vedrørende Kommis- sionens (EØF) nr. 1984/83 af 22. juni 1983 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, p(cid:229) kategorier af henholdsvis enefor- handlingsaftaler og (herefter eksklusive købsaftaler benævnt forordningsmeddelelsen), EFT C 101 af 13. 4. 1984, s. 2. (EØF) nr. 1983/83 og træffes af føringsbeslutningerne et nationalt bryggeri p(cid:229) nationalt plan. Hvis salget i s(cid:229) fald er generelt urentabelt, indstilles salget af mærket til potentiel skade for en enkelt værts kunde- grundlag. Som dokumentation herfor blev den henvist til et mærke, som Whitbread indstillede produktionen af i 1980. I de samme bemærknin- ger blev det ogs(cid:229) anført, at Hoegaarden White Beer, som det belgiske bryggeri Interbrew har givet Whitbread licens p(cid:229), og som st(cid:229)r opført som lager i Whitbreads prisliste, er af en anden sort end dem, der er specificeret i forpagtnings- aftalen, og derfor ikke bør være bundet. Hvis en forpagter mener, at Hoegaarden White Beer — som en 20-30 WPP-forpagtere p(cid:229) nuværende tidspunkt køber hos Whitbread — er en anden sort end dem, der anføres i aftalen, kan den pro- cedure, der fastsættes i forpagtningsaftalen for ikke specificeret øl, gøres gældende. (46) En anden forpagter anførte, at han kunne risi- kere at skulle købe ukendte produkter, hvis hans bundne pub blev solgt videre. Forpagtningsafgift (47) Forpagtningsafgiften betales kvartalsvis forud, og forpagteren skal tilbagebetale de præmier, bortforpagteren har betalt for forsikring af ejen- dommen mod i) brandskade, herunder tre (cid:229)rs markedsbestemt forpagtningsafgift af ejendom- men og udgifter til syns- og skønsmænd, og ii) tab af bevillingen. (48) Adskillige forpagtere har i deres bemærkninger anført, at de forsikringspræmier, de skal betale Whitbread, ligger over markedets almindelige præmier for en tilsvarende dækning, og at de ikke har ret til at se aftalen. Whitbread har anført, at ejendomsforsikringens dækning er beskrevet i en vejledning, som er udleveret til alle forpagtere, og at policen ikke indeholder noget specifikt forsikringsbeløb eller -loft pr. ejendom. Desuden indeholder deres police i for pubber modsætning til ikke forbehold, der kunne gøre krav ugyldige. Ydermere tager Whitbread sig af kravsbehand- lingen, herunder forhandlingerne med taksatorer, og hvis istandsættelsen gør bygningen »bedre« forsikringspakker 31. 3. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 88/35 end den tidligere var, vælter Whitbread ikke omkostningerne over p(cid:229) forpagteren, selv ikke hvis de med arbejdet forbundne omkostninger ikke dækkes helt af forsikringen. I øvrigt anføres det, at forsikringspræmien opkræves kvartalsvis bagud uden ekstraopkrævning. terne vil ønske at kompensere for den øgede usikkerhed ved forpagtningsindtægterne. (49) Desuden dækker Whitbreads forsikring koncer- nens samlede risikoportefølje, dvs. bygninger, motorkøretøjer, ansvar osv. Da hele risikoporte- føljen sendes i udbud p(cid:229) forsikringsmarkedet, er policen og den samlede præmie ifølge selskabet følsomme s(cid:229)ledes ikke kan oplyses over for forpagterne. forretningsoplysninger, der (50) Whitbread kan kræve, at forpagtningsafgiften skal genforhandles efter hvert tredje (cid:229)r, dagen før forpagtningsaftalens udløb, n(cid:229)r Whitbread ikke længere kan h(cid:229)ndhæve bindingen, eller n(cid:229)r Whitbread reducerer købsforpligtelsens omfang. Den ændrede forpagtningsafgift er det højeste beløb af den eksisterende forpagtningsafgift eller markedsforpagtningsværdien for ejendommen p(cid:229) den relevante dato for forhøjelsen. Markedsfor- pagtningsværdien defineres som enten det beløb, parterne enes om at anse for den gældende mar- kedsforpagtningsværdi, eller det beløb, der fast- sættes af en voldgiftsmand. (51) Flere interesserede parter henviser til, at en s(cid:229)dan justering, der udelukkende sker i opadg(cid:229)- ende retning, har negative virkninger, især n(cid:229)r omsætningen i de enkelte pubber falder af lokale (cid:229)rsager eller som følge af en generel recession i landet som s(cid:229)dan. (52) Dette spørgsm(cid:229)l behandles i OFT-rapporten. OFT har drøftet denne praksis med miljømini- steriet, der i 1995 netop gennemførte en større undersøgelse af forpagtningsaftaler for erhvervs- synes at være lokaler. Opjusteringsprincippet almindeligt anvendt i forbindelse med mange forskellige typer erhvervsejendomme og er s(cid:229)le- des ikke noget særegent for forpagtningsaftaler for pubber. Opjusteringsprincippet kan siges at fremme investeringer i fast ejendom, da det gør lejeindtægterne mere forudsigelige. Ifølge skøn ville rentenivauet uden anvendelse af opjuste- ringsprincippet endda kunne være højere ved idet bortforpag- forpagtningsaftalens indg(cid:229)else, Rabatter og kompenserende fordele (53) Eftersom enkeltpersoner, som ikke er bundet til at købe øl hos et bestemt selskab, i Det For- enede Kongerige kan opn(cid:229) rabatter p(cid:229) deres ølkøb, som bundne forpagtere ikke kan f(cid:229), har Kommissionen vurderet i) nettoprisforskellen mellem den pris, den ubundne vært betaler for øl hos Whitbread, og den, Whitbread’s bundne forpagtere betaler, samt ii) værdien af fordele, som Whitbread giver sine forpagtere, og som ubundne værter ikke har umiddelbar adgang til, eller som ligger ud over Whitbreads kontraktu- elle forpligtelser over for sine forpagtere (heref- ter benævnt kompenserende fordele). Udgangs- punktet for denne vurdering var rapporten fra den britiske forbrugerombudsmandsinstitution (OFT) suppleret med yderligere undersøgelser foretaget af Kommissionen. (54) Prisforskellen er forskellen mellem de gennem- snitlige rabatter i GBP/tønde, som Whitbread yder de ubundne kunder, p(cid:229) et typisk produkt- mix, og de rabatter, der ydes WPP-forpagtere, og som omfatter de faktiske rabatter p(cid:229) fadøl og værdien af de lavere WPP-listepriser sammen- holdt med Whitbread-prislisten. (55) De fleste interesserede parter har oplyst, at de er bekendt med, at Whitbread yder de ubundne værter højere rabatter end dem, der er anført i tabel 3 i betragtning 93, og nogle har desuden tilsendt Kommissionen kopier af Whitbreads til- bud til s(cid:229)danne kunder. Det bestrides ikke, at der i nogle tilfælde ydes større rabatter, da tabel 3 er baseret p(cid:229) et gennemsnit for alle Whitbreads ubundne kunder. Det fremg(cid:229)r desu- den af betragtning 54, at tallene i tabel 3 frem- kommer som et resultat af den gennemsnitlige rabat til ubundne kunder minus rabatter til WPP-forpagtere. (56) I en bemærkning sættes der spørgsm(cid:229)lstegn ved antallet af Whitbreads kunder blandt ubundne værter og dermed ved troværdigheden af prisfor- skellens beregningsgrundlag. Det kan i den for- bindelse oplyses, at mere end […] kunder i (cid:229)rene L 88/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 3. 1999 1995/96 og 1996/97 købte over […] tønder. Samtidig l(cid:229) rabatterne til ubundne værter, der aftog en mængde tønder svarende til den, som den gennemsnitlige WPP-forpagter købte, meget tæt p(cid:229) det samlede gennemsnit, der i tabellen anvendes (cid:229)ret 1996/97 (16). sammenligningen for i efter (57) En vigtig kompenserende fordel er det s(cid:229)kaldte fremkommer ved en forpagtningstilskud, der sammenligning af forpagtningsafgiften for et bundet udsalgssted og de tilsvarende ejendoms- relaterede udgifter, en ubunden vært har. For- pagtningstilskuddet kan beregnes flere metoder. I OFT-rapporten anføres tre primære sammenligningsmetoder. Ved den første metode vurderes ejendomsværdien af en gennemsnitspub og nettoresultatet, hvorefter de afdrag p(cid:229) real- kreditl(cid:229)n, der ville opst(cid:229), sammenlignes med den forpagtningsafgift, et bryggeri ville kræve. Ved den anden metode sammenlignes bryggeriets for- retning af den anvendte kapital ved udlejning med skøn over en normal forrentning af kapital. Ved den tredje metode sammenlignes forholdet mellem forpagningsafgift og omsætning i den bundne pub med det skønnede forhold mellem forpagtningsafgift og omsætning i ubundne pub- ber. Sidstnævnte metode anvendes i OFT-rappor- ten, idet de fleste af de oplysninger, der forel(cid:229), indgik i denne metode. Kommissionen har anvendt samme metode, idet Kommissionen s(cid:229) kunne bygge videre p(cid:229) OFT’s arbejde, hvilket klart forenkler arbejdsproceduren. (58) I praksis beregnes forpagtningstilskuddet ved at fratrække a) den faktiske forpagtningsindtægt fra den bundne pub fra b) 15 % af den bundne pubs omsætning (forpagtningsafgiften for et ubundet udsalgssted antages at være 15 % af omsætningen). For at n(cid:229) frem til forpagtningstil- skuddet pr. tønde divideres det samlede forpagt- ningstilskud med det samlede antal tønder, der er solgt til pubben. Beregningen af forpagtnings- tilskuddet som vist i tabel 3 er baseret p(cid:229) føl- gende antagelser: — skønnet over den samlede omsætning for bundne pubber er beregnet p(cid:229) grundlag af en betalt forpagtningsafgift svarende til 12,72 % af omsætningen. Tallet 12,72 % stammer fra interne Whitbread-dokumenter, som hoved- sagelig anvendes i forbindelse med fastsæt- telse af forpagtningsafgiften eller genfor- handling af forpagtningsafgiften, omfattende (16) Disse oplysninger foreligger ikke s(cid:229) detaljerede for de forudg(cid:229)ende (cid:229)r. en gruppe p(cid:229) 30 pubber udvalgt af Kommis- sionen. Whitbread har meddelt Kommissio- nen, at det gennemsnitlige forhold mellem forpagtningsafgift og omsætning for alle WPP-ejendomme er 12,19 %. — for 1990/91 og 1991/92 omfatter de oplys- ninger om forpagtningsindtægter og antal leverede tønder, der er indsendt af Whitbre- ad, for det samlede antal pubber bortforpag- tet af Whitbread — for 1992/93 frem til 1996/97 omfatter de oplysninger om forpagtningsindtægter og leverede tønder, der er indsendt af antal Whitbread, for de pubber, der er bortforpag- tet i henhold til anmeldte aftaler. Kommissio- nen har suppleret oplysningerne med egne skøn baseret p(cid:229) disse oplysninger. (59) Flere forpagtere har anført, at deres forpagt- ningsafgift er højere end 15 % af deres omsæt- ning eller det gennemsnit p(cid:229) 12,72 %, som Kom- missionen har beregnet. Det fremgik af et min- dre antal forpagteres bemærkninger, at forholdet mellem deres forpagtningsafgift og omsætning l(cid:229) under 12,72 %. Ingen af disse forpagtere har imidlertid bestridt den metode, Kommissionen har anvendt til beregning af det gennemsnitlige forhold mellem forpagtningsafgift og omsætning som gældende beskrevet ovenfor. for bundne WPP-forpagtere fuld med vedligeholdelse (60) En brancheorganisation anførte i sine bemærk- ninger, at Royal Institute of Chartered Surve- yors, den førende britiske specialist i erhvervs- ejendomme, anbefaler, at lejen for et erhvervs- lejem(cid:229)l og forsikringsdækning sættes til mellem 10 % og 15 % af ejendomsværdien. Ifølge en Whitbread- forpagter er det almindeligt kendt, at den omkostningsdækkende forpagtningsafgift for en gennemsnitlig pub ligger p(cid:229) mellem 8,5 % og 12,5 % af omsætningen. Ifølge en af de revisorer, der reagerede p(cid:229) meddelelsen, fastlægges for- pagtningsafgiften i praksis p(cid:229) grundlag af 50 % af nettooverskuddet, dvs. nettofortjenesten. Det anføres derfor, at antagelsen af, at forpagtnings- afgiften egentlig er baseret p(cid:229) en procentuel ikke er korrekt, og at andel af omsætningen, for antagelsen udbundne pubber er baseret p(cid:229) 15 % af omsæt- ningen, dermed heller ikke er korrekt. Han mener, at Whitbreads forpagtere stilles finansielt d(cid:229)rligere som følge af den samlede forpagtnings- forpagtningsafgiften af, at 31. 3. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 88/37 afgift, som Whitbread opkræver i form af den egentlige forpagtningsafgift og de »ekstra- omkostninger«, forpagterne har, fordi de ikke f(cid:229)r rabat (»wet rent«). (61) Kommissionen bestrider ikke, at (gen)forhand- lingerne mellem selskabet og (potentielle) for- pagtere om den effektive forpagtningsafgift fin- der sted p(cid:229) grundlag af en intern resultatopgø- relse, der omfatter det afkast, en kompetent forpagter kan opn(cid:229), det markedsomr(cid:229)de, hvor forpagteren driver virksomhed, produktmixet, de fastsatte købsbetingelser, pubbens størrelse og tilstand, og forretningens omfang (f. eks. antallet af barer). Alt dette forklarer Whitbread forpag- teren inden forpagtningsforhandlingerne p(cid:229)be- gyndes, ligesom forholdene nu beskrives nær- mere i den adfærdskodeks, som for nylig er ble- vet udarbejdet. (62) Den forpagtningsafgift, parterne forhandler sig frem til, fastlægges ikke automatisk pa grundlag af 50 % af nettooverskuddet. Som følge af den frie konkurrence p(cid:229) markedet forhandler par- terne sig typisk frem til en forpagtningsafgift p(cid:229) mellem 40 % og 60 % af nettooverskuddet. (63) Form(cid:229)let med denne vurdering er imidlertid ikke at beskrive, hvordan de enkelte forpagtnings- afgifter forhandles, men at lave en komparativ analyse af de gennemsnitlige afgiftsniveauer p(cid:229) e´n del af markedet i forhold til en anden del. Fordelen ved at anvende forholdet mellem for- pagtningsafgift og omsætning i denne analyse i stedet for en metode, der baseres p(cid:229) forskellene i den gennemsnitlige forpagtningsafgift/nettoover- skuddet, er, at sammenligningen ved førstnævnte metode baseres p(cid:229) færre skøn over variable ikke fastsættes skøn for parametre. Der skal pubbernes »omkostningsstruktur« i forholdet mellem forpagtningsafgift og omsætning. (64) Med hensyn til resultatet af de forskellige meto- der vil det ikke være usædvanligt at konstatere, at den gennemsnitlige for ubundne pubber vil udgøre 15 % af omsætnin- gen og 50 % af det gennemsnitlige nettoover- skud. forpagtningsafgift (65) Med hensyn til den vigtigste resterende variabel i Kommissionens metode, nemlig at et forhold mellem forpagtningsafgift og omsætning p(cid:229) 15 % er udtryk for forpagtningsafgiften for ubundne pubber, bygger Kommissionen p(cid:229) føl- gende omstændigheder: — Taksatorfirmaet Gerald Eve, Chartered Sur- veyors, (herefter benævnt Gerald Eve) anfø- rer i et brev af 17. marts 1997 til Whitbread, at forpagtningsafgiften for ubundne pubber samlet l(cid:229) 28 % over afgiften for bundne pub- ber, da de i januar 1994 p(cid:229) grundlag af en stikprøveundersøgelse af 36 pubber fordelt over hele landet aflagde rapport om forpagt- ningsafgiften for bundne og ubundne pubber p(cid:229) vurderingstidspunktet november 1993. Firmaet skønner, at der for marts 1997 gæl- der et stort set tilsvarende forhold mellem forpagtningsafgiften for bundne og ubundne pubber. — Gerald Eve og Christie & Co. , Surveyors, Valuers and Agents, (herefter benævnt Chri- stie) oplyste i december 1997, at der er en forskel p(cid:229) 3-4 % i forholdet mellem forpagt- ningsafgift og omsætning (udtrykt i procent af bruttoomsætningen ekslusive moms) mel- lem bundne og ubundne pubber. — Gerald Eve og Christie har over for et andet bryggeri anført, at de fleste genforhandlinger med ubundne pubber bør resultere i en for- pagtningsafgift p(cid:229) mellem 13 % og 17 %. De har desuden meddelt det p(cid:229)gældende brygge- ri, at de som sagkyndige mener, at den gen- nemsnitlige sektoren forpagtningsafgift generelt ligger p(cid:229) ca. 50 % af den kompe- tente forpagters gennemsnitlige nettofortjene- ste, s(cid:229)ledes at de resterende 50 % tilfalder forpagteren. I de tilfælde, hvor de 50 %, der tilfalder forpagteren, giver denne en util- strækkelig indtægt, kan procentsatsen være lavere. Omvendt er en forpagtningsafgift p(cid:229) mere end 50 % ikke usædvanlig for pubber, hvor rabatniveauet og overskuddet er større, men de anser 60 % for at være loftet. i — Disse oplysninger bekræfter OFT’s resultater, hvorefter ubundne værter betaler 2-3 pro- centpoint mere af deres omsætning i forpagt- ningsafgift end bryggeriernes bundne forpag- tere, og forpagtningsafgiften for ubundne pubber udgør mellem 14 % og 15 % af omsætningen. OFT kunne i rapporten s(cid:229)le- des beregne forpagtningstilskuddet p(cid:229) grund- lag af forskellen mellem den forpagtnings- afgift, som de bundne forpagtere faktisk betaler, og en skønnet forpagtningsafgift p(cid:229) mellem 14 % og 15 % af omsætningen. (66) Kommissionen mener derfor af ovennævnte grunde, at metoden baseret p(cid:229) forholdet mellem forpagtningsafgift og omsætning er en rimelig metode til vurdering af forpagtningstilskuddet til bundne forpagtere. L 88/38 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 3. 1999 (67) Whitbread har ansl(cid:229)et den gennemsnitlige værdi af de forretningsydelser, forpagteren tilbydes, pr. forpagter for hvert af de relevante (cid:229)r. Denne værdi er derefter ganget med det samlede antal pubber bortforpagtet i henhold til anmeldte afta- ler (med undtagelse af (cid:229)rene 1990/91 og 1991/92, hvor der anvendes tal for alle WPP- pubber) og s(cid:229) divideret med antallet af tønder leveret til disse pubber. (68) Whitbread har anvendt to forskellige metoder til støtte for sine skøn. Den første bestod i at udregne Whitbreads udgifter til ydelser, der leve- res gratis til forpagterne som forvaltningsstøtte (omr(cid:229)dechefer, ejendomstilsynsførende, leasing- chefer og cateringchefer). Disse udgifter blev der- efter »opjusteret« (fordoblet) for at afspejle omkostningerne for den uafhængige vært. De fordoblede udgifter til Whitbreads salgspersonale for uafhængige værter blev derefter trukket fra i denne sum. (69) Ved den anden metode anvendtes et skøn over (cid:229)rlige Whitbread-ledelsesdage brugt p(cid:229) støtte til forpagterne. I f. eks. 1994/95, hvor skønnet over fordelen for hver enkelt forpagter blev vurderet til 2 500 GBP, blev otte manddage (fem for omr(cid:229)dechefens m(cid:229)nedlige i dagtimerne, det kvartalsvise aftenbesøg, uddan- nelsesmøder og udviklingsarbejde, to for ejen- domsinspektørens (cid:229)rlige ejendomstilsyn, udvik- lingsarbejde og juridisk r(cid:229)dgivning samt en for andre ledere) betragtet som en fordel for alle pubber og i gennemsnit yderligere to en halv manddages catering-r(cid:229)dgivning til pubber, hvor der serveres mad, svarende til det m(cid:229)nedlige besøg og de formelle uddannelsesmøder. forretningsbesøg (70) WPP’s udgifter til støtte til forskellige uddannel- ses-, marketings- og cateringrelaterede ydelser til forpagterne er ikke medtaget i dette skøn. Whit- bread ansl(cid:229)r, at støtteudgifterne for (cid:229)ret 1996/97 svarer til en fordel p(cid:229) yderligere 180 GBP for WPP-forpagterne. steringen. Han mener derfor ikke, at alle omkostninger skal tilskrives de bundne forpagte- re. (72) Denne opfattelse g(cid:229)r igen i stort set alle indlæg fra forpagtere eller deres repræsentanter, der anfører, at forretningsudviklingschefernes vigtig- ste opgave best(cid:229)r i at overv(cid:229)ge ølbindingen og de andre forpagtningsforpligtelser. Andre forpag- tere har fremhævet, at faglig r(cid:229)dgivning primært er nødvendig i forbindelse med interessekonflik- ter med Whitbread. (73) Flere forpagtere har anført, at den lagerførings- service, de modtager fra Whitbread, er af meget høj kvalitet, selv om nogle har oplyst, at Whit- breads kunder uden købsforpligtelse f(cid:229)r en til- svarende service. (74) Det bør i forbindelse med disse bemærkninger understreges, at beregningsgrundlaget ikke udgø- res af de samlede omkostninger ved det persona- le, der præsterer ydelserne, men af det tidsfor- brug, som Whitbread mener, at disse medarbej- dere, der arbejder direkte for forpagterne, har haft. Af den tid, der samlet blev brugt p(cid:229) de i denne forbindelse to vigtigste funktioner, nemlig forretningsudviklingschefens og ejendomsinspek- tørens funktioner, tegnede støtten til forpagterne sig for en andel p(cid:229) henholdsvis 78 % og 55 %. Disse oplysninger underbygges af oplysninger om de besøg, udviklingschefen gennemførte i perioden januar-november 1997 hos de tredive pubber, som Kommissionens tjenestemænd har udvalgt med henblik p(cid:229) beregning af forpagt- ningstilskuddet (betragtning 58), kvartalsvise og (cid:229)rlige undersøgelser af ejendomsinspektørens tidsforbrug, eksempler p(cid:229) tidsplaner samt jobbe- skrivelser af alle forpagterrelaterede funktioner inden for WPP. (75) Tre forpagtere har kommenteret uddannelsestil- buddet. De anfører, at der altid betales 30 GBP pr. deltager, og gennemsnitligt deltager femten repræsentanter i hvert møde, s(cid:229) i hvert fald mar- ginalomkostningerne skulle være dækket ind. Nogle kurser afvikles gratis i kommunale lokaler eller andre lokaler i omr(cid:229)det. (71) Juraprofessoren anfører i sine bemærkninger, at den arbejdstid, der medg(cid:229)r til ovennævnte ledel- sesydelser, ikke alene reducerer bundne forpagte- res omkostninger, men samtidig ogs(cid:229) reducerer Whitbreads egne omkostninger, øger selskabets omsætning og dets samlede forrentning af inve- (76) Omkostningerne ved uddannelse indg(cid:229)r ikke i beregningen af fordelene ved forretningsservice. Whitbread har imidlertid anført, at det er deres politik at yde støtte til uddannelseskurser, der dækker de centrale elementer i driften af en pub. 31. 3. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 88/39 Tilbuddet spænder fra et flerdages introduk- tionskursus, som deltagerne kan følge, inden de overtager en pub, til en række endages work- shops, der gennemsnitligt hver har seks-ti del- i gennemsnit tagere. Deltagergebyret udgør 25 GBP, der skal dække en del af omkostning- erne til lokaler, materialer (som deltagerne f(cid:229)r med sig og kan anvende i driften af pubben) og kursuslederen (interne eksperter eller eksterne at konsulenter). Whitbread benægter uddannelse i sikkerhed og sundhed eller fødeva- rehygiejne tilbydes billigere andre steder, men disse uddannelseskurser vil ikke være tilpasset pubdriften. Whitbread bestrider, at langt største- delen af de andre workshops udbydes billigere eksternt. Whitbread anfører ligeledes, at forpag- teren og dennes medarbejdere ved større omlæg- ninger gratis tilbydes en række kurser om kun- depleje, madhygiejne, merchandising og kredit- givning. ikke, (77) Kommissionen mener p(cid:229) baggrund af alle oven- nævnte bemærkninger om forretningsydelser, at de to metoder, Whitbread har anvendt for at angive værdien af WPP’s forretningsydelser over for sine forpagtere, sammenlignet med de forret- ningsydelser, der præsteres over for de enkelte frie værter, resulterer i et rimeligt skøn. Kommis- sionen kan især tilslutte sig omkostningssam- menligningen efter første metode og anser en fordobling af disse omkostninger for realistisk, n(cid:229)r der skal fastlægges en skønnet pris p(cid:229) eller værdi af s(cid:229)danne ydelser p(cid:229) det frie marked. Med hensyn til den anden metode henvises der til de i betragtning 74 anførte procentsatser, der er veldokumenterede. For imidlertid at reducere fejlmargenen til et minimum vil Kommissionen basere sin vurdering af værdien af de kompense- rende fordele p(cid:229) en lidt lavere værdi end Whit- bread. Værdien af disse fordele nedsættes derfor med 10 %, og den relevante GBP/tønde-værdi for forretningsydelser i tabel 3 justeres tilsvaren- de. (78) Til beregning af værdien af indkøbsfordelene indsendte Whitbread en »støtteværdi« pr. for- pagter, som derefter blev ganget med det sam- lede antal pubber bortforpagtet i henhold til anmeldte aftaler og derefter divideret med antal- let af tønder leveret til disse pubber. Den af Whitbread fulgte metode bestod i at udregne for- delene for pubber, som er »store madsteder«, »begrænsede madsteder« og »ikke-madsteder« for at I (cid:229)ret finde det samlede gennemsnit. 1996/97 var det samlede gennemsnit f. eks. 3 580 GBP. Whitbread tilbyder ikke sine ubundne kun- der s(cid:229)danne indkøbsfordele og har ikke gjort det i hele den undersøgte periode. (79) Whitbread underbyggede tallene for de pubber, der serverer mad, og dem, der ikke serverer mad, ved at indsende detaljerede oplysninger for hver af de enkelte varer, hvor der var indkøbs- fordele, skøn over deres værdi. For 1996/97 blev disse detaljerede oplysninger ind- sendt for følgende varer: gas, forsikring, kredit- kort, glasartikler, chips og nødder, frostvarer, vandbesparende udstyr, blandet gas, LPG, slag- tervarer, toiletartikler og skadedyrsbekæmpelse. samt (80) Næsten alle forpagtere har kommenteret dette spørgsm(cid:229)l. De fleste har anført, at disse indkøbs- fordele overhovedet ingen værdi har for deres forretning. Andre har anført, at de næsten altid kan opn(cid:229) bedre vilk(cid:229)r andre steder, og derfor har sat fordelene til en generel meget lille værdi (mellem 1 og 5 GBP/tønde i de senere (cid:229)r). Nogle f(cid:229) interesserede parter har faktisk anført, at en eller to artikler var fordelagtige, men samtidig anført andre konkrete artikler, som de kunne købe billigere andetsteds. Flere forpagtere under- stregede, at ubundne værter havde tilsvarende ordninger, men kun to forpagtere har direkte nævnt alternativer, idet den ene anfører »Les Routiers«, mens den anden henviser til den lokale værtsammenslutnings egen ordning. Sidst- nævnte ordning tilbydes imidlertid af en privat kommerciel organisation, der tilbyder sine med- lemmer fordelagtige vilk(cid:229)r ved storindkøb. WPP- udbyderne tilbød i alle tilfælde bedre vilk(cid:229)r end de f(cid:229) leverandører, der figurerer p(cid:229) WPP-listen og p(cid:229) det private selskabs liste. Den forpagter, som henviste til Les Routiers, gav ingen nærmere oplysninger. Whitbread har oplyst, at Les Routi- ers yder rabat ved storindkøb, men medlems- kabet er begrænset, og der opkræves et (cid:229)rligt forekom- medlemsgebyr. mer begrænsede, og Whitbread har forst(cid:229)et, at leverandørerne kun oplever en stærkt begrænset tilgang og et lille salg. Indkøbsbetingelserne (81) En forpagter oplyste, at disse fordele først blev forhandlet p(cid:229) plads og gennemført for bestyrede pubber, s(cid:229) der inden for selskabet kunne skabes ensartethed og en tydelig ansvarsfordeling, hvor- efter de senere ogs(cid:229) blev tilbudt de bortforpag- L 88/40 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 3. 1999 fordelagtige vilk(cid:229)r tede pubber. En anden forpagter anførte, at disse fordele kun var af interesse for dovne forpagtere, der ikke gad føre forhandlingerne selv. Whit- bread har oplyst, at størstedelen af de vilk(cid:229)r, der tilbydes forpagterne, forhandles p(cid:229) baggrund af Whitbreads kontrakter for bestyrede pubber, hvilket har den fordel, at WPP kan sikre forpag- terne som følge af de omfangsrige forretningsrelationer til Whitbread. Der var imidlertid behov for, at WPP førte sepa- rate forhandlinger med leverandører, idet indivi- duelt forretningsprofil adskilte sig fra Whitbreads egne pubbers profil med hensyn til gældsforhold, administration, ordrestørrelse og leveringshyppighed. WPP kræ- ver desuden, at leverandørerne skal begrunde, hvorfor priserne eventuelt er lavere for de besty- rede pubber. forpagtede pubbers (82) Flere specifikke bemærkninger fra forpagtere om storindkøb berører ikke direkte de anførte ind- købsfordele. En forpagter oplyste, at han for nylig havde købt en ismaskine til en lavere pris end den, der var anført p(cid:229) WPP-listen. Forpagte- ren erkender dog, at de produkter, som WPP anbefaler, er af meget høj standard, og at en s(cid:229)dan anbefaling i sig selv kan betragtes som en fordel. Selv om disse to produkter figurerer p(cid:229) WPP-listen, indg(cid:229)r de imidlertid ikke i oven- nævnte beregning, som er baseret p(cid:229) et udvalg af (de vigtigste) tilbud. Andre forpagtere har henvist til en særlig rabat, Whitbread tilbyder p(cid:229) ubundet øl og øl eftergæret p(cid:229) fad, de s(cid:229)kaldte plus pounds. Disse rabatter kan udbetales, anvendes til afregning eller ombyttes til bonus- point til flyrejser. De anses ikke for at være ind- købsfordele. I et af de f(cid:229) tilfælde, hvor forpag- terne har anført nærmere oplysninger om de bedre vilk(cid:229)r, de kan opn(cid:229) andetsteds, har en sammenligning med det aktuelle WPP-tilbud vist, at vilk(cid:229)rene for de p(cid:229)gældende kreditkort/ betalingskort næsten er identiske med WPP’s vil- k(cid:229)r for samme ydelse. (84) Det er indlysende, at der for hver af de anførte artikler m(cid:229)ske er billigere alternativer fra andre firmaer p(cid:229) markedet. Det er imidlertid praktisk talt umuligt at sammenligne WPP-tilbud med eventuelle alternative tilbud fra andre leverandø- rer, idet man skal inddrage s(cid:229) mange omr(cid:229)der, der har indflydelse p(cid:229) den reelle værdi af en given leverandørs tilbud, som f. eks. varens eller tjenestens kvalitet, de nærmere forretningsvilk(cid:229)r, det forhold, at leverandører ikke ønsker (fortro- lige) vilk(cid:229)r offentliggjort p(cid:229) markedet, vilk(cid:229)r, der varierer med ordrens størrelse og den tid, der medg(cid:229)r den leverandøren, geografiske dækning, dennes evne til at løse problemer osv. til markedsundersøgelser, tilliden til (85) Ved ovennævnte metode til beregning af ind- købsfordele sammenlignes WPP-vilk(cid:229)rene med den p(cid:229)gældende leverandørs engroslistepriser. Resultatet er den fordel, som den enkelte forpag- ter vil opn(cid:229), hvis han eller hun ikke selv forsøger at opn(cid:229) bedre vilk(cid:229)r/ydelser og køber til den anførte listepris. Kommissionen godtager, at i hvert fald en stor andel af forpagterne aktivt vil se sig om efter bedre tilbud, i hvert fald p(cid:229) nogle af de mere omkostningstunge elementer i driften af pubben. P(cid:229) den anden side har et stort antal forpagtere faktisk accepteret WPP-tilbud: 1 010 forpagtere dybfrostvarer, 988 forsikring, 842 store mængder flydende gas, 384 kredit- og betalingskort, 251 glasartikler, 177 gas (yderst volatilt marked), 158 chips og nødder (WPP m(cid:229) ikke offentliggøre priserne p(cid:229) grund af leveran- dørernes følsomhed), 98 flydende gas (ud af 130-140 potentielle kunder), 239 slagterservice (aftages primært af de s(cid:229)kaldte konceptpubber), 50-200 toiletartikler og godt 10 præventiv ska- dedyrsbekæmpelse (kan normalt tilkaldes efter behov, leverandøren fører ikke direkte register over antal tilkaldelser). Der henvises desuden til resultaterne af en undersøgelse, der for nylig forpagterne i Buying blev gennemført blandt Guide 1997. Af 155 adspurgte gav 37 (24 %) den højeste karakter, 49 (32 %) karakteren 2, 42 (24 %) karakteren 3, 13 (8 %) 4 og 11 (7 %) den laveste karakter 5 »unødvendig« (tre forpagtere svarede ikke). (83) Kommissionen erkender, at man individuelt kan forhandle sig frem til bedre vilk(cid:229)r end dem, WPP tilbyder. Selv om dette imidlertid skulle vise sig at være tilfældet for alle artikler, er det allerede i sig selv en fordel, at en forpagter har et udgangspunkt for prisforhandlinger, der er baseret p(cid:229) priser, der er forhandlet p(cid:229) plads for en stor virksomhed. (86) Kommissionen mener p(cid:229) grundlag af oven- nævnte bemærkninger om indkøbsfordele, at den værdi af fordelene, som Whitbread har beregnet, og som er anført i meddelelsen, bør reduceres for at tage højde for, at en stor del af forpagterne som anført i betragtning 85 aktivt 31. 3. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 88/41 forsøger at finde produkter og tjenester til en lavere pris end den pris, leverandøren anfører. Denne reduktion bør imidlertid være moderat som følge af bemærkningerne i nævnte stykke om udnyttelsen af og tilfredsheden med ordnin- gen og som følge af, at det i sig selv er en fordel at have en liste over velkendte leverandører til Whitbreads mange bestyrede pubber til r(cid:229)dighed (ogs(cid:229) selv om der ikke tilbydes yderligere rabat- ter (17)). For at reducere fejlmargenen mest muligt vil Kommissionen derfor basere sin vur- dering af de kompenserende fordele p(cid:229) en værdi, der ligger 25 % under den værdi, som Whitbread har anført, og som forefindes i meddelelsen. De relevante tal for indkøbsfordele, som er angivet i GBP/tønde i tabel 3 nedenfor, er justeret tilsva- rende. (87) De fordele, der tilskrives investeringer i bortfor- pagtede pubber, beregnes ved at trække de eks- traindtægter, Whitbread forventes at f(cid:229) i løbet af de følgende fem (cid:229)r som følge af investeringerne, fra investeringsomkostningerne. Disse ekstraind- tægter best(cid:229)r af den gennemsnitlige stigning i forpagtningsafgiften efter gennemførelsesinveste- ringerne ganget med antallet af projekter ganget med 5. forhøjelsen af (88) Næsten alle forpagtere, der har draget fordel af investeringer, har givet nærmere oplysninger om Whitbreads og deres egne samlede investeringer samt forpagtningsafgiften som følge af WPP’s investeringer. De har anført, at forhøjelsen af forpagtningsafgiften gælder for den resterende del af kontraktens løbetid (20 (cid:229)r) og ikke blot for de fem (cid:229)r, der anføres i meto- den. Nogle har anført, at det samlede investe- ringsafkast under alle omstændigheder tilfalder Whitbread efter forpagtningsaftalens udløb. (89) En forpagter har anført, at WPP ved investerin- ger p(cid:229) under 20 000 GBP øger forpagtningsafgif- ten med 20 % af omkostningerne og ved investe- (17) Dette anfægtes af en af klagerne, der anfører, at de fleste er varemærkeleverandører, som er velkendte blandt bevil- lingshaverne eller let kan findes i enhver brancheforteg- nelse. Med hensyn til henvisningen til branchefortegnel- ser skal det anføres, at alle firmaer kan lade sig føre i s(cid:229)danne fortegnelser, og at det i sig selv intet siger om kvaliteten af ydelsen. Det er korrekt, at nogle af leveran- dørerne er varemærkeleverandører, der er velkendte blandt bevillingshaverne. For disse virksomheders ved- kommende er den største fordel, at forpagteren f(cid:229)r et rabattilbud, der er baseret p(cid:229) den sats, der er forhandlet p(cid:229) plads for Whitbreads bestyrede pubber. ringer p(cid:229) mere end 20 000 GBP med 10 %. De tal, som forpagtere, hos hvem der er foretaget investeringer, har forelagt, bekræfter denne prak- sis. En forpagter har anført, at den procentuelle forhøjelse af forpagtningsafgiften vil være højere for investeringer, der ikke tilsigter en forøgelse af drikkevareforbruget. (90) Det er naturligvis korrekt, at forhøjelsen af for- pagtningsafgiften gælder for mere end fem (cid:229)r, men det samme gælder forpagterens fordele ved investeringen. Efter forpagtningsaftalens udløb er forpagtere i England og Wales omfattet af den lejerbeskyttelse, som Landlord and Tenant Act giver (se betragtning 34), medmindre Whitbread ønsker at anvende lokalerne til egne form(cid:229)l. (91) Resultatet af ovennævnte metode er imidlertid i overensstemmelse med to alternative metoder til beregning af de kompenserende fordele ved inve- steringerne. Det første alternativ er en videre- udvikling, der best(cid:229)r i, at den ovenfor anførte gennemsnitlige forhøjelse af forpagtningsafgiften nedsættes med et beløb efter skat (forpagtnings- indtægter er skattepligtige). Ved en tilbagedis- kontering af fremtidig indtjening beregnes for- pagternes omkostninger ved betaling af forpagt- ningsafgiften sammenlignet med tid Whitbreads forudg(cid:229)ende investeringsomkostnin- ger. Hvis man lægger en beskeden tilbagediskon- teringssats p(cid:229) 10 % (18) og en gennemsnitlig beskatning af forpagtere p(cid:229) 30 % til grund, kan den fordel pr. tønde, der anføres i tabel 3, gøres gældende i indtil 16 (cid:229)r, inden fordelen pr. tønde udvaskes. Denne periode vil s(cid:229)ledes i næsten alle tilfælde dække den resterende del af forpagt- ningsaftalernes løbetid og i mange tilfælde fak- tisk være længere end aftalernes resterende løbe- tid. over (92) I den anden alternative beregningsmetode skulle fordelene ses ud fra en forpagters synsvinkel. Beregningen baseres p(cid:229) 11 projekter, som WPP har gennemført i sit østlige omr(cid:229)de fra marts til september 1997. De oplysninger, der foreligger, er WPP’s omkostninger (i gennemsnit 92 000 GBP), skønnede omkostninger (gennemsnitligt 17 500 GBP), den gennemsnitlige stigning i forpagterens fortjeneste efter fradrag af forpagtningsafgiften (gennem- snitligt 11 700 GBP) og forpagterens afkast p(cid:229) investeringer (gennemsnitligt 67 %). De gennem- snitlige grænseomkostninger sættes derefter i for- forpagterens kendte eller (18) Denne sats er beskeden, idet kravet til investeringsafkast i Det Forenede Kongerige normalt ligger p(cid:229) over 10 %. L 88/42 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 3. 1999 hold til et normalt afkast p(cid:229) 15 % p(cid:229) forpagte- rens investering, hvorved man n(cid:229)r frem til en gennemsnitlig fordel p(cid:229) 9 100 GBP. Sættes de gennemsnitlige WPP-omkostninger i undersøgel- sen i forhold til det faktiske gennemsnit, bliver resultatet en gennemsnitlig kompenserende for- hold for forpagteren p(cid:229) 6 900 GBP pr. (cid:229)r. Hvis man lægger fem (cid:229)r til grund som en rimelig tids- periode for vurdering af fordelen, n(cid:229)r man frem til en fordel pr. tønde svarende til den, der anfø- res i tabel 3. (93) Resultatet af denne vurdering af prisforskellen og de kompenserende fordele er vist i nedenst(cid:229)- ende tabel: Tabel 3 Prisforskel og kompenserende fordele (GBP/tønde) Regnskabs(cid:229)rets afslutning: 26 februar 1990/1991 1991/1992 1992/1993 1993/1994 1994/1995 1995/1996 1996/1997 Prisforskel Forpagtningstilskud Forretningsydelser Indkøbsfordele Investeringer Resultat Ca. Ca. Ca. Ca. Ca. Ca. 21 9 6 3 27 11 7 3 31 15 9 3 0 32 15 9 3 1 (cid:159) 3 (cid:159) 6 (cid:159) 5 (cid:159) 3 34 16 10 10 3 5 36 17 10 11 7 9 40 19 10 12 10 11 (94) Foruden disse kvantificerbare kompenserende fordele har Whitbread under visse forudsætnin- ger, der vedrører s(cid:229)vel forpagterens personlige forhold som forretningsforholdene, i flere hund- rede tilfælde accepteret, at forpagteren har opsagt forpagtningsaftalen. I et begrænset antal tilfælde har Whitbread accepteret en nedsættelse af forpagtningsafgiften (19). Disse partnerskabs- lignende forhold og det forhold, at forpagtnings- afgiften er lavere end forpagtningsafgiften for en ubunden pub, støtter den p(cid:229)stand, at bundne forpagtere ikke løber samme risiko som uafhæn- gige værter. II. RETLIG VURDERING A. ARTIKEL 85, STK. 1 1. Det relevante marked 1. 1. Det relevante produktmarked (95) Det relevante produktmarked omfatter i princip- pet alle varer og tjenesteydelser, som forbrugerne (19) 36 tilfælde i perioden 1993-1995; 20 tilfælde i regn- skabs(cid:229)ret indtil 1997 med en gennemsnitlig nedsættelse af forpagtningsafgiften p(cid:229) 24 %. p(cid:229) grund af deres karakteristika, pris eller for- m(cid:229)l mener i et vist omfang at kunne erstatte med hinanden (20). EF-Domstolen anfører føl- gende i sin dom i Delimitis-sagen (21): »det rele- vante marked m(cid:229) for det første fastlægges ud fra arten af den p(cid:229)gældende økonomiske virksom- hed, i dette tilfælde afsætning af øl. Denne sker s(cid:229)vel gennem detailhandelen som fra restauratio- ner. Ud fra forbrugernes synspunkt adskiller restaurationssektoren — der bl. a. omfatter cafe´- er (22) og restauranter — sig fra detailhandelen ved, at salg i restaurationer ikke kun omfatter salg af en vare, men tillige er forbundet med en tjenesteydelse, samt at forbruget af øl i restaura- tioner ikke i væsentlig grad beror p(cid:229) øko- nomiske betragtninger. Restaurationssalgets sær- lige karakter bekræftes af, at bryggerierne har organiseret specielle distributionssystemer inden for denne sektor, som kræver særlige installatio- ner, samt af, at priserne inden for denne sektor (20) EF-Domstolens dom i sag 27/76, United Brands Com- pany mod Europa-Kommissionen, Sml. 1978, s. 207, præmis 12. (21) EF-Domstolens dom i sag C-234/89, Stergios Delimitis I-935, Sml. 1991, s. mod Henninger Br(cid:228)u AG, præmis 16. (22) I den tyske udgave af dommen, som er processproget, anvendes termen »Schankwirtschaften«. I den franske udgave, der er EF-Domstolens arbejdssprog, anvendes termen »cafe´s«. indeværende beslutning, hvor den engelske udgave er autentisk, anvendes termen »Public Houses«, der p(cid:229) dansk gengives ved termen »pubber«. I 31. 3. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 88/43 som hovedregel er højere end detailhandelspri- serne«. de tre typer udskænkningssteder (96) I lyset af det særlige bevillingssystem i Det For- enede Kongerige skal det klarlægges, hvilken af (se betragning 22) der udgør det relevante produkt- marked for [pubber] og restauranter. Der hen- vises i den forbindelse til betragtning 43 i for- ordningsmeddelelsen, hvori følgende anføres: »Begrebet restaurant omfatter alle former for udskænkningsvirksomhed. Udskænkning af drik- kevarer i private klubber sidestilles med videre- forhandling i offentligt tilgængelige restauran- ter«. Fælles for alle disse salgssteder, herunder dem med begrænset udskænkningsbevilling, er indtagelse p(cid:229) nemlig, at drikkevarer købes til stedet, og at der indg(cid:229)r et væsentligt tjenestey- delseselement heri. Kommissionen er bekendt med, at ølprisen i klubber, der i december 1994 udgjorde 82-83 % af prisen i pubber, er lavere end ølprisen i pubber (23). Dette er imidlertid i stor udstrækning en følge af, at disse klubber ikke drives kommercielt. Som følge af tjenestey- delseselementet ligger prisen i klubber dog stadig højere end ølprisen i supermarkeder. Det speci- elle distributionssystem for hele udskænknings- sektoren, inklusive klubber, er desuden det sam- me: særlige installationer til fadølsudskænkning, bryggeriernes listepriser for øl og l(cid:229)nbindinger. restaurationer for at være markedet (97) Det relevante marked m(cid:229) derfor i dette tilfælde salg af øl for anses i (hele udskænkningssektoren). Som det anføres i dommen i Delimitis-sagen (24), udelukkes dette ikke af, at der er en vis veksel- virkning mellem salg med udskænkningsbevilling idet nye og salg uden udskænkningsbevilling, konkurrenter har mulighed for at gøre deres mærker kendte ved salg i detailhandelen, s(cid:229)ledes at de kan vinde indpas p(cid:229) restaurationsmarkedet som følge af deres gode ry. 1. 2. Det relevante geografiske marked g(cid:229)s aftaler om levering af øl fortsat i overvejende grad p(cid:229) nationalt plan. Ved anvendelsen af EF’s konkurrenceregler p(cid:229) aftalen m(cid:229) der derfor tages hensyn til det britiske marked for salg af øl i restaurationer. (99) Det britiske marked adskiller sig desuden fra ølmarkederne i andre medlemsstater som følge af bekendtgørelserne (betragtning 15), det store forbrug af fadøl (betragtning 18), forekomsten af pubkæder (betragtning 21), bestemmelserne 22 om udskænkningsbevilling og 23) og det store udbud af ølsorter (betragtning 42). (betragtning 2. Aftale mellem virksomheder (100) Whitbread og forpagterne er virksomheder efter artikel 85, stk. 1. (101) De forpagtningsaftaler, som Whitbread og de enkelte forpagtere har indg(cid:229)et i en form sva- rende til de ovenfor beskrevne standardaftaler, er aftaler efter artikel 85, stk. 1. 3. De væsentligste begrænsningers konkur- rencebegrænsende virkning 3. 1. Beskrivelse af de væsentligste begrænsnin- gers beskaffenhed og karakter (102) Aftaler om levering af øl som de her relevante forpagtningsaftaler indeholder normalt en eks- klusiv købsforpligtelse, der sædvanligvis er for- bundet med et konkurrenceforbud (25). Disse som følger aftalebestemmelser (betragtning 42-43): er udformet (98) De objektive konkurrencebetingelser (udbud og efterspørgsel) for levering af øl til udskænknings- markedet er meget forskellige i de forskellige omr(cid:229)der inden for EF. Som EF-Domstolen anfø- rer i sin dom i Delimitis-sagen, præmis 18, ind- (23) Uddrag af Stats MR’s undersøgelse af detailhandelspriser, som et nationalt bryggeri har forelagt OFT. (24) Delimitis-sagen, op. cit. , præmis 17, se fodnote 21. — eksklusiv købsforpligtelse: forpagteren køber alle i aftalens specificerede ølsorter (med undtagelse af gæsteøllet), som han ønsker at sælge i sine lokaler, hos Whitbread eller dets repræsentant. Bryggeriet kan i praksis frit optage, udskifte eller slette mærker af en bestemt ølsort p(cid:229) selskabets prisliste (25) Delimitis-sagen, op. cit. , præmis 10, se fodnote 21. L 88/44 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 3. 1999 — konkurrenceforbud: forpagteren m(cid:229) ikke sælge eller med henblik p(cid:229) salg udstille eller anskaffe sig a) øl af samme sort som en i aftalen specificeret øl, som ikke er leveret af Whitbread eller dets repræsentant, b) anden øl, medmindre i) den er pakket i flasker, d(cid:229)ser eller andre sm(cid:229) beholdere, eller ii) den er i aftappet form, og salget af denne øl i aftappet form er sædvanlig eller nødvendig for at opfylde en tilstrækkelig efterspørgsel fra forpagterens kunder. (107) I sagen Brasserie De Haecht mod Wilkin (27) fandt EF-Domstolen, at bedømmelsen af en s(cid:229)dan ølleveringsaftales virkninger skal ske ud fra den retlige og økonomiske sammenhæng, hvori aftalen optræder, og hvori den sammen med andre forhold kan medvirke til en samlet p(cid:229)virkning af konkurrencen. Af samme dom fremg(cid:229)r endvidere, at den samlede virkning af andre lignende aftaler er et forhold blandt flere, som indg(cid:229)r i bedømmelsen af, om konkurrencen ændres, begrænses eller fordrejes (28). (103) Selv om aftalen indeholder et eksplicit konkur- renceforbud med hensyn til specifikke ølsorter, er den eksklusive købsforpligtelse udformet p(cid:229) en s(cid:229)dan m(cid:229)de, at den ogs(cid:229) i sig selv implicit indeholder et konkurrenceforbud, idet der hen- vises til den generelle formulering »disse speci- fikke ølsorter« i aftalen. (104) Som følge af den eksklusive købsforpligtelse hin- dres forpagteren i at acceptere andre leverandø- rers tilbud om kontraktvarer. Bryggeriet og andre ølgrossister, der tilbyder samme mærker, kan s(cid:229)ledes ikke konkurrere om forpagterens gunst, hvilket er en begrænsning af interbrand- konkurrencen. (105) Det eksplicitte og implicitte konkurrenceforbud for specifikt anførte ølsorter, dvs. forbud mod, at forpagteren køber andre mærker af nærmere specificerede sorter fra andre ølproducenter, interbrand-konkurrencen. De kon- begrænser traktuelle bestemmelser om køb af ølsorter, der ikke er specificeret i aftalen, p(cid:229)fører forpagteren visse administrative begrænsninger, men begræn- tilbyde ser ikke reelt deres mulighed for at s(cid:229)danne produkter p(cid:229) salgsstedet. Bestemmel- serne har derfor ingen konkurrencebegrænsende virkning. 3. 2. Konkurrencebegrænsende virkning (106) Efter at have fastlagt karakteren af den konkur- rencebegrænsning, som bryggeriets net af for- pagtningsaftaler medfører, skal det undersøges, hvilke konkurrencebegrænsende virkninger de har p(cid:229) detailhandlere og leverandører p(cid:229) det relevante marked (26). (26) Se desuden Domstolens dom i Delimitis-sagen, præmis 13: »Selv om s(cid:229)danne aftaler [om eksklusive ølle- verancer] ikke har til form(cid:229)l at begrænse konkurrencen i artikel 85, stk. 1’s forstand, bør det undersøges, om de ikke medfører, at konkurrencen hindres, begrænses eller fordrejes«. 3. 2. 1. Den samlede virkning af andre lignende aftaler (108) Form(cid:229)let med denne bedømmelse er at fastlæg- ge, i hvilken grad det britiske udskænkningsmar- ked afskærmes, og i den forbindelse konstatere, i hvilket omfang nationale eller udenlandske ølproducenters muligheder for at f(cid:229) adgang til udskænkningsmarkedet ved egen hjælp begræn- ses som en følge af den kumulative virkning af alle bryggeriernes aftaler samlet. Det skal alts(cid:229) med andre ord undersøges, om andre bryggerier har muligheder for at n(cid:229) den endelige forbruger p(cid:229) konkurrencevilk(cid:229)r (29), som det p(cid:229)gældende bryggeri selv har fastlagt. (109) Da Whitbread anmeldte forpagtningsaftalerne med henblik p(cid:229) at opn(cid:229) fritagelse fra den dag, hvor aftalerne blev indg(cid:229)et, m(cid:229) denne vurdering desuden starte i 1990, for den 20-(cid:229)rige forpagt- ningsaftale blev indført. (110) Den markedsafskærmning, som bryggeriernes aftalenet skaber, tager forskellige former. For det første er der den vertikale integration fra de bri- tiske bryggerier ned til detailniveauet, idet bryg- gerierne selv bestyrer pubber eller bortforpagter pubber. For det andet omfatter bryggeriernes aftalenet ogs(cid:229) vertikale aftaler p(cid:229) to niveauer, (27) EF-Domstolens dom i sag 23/67, Sml. 1967, s. 407. (28) Delimitis-sagen, op. cit. , præmis 14, se fodnote 21. (29) Konkurrencepolitisk set er de væsentligste parametre de generelle makroorienterede parametre (»above the line«): mærkets samlede positionering p(cid:229) markedet (herunder prissætning), den generelle markedsføringspolitik (rekla- mekonceptet, national salgsfremmende for- reklame, anstaltninger) i modsætning til lokale mikroorienterede parametre (»below the line«), der er en mere »salgssteds- relateret« markedsføring. 31. 3. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 88/45 idet et bryggeri dels binder udsalgssteder i detail- leddet direkte til sig ved hjælp af l(cid:229)n dels engrosleddet (traditionelle grossister, pubselska- ber, eller andre bryggerier med engrosfunktion) ved hjælp af leveringsaftaler, dvs. aftaler med eksklusiv købsforpligtelse, mindstekøbsforplig- telse, lagerføringsforpligtelse mv. salget (111) Det fremg(cid:229)r af tabel 2 (betragtning 23), at bryg- geriejede bortforpagtede og bestyrede pubber i 1985 tegnede sig for ca. 55 % af i udskænkningssektoren. L(cid:229)nbundne pubber dæk- kede samme (cid:229)r andre 22 % af udskænknings- markedet. Da der kun i begrænset omfang har fundet ændringer sted i forholdene p(cid:229) det briti- ske øludskænkningsmarked før bekendtgørelser- nes ikrafttræden, betragtes oplysningerne for 1985 som repræsentative for i hvert fald (cid:229)rene 1985-1989. I 1990 var bekendtgørelserne stadig ikke fuldt implementeret, selv om forholdene begyndte at ændre sig, hvorfor det skønnes, at omkring 70 % af ølforbruget i den britiske udskænkningssektor stadig fandt sted gennem bundne salgssteder. (112) I 1997, som er det sidste (cid:229)r, for hvilket denne type oplysninger foreligger, tegnede de bryggeri- ejede bortforpagtede og bestyrede pubber sig for 27,2 % af salgsmængden. L(cid:229)nbundne pubber tegnede sig for 18,1 %. En ukendt del af den ølmængde, som l(cid:229)nbundne pubber sælger, er ikke omfattet af værtens kontraktlige forpligtelse til at købe en bestemt mængde hos det l(cid:229)ngi- vende bryggeri (se betragtning 25) (30), men det er meget sandsynligt, at l(cid:229)nbindingen dækker mindst 10 % af salget p(cid:229) udskænkningsmarke- det. Det m(cid:229) s(cid:229)ledes konkluderes, at britiske bryggerier direkte binder indtil 45,3 % (men sandsynligvis mindst 37 %) af salget til sig. Et salg af dette omfang giver ikke andre bryggerier direkte mulighed for ved egen hjælp at f(cid:229) adgang til detailleddet p(cid:229) det britiske udskænk- ningsmarked. (113) Det er blevet anført, at l(cid:229)nbinding ikke længere skulle anses for at hindre adgangen til markedet, (30) Det kan ikke benægtes, at der er en reel sammenhæng mellem l(cid:229)nbundne og den faktisk købte mængde. Det bedste bevis p(cid:229) denne sammenhæng ses i det forhold, at bryggerierne ikke kan holde de to adskilt i deres interne regnskaber. idet de efter bekendtgørelsernes kan opsiges med tre m(cid:229)neders varsel. ikrafttræden (114) Kommissionen erkender, at bryggeriernes adgang til de p(cid:229)gældende l(cid:229)nbundne salgssteder ved egen hjælp ikke altid er udelukket, da der findes et ukendt antal l(cid:229)neaftaler uden eksklusiv købs- forpligtelse (31). For s(cid:229) vidt ang(cid:229)r den mængde øl, der er omfattet af denne type aftale, har andre bryggerier imidlertid begrænsede »mulig- heder for at n(cid:229) den endelige forbruger p(cid:229) kon- kurrencevilk(cid:229)r, som det p(cid:229)gældende bryggeri selv har fastlagt«. (115) Kommissionen erkender ogs(cid:229), at bekendtgørel- serne har gjort det lettere at opsige en l(cid:229)neaftale. L(cid:229)neaftalernes gennemsnitlige løbetid p(cid:229) fire (cid:229)r viser imidlertid, at det kontraktuelle forhold ikke er af midlertidig karakter. Et bryggeri, som ønsker at etablere sig ved egen hjælp i en l(cid:229)n- bunden pub, skal desuden kunne tilbyde værten de økonomiske midler, denne skal bruge til at betale det første l(cid:229)n tilbage (sandsynligvis i form af en ny l(cid:229)nbinding). Konkurrencen mellem s(cid:229)danne bryggerier er s(cid:229)ledes ikke begrænset til øllets kvalitet og (direkte) pris, men kræver, at det andet bryggeri ogs(cid:229) tilbyder l(cid:229)nbinding. Det skal samtidig tilføjes, at en s(cid:229)dan uafhængig l(cid:229)nbundne pubber kun vil give adgang til mening for et bryggeri, der tilbyder alle eller næsten alle de ølsorter, som en vært normalt til- byder sit publikum, idet de samlede omkostnin- ger ved l(cid:229)net ellers skulle dækkes ind ved salg af et enkelt mærke (eller et begrænset antal mær- ker). (116) Det benægtes ikke, at andre bryggerier stadig kan have indirekte adgang til det bundne mar- ked i det omfang, hvor bryggerier/grossister, der ejer eller l(cid:229)nbinder salgssteder, er villige til at forsyne de bundne salgssteder med øl fra andre bryggerier. Ved af markeds- afskærmning fokuseres der imidlertid p(cid:229) andre bryggeriers mulighed for at opn(cid:229) uafhængig adgang til markedet dvs. adgang ved egen hjælp, hvilket klart ikke er et resultat af et »horison- talt« samarbejde mellem konkurrenter. Et s(cid:229)dant samarbejde kan begrænse interbrand-konkurren- cen mellem de p(cid:229)gældende bryggerier, og bryg- bedømmelsen (31) Denne adgang kunne i praksis udelukkes ved hjælp af mange l(cid:229)n uden eksklusiv købsforpligtelse. L 88/46 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 3. 1999 geriet med bindingsaftalerne vil udelukkende til- lade, at andre bryggeriers øl sælges p(cid:229) dennes salgssteder, hvis det er i dennes egen interesse. 3. 2. 2. 1. M u l i g h e d e r n e f o r a t f (cid:229) a d g a n g t i l m a r k e d e t (117) Ud over øl, som sælges gennem britiske brygge- riers direkte bundne salgssteder (bestyrede, bort- forpagtede og l(cid:229)nbundne pubber), sælges der 19,7 % (1997) via forpagtede og bestyrede pub- ber, der ejes af pubselskaber, der ikke selv bryg- ger øl. Det skønnes, at ca. 13 % sælges under leveringsaftaler med købsbinding indg(cid:229)et mellem pubselskaber og bryggerier. De 13 % omfatter salget via Inntrepreneur Pub Company Limited, Spring Estates Limited og Allied Domecq Retai- ling, som i 1997 m(cid:229)tte købe næsten al øl til deres salgssteder fra et nationalt bryggeri (32). I tallet indg(cid:229)r ligeledes de fire nationale bryggeri- ers skøn over deres kontraktbundne leverancer til andre pubselskaber. (120) I henhold til EF-Domstolens dom i Delimitis-sa- gen, præmis 21, »skal det undersøges, om en ny konkurrent ved at erhverve et bryggeri, der alle- rede er p(cid:229) markedet, tillige med dettes kæde af salgssteder, har realistiske og konkrete mulighe- der for at indg(cid:229) i aftalekomplekset eller for at omg(cid:229) dette ved at (cid:229)bne nye restaurationer. Her- ved skal der tages hensyn til bestemmelser og aftaler vedrørende erhvervelse af selskaber og etablering af salgssteder samt til det mindste antal salgssteder, der er nødvendigt for, at distri- butionssystemet er rentabelt. Hvis der findes ølgrossister, der ikke er bundet til de producen- ter, der er p(cid:229) markedet, er dette ligeledes et for- hold, der kan lette en ny producents adgang til markedet, idet denne kan benytte s(cid:229)danne gros- sisters salgskanaler til distribution af sit øl«. (118) Det kan s(cid:229)ledes konkluderes, at henved 58 % (men højst sandsynligt mindst 50 %) af salget p(cid:229) det britiske udskænkningsmarked i 1997 var omfattet af bryggeribindinger. Den samlede mængde af aftaler, hvormed britiske bryggerier binder salget p(cid:229) udskænkningsmarkedet til sig, har derfor siden 1990 haft en betydelig indvirk- ning p(cid:229) konkurrenters muligheder for uafhæn- gigt at f(cid:229) adgang til det britiske øludskænknings- marked. 3. 2. 2. Andre faktorer (119) EF-Domstolen fandt ogs(cid:229), som det bekræftes i Delimitis-sagen, at den virkning, som et net af eksklusive købsaftaler har, kun er e´n omstændig- hed blandt flere i den økonomiske og retlige sammenhæng, hvori aftalen bør bedømmes. Af de øvrige omstændigheder skal der først og lægges vægt p(cid:229) dem, der ligeledes fremmest p(cid:229)virker mulighederne for at f(cid:229) adgang til mar- kedet. Der skal for det andet tages hensyn til konkurrencebetingelserne p(cid:229) det relevante mar- ked. et ikke let at (cid:229)bne inden for et par (cid:229)r (121) Det er som følge af lovgivningen om udskænk- større ningsbevillinger (se antal nye pubber betragtning 33). Selv om der regelmæssigt hand- les pubber p(cid:229) det britiske marked, og et betyde- ligt antal pubber er blevet handlet enkeltvis, skal det bemærkes, at den investering, en ny konkur- rent ville skulle foretage for at erhverve et kom- pleks af salgssteder eller for at (cid:229)bne nye restau- størrelse (33). rationer, Samtidig ville bryggeriet ikke alene drive brygge- rivirksomhed, men ogs(cid:229) drive detailhandelsvirk- somhed p(cid:229) det britiske marked. Det ville desu- den kræve, at bryggeriet skulle indg(cid:229) horisontale forbindelser med andre britiske bryggerier for at kunne tilbyde alle de forskellige ølsorter, som et salgssted vil skulle tilbyde, idet nytilkomne kon- kurrenter (og specielt udenlandske konkurrenter) normalt vil tilbyde enkelte mærker i stedet for hele den række ølsorter, der normalt drikkes i Det Forenede Kongerige. betydelig en af er (122) Inden for de senere (cid:229)r har udenlandske brygge- rier i nogle f(cid:229) tilfælde direkte overtaget britiske bryggerier (og deres bundne pubber), men i de fleste tilfælde har de udenlandske bryggerier (det efterfølgende igen solgt deres interesser (32) Den eksklusive leveringsaftale med Inntrepreneur og Spring Estates udløb den 28. marts 1998. Aftalen med Allied Domecq udløb den 12. december 1997. (33) Den gennemsnitlige salgspris for en privatejet uafhængig britisk pub ligger p(cid:229) ca. 200 000 GBP (Kilde: Fleurets). 31. 3. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 88/47 nederlandske bryggeri Grolsch sine interesser i Ruddles og det australske bryggeri Foster’s sine interesser i Courage). (123) Da traditionelle grossister samtidig spiller en relativ lille rolle i distributionen af øl i Det For- enede Kongerige (betragtning 20), er det vanske- ligt for et udenlandsk bryggeri eller et nyt bryg- geri at komme ind p(cid:229) markedet ved egen hjælp. (124) Derfor giver udenlandske bryggerier i de fleste tilfælde et større britisk bryggeri licens til at brygge og distribuere deres produkter i Det For- enede Kongerige, hvorved de f(cid:229)r adgang til det p(cid:229)gældende bryggeris pubber og distributions- faciliteter for uafhængige pubber. I disse tilfælde vil det britiske bryggeri f(cid:229) stor indflydelse p(cid:229) positioneringen og markedsføringen (reklame) af det udenlandske bryggeris mærke. (125) Kommissionen erkender, at ølsalget i detailleddet via salgssteder, der drives af pubselskaber, har en stigende betydning, hvilket i hvert fald teoretisk øger andre bryggeriers mulighed for at f(cid:229) adgang til den britiske forbruger p(cid:229) øludskænknings- markedet. Det er faktisk en hel del lettere for en nytilkommen p(cid:229) markedet at indg(cid:229) en aftale med et pubselskab, ogs(cid:229) selv om den p(cid:229)gæl- dende kun har et enkelt mærke, og p(cid:229) den m(cid:229)de f(cid:229) adgang til dettes kompleks af pubber, end det er at indg(cid:229) aftaler med individuelle salgssteder. Som det anføres i betragning 117, er det imidler- tid ikke muligt præcist at fastsl(cid:229), hvor (cid:229)bent dette markedssegment reelt er. Et bryggeri, der ønsker at levere øl til et pubselskab uden eget samtidig skulle opbygge distributionsnet, vil desuden et betragtning 21 og 30). distributionssystem (se s(cid:229)dant 3. 2. 2. 2. K o n k u r r e n c e b e t i n g e l s e r n e p (cid:229) m a r k e d e t ( 3 4 ) efterspørgsel (126) Den britiske bryggerisektor har gennemløbet en koncentrationsproces (betragtning 19). Desuden efter øl og vil den generelle udskænkningsmarkedet som s(cid:229)dant formentlig fortsat være for nedadg(cid:229)ende eller i bedste fald stagnerende (betragning 16). De stadig stigende reklameudgifter ved markedsføring af et enkelt mærke (sunk cost) udgør desuden et yderligere incitament til at indg(cid:229) licensaftaler. Endelig er et bryggeris mulig- for udenlandske bryggerier heder for at skabe sig et godt ry via salgssteder uden udskænkningsbevilling for derved at f(cid:229) adgang til udskænkningsmarkedet mere begræn- set i Det Forenede Kongerige end i de fleste idet handelen via lande, andre salgssteder uden udskænkningsbevilling kun tegner samlede ølsalg (betragtning 16). sig for 27 % af det europæiske 3. 3. Konklusion vedrørende den første Delimitis-test (127) Det kan s(cid:229)ledes konkluderes, at en undersøgelse af alle aftaler med købsbinding, inklusive — men ikke begrænset til — de indg(cid:229)ede aftaler om levering af øl, og de andre omstændigheder i den økonomiske og retlige sammenhæng p(cid:229) det britiske udskænkningsmarked viser, at bryggeri- ernes samlede aftaler med købsforpligtelse i 1990 udgjorde og — p(cid:229) basis af de seneste oplysninger — i dag stadig udgør en betydelig hindring for, at nationale og udenlandske kon- kurrenter kan f(cid:229) adgang til markedet ved egen hjælp. 3. 4. Et væsentligt bidrag til den samlede virkning (128) Som Domstolen præciserer i sin dom i Delimitis- sagen, præmis 24, »m(cid:229) det vurderes, i hvilket omfang det p(cid:229)gældende bryggeris aftaler bidra- ger til den samlede virkning, der i denne hen- seende fremkommer som følge af alle lignende aftaler p(cid:229) markedet. Ifølge de fællesskabsretlige konkurrenceregler m(cid:229) de bryggerier, der i væsentligt omfang bidrager hertil, bære ansvaret for en s(cid:229)dan afskærmning af markedet. Aftaler om levering af øl, der er indg(cid:229)et af bryggerier, som ikke i væsentligt omfang bidrager til den samlede virkning, falder s(cid:229)ledes ikke ind under forbuddet i artikel 85, stk. 1«. N(cid:229)r det p(cid:229)gæl- i dette tilfælde Whitbreads, dende bryggeris, bidrag til den samlede virkning skal bedømmes, m(cid:229) man s(cid:229)ledes vurdere bryggeriets samlede bundne net, inklusive — men ikke begrænset til — den eksklusive købsforpligtelse og konkurren- ceforbuddet i aftalerne. Det er alts(cid:229) med andre ord aftalenettet, der i henhold til EF-Domstolens dom i Delimitis-sagen skal bidrage »væsentligt til den afskærmning af markedet, som aftale- komplekset medfører i kraft af den samlede øko- nomiske og retlige sammenhæng« (35). (129) Med henblik herp(cid:229) vil det blive taget højde for virkningen af Whitbreads aftalekompleks som (34) Se ogs(cid:229) præmis 22 i Domstolens dom i Delimitis-sagen, (35) Domskonklusionens punkt 1, næstsidste punktum, se se fodnote 21. fodnote 21. L 88/48 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 3. 1999 s(cid:229)dan. Konstateres det, at komplekset som s(cid:229)dant har en konkurrencebegrænsende virk- ning, gælder dette p(cid:229) tilsvarende vis for hvert enkelt af kompleksets elementer (36). 3. 4. 1. Meddelelse vedrørende ølleveringsaftaler af ringe betydning (37) (130) Whitbread er ikke et lille byggeri som defineret i meddelelsen, da det producerer mere end 200 000 hl øl om (cid:229)ret, da dets markedsandel p(cid:229) udskænkningsmarkedet overstiger 1 %, og da den 20-(cid:229)rige standardforpagtningsaftales løbetid overstiger det maksimum p(cid:229) femten (cid:229)r, der anfø- res i meddelelsen. 3. 4. 2. Individuel vurdering (131) EF-Domstolen stipulerer følgende i Delimitis-sa- gen (38): »Spørgsm(cid:229)let om, i hvilket omfang den enkelte aftale bidrager hertil, afhænger af de kontraherende parters stilling p(cid:229) det p(cid:229)gældende marked og af aftalens varighed«. EF-Domstolen anfører følgende i præmis 25 og 26: »Denne [stilling] afhænger ikke alene af den markeds- andel, bryggeriet eller den koncern, hvori bryg- geriet eventuelt indg(cid:229)r, har, men tillige af antallet af salgssteder, der er bundet til bryggeriet eller koncernen i forhold til det samlede antal restau- rationer p(cid:229) det relevante marked«. Med hensyn til varigheden anfører Domstolen følgende: »S(cid:229)- fremt denne (cid:229)benbart er uforholdsmæssig lang, set i forhold til den gennemsnitlige varighed af de aftaler om levering af øl, der sædvanligvis indg(cid:229)s p(cid:229) det relevante marked, er den enkelte aftale omfattet af forbuddet i artikel 85, stk. 1. Et bryggeri, der har en forholdsvis lille markeds- andel, men som binder sine salgssteder i mange (cid:229)r, kan nemlig bidrage til en lige s(cid:229) betydelig afskærmning af markedet som et bryggeri, hvis stilling p(cid:229) markedet er forholdsvis stærk, men som normalt stiller salgsstederne frit med kor- tere mellemrum«. (132) Ved vurderingen af de p(cid:229)gældende virksomhe- ders væsentlige bidrag henviser Førsteinstansret- (36) Retten i Første Instans anfører følgende i sag T-7 og 9/93, Langnese-Iglo & Sch(cid:246)ller, Sml. 1995, s. II-1539 og 1611, præmis 129 og 95 (herefter benævnt de tyske issa- ger): »n(cid:229)r der er tale om et kompleks af ensartede aftaler indg(cid:229)et af e´n enkelt producent, skal vurderingen af afta- lekompleksets virkninger for konkurrencen s(cid:229)ledes efter rettens opfattelse omfatte alle de enkelte aftaler, kom- plekset best(cid:229)r af«. (37) Nr. 40 i forordningsmeddelelsen (EFT C 121 af 13. 5. 1992, s. 2). (38) Domskonklusionens punkt 1, sidste punktum, se fodnote 21. navnlig ten i det tyske issager til den p(cid:229)gældende virk- somheds »stærke position p(cid:229) det relevante mar- selskabets markedsandel« (39). ked, Førsteinstansretten har s(cid:229)ledes taget udgangs- punkt i primært den bredere definition af samlet markedsandel. (133) Ved en vurderingen af bryggeriets bidrag skal der derfor tages hensyn til dets stilling p(cid:229) det relevante marked og især bryggeriets bidrag til markedsafskærmning i form af aftaler med købs- binding samt for det andet varigheden af de konkurrencebegrænsende aftaler, herunder især standardaftalerne. (134) Ved vurderingen af, i hvilket omfang bryggeriet bidrager inddrages til markedsafskærmning, bryggeriets bestyrede pubber, selv om disse ikke i sig selv falder under artikel 85, stk. 1, idet der ikke er tale om en aftale mellem selvstændige virksomheder. Ved vurdering af de anmeldte aftaler (som en del af bryggeriets aftalenet) er det særlig vigtigt at tage højde for en markeds- afskærmning, der skyldes nationale bryggeriers bestyrede pubber, idet det samlede antal bindin- ger af bryggeriejede pubber begrænses i bekendt- gørelserne. Bryggeriet kan dog frit vælge, hvor- vidt det ønsker at drive det p(cid:229)gældende antal pubber ved bortforpagtning eller ved egen besty- rer. Bryggeriet har s(cid:229)ledes mulighed for p(cid:229) et hvilket som helst tidspunkt at bortforpagte en bestyret pub og efter udløbet af en forpagtnings- aftale at lade den bortforpagtede pub overg(cid:229) til en bestyrer. (135) De andre segmenter i Whitbreads bundne salgs- net er de pubber, der er bundet til Whitbread via en l(cid:229)neaftale, og de grossistpartnere, der er forpligtet til at aftage bestemte mængder øl (eksklusive købsforpligtelse, mindstekøbsforplig- telse, lagerføringsforpligtelse, konkurrenceforbud osv. ). Som anført i betragtning 12 har Kommis- sionen imidlertid ikke præcise oplysninger om denne afsætningskanal. Ved vurderingen af et bryggeris stilling p(cid:229) markedet kan man samtidig ogs(cid:229) inddrage bryggeriets generelle andel af det britiske udskænkningsmarked og dets andel af det dermed forbundne ølproduktionsmarked. (136) I 1990/91 ejede Whitbread 6 162 pubber (hvoraf 4 291 var bortforpagtede) og i 1996/97 4 490 (hvoraf 2 130 var bortforpagtede) og tegnede sig (39) Op. cit. , præmis 87 for Sch(cid:246)llers vedkommende og se vedkommende, præmis 112 for Langnese-Iglos fodnote 36. 31. 3. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 88/49 dermed for henholdsvis 4 % og 3 % af det sam- lede antal udskænkningssteder. Som anført i tabel 1 (betragtning 10) tegnede Whitbread sig i 1990/91 og 1996/97 for henholdsvis 5,67 % og 4,92 % af ølafsætningen p(cid:229) udskænkningssteder (hvoraf de bortforpagtede pubber stod for hen- holdsvis 2,98 % og 1,70 %). Whitbreads afsæt- ning til bundne salgssteder, som Kommissionen ligger inde med oplysninger om, dvs. oven- nævnte salgssteder samt salgssteder med l(cid:229)nbin- ding, udgør henholdsvis 7,59 % og 6,12 % af den samlede afsætning p(cid:229) det britiske udskænk- ningsmarked. De (bestyrede, bortforpagtede og l(cid:229)nefinansierede) bundne pubber tegner sig s(cid:229)le- des for halvdelen af Whitbreads samlede salg p(cid:229) udskænkningsmarkedet, der udgør 12-13 %. Til denne betydelige afsætning via bundne salgsste- der skal lægges afsætningen via bundne grossist- partnere som beskrevet under betragtning 135. (137) Med hensyn til varigheden af de enkelte aftale- segmenter i Whitbreads bundne distributions- system skal man holde sig for øje, at alle de pub- ber, som Whitbread ejer, i princippet altid er »forankret« i selskabet. Det gælder ikke blot for bestyrede pubber, men ogs(cid:229) for de bortforpagte- de, der efter udløbet af en (kort eller lang) for- pagtningsaftale vil blive bortforpagtet p(cid:229) ny med købsbinding til en anden vært. Den vigtigste af de anmeldte forpagtningsaftaler, nemlig den 20-(cid:229)rige, er samtidig en af de længste i Det For- enede Kongerige. Whitbreads l(cid:229)nbindingsaftaler løber i gennemsnit tre (cid:229)r. (138) Det m(cid:229) derfor konkluderes, at Whitbreads bundne salg, hvori de anmeldte aftaler indg(cid:229)r, bidrager væsentligt til markedsafskærmningen p(cid:229) det britiske udskænkningsmarked. Den eks- klusive købsforpligtelse og konkurrenceforbud- det i forpagtningsaftalerne har s(cid:229)ledes en kon- kurrencebegrænsende virkning. 4. Andre bestemmelsers konkurrencebegræn- sende virkning 4. 1. Beskrivelse (139) Forpagtningsaftalerne følgende bestemmelser, som ifølge nogle af de interesse- rede parter har en konkurrencebegrænsende virkning: indeholder — salgslokaler og fast inventar skal holdes i ordentlig stand under den 20-(cid:229)rige forpagt- ningsaftale (de to andre standardaftaler inde- holder andre forpligtelser) — salgstederne m(cid:229) kun anvendes som pub med ubegrænset udskænkningsbevilling — muligheden for overtagelse begrænses (se betragtning 39) — ved forpagtningsaftalens udløb skal fast inventar, møbler, effekter og lagerbeholdnin- ger sælges til Whitbread eller den nye forpag- ter — der m(cid:229) ikke uden Whitbreads samtykke opstilles spilleautomater — der m(cid:229) kun reklameres for andre producen- ters varer i et omfang svarende til disse varers andel af pubbens samlede omsætning (herefter benævnt reklamebestemmelsen). 4. 2. Vurdering (140) De første fire ovennævnte bestemmelser kan ikke betragtes som bestemmelser, der har til for- m(cid:229)l eller til følge at begrænse konkurrencen p(cid:229) et bestemt marked. Den femte bestemmelse om spilleautomater er i lyset af den indflydelse, spil- leautomater har p(cid:229) salgsstedets karakter, ikke konkurrencebegrænsende (40). (141) Spørgsm(cid:229)let, om reklamebestemmelsen er i strid med artikel 85, stk. 1, er kun relevant for s(cid:229) vidt ang(cid:229)r markedet for distribution af øl. Med hensyn til alle andre tilstødende markeder for levering af varer til udskænkningssteder i Det Forenede Kongerige, f. eks. alkoholfri drikkeva- rer, chips og spilleautomater, er bestemmelsen ikke konkurrencebegrænsende. Da forpagtnings- aftalerne ikke indeholder eksklusive købsforplig- telser eller konkurrenceforbud med hensyn til s(cid:229)danne produkter, begrænser en s(cid:229)dan reklame- ikke konkurrencen p(cid:229) s(cid:229)danne bestemmelse eventuelle markeder mærkbart. (142) Reklamebestemmelsen har imidlertid til form(cid:229)l at begrænse reklamer for øl, der leveres af andre (40) Se fodnote 15. L 88/50 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 3. 1999 reklamebestemmelsen virksomheder. Det eneste øl, som Whitbreads forpagtere i henhold til forpagtningsaftalen har ret til at købe fra andre virksomheder, er gæste- øllet og ølsorter, der ikke er specificeret i aftalen. Især mærker af en i aftalen uspecificeret sort kan være ret ukendte blandt de britiske forbru- gere og ville derfor skulle understøttes af reklame p(cid:229) stedet. I henhold til bestemmelsens ordlyd m(cid:229) der ikke reklameres for disse nye pro- dukter, idet der kun m(cid:229) reklameres for produk- tet i et omfang svarende til dets andel af den samlede omsætning, hvilket pr. definition prak- tisk talt er nul, da varerne er nye. Kommissionen er imidlertid ikke i besiddelse af oplysninger, hvorefter være anvendt s(cid:229) stringent. Tværtimod har Whitbread i et brev af 26. oktober 1998 bekræftet, at »Whitbread ikke h(cid:229)ndhæver denne bestemmelse, da den vedrører konkurrerende produkter, og heller ikke har til hensigt at h(cid:229)ndhæve den, hvil- ket umiddelbart fremg(cid:229)r af, at forpagterne frit kan reklamere, sælge og markedsføre i overens- stemmelse med deres valgte produktsortiment og deres forretningsplan«. Dette bekræftes af flere forpagtere i deres indlæg, hvori de anfører, at de f(cid:229)r mere støtte til salgsfremmende foranstaltnin- ger fra deres gæsteølleverandør. Ingen af forpag- terne har anført, at Whitbread nogensinde har gjort indsigelse mod, at det p(cid:229)gældende mate- riale anvendes i pubberne. Under disse omstæn- digheder anses reklamebestemmelsen ikke for at begrænse konkurrencen mærkbart. skulle med eksisterende bryggerier, herunder Whitbre- ad, for derved at f(cid:229) adgang til deres salgsnet p(cid:229) udskænkningsmarkedet (41). Som følge heraf p(cid:229)virker forpagtningsaftalerne handelen mellem medlemsstater. 6. Mærkbar p(cid:229)virkning (144) Ovenfor anførte eksklusive købsforpligtelse og konkurrenceforbud er imidlertid kun i strid med artikel 85, stk. 1, hvis de p(cid:229)virker konkurrencen og handelen mellem medlemsstater mærkbart. (145) Den konkurrencebegrænsende virkning af aftale- komplekset og af de andre faktorer, der bidrager til at afskærme det britiske øludskænkningsmar- ked, samt af Whitbread-aftalernes væsentlige bidrag som til denne markedsafskærmning anført i betragtning 108-143 viser samlet, at konkurrencen og handelen mellem medlemssta- ter p(cid:229) det britiske øludskænkningsmarked begrænses mærkbart. 5. P(cid:229)virkning af handelen mellem medlems- stater 7. Konklusion fra bestemte (143) I de tilfælde, hvor den eksklusive købsforplig- telse og konkurrenceforbuddet i forpagtnings- aftalerne af ovennævnte (cid:229)rsager fjerner forpag- ternes mulighed for at lagerføre og tilbyde for- konkurrerende øl brugerne leverandører, forhindres disse leverandører uan- set deres geografiske placering og varernes oprindelse i at f(cid:229) adgang til de p(cid:229)gældende salgssteder, medmindre de har indg(cid:229)et en kon- kret aftale herom med Whitbread. Denne begrænsning medfører, at der m(cid:229)ske omsættes mindre øl, end det ellers ville have været tilfæl- det. Det er især udenlandske leverandørers mulighed for at etablere sig afhængigt ved egen hjælp p(cid:229) det britiske øludskænkningsmarked, der p(cid:229)virkes. Aftalerne med købsbinding, her- under de eksklusive ølleveringsaftaler, vil formo- dentlig beskytte en væsentlig del af det britiske marked mod direkte konkurrence fra konkurre- rende varer fra andre medlemsstater. De fleste udenlandske producenter har i betragtning 31 faktisk valgt at komme ind p(cid:229) det britiske marked ved at indg(cid:229) licensaftaler som anført (146) Den eksklusive købsforpligelse og konkurrence- forbuddet i forpagtningsaftalerne har siden ind- førelsen af forpagtningsaftalerne i 1990 været i strid med artikel 85, stk. 1. B. ARTIKEL 85, STK. 3 1. Forordning (EØF) nr. 1984/83 (147) Som EF-Domstolen bekræfter i Delimitis-sagen (præmis 36), fremg(cid:229)r det udtrykkeligt af forord- ningens artikel 6, stk. 1, at videreforhandlerens (41) Kommissionens beslutning 90/186/EØF i Moosehead/ s. 32, Whitbread-sagen (EFT L 100 af 20. 4. 1990. betragtning 16). 31. 3. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 88/51 ølsorter bestemte henholdsvis eksklusive købspligt udelukkende ang(cid:229)r bestemte ølsorter, og bestemte andre drikkevarer, som anført i aftalen. Dette krav om specifikation skal forhindre, at leverandøren ensidigt udvider den eksklusive købsforpligtelses anvendelsesomr(cid:229)de. En aftale om levering af øl, der med hensyn til de varer, der er omfattet af den eksklusive købsforpligtel- se, henviser til en prisliste, som leverandøren ensidigt kan ændre, opfylder ikke dette krav og er s(cid:229)ledes ikke omfattet af artikel 6, stk. 1. Domstolen konkluderer s(cid:229)ledes (præmis 37), at betingelserne for, at artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 1984/83 finder anvendelse, ikke er opfyldt, n(cid:229)r de drikkevarer, som er omfattet af den eks- klusive købsaftale, ikke er anført i selve aftalens tekst, men det er aftalt, at disse drikkevarer fremg(cid:229)r af den til enhver tid gældende prisliste fra bryggeriet eller dettes datterselskaber. (148) I henhold til standardaftalerne skal ølbindingen specificeres efter sort, hvilket giver Whitbread mulighed for frit at optage, udskifte eller slette mærker af en bestemt ølsort, som selskabet leve- rer til forpagteren, ved at ændre selskabets pris- liste fra tid til anden for de i kontrakten specifi- cerede ølsorter. Specificeringen af ølbindingen efter sort giver s(cid:229)ledes Whitbread mulighed for ensidigt at udvide den eksklusive købsforplig- telse og opfylder s(cid:229)ledes ikke betingelserne i artikel 6, hvori der kræves en specifikation ved angivelse af mærke eller særlig benævnelse (42). (149) Standardforpagtningsaftalerne opfylder ikke betingelserne i forordningen. s(cid:229)ledes 2. Individuel fritagelse 2. 1. Forbedring af fordelingen af varer 2. 1. 1. Generelle overvejelser (150) En ølleveringsaftale fører normalt til en forbed- ret distribution, da »indretningen, moderniserin- (42) Se fodnote 15. gen og driften af restauranter [lettes] i væsentlig grad« (forordningens betragtning 15). Det gælder b(cid:229)de bryggeriet/leverandøren, som ikke behøver en vertikal integration, og forpag- teren. Bortforpagtning af et salgssted til en aftalt forpagtningsafgift som i Whitbreads standard- aftaler er især i lyset af den restriktive udstedelse af udskænkningsbevillinger i Det Forenede Kon- gerige en m(cid:229)de, hvorp(cid:229) en forpagter kan f(cid:229) mulighed for at drive et salgslokale. Bortforpagt- ningen giver s(cid:229)ledes nytilkomne mulighed for med lave omkostninger at komme ind p(cid:229) ølud- skænkningsmarkedet. Det system, hvorefter bryggerier i Det Forenede Kongerige giver uaf- hængige personer mulighed for at drive en bryg- geriejet pub med udskænkningsbevilling, øger s(cid:229)ledes disse personers muligheder for at komme ind p(cid:229) markedet. Forpagtede pubber beskrives somme tider som en mellemting mellem en bestyret pub (der ejes af bryggeriet/pubselskabet) og en (l(cid:229)nbunden eller fuldstændig uafhængig) pub, der ejes af værten. (151) Den eksklusive købsforpligtelse og konkurrence- forbuddet, der p(cid:229)lægges videreforhandleren, motiverer denne til med alle til r(cid:229)dighed st(cid:229)ende midler at sælge de af aftalen omfattede varer, hvilket generelt forbedrer distributionen heraf. Med andre ord anføres i betragtning 15 til for- ordningen følgende: »S(cid:229)danne aftaler fører til et langsigtet samarbejde mellem aftaleparterne, som gør det muligt for dem at forbedre og sikre kvaliteten af de af aftalen omfattede varer og af de kundeserviceydelser, som videreforhandleren skal præstere; de danner grundlag for en langsig- tet planlægning og dermed en mindre omkost- ningskrævende tilrettelæggelse af produktion og fra konkurrencen distribution; under presset mellem varer af forskellige mærker tilskyndes parterne til stadighed til at afpasse antal og karakter til kundernes ønsker«. restauranter. af (152) Med hensyn til varigheden af den eksklusive købsforpligtelse og konkurrenceforbud i forpagt- ningsaftalen skal det bemærkes, at der gælder særlige regler, hvis leverandøren bortforpagter de lokaler, hvor der sælges og indtages øl, til videreforhandleren. stk. 2, litra a), »kan der p(cid:229)lægges videreforhandleren de i dette afsnit omhandlede eksklusive købsfor- pligtelser og konkurrenceforbud for hele den periode, hvori han rent faktisk driver restauran- terne«. Den lange varighed af den eksklusive købsforpligtelse og konkurrenceforbuddet i for- pagtningsaftalen er derfor ikke til hinder for, at Ifølge artikel 8, L 88/52 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 3. 1999 den eksklusive købsforpligtelse og konkurrence- forbuddet kan fritages. hvervede pub ved at tilbyde mærker, som kun- derne ikke er interesserede i. (153) Desuden anses specifikationen af bindingen efter ølsort for at gøre det lettere at h(cid:229)ndtere eksklu- sive ølleveringsaftaler i Det Forenede Kongerige end den specifikation, der fastsættes i forordnin- gen. Specifikationen af bindingen efter ølsort gør det lettere at tilføje udenlandske eller nye bryg- geriers mærker p(cid:229) bryggeriernes prislister, idet det ikke kræver alle forpagternes accept (43). Det gælder især for Whitbread, der leverer et stort antal øl til forpagterne og hyppigt tilføjer eller udskifter øl p(cid:229) prislisten, herunder udenlandske mærker. Det er vigtigt, da en meget stor del af den øl, der sælges i pubber i Det Forenede Kon- gerige, er fadøl, og da britiske bryggerier afskær- mer omkring 70 % (1989) eller højst ca. 58 % — dog sandsynligvis mindst 50 % — (1997) af ikke desto det britiske udskænkningsmarked; mindre vil udenlandske eller nye bryggerier der- for givetvis finde det særlig vanskeligt at trænge ind p(cid:229) det britiske marked ved egen hjælp. Det skal yderligere bemærkes, at forpagteren under ingen omstændigheder kan tilføje mærker p(cid:229) listen, da bryggeriet ville kunne forbyde forpag- teren at sælge andre mærker af samme sort p(cid:229) udsalgsstedet, jf. fritagelsen af konkurrencefor- buddet efter forordningens artikel 7, stk. 1, litra a). Forpagteren kan s(cid:229)ledes hverken p(cid:229)virke afskærmningsgraden p(cid:229) det britiske udskænk- ningsmarked i positiv eller negativ retning. (154) Det er korrekt, at en forpagter kan blive tvunget til at købe ukendte produkter, hvis Whitbread sælger den bortforpagtede pub til et andet sel- skab. Hvis et s(cid:229)dant ejerskifte sker fra dag til dag, kan det f(cid:229) betydelige konsekvenser for omsætningen i den p(cid:229)gældende pub og s(cid:229)ledes for den p(cid:229)gældende forpagter. Ud fra et konkur- rencemæssigt synspunkt giver denne kontrakts struktur imidlertid under disse omstændigheder andre nationale eller udenlandske bryggerier mulighed for at komme ind p(cid:229) markedet eller øge deres tilstedeværelse de´r. Finder en s(cid:229)dan overgang sted gradvis, vil den m(cid:229)ske ikke f(cid:229) en ugunstig virkning p(cid:229) den p(cid:229)gældende forpagters forhold. Det skal i den forbindelse anføres, at en gradvis ændring af mærkeudbuddet formentlig ogs(cid:229) vil finde sted p(cid:229) et faldende marked, idet producenterne ønsker at tage højde for nye eller ændrede forbrugerønsker. Det vil desuden ikke være i den »nye« ejers langfristede forretnings- interesse at ødelægge rentabiliteten i den nyer- 2. 1. 2. Prisforskelle (155) Hvis de bundne forpagtere konfronteres med mærkbare prisforskelle, skal det efter Kommis- sionens opfattelse undersøges, om ovennævnte fordele ogs(cid:229) kan sl(cid:229) igennem. (156) Prisdiskriminering er et vigtigt element i den økonomiske begrundelse for at fritage eksklusive købsaftaler fra forbuddet. For det første fordi den eksklusive købsaftale (cid:229)bner mulighed for idet køberen i modsætning til diskriminering, andre af producenters klienter ikke har noget legalt indkøbsalternativ i aftalens løbetid. Et bryggeri vil derfor kunne beslutte at udnytte sin magtposition over for de bundne kunder. (157) Med hensyn til kriteriet om en bedre fordeling af varerne mener Kommissionen for det andet, at en person, der diskrimineres mærkbart p(cid:229) »nettoprisen«, kan f(cid:229) problemer med at konkur- rere p(cid:229) samme betingelser som andre. Den for- bedring af varefordelingen, som disse aftaler skulle give, kan s(cid:229)ledes være af teoretisk karak- ter eller strukturelt begrænset p(cid:229) en m(cid:229)de, s(cid:229) den ikke p(cid:229) længere sigt kan opveje aftalens konkurrencebegrænsende virkninger. Tanken om, at prisdiskriminering kan være uforenelig med artikel 85, stk. 3, kommer ogs(cid:229) til udtryk i betragtning 21 til forordningen: »skulle aftaler. , der er omfattet af denne forordning, allige- vel ikke i konkrete tilfælde have virkninger, der ikke er forenelige med de i traktatens artikel 85, stk. 3, fastsatte betingelser, kan Kommissionen fratage de deltagende virksomheder den af grup- pefritagelsen følgende fordel«. Disse forordningens fastsættes betingelser, artikel 14, omfatter prisdiskriminering uden sag- lig grund (44). retlige der i (158) Ovennævnte overvejelser omkring standardafta- lerne p(cid:229) det britiske øludskænkningsmarked er relevante, for s(cid:229) vidt forpagteren, der (uden sag- (43) For s(cid:229) vidt de underliggende aftaler er forenelige med artikel 85. (44) Se forordningens artikel 14, litra c): »… uden saglig grund … anvender priser eller salgsbetingelser, der er mindre fordelagtige. «. 31. 3. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 88/53 lig grund) afkræves højere priser, m(cid:229)ske ikke vil kunne konkurrere p(cid:229) lige vilk(cid:229)r med andre. For- pagterens forretning vil alt andet lige blive min- dre profitabel eller m(cid:229)ske endda urentabel. Som følge af den negative p(cid:229)virkning af rentabiliteten p(cid:229) det tidspunkt, hvor forpagteren træder ind p(cid:229) markedet, eller i den periode, hvor han driver sin forretning, vil forpagteren m(cid:229)ske ikke kunne konkurrere med andre værter, som f(cid:229)r rabat p(cid:229) ølindkøbene, som de delvis kan give videre til den endelige forbruger ved midlertidigt eller per- manent at nedsætte prisen, eller som de kan investere i en forbedring af pubbens tilbud (nyt køkken, toiletter, familiefaciliteter osv. ). Dette vil alt andet lige medføre, at forpagterens kon- kurrenceevne reduceres yderligere, idet dennes kunder vil f(cid:229) et bedre tilbud til samme pris i andre pubber. (159) Prisdiskriminering uden saglig grund vil udeluk- kende p(cid:229)virke forpagterens konkurrenceevne mærkbart i negativ retning og derfor udeluk- kende p(cid:229)virke vurderingen af en udeblevet for- bedring af varefordelingen, hvis den er betydelig og af længere varighed. Det skønnes (inden der tages hensyn til eventuelle saglige grunde), at rabatterne p(cid:229) det britiske udskænkningsmarked indtil midten af 1980’erne var ubetydelige (ifølge MMC-rapporten fra 1985 fik uafhængige pub- ber en rabat p(cid:229) mellem 3-5 %). Siden da og i standardkontrakternes situationen imidlertid ændret sig, og bestemte aftagergrup- per modtager nu betydeligt højere rabatter end dem, der ydes de bundne forpagtere. Dette behandles i OFT-rapporten. løbetid har (160) Højere rabatter ydes til alle aftagere p(cid:229) det briti- ske udskænkningsmarked, som ikke har en aftale med tilsvarende eksklusive købsforpligtel- ser, og som Whitbread handler med, dvs. gros- sister, pubselskaber, andre bryggerier og indivi- duelle uafhængige værter. De rabatter, der ydes til grossister, egne bestyrede pubber, pubselska- ber og andre bryggerier, er i gennemsnit højere end dem, der ydes til de individuelle uafhængige værter. bundne forpagter) har s(cid:229)ledes mulighed for at købe øl billigere end den bundne forpagter. (162) Da det blandt disse konkurrenter udelukkende er de uafhængige værter (leverancer til klubber uden l(cid:229)nbinding indg(cid:229)r i Whitbreads oplysninger om rabatter til uafhængige værter), der køber deres øl direkte hos Whitbread p(cid:229) markedsvil- k(cid:229)r, anvendes denne gruppe som »referencegrup- pe«. Denne gruppe er faktisk den eneste gruppe aftagere, hvor »leverandøren. over for en videreforhandler, der er bundet af en eksklusiv købsforpligtelse, anvender priser. , der er min- dre fordelagtige end dem, der anvendes over for andre videreforhandlere i samme distributions- led« (45) (egne fremhævelser). (163) Det fremg(cid:229)r klart af tabel 3 (betragtning 93), at prisforskellen mellem den pris, som den bundne forpagter betaler (WPP-listeprisen minus rabatter p(cid:229) fadølleverancer), og den pris, de individuelle uafhængige værter betaler i gennemsnit, er steget hvert eneste (cid:229)r, idet de uafhængige værter har f(cid:229)et stadig større rabatter. 2. 1. 3. Kompenserende fordele (164) Ved en vurdering af, om forpagteren kan »over- leve« p(cid:229) markedet, og om kriteriet om en for- bedring af varefordelingen er opfyldt, bør for- holdet mellem Whitbread og selskabets forpag- tere ifølge Whitbread ikke alene vurderes p(cid:229) grundlag af den pris, forpagterne betaler, men p(cid:229) grundlag af hele forretningsforholdet. (165) Kommissionen accepterer dette argument, selv om det imidlertid betyder, at man skal sammen- ligne klart kvalitative prisforskelle med mere kvantitative aspekter af forretningsforholdet, hvilket er vanskeligt. (161) De fleste af den bundne forpagters direkte kon- kurrenter, nemlig bryggeriernes bestyrede pub- ber, pubselskabers bestyrede pubber, l(cid:229)nbundne pubber og uafhængige pubber samt klubber (der som følge af den begrænsede kundekreds kun i beskeden omfang konkurrerer direkte med den (166) Beskrivelsen af de s(cid:229)kaldte kvantitative kompen- serende fordele i betragtning 57-93 viser, hvor vanskeligt en s(cid:229)dan kvantificering er. P(cid:229) bag- grund af de argumenter, der de´r fremføres til støtte for metoden til beregning af de enkelte (45) Forordningens artikel 14, litra c). L 88/54 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 3. 1999 fordele, og de faktiske oplysninger, der under- bygger resultatet af disse beregninger, mener Kommissionen, at de resultater, der anføres under Resultat i tabel 3, giver Kommissionen et tilstrækkeligt grundlag for inden for rammerne af dens skøn ved anvendelsen af artikel 85, stk. 3, at afgøre, om standardaftalerne i praksis medfører en forbedring af varefordelingen. lige fordringer, der er tre gange s(cid:229) høje som blandt Whitbreads forpagtere. (170) Standardaftalerne med deres bindinger har s(cid:229)le- des bidraget til en forbedring af varefordelingen p(cid:229) det britiske øludskænkningsmarked. (167) Ved en vurdering af, om betingelserne i artikel 85, stk. 3, er opfyldt, kan Kommissionen især i tilfælde, hvor der anmodes om fritagelse med tilbagevirkende kraft, ikke foretage en gene- rel vurdering af hele den forudg(cid:229)ende periode. Den m(cid:229) i stedet undersøge, om betingelserne i artikel 85, stk. 3, er opfyldt p(cid:229) et hvilket som helst tidspunkt. Da de anmeldte aftaler er stan- dardaftaler, der dækker flere hundrede individu- elle aftaler, da oplysningerne er meget komplek- se, og da der kun i begrænset omfang foreligger oplysninger, der dækker andre perioder end et (cid:229)r, at begrænse vurderingen af, om betingelserne i artikel 85, stk. 3, er opfyldt, til en vurdering p(cid:229) (cid:229)rsbasis. finder Kommissionen rimeligt det (168) Det fremg(cid:229)r af tabel 3, at prisforskellen fra 1994/95 og frem mere end overvejes af kvantita- tive kompenserende fordele. Ved en samlet vur- dering af forretningsforholdet til Whitbread kan en gennemsnitsforpagter s(cid:229)ledes godt konkurrere p(cid:229) lige fod med uafhængige værter. I (cid:229)rene fra 1990/91 til 1993/94 opvejede de kvantitative kompenserende fordele ikke helt prisforskellen, der udgjorde mellem 3-6 GBP/tønde. Kommis- sionen mener dog ikke, at disse tal i sig selv er nok til at konkludere, at den bundne gennem- snitsforpagter i disse (cid:229)r var betydeligt d(cid:229)rligere stillet i konkurrencen. Kommissionens holdning baseres p(cid:229), a) at disse tal kun udgør mellem 1 og 3 % af ølprisen, b) at der findes kompense- rende fordele, der ikke kan kvantificeres og pri- mært best(cid:229)r i den noget mindre risiko, en bun- det forpagter løber i forhold til en uafhængig vært (betragtning 94). 2. 2. Fordele for forbrugerne (171) Med hensyn til de generelle fordele, forpagt- ningsaftalerne med binding har, anføres følgende i betragtning 16 til forordningen: »De oven- nævnte forbedringer kommer især forbrugerne til gode derved, at de sikres forsyninger af varer af tilfredsstillende kvalitet, samtidig med at de kan vælge mellem varer fra forskellige producen- ter (46)«. (172) Derudover giver de forpagtede pubber bryggeri- erne et incitament til (fortsat) at investere i salgs- steder, der m(cid:229)ske er for sm(cid:229) til at kunne drives økonomisk af bryggeriets egne bestyrere. Syste- met bidrager derfor til at opretholde pubber, der m(cid:229)ske ellers ville lukke eller ikke kunne til- trække sig investeringer fra WPP og/eller forpag- teren. Det er en klar fordel for forbrugeren, at disse salgssteder fortsat eksisterer, og/eller at faciliteterne forbedres ved investeringer. Det siger sig selv, at et bestemt bryggeris forpagt- ningsaftaler kun kan anses for at bidrage til denne fordel, hvis pubbens drift er sikret p(cid:229) længere sigt, det vil med andre ord sige, hvis store træk s(cid:229)danne eventuelle prisforskelle i udlignes af andre særlige fordele. Det er som anført ovenfor tilfældet for Whitbreads vedkom- mende. (169) Kommissionen m(cid:229) derfor konkludere, at der p(cid:229) intet tidspunkt i standardkontrakternes løbetid har været grund til at antage, at der ikke har fundet en forbedring af varefordelingen sted som beskrevet generelt ovenfor. Denne konklusion underbygges af, at Whitbreads individuelle uaf- hængige kunder som omfatter den længste økonomiske recession i bri- tisk historie, procentuelt tegner sig for uerholde- i perioden 1991-1997, (173) Med hensyn til specifikationen af bindingen efter ølsort bemærker Kommissionen desuden, at Whitbread i perioden 1994-1998 i gennemsnit (46) Der refereres her til den mulighed, der fastsættes i for- ordningens artikel 6 sammenholdt med artikel 7, stk. 1, litra a), og hvorefter forpagteren m(cid:229) købe mærker af en anden ølsort end dem, der leveres i henhold til aftalen, og tilbyde sine kunder disse. Denne mulighed fastholdes i standardaftalerne, dvs. bestemmelserne om ølsorter, der er ikke er specificeret i aftalerne. 31. 3. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 88/55 har introduceret tre fadølsmærker om (cid:229)ret i de bortforpagtede pubber, herunder bl. a. Fullers London Pride, Green King IPA og Adnams. Whitbread har ogs(cid:229) stillet ca. 30 mærker flaske- øl, som de ikke selv producerer, til r(cid:229)dighed, her- under Budweiser, Hoegaarden Grand Cru og Leffe Blonde. (174) Kommissionen kan derfor konkludere, at for- pagtningsaftalerne kommer forbrugeren til gode. 2. 3. Nødvendigheden af konkurrencebegræns- ningerne ølleveringsaftaler (175) Den eksklusive købsforpligtelse og konkurrence- forbuddet er nødvendige for opn(cid:229)elsen af de for- dele, i betragtning 150 giver. Som anført i forordnin- gens betragtning 17 kan disse fordele ikke i samme udstrækning og med samme sikkerhed opn(cid:229)s p(cid:229) anden m(cid:229)de. anført som (176) Det kan ogs(cid:229) anføres, at specificeringen af bin- dingen efter ølsort er nødvendig for at lette introduktionen af mærker i bryggeriernes net af bundne pubber p(cid:229) det britiske øludskænknings- marked (betragtning 153 og 173). 2. 4. Muligheden for at udelukke konkurrencen p(cid:229) en væsentlig del af det p(cid:229)gældende marked (47) (177) Whitbread kan tydeligvis ikke udelukke konkur- rencen p(cid:229) en væsentlig del af markedet, da sel- skabet kun tegnede sig for 13 % af det britiske øludskænkningsmarked i 1997. Selv under hen- syntagen til, at op til 58 % af det britiske ølud- skænkningsmarked i 1997 var afskærmet ved hjælp af de parallelle net af bryggeriaftaler, ude- lukker Whitbreads anmeldte aftaler ikke konkur- rencen p(cid:229) en væsentlig del af det britiske ølud- skænkningsmarked. 2. 5. Konklusion (178) Whitbreads standardaftaler med deres ølbinding (eksklusive købsforpligtelse og konkurrencefor- bud) opfylder betingelserne i artikel 85, stk. 3. C. EF-TRAKTATENS ARTIKEL 30 (179) Bavarian Lager Company og de 23 forpagtere, der har underskrevet standardsvaret (betragt- ning 4 og fodnote 7), mener, at Kommissionen ikke kan indrømme fritagelse med tilbagevir- kende kraft p(cid:229) grund af Kommissionens hold- ning i proceduren efter EF-traktatens artikel 169 mod gæsteøl-bestemmelsen. Det anføres under henvisning i Metro I-sagen (48), at Kommissionen ville mis- bruge sine beføjelser efter artikel 85, stk. 3, hvis den indrømmede fritagelse med tilbagevirkende kraft, hvilket ville være en konkurrenceretlig godkendelse af et forhold, der klart er i strid med artikel 30. EF-Domstolens dom til (180) Ved anvendelsen af artikel 85 spiller det ingen rolle, om gæsteølbestemmelserne er forenelige med artikel 30. For det første er en beslutning efter artikel 85, stk. 3, om aftaler, der indtil april 1998 udelukkende omfattede den gamle gæsteøl- bestemmelse, dvs. bestemmelsen om øl efter- gæret p(cid:229) fad, ikke til hinder for en endelig afgø- relse af artikel 30-spørgsm(cid:229)let. For det andet gælder fritagelsen efter forordningen for aftaler, der kan indg(cid:229)s i alle medlemsstater, og bryggeri- et/bortforpagteren behøver i den forbindelse ikke at fastsætte en rettighed svarende til gæste- ølbestemmelsen. Det skyldes, at bryggeriet/bort- forpagteren kan p(cid:229)lægge kontrahenten et kon- kurrenceforbud for alle mærker af øl af samme sort som de mærker, bryggeriet/bortforpagteren har indført en købsforpligtelse for i aftalen. Ind- føjelsen af den »gamle« gæsteølbestemmelse er alts(cid:229) allerede i sig selv en liberalisering i forhold til forordningens muligheder og kan derfor ikke give anledning til betænkeligheder efter EF’s konkurrenceregler. (181) Da artikel 30-spørgsm(cid:229)let af ovennævnte grunde er irrelevant, behøvede Kommissionen ikke at henvise til dette spørgsm(cid:229)l i meddelelsen. Med- delelsen var s(cid:229)ledes fuldstændig, hvorfor Kom- missionen ikke har m(cid:229)ttet offentliggøre et addendum og forlænge fristen for indgivelsen af bemærkninger som ønsket af Bavarian Lager Company. De interesserede parter kan i øvrigt fremsætte bemærkninger ikke blot de punkter, der efter artikel 19, stk. 3, men til alle punkter, de anser for relevante. i meddelelsen eksplicit nævnes (47) Et andet begreb end »væsentligt bidrag til afskærmning (48) Sag 26/76, Metro mod Kommissionen, Sml. 1977, af markedet«. s. 1875. L 88/56 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 3. 1999 D. FRITAGELSE MED TILBAGEVIRKENDE KRAFT OG FRITAGELSENS VARIGHED (182) Standardaftalerne er aftaler efter artikel 4, stk. 2, nr. 1, i forordning nr. 17, da »der heri kun del- tager virksomheder fra en medlemsstat, og de p(cid:229)gældende aftaler. ikke vedrører indførsel eller udførsel mellem medlemsstater«. Det frem- g(cid:229)r af artikel 6 i forordning nr. 17, at det tids- punkt, fra hvilket en beslutning efter artikel 83, stk. 3, skal have virkning, for s(cid:229)danne aftalers vedkommende kan ligge forud for anmeldelses- dagen. (183) EF-Domstolen anfører følgende i sin dom i Fon- deries Roubaix-sagen (49): »derfor bevirker den omstændighed, at de af s(cid:229)danne aftaler omfat- tede produkter, der tidligere er blevet indført fra en anden medlemsstat, ikke i sig selv, at disse aftaler m(cid:229) anses for at vedrøre indførsel i den i artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 17 forudsatte betydning«. Anvendelsen af denne artikel skal derfor ikke udelukkes for s(cid:229) vidt ang(cid:229)r de mær- ker p(cid:229) WPP’s prisliste, der importeres fra lande uden for Det Forenede Kongerige. 31. december 2008, rimelig, s(cid:229) Whitbread kan basere sine beslutninger om at investere i sine ejendomme p(cid:229) den rimelige retssikkerhed, EF’s konkurrenceregler giver — HAR VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: Artikel 1 Bestemmelserne i traktatens artikel 85, stk. 1, 1. finder i overensstemmelse med artikel 85, stk. 3, ikke anvendes p(cid:229) individuelle forpagtningsaftaler, der ind- g(cid:229)s efter standarden for a) 20-(cid:229)rige forpagtningsaftaler, b) retraiteforpagtningsaftaler og c) fem(cid:229)rige forpagt- ningsaftaler, samt den eksklusive købsforpligtelse og det konkurrenceforbud (ølbindingen), aftalerne inde- holder. 2. Denne fritagelse gælder fra 1. 31. december 2008. januar 1990 til Artikel 2 (184) Efter at have konstatere, at standardaftalerne har opfyldt betingelserne i artikel 85, stk. 3, siden den gang, hvor en af de anmeldte aftaler januar blev indg(cid:229)et p(cid:229) markedet, dvs. den 1. 1990, bør det tidspunkt, fra hvilket nærværende beslutning skal have virkning, sættes til den 1. januar 1990. Denne beslutning er rettet til: Whitbread plc, Chiswell Street, UK-London EC1Y 4SD. (185) I henhold til artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 17 skal en fritagelse gives for et begrænset tidsrum. Da Whitbread stadig har mange bortforpagtede pubber og fortsat indg(cid:229)r standardaftaler med en varighed p(cid:229) 20 (cid:229)r, finder Kommissionen en for- holdsvis lang fritagelsesperiode, nemlig indtil Udfærdiget i Bruxelles, den 24. februar 1999. P(cid:229) Kommissionens vegne Karel VAN MIERT Medlem af Kommissionen (49) Sag 63/75, Fonderies Roubaix mod Socie´te´ Nouvelle des Fonderies, Sml. 1976, s. 111, præmis 8