title: Alueiden komitean lausunto aiheesta "European aluekehityssuunnitelma"

eurovoc_concepts:
area management
energy policy
environmental policy
regional policy
town and country planning
town planning

text: C 93/36 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti 6. 4. 1999 sesti alueiden kannalta on olennaista, että viidettä puiteohjelmaa ja muita komission käytössä olevia resurs- seja käyttäen tuetaan tietoisuuden lisäämistä sähköisen allekirjoituksen käyttömahdollisuuksista ja sen käyttöä lisäävien eurooppalaisten sovellusten ja palveluiden toteuttamista. Bryssel 14. tammikuuta 1999. Alueiden komitean puheenjohtaja Manfred DAMMEYER Alueiden komitean lausunto aiheesta ”European aluekehityssuunnitelma” (1999/C 93/07) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon Euroopan aluekehityssuunnitelman (ESDP), ottaa huomioon komission 8. kesäkuuta 1998 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 c artiklan ensimmäisen kohdan nojalla tekemän päätöksen pyytää aiheesta alueiden komitean lausunto, ottaa huomioon työvaliokunnan 15. heinäkuuta 1998 tekemän päätöksen antaa lausunnon valmistelu valiokunta 4:n ”Maankäyttö – Taajama-asiat – Energia – Ympäristö” tehtäväksi, ottaa huomioon valiokunta 4:n joulukuun 11. päivänä 1998 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 266/98 rev. 2, jonka esittelijä oli Claude du Granrut ja apulaisesittelijä Anders Knape, hyväksyi 13. –14. tammikuuta 1999 pitämässään 27. täysistunnossa (tammikuun 14. päivän kokouksessa) enemmistön äänin seuraavan lausunnon. 1. Yleistä 1. 1. Euroopan aluekehityssuunnitelman tavoitteet ja toteutus Euroopan aluekehityssuunnitelma 1. 1. 1. (ESDP) osoittaa, että Euroopan unioni kiinnittää huomiota talouselämän maailmanlaajuisiin haasteisiin samaan aikaan kun unionin talouspoliittinen yhdentyminen kiihtyy, alue- ja paikallisviranomaisten rooli aluekehi- tyksessä kasvaa ja laajentumista Keski- ja Itä-Euroopan maihin valmistellaan. Unionin pyrkimykset liittyvät kiinteästi kolmeen perustavoitteeseen, jotka asetettiin Leipzigissa pidetyssä aluesuunnitteluministerien epävi- rallisessa kokouksessa. Nämä tavoitteet ovat taloudelli- nen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus, kestävä kehitys sekä yhteisvastuuseen ja tasapainoon perustuva alueellinen kilpailukyky. ESDP:ssä pyritään toimivaan ja kohdealueelle hyvin soveltuvaan aluekehitykseen. Näin yhteisön alueita hyö- dynnetään aiempaa tasapuolisemmin, tehokkaammin ja vastuuntuntoisemmin, ja parannetaan huolenpitoa unionin luonnonvaroista sekä inhimillisestä ja teknisestä pääomasta. Alueiden välillä on eroja, ja niiden tarjoamat taloudelli- set ja sosiaaliset mahdollisuudet ovat monimuotoisia. Tämän vuoksi aluekehityksessä pyritään siihen, että hallinnon eri tasot osallistuvat päätöksentekomenette- lyyn. Näin jäsenvaltioiden aluesuunnittelu- ja aluekehi- tystoimet ovat yhdenmukaiset ja täydentävät toisiaan. 1. 1. 2. Aluekehityssuunnitelmassa pyritään myös yh- teisön politiikkojen alueellisten vaikutusten tehokkaa- seen yhdentämiseen, jotta ne tuovat lisäarvoa aluekehi- 6. 4. 1999 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti C 93/37 tykseen samalla kun Euroopan unionin tukitoiminta optimoidaan. ESDP:n täytäntöönpano edellyttää yh- teisön politiikkojen sekä koko alue- ja paikallishallinnon toteuttamien aluesuunnittelu- ja aluekehitystoimien ho- risontaalista ja alakohtaista yhteensovittamista. Alueiden komitea toteaa yleisesti, että ESDP-asiakirjassa ehdotettu aluekehityksen käsite vaikuttaa merkittävällä tavalla Euroopan unionin yhdentymiseen, sillä ilman alueellista lähentymistä Euroopan yhdentyminen jää keskeneräiseksi. ESDP:ssä pyritään kokonaisvaltaiseen näkemykseen koko Euroopan alueesta. Aluekehityssuunnitelman mu- kaan keskus-, alue- ja paikallishallinnossa on yksilöitävä ja otettava huomioon myös sellaiset aluesuunnitteluun liittyvät ongelmat, jotka ylittävät alueelliset rajat. ESDP:stä laadittu asiakirja on ohjeellinen ja siinä koros- tetaan, ettei se velvoita toimimaan tietyllä tavalla. Sen avulla pyritään perustelemaan suositettavaa näkemystä aluesuunnittelusta ja sen toteuttamista, yhteistoimin- taan perustuvaa menettelyä sekä kaiken aluesuunnitte- lun asettamista Euroopan mittakaavaan. Viimeksi mainitun tavoitteen tueksi aluekehityssuunni- telmassa ehdotetaan neljää aluesuunnittelun toiminta- alaa, jotka kehittyvät voimakkaasti ja joiden problema- tiikalla on merkitystä koko Euroopan alueelle. Asiakir- jassa myös analysoidaan yhteisön politiikkojen vaiku- tuksia Euroopan aluesuunnitteluun. Aluesuunnittelun toiminta-alat ovat: – uudenlaisen kaupunkipolitiikan toteuttaminen; – kaupunkien ja maaseudun kumppanuus ja maaseutu- alueiden merkitys; – liikenteeseen, viestintään ja tiedonsaantiin liittyvä toiminta; – Euroopan kulttuuriperinnön ja luonnonvarojen säi- lyttäminen. Aluekehityssuunnitelmassa käsitellään yhteisön politiik- kojen, muun muassa yhteisen maatalouspolitiikan, ra- kennerahastojen, ympäristö- ja kilpailupolitiikan sekä liikenteen ja viestinnän infrastruktuurien alueellisia vaikutuksia. ESDP-asiakirjan mukaan yhteisön politii- koilla on myös alueellista merkitystä, joka on syytä arvioida. Näin pyritään eri politiikkojen keskinäiseen täydentävyyteen ja optimoidaan niiden taloudelliset ja sosiaaliset vaikutukset. 1. 2. Yleiset huomiot ja kriittinen tarkastelu 1. 2. 1. Alueiden komitea pitää ESDP-asiakirjassa esi- tettyä analyysia tasokkaana. Myös asiakirjaan liitetyt taulukot ja kartat ovat havainnollisia, vaikka parantami- sen varaa onkin (1). (1) Kyse on luonnoksesta, joka jaettiin Glasgowissa pidetyssä epävirallisessa neuvoston kokouksessa kesäkuussa 1998. ESDP-asiakirjaa on kuitenkin pidettävä ohjeellisena asiakirjana, joka osoitetaan jäsenvaltioiden keskus-, alue- ja paikallishallinnossa aluesuunnittelusta vastaa- ville toimijoille. Vaikka käytännöt ja instituutiot eroavat huomattavasti toisistaan, asiakirjassa esitetyn aineiston on oltava sekä uutta luovaa että kaikille alueille sopivaa. Sen on myös täydennettävä nykyisiä käytäntöjä sekä niin institutionaalisia kuin muita aluesuunnittelun keinoja. Euroopan aluekehityssuunnitelma ei siis saa muodostua jolla puututaan uudeksi aluesuunnittelun välineeksi, keskus-, alue- ja paikallishallinnon toimivaltuuksiin. Sen sijaan on vakuutettava vastuuhenkilöt siitä, että ESDP:n avulla suunnittelu monipuolistuu, näkökulmat avartuvat ja toiminta tehostuu. ESDP-asiakirjassa esitet- tyjen analyysien laadussa on paikoin parantamisen varaa. 1. 2. 2. Asiakirjassa olisi voitu valottaa myös kaupan- käynnin maailmanlaajuistumiseen liittyviä alueellisia tekijöitä sekä niiden vaikutuksia keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä muun muassa kauppavirtoihin, yritysten kansainvälisesti rahoituskeskuksiin, sijoittumiseen, merkittävien suurkaupunkikeskittymien välisiin yhteyk- siin, eri alueita yhdistävinä ”siltoina” toimivien ns. gateway-kaupunkien ja satamakaupunkien toimintaan sekä energiahuoltoon. Sellainen jäsentely olisi tarjonnut mahdollisuuden arvioida alueellisten erojen kasvuvaa- ran suuntauksia nykyistä paremmin koheesiota koske- vassa kertomuksessa hahmotellulla tavalla. Näin ollen olisi voitu korostaa lähivuosina toteutettavia ensisijaisia poliittisia linjoja, joiden tarkoituksena on kyseisen vaaran mahdollisimman tehokas torjunta ja vuoden 2006 jälkeisten politiikkojen valmistelu. Mitä taas tulee Euroopan unionin laajentumiseen, haki- jamaat eivät ole pelkkiä alueellisia valtteja vaan maita, joilla on oma menneisyytensä, kulttuuriperintönsä ja pääomansa mutta myös ilmeisiä taloudellisia heikkouk- sia, jotka tulevat vaikuttamaan Euroopan alueen raken- teeseen. Olisi tarpeen toteuttaa mahdollisimman pian varsinainen tulevaisuudentutkimus, jossa käsitellään yksityiskohtaisesti laajentumisen suoria ja välillisiä vai- kutuksia sekä Euroopan unionin nykyisten että tulevien jäsenmaiden alueisiin. Euroopan aluekehityssuunnitelmassa olisi nykyistä enemmän otettava huomioon Etelä-Euroopan alueiden strateginen merkitys Euroopan ja Välimeren eteläpuoli- sen alueen luonnollisena yhdistäjänä ja alueena, joka voi antaa huomattavan panoksen Euroopan ja Välimeren alueen yhteistyöhön ja tarjota suuntaviivoja vuoristoalu- eiden erityisongelmien ratkaisuun. C 93/38 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti 6. 4. 1999 1. 2. 3. ESDP-asiakirjassa olisi myös voitu tarkastella perusteellisesti jäsenvaltioiden keskinäisen riippuvuu- den kasvun, yhtenäismarkkinoiden, ihmisten ja pää- oman vapaan liikkuvuuden, uuden teknologian sekä euron käyttöönoton alueellisia vaikutuksia. Olisi myös selvitettävä, lisäävätkö nämä tekijät tiettyihin alueisiin kohdistuvaa mielenkiintoa ja kannustavatko ne uusien kehityskäytävien rakentamiseen. Tilanteen kokonaisvaltainen tarkastelu antaa mahdolli- suuden tehdä vertailuja toisaalta Euroopassa sijaitsevien perinteisten käytävien alueellisen organisoinnin ja näiden käytävien heikkouksien sekä toisaalta uuden aluekehityssuunnitelman ja siinä luodun ”alueellisuu- den” käsitteen välillä. Näin voidaan selvittää, kuinka keskeinen rooli kullakin kaupungilla tai kaupunkiver- kolla voi olla. Huomioon voidaan ottaa asianmukaisten liikenneinfrastruktuurien luomisen vaikutukset, tutki- muskeskusten piristävä vaikutus talouselämään ja tällä hetkellä kehityksestä jäljessä olevien alueiden mahdolli- suudet tulevaisuudessa. 1. 2. 4. ESDP-asiakirjassa pyritään osoittamaan Inter- reg IIC -ohjelmasta saatujen tulosten perusteella, että ylikansallinen yhteistyö vaikuttaa myönteisesti alue- suunnitteluun ja edistää investointia. Siihen olisi kuiten- kin sisällytettävä myös aluetason yhteistyökumppanuu- teen perustuvat, entistä kohdennetummat toimet, joita toteutetaan maantieteellisesti vähemmän merkittävillä alueilla tai alueilla, jotka kärsivät sellaisista pysyvistä maantieteellisistä haitoista kuin ilmasto, syrjäisyys, si- jainti saarella tai pinnanmuodostus, jolloin välittömät alueelliset ja taloudelliset tulokset ovat näkyvämpiä kuin yleensä. Näin vaikutettaisiin myös niihin rajoittei- siin, joita eräiden nykyisten Interreg IIC -ohjelmien alueellinen epäyhtenäisyys aiheuttaa. Asiakirjassa myönnetään perustellusti, että monimuo- toisuus on Euroopan unionin vahvuus, jota ei pidä vahingossakaan vaarantaa. Johtopäätökset ovat kuiten- kin keskeneräisiä. Monimuotoisuuden ylläpitäminen edellyttää, että aluepolitiikassa tiedostetaan alue- ja paikallistason toiminta ja sen korvaamaton merkitys niin asukkaiden elämän kuin demokratiaperiaatteen soveltamisen kannalta. ESDP-asiakirjassa eri korosteta riittävästi läheisyysperiaatteen soveltamista aluesuun- nittelussa. Aluesuunnitteluun liittyvien paikallisten toi- mintatapojen yhdentyminen on keskeisessä asemassa ESDP:ssä ehdotetun aluesuunnittelun kannalta. ja samalla kansalaisten toiveet huomioon ottaen ja myös yhteistyössä talous- ja yhteiskuntaelämän toimijoiden kanssa. Alueiden komitean mielestä Euroopan aluekehityssuun- nitelmassa olisi pitänyt korostaa, kuinka tärkeää yh- teisön eri politiikkojen alueellisten vaikutusten järjes- telmällinen analysointi on onnistuneen koordinoinnin kannalta. Ongelmat liittyvät tehokkuuteen ja julkisten varojen moitteettomaan hoitoon, missä komission on toimittava esimerkkinä. 1. 3. Euroopan aluekehityssuunnitelman tavoitteet Yleisten huomioiden päätteeksi alueiden komitea toi- voo, että tietoisuuden lisäämiseen, uusiin ehdotuksiin ja poliittisiin menettelytapoihin liittyviä ESDP:n tavoitteita kehitetään edelleen. 1. 3. 1. T i e t o i s u u s ESDP:ssä myönnetään, että tätä ensimmäistä tavoitetta on vielä kehitettävä. Tämä onkin komission ja jäsenval- tioiden järjestämien täydennysseminaarien tarkoitus. Myös alueiden komitean jäseniä osallistuu näihin semi- naareihin (1). Kustakin aihepiiristä järjestetään aluksi asiantuntijaluento, minkä jälkeen aluehallinnon eri taso- jen edustajat keskustelevat kysymyksistä; aihepiirejä havainnollistetaan Interreg IIC -aloitteisiin liittyvin esi- merkein. Seminaarien tulosten avulla voidaan alustavasti hioa Euroopan aluekehityssuunnitelmaa. Alueiden komitea ehdottaa, että tuloksia käytetään hyväksi eurooppalai- sen aluesuunnittelun seurantajärjestelmän (European Spatial Planning Observatory Network, ESPON) tehtä- viä määriteltäessä. Tässä vaiheessa komitea ehdottaa, että KIE-maihin suunnataan erityisiä henkilövaihtoon, opintoihin ja tutkimukseen liittyviä voimavaroja. 1. 3. 2. E h d o t u k s e t Alueiden komitea ehdottaa kahta lyhyen aikavälin suuntaviivaa: kokemukseen perustuvaa ja institutionaa- lista. Valitaan ESDP:n pohjalta joitakin sellaisia alueita Inter- reg IIC -ohjelman piiriin kuuluvien kohdealueiden lisäk- si, joissa ESDP:n suosittamaa aluesuunnittelua voidaan Alueiden komitea on samaa mieltä siitä, että alueellisilla ja paikallisilla toimijoilla on hyvin tärkeä rooli koko Euroopan kattavassa aluesuunnittelussa, koska ne pitävät huolen siitä, että toimitaan yhteisvastuullisesti (1) Berliini 27. –28. huhtikuuta: ESDP:n esittely. Napoli 25. –26. toukokuuta: liikenne. Lille 22. –23. kesäkuuta: kaupunkipolitiikka. Thessaloniki 1. –2. heinäkuuta: vesi- huolto. Manchester 17. –18. syyskuuta: innovaatiomahdol- lisuudet. Göteborg 26. –27. lokakuuta: ympäristö. Salaman- ca 15. –16. lokakuuta: maaseutualueet. Wien 25. –26. mar- raskuuta: laajeneminen. 6. 4. 1999 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti C 93/39 kokeilla sekä aluesuunnitteluohjelmien että yhteisön politiikkojen alueellistamisen kannalta. Yhdellä alueista kokeillaan kaupungin ja maaseudun kumppanuuteen perustuvaa toimintaohjelmaa. Alueellisten koordinointimekanismien ja -keinojen lisäksi Euroopan aluekehityssuunnitelmaan olisi sisälly- tettävä ehdotuksia oikeudellisiksi ja rahoituksellisiksi keinoiksi, joiden avulla ylikansallisen yhteistyön eri muodot voidaan järjestää aiempaa selkeämmin. 1. 3. 3. P o l i i t t i s e t t a v o i t t e e t Poliittiselta kannalta ESDP:n tämänhetkisenä tavoittee- na on koko aluehallinnon osallistuminen päätöksente- koon ja ongelmanratkaisuun. ESDP pitää kiinni omien analyysiensä ja ehdotustensa aikaansaamasta lisäarvos- ta. Euroopan aluekehityssuunnitelman uskottavuus kui- tenkin lisääntyy, kun toimintaa aletaan toteuttaa koh- dealueilla. Myös ESDP:ssä suositettuun päätöksenteko- menettelyyn perustuva alue- ja paikallishallinnon yhteis- työ lisännee uskottavuutta. ESDP:n poliittisiin tavoitteisiin liittyvät myös yhteisön alakohtaiset politiikat sekä erityisesti yhteinen maata- louspolitiikka ja rakennerahastot. Kun jäsenvaltiot tie- dostavat, että ESDP:n ansiosta ohjelmien päällekkäisyys poistuu ja investointien kannattavuus kasvaa, ne ymmärtävät, mikä merkitys Euroopan aluekehityssuun- nitelmalla on poliittisessa mielessä. ESDP:n avulla ei ole tarkoitus puuttua aluehallinnon toimivaltuuksiin vaan helpottaa aluesuunnittelun järkeistämistä. Alue on yk- sikkö, joka osallistuu omien resurssiensa ja kehitysmah- dollisuuksiensa hyödyntämisen järkiperäistämiseen ja yhdentämiseen. 2. Erityistä 2. 1. Ehdotus tasapainoiseksi ja monikeskuksiseksi kaupunkijärjestelmäksi Alueiden komitea on tyytyväinen, että Euroopan alueke- hityssuunnitelmassa myönnetään kaupunkien keskeinen rooli, kun pyritään piristämään alueellista taloustoimin- taa, parantamaan Euroopan unionin kansainvälistä kilpailukykyä ja ylläpitämään aktiivisesti eurooppalaista kulttuuri- ja kansanperintöä. 2. 1. 1. O n g e l m a k e n t t ä Alueiden komitea toteaa, että ESDP-asiakirjassa luetel- laan Euroopan kaupunkien ongelmat, jotka jarruttavat kehitystä ja joissain tapauksissa edesauttavat kaupun- kien rappeutumista. Kussakin kaupungissa yhdistyvät kuitenkin omalla ainutlaatuisella tavallaan ongelmat ja kehitysmahdollisuudet, joita on syytä analysoida. Tällaisen analyysin avulla olisi voitu osoittaa paikallis- hallinnon toiminnan välttämättömyys, jota Euroopan aluekehityssuunnitelmassakin korostetaan. Paikallishal- linnon toiminnan merkitys on tunnustettava ja se on nähtävä osana jäsenvaltioiden ja unionin toimintaa. ESDP-asiakirjassa korostetaan, että onnistunut kaupun- kipolitiikka edellyttää havainnollisten ja vertailukelpois- ten tietojen keräämistä Euroopan kaupungeista. Aluei- den komitea muistuttaa Euroopan komission pää- töksestä selvittää elämänlaatua 58 kaupungissa, kahdek- sassa kaupunkikeskittymässä 21 suurkaupunki- alueella. Komitea suosittaa myös tutkimusta indikaatto- rien soveltuvuudesta elämänlaadun arviointiin eri kokoi- sissa kaupungeissa ja taajamissa. ja Wienissä marraskuussa 1998 järjestetty Euroopan kau- punkifoorumi on antanut arvionsa näistä selvityksistä ja tästä menettelytavasta sekä todennee, että paikallisvi- ranomaisten kokemukset ovat korvaamattoman arvok- kaita yhdennettyä kaupunkipolitiikkaa suunniteltaessa. Jos kaupunkisuunnittelun asiantuntijaryhmä peruste- taan ja institutionalisoidaan, on tärkeää, että siihen kuuluu myös paikallisyhteisöjen edustajia. 2. 1. 1. 1. Euroopan aluekehityssuunnitelman laatijat olisivat voineet kiinnittää enemmän huomiota ensinnä- kin siihen, että kaupungeilla on taipumus koko ajan laajentua. Toiseksi on selvitettävä, miten taloustoimin- nan vilkastumista edistetään tietyillä alueilla, sillä ta- loustoiminta edesauttaa uusien kehityskeskusten synty- mistä. Kaiken kaikkiaan ESDP-asiakirjassa keskitytään lähinnä nykytilanteen kuvaamiseen ja unohdetaan poh- tia, miltä tilanne näyttää 10–20 vuoden päästä. – Mikä on gateway-kaupunkien rooli? Onko niiden määrää pyrittävä lisäämään ja onko ne suojattava omilta heikkouksiltaan? – Voidaanko kaupunkiverkostoista ja -keskittymistä saatujen kokemusten perusteella arvioida, milloin väestötiheys on kaupungistumiskehityksen kannalta optimaalinen? Vallitseeko kaupunkiverkon ja käytä- vän välillä rakenteellinen yhteys, ja miten ne täy- dentävät toisiaan? – Kätkeytyykö kaupunkien laajenemisesta ja niiden reuna-alueiden kehittämisestä aiheutuviin kustannuk- siin myös liikenteen ja muun infrastruktuurin toimin- takustannuksia? C 93/40 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti 6. 4. 1999 2. 1. 1. 2. Alueiden komitea on havainnut Euroopan aluekehityssuunnitelmassa puutteen, jota voidaan pitää huomattavana, sillä se liittyy koko aluesuunnittelun perusideaan: vaikka tarkasteltavat alueet käsittävät 80 prosenttia Euroopan väestöstä, ESDP-asiakirja ei heijasta kadunmiehen näkökulmaa. Asiakirjassa viita- taan perustellusti syrjäytymiseen ja sen vahingollisiin seurauksiin muttei osoiteta paikkaa syrjäytyneiden pa- rissa tai läheisyydessä eläville. 2. 1. 2. R a t k a i s u m a l l i t ESDP-asiakirjassa ehdotetaan, että kaupunkeihin sovel- lettaisiin monikeskuksisuuden periaatetta ja keskitty- mien hajauttamista. Asiakirjassa todetaan perustellusti, että kaupunkien kehitys vaikuttaa merkittävästi koko Euroopan alueen kehittymiseen. Kehitys edellyttääkin kaupunkien keskinäistä tai kaupungin ja sen vaikutus- alueen välistä koordinointia. Itse asiassa kaikessa kau- punkipoliittisessa toiminnassa voidaan soveltaa useita aloja käsittäviä aluesuunnittelun ratkaisumalleja. Näin saadaan aikaan tasapainoinen ja monikeskuksinen kau- punkijärjestelmä, joka puolestaan edistää kaupunkien yhteistyötä, muokkaa käsityksiä tietyn kaupungin ja sen vaikutusalueen välisestä vuorovaikutussuhteesta, hillitsee taajamien tarpeetonta laajenemista ja luo uuden- laisen yhdyssiteen kaupunkien ja maaseudun välille. 2. 1. 2. 1. Monikeskuksinen kaupunkijärjestelmä ja toi- mivat taajamat Euroopan aluekehityssuunnitelman mukainen monikes- kuksinen kaupunkijärjestelmä voi toimia toimintake- hyksenä, jonka sisällä kaupunkien ja niiden lähialueiden tarpeet voidaan yksilöidä ja ratkaista alueellisesti par- haalla mahdollisella tavalla. Alueiden komitea myöntää, että Euroopan kaupunkien ongelmat ovat samankaltaisia ja että nyt tarvitaan järkeistämistä ja yhteensovittamista. Se kuitenkin muis- tuttaa, että kaupunkien monimuotoisuuden vuoksi yhtä ainoaa menettelytapaa ei voida noudattaa kaikkialla. Erityisen tärkeää on soveltaa joustavalla tavalla kaupun- kipolitiikan kolmen perustavoitteen yhdistelmää. Nämä tavoitteet ovat: – kaupunkirakenteen lujittaminen ja talouden kilpailu- kyvyn parantaminen; – liikenneyhteyksien ja liikenteen sujuvuuden paranta- minen yhteiskuljetuksia suosimalla; – kulttuuri-identiteetin kohentaminen ja kaikenmuotoi- sen syrjäytymisen torjunta. ESDP-asiakirjassa pohditaan keinoja, joiden avulla kau- punkien kasvua voidaan tasapainottaa ja kaupunkien toiminta saadaan ulottumaan myös reuna-alueille moni- keskuksisuuden periaatteen mukaisesti. Tässä yhtey- dessä olisi voitu tukeutua ajatukseen toimivasta taaja- masta (1): kyse on kaupungista tai kaupunkiverkostosta, jonka kanssa jollakin toisella alueella on tiivis vuorovai- kutussuhde niin talouselämän kuin asukkaiden jokapäi- väisen liikkuvuuden kannalta. Toimivan taajaman käsite edistää monialaisen aluepoli- tiikan toteuttamista ja kaikkien aluepoliittisten toimijoi- den osallistumista päätöksentekoon. Se antaa myös mahdollisuuden ratkaista paikallisia ongelmia, jotka voivat liittyä esimerkiksi talouskehitykseen, liikentee- seen, epäsuotuisassa asemassa oleviin kaupunginosiin, saastumisen vastaiseen työhön, maalaismaiseman säi- lyttämiseen tai kulttuuritoiminnan tukemiseen. Toimi- van taajaman käsite on tärkeä myös määritettäessä, missä mittakaavassa ja millä tavoin toimitaan. Alueiden komitea muistuttaa, että paikallis- ja jäsenval- tiotason yhteistyökumppaneiden sitoumusten merkitys kasvaa, kun kaupunkien kannalta merkityksellisiä yh- teisön alakohtaisia politiikkoja mukautetaan ja uusia yhteisön toimia aletaan toteuttaa. On kyse tietynlaisesta moraalisesta sitoutumisesta, jota ilman Euroopan kau- punkipolitiikkaa ei voida toteuttaa. 2. 1. 2. 2. Kaupunkien kestävä kehitys Kaupunkien tulevaisuuden suunnittelemiseksi ESDP- asiakirjassa ehdotetaan tiettyjä poliittisia vaihtoehtoja, joiden avulla ylläpidetään kaupunkien talouselämään ja erityisesti palvelujen tarjoamiseen liittyviä toimintoja, varaudutaan kaupunkien laajenemiseen, huolehditaan luonnon ekosysteemistä ja helpotetaan asukkaiden liik- kumismahdollisuuksia. Alueiden komitea toivoo näiden teoreettisten vaihto- ehtojen ulottamista vielä pidemmälle: se ehdottaa käytännön ratkaisuja, joita eräissä Euroopan kaupun- geissa on jo kokeiltu. Ne ovat usein osoittaneet, että kaupunkisuunnitteluun liittyy poliittisia tekijöitä, jotka ovat keskenään vuorovaikutussuhteessa erityisesti ”taa- jama-alueen” käsitettä koskevassa kysymyksessä. Kaupungit voivat välttää liikenteen, kaavoituksen ja energiankäytön hallitsemattoman, lisäkustannuksia ai- heuttavan kasvun. Tämä edellyttää, että kasvu suunni- tellaan niveltämällä se nykyisiin ja ”vakiintuneisiin” kaupunginosiin ja että uusien asuinalueiden rakentamis- ta helpotetaan tarjoamalla julkisia joukkoliikennepalve- luja. Elämänlaadusta on tullut merkittävä tekijä myös yritys- ten sijoittumisen kannalta: tarjolla olevien maa-alueiden lisäksi yritykset ja niiden työntekijätkin ovat entistä enemmän kiinnostuneita liikenteen infrastruktuurista, palveluista sekä tutkimus- ja kehityskeskusten läheisyy- destä. Siksi pysyvien, laadukkaiden työpaikkojen luomi- sen ja työttömyyden vähentämisen tulee olla sekä (1) CdR 316/97 fin — EYVL C 251, 10. 8. 1998, s. 11. 6. 4. 1999 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti C 93/41 tuottavaa toimintaa edistävän politiikan että tällaiseen edistämiseen tähtäävän aluekehityspolitiikan olennai- nen tavoite. Aluesuunnittelu tulee toteuttaa siten, ettei se haittaa vaan aktivoi alueiden tuotantotoimintaa. Liikennejärjestelyt ovat tärkeä osa kaupunkielämää. Alueiden komitea suosittaa yhdistelmäkuljetuksiin pe- rustuvaa järjestelmää, jossa noudatetaan yhtenäistä tariffia määritetyllä alueella. Järjestelmä voidaan liittää samalla kehitysalueella sijaitsevien pienten ja keskisuur- ten kaupunkien yhteiseen julkiseen liikenneverkkoon, jolloin eri kaupungit voivat täydentää toisiaan niin kulttuurisesti ja kuin talouselämän kannalta. Muuttuvilla teollisuusalueilla sijaitseviin kaupunkitaa- jamiin on sovellettava kestävän kehityksen periaatetta: etusijalle on asetettava uudenlaisen kaupunkitoiminnan kehittäminen entisillä teollisuusalueilla ja niiden ym- päristössä. Erityistä huomiota on kiinnitettävä historiallisiin kes- kuksiin, joita on useimmissa Euroopan suurkaupun- geissa. Ne on restauroitava ja elvytettävä sekä nostettava tasa-arvoiseen asemaan kaupunkien muiden osien kanssa. Maailmanlaajuisestikin poikkeukselliset histo- rialliset kaupungit kuten Firenze, Weimar ja unionin alueeseen vielä kuulumattomat Praha ja Krakova eivät saa pölyttyä menneisyyden museoiksi. Sen sijaan niistä joiden ovet ovat on kehitettävä kulttuurikeskuksia, avoinna kaikille nykyajan taidemuodoille. 2. 1. 2. 3. Kumppanuusjärjestelyt kallistason yhteisöt ovat keskittyneet kahteen toiminta- alaan: kaupunkialueeseen ja liikenteeseen. Toisaalta pyritään kaupunkien ja erityisesti rajakaupunkien kilpai- lukyvyn parantamiseen kaupunkiverkkoja tukemalla. Toisaalta keskitytään taajamaliikenteen mahdollisuuk- siin, maantieliikenteen rajoittamiseen ja yhdistelmäkul- jetusten kehittämiseen. Jos kaikki Euroopan kaupungit aloittavat kumppanuus- toiminnan, kaupunkeja on opastettava ja aiemmista kumppanuusjärjestelyistä saatuja kokemuksia on hyö- dynnettävä. Tämä on erityisen tärkeää KIE-maiden kaupunkien kanssa toteutettavassa kumppanuustoimin- nassa. Alueiden komitean yhteysryhmä voi selvittää, miten toimintaa on mukautettava. Alueiden komitea pahoittelee, ettei ESDP-asiakirjassa täsmennetä kumppanuustoiminnan tavoitteita, keinoja ja menetelmiä, sillä ne olisivat tapauksesta riippuen omiaan tukemaan tehokkaasti yhtä tai useampaa talou- den alaa ja innostamaan tulevaisuuden suunnitteluun. Viimeksi mainittu asia on erittäin tärkeä autioitumassa olevien alueiden, eräiden reuna-alueiden sekä erityisesti ulkoalueiden kannalta. ESDP-asiakirjassa olisi pitänyt pohtia syvällisemmin näiden alueiden erityisongelmia ja tehdä ehdotuksia alueellisiksi toimiksi, joiden avulla alueiden piilevät mahdollisuudet tuodaan esiin. Näin olisi voitu valaa kyseisille alueille uskoa, lisätä osallistu- mishalukkuutta ja osoittaa, kuinka tärkeää tällainen toiminta on. Uuden tasapainon toteuttamiseksi kaupungeissa ja edel- leen koko Euroopan alueella ESDP-asiakirjassa suosite- taan kaupunkien välistä kumppanuutta, jonka uskotaan tuovan lisäarvoa paikalliseen ja/tai valtiotason toimin- taan. 2. 1. 3. T o t e u t u s Alueiden komitea huomauttaa, että kumppanuudesta on jo olemassa esimerkkejä, ja saadut kokemukset ovat hyödyllisiä. Keskisuurten kaupunkien välisen, usein eri aloille ulottuvan kumppanuuden on oltava näkyvää ja johdettava nopeisiin käytännön tuloksiin. Juuri uskotta- vuus saa asukkaat liikkeelle ja puhumaan yhteiselon onnistumisen puolesta. Kumppanuus hyvin suurten keskittymien (gateway- kaupunkien, pääkaupunkien, satama- ja lentokenttä- kaupunkien) rajoittuu useimmiten pariin tärkeänä pidettyyn hankkeeseen ja kokemusten vaih- toon. Huolta kannetaan asioista, jotka voidaan ratkaista järjellisessä ajassa. välillä Interreg IIC -aloitteen päämääränä on edistää tällaista kumppanuutta ja toteuttaa ESDP:n suuntaviivoja. Luo- teis-Euroopan suurkaupunkialueella jäsenvaltio- ja pai- Alueiden komitea ilmaisee taas kerran pettymyksensä Euroopan aluekehityssuunnitelman kaupunkipoliittis- ten ehdotusten toteutukseen, sillä uuden tavoitteen 2 yhteydessä ei oteta riittävällä tavalla huomioon kaupun- kitoimintaa ja Urban-aloitteeseen liittyvistä ohjelmista saatuja tuloksia. Tämä pätee myös kaupunkialueisiin, vaikka ESDP:n suuntaviivojen pitäisi edistää rakennera- hastojen hyödyntämistä näillä aloilla. 2. 1. 3. 1. Alueiden komitea toivoo, että tavoitteen 2 mukaiset kelpoisuusperusteet antavat mahdollisuuden tukea sekä yleisiä että kohdennettuja toimia, joista siten tulee osa toimivaan kaupunkija taajamaympäristöön tähtäävää kokonaisvaltaista suunnittelua. Komitean mielestä tavoitetta 3 on hyödynnettävä toimivien kau- punkien ja taajamien talouskasvun edistämiseksi ja syrjäytymisen torjumiseksi. Komitea ehdottaa, että ta- voitteen 1 puitteissa edistetään ja lisätään tukea toimi- vien kaupunkien ja taajamien hyväksi. C 93/42 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti 6. 4. 1999 Alueiden komitea toistaa kantansa, jonka mukaan yhteisön politiikkoja on mukautettava siten, että ne palvelevat tehokkaasti toimivien kaupunkien ja taaja- mien hyväksi toteutettavia ohjelmia. Yhteisön tukea on myönnettävä ohjelmiin, joilla pyritään koko alueyh- teisön sisäiseen koordinointiin. 2. 1. 3. 2. Kuten alueiden komitea toteaa lausunnos- saan aiheesta ”Kohti kaupunkien toimintaohjelmaa Euroopan unionissa” (1), eurooppalaisen kaupunkipoli- tiikan toteuttaminen edellyttää myös institutionaalisia toimialojen edustajista koostuvan muutoksia. Eri ryhmän perustamista Euroopan komission sisällä on vauhditettu. Samaan asiaan liittyy myös asiantuntija- ryhmän perustaminen. Alueiden komitea kuitenkin muistuttaa, että paikallisyhteisöjen edustajien on voitava osallistua näiden ryhmien toimintaan. Heidän läsnä- olonsa lisää asiantuntemusta ja tuo uusia näkökulmia kaupunkien ongelmien ratkaisemiseen. Toimivien kaupunkien ja taajamien tukeminen edel- lyttää yleensä pitkän aikavälin ohjelmia, jotka tulevat helposti kalliiksi. On käännyttävä yksityisten sekä koti- maisten että ulkomaisten sijoittajien puoleen, sillä ta- louselämän maailmanlaajuistumista on voitava hyö- dyntää toimivan kaupunki- ja taajamadynamiikan edis- tämiseksi. 2. 1. 3. 3. Alueiden komitea korostaa paikallisviran- omaisten osallistumisen merkitystä. Näin kansalaisista tulee toimijoita, jotka edistävät sosiaalista yhteenkuulu- vuutta ja talouskasvua. Tällä hetkellä paikallisviran- omaisten tiedot Euroopan aluekehityssuunnitelmasta ovat vähäisiä tai puuttuvat kokonaan, vaikka nyt voi olla ainutlaatuinen tilaisuus selvittää niiden roolia alue- suunnittelun ja asuinympäristön kehittämisen kannalta. Väestö suhtautuu entistä vaativammin asuntojen pinta- alaan, kiinteistöjen hintoihin ja ympäristön laatuun. Asetetut vaatimukset täytetään liian usein vain kaupun- kikeskustojen ulkopuolella. Seurauksena on yhteiskun- nallista eriarvoisuutta. Yritykset, joiden ei tarvitse aset- tua kaupunkialueelle, etsivät isompia ja halvempia tontteja tie- ja moottoritieverkkojen läheltä. Näin toi- minta voi kehittyä hyvissä olosuhteissa, ja yritystä on helpompi laajentaa. Kaupunkien on edelleen ylläpidettävä perusrakenteita ja ennen kaikkea sosiaali- ja kulttuurilaitoksia pienenty- vistä tuloista huolimatta. Julkisen liikenteen verkkoa on jatkettava lähiöihin kalliilla hinnalla. Yksityisten ihmisten päivittäismatkat pitenevät ja ylikuormitetut tieosuudet täyttyvät ruuhka-aikoina. Kaupunkien kehittäminen ei ole mahdollista puuttumat- ta niiden lähiöalueisiin, sillä suurkaupunkialueilla hal- linto väistyy poliittisten välttämättömyyksien tieltä. Hallinnon rajoitusten ja siitä seuraavien rahoitusongel- mien voittamiseksi AK pitää kiireellisenä ja tarpeellisena kaupunkien ja niiden vaikutuspiirin yhtenäistä suunnit- telua sekä alueellista yhteistyötä, joka sisältää paikallis- ja alueviranomaisten suunnittelun koordinoinnin maan- käytön osalta. Euroopan alueella asukkaat keskittyvät tulevaisuudessa- kin suuriin taajamiin, jotka ovat Euroopan talouskehi- tyksen moottoreita. ESDP:n tärkeimpiä tavoitteita ovat mm. kestävä ja tasapainoinen kehitys. Sen saavuttami- seksi ovat erityiset poliittiset strategiat välttämättömiä mainituilla alueilla. 2. 2. Kaupunkien ja maaseudun uudenlainen suhde AK korostaa seuraavia seikkoja: 2. 2. 1. K a u p u n k i e n j a m a a s e u d u n k u m p - p a n u u s AK:n arvio kaupunkien ja maaseudun kumppanuudesta on, että useimmat ongelmat keskittyvät suurkaupunki- alueille ja niiden ongelmat häiritsevät usein maaseudun tasapainoa. Suurkaupungit ”nakertavat” maaseutua saadakseen itselleen tarvitsemaansa lisätilaa liikenteen ja asutuksen perusrakenteita varten. Monet muutkin tekijät vaikeuttavat suurkaupunkien ja niiden vaikutus- alueen suhteita. Vaikka kaupungistuminen jatkuu koko ajan, yritykset ja asukkaat muuttavat taajamien keskustasta reunamille. (1) CdR 316/97 fin — EYVL C 251, 10. 8. 1998, s. 11. – Suurkaupunkien ja toisaalta pienten ja keskisuurten kaupunkien ongelmat suhteessa vaikutusalueisiinsa ovat hyvin erilaisia ja niiden ratkaisut ovat erilaisia. – ESDP:ssä on rajoituttava osoittamaan myönteisim- miltä näyttäviä suuntalinjoja ja kunnioitettava kenttä- väen toimintaa. 2. 2. 2. T o i m i n n a n m o n i p u o l i s t a m i n e n m a a s e u t u a l u e i l l a ESDP:ssä on lyhyt mutta osuva analyysi maaseudun roolin kehityksestä. Maaseutualueita varten ehdotetuis- ta poliittisista vaihtoehdoista saa kuitenkin vaikutelman, että maaseudun pääasiallinen tarkoitus on taajamien elinkelpoisuuden takaaminen. Tämä käy ilmi erityisesti seuraavasta väittämästä: ”Biomassasta ja jätteistä saata- 6. 4. 1999 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti C 93/43 van energian tuotanto suurkaupunkien lähistöllä on lupaava uusi mahdollisuus monipuolistaa taloudellista toimintaa” maaseudulla. Maaseudun kestävää kehitystä ei pidä missään nimessä lähestyä tällä tavalla. Ei voida myöskään yksioikoisesti väittää, että ”tehovilje- lyalueiden kehitys ei pahenna ongelmia”. Tehomaata- louden vuoksi maaseutu saattaa menettää ominaisuut- taan matkailuun ja lepoon liittyvien mielikuvien herättäjänä. Lisäksi tehoviljely uhkaa pohjavesivaroja ja kiihdyttää maaperän köyhtymistä. Perinteistä maata- loutta ei kuitenkaan voida jättää harkitsemattomasti uhmaamaan kansainvälisiä markkinoita. Perinteinen viljely vastaa tehoviljelyä paremmin kestävyyden pe- riaatteita ja auttaa osaltaan säilyttämään ihmisen muok- kaamia maisemia. Unionin maapinta-alasta on maaseutua noin 80 %. Maaseudulla on keskeinen merkitys niin maataloustuot- teiden tuotannon kuin yleisen ekologisen tasapainon kannalta. Sillä on kuitenkin muitakin tehtäviä, joita ei saa unohtaa. Maaseutualueita ei tule pitää pelkästään kaupunkiväestöjä varten ylläpidettävänä biologisen mo- nimuotoisuuden, luonnonvarojen, maalaismaiseman ja ympäristön tyyssijana. Maaseudun tärkeys itsenäisenä elintilana ja talousalueena on kiistaton tosiasia, jota ei tarvitse erikseen perustella. AK katsoo, että maaseutu on asetettava ehdotettua merkittävämpään asemaan ESDP:n sisällössä ja suuntalinjoissa. Jokaista aluetta on tarkasteltava sen omista rakenteelli- sista vahvuuksista ja heikkouksista lähtien. Kun maaseu- tualueet ja niiden erot on kuvattu tällä tavalla, on päätettävä työlinjauksista, joiden ansiosta elämisen laa- dun itsenäinen kehittäminen tasa-arvoperiaatetta kunni- oittaen on mahdollista. Maaseutua ei saa pitää toissijai- sena kaupunkiin nähden. Kysymys on tasavertaisista kumppaneista, jotka toteuttavat yhteisiä hankkeita. Euroopan maaseutua koskevassa yleissopimuksessa (1998) Euroopan neuvosto korostaa kaupunkien ja maaseudun yhtäläistä arvostusta sekä ennen kaikkea asukkaiden edut ja tarpeet täyttävän maaseudun kehittä- mistä. AK kannattaa Euroopan neuvoston antamia maaseutualueiden kehittämissuosituksia ja ehdottaa, että Euroopan maaseutua koskeva yleissopimus otetaan huomioon ESDP-hankkeessa. Suuria kaupunkeja ympäröivän maaseudun korkeat työttömyysluvut heijastavat alueiden taloudellisia vai- keuksia. Yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen tarjonnan riittämättömyys saa nuorison muuttamaan, luo yhteiskunnallisen epätasapainon tilan ja on osasyy väestön ikärakenteen vanhenemiseen. Harvaan asutuilla syrjäseuduilla pienten ja keskisuurten kaupunkien vaikutus talouden ja kulttuurin keskuksina on merkittävä. Näin ollen ESDP:n tavoitteisiin on lisättävä tällaisten kaupunkien kestävä vahvistaminen parantamalla esimerkiksi niiden tieverkostoa, laajenta- malla julkisen liikenteen verkostoa ja etsimällä kaupun- kien omaa toimintaa täydentävää toimintaa, mikä koi- tuu koko vaikutusalueen yhteiseksi eduksi. Suojeltavien alueiden Natura 2000 -ohjelmaa sovelletaan lähes yksinomaan unionin maaseutualueilla, ja onkin totta, että se saattaa asettaa ehtoja joidenkin maaseutu- alueiden taloudellisen toiminnan kehittämismahdolli- suuksille. Mutta Natura 2000 tarjoaa myös mahdolli- suuksia toiminnan monipuolistamiseen. AK katsoo, että väestönosat, joita ohjelma koskee, on saatava mukaan sen soveltamiseen. Lisäksi on painotettava näiden aluei- den taloudellista, yhteiskunnallista ja kulttuurista merki- tystä ja samalla estettävä niiden muuttuminen pelkiksi ”luonnonmuseoiksi”. EU:n itälaajeneminen lisää maaseudun vahvistamisen tarvetta, sillä EU:n sisärajoilla olevat alueet ovat lähinnä maaseutua. AK:n mielestä näidenkin alueiden kehitystä on edistettävä kannustamalla kyseisten maiden, alueiden ja kuntien rajaseutuyhteistyötä. 2. 3. Tiedon perusrakenteiden tarjoamat mahdolli- suudet Yhteisön perusrakenne- ja liikennepolitiikkaa on kehi- tettävä nykyistä yhtenäisemmän ja ympäristöystävälli- semmän järjestelmän suuntaan. Viestintäteknologian edistys aiheuttaa merkittäviä muutoksia toiminnan si- joittamiseen ja malleihin. 2. 3. 1. AK ehdottaa seuraavia toimia liikenteen ja viestinnän perusrakenteiden käyttömahdollisuuksien parantamiseksi: – Kehitetään infrastruktuuria (mukaan luettuina maa-, lento- ja meriliikennepalvelut) erillisalueilla, reuna- alueilla, ulkoalueilla ja muilla syrjäisillä alueilla. – Kehitetään suurten satamien ja lentokenttien manner- tenvälisten yhteyksiä nykyistä tasapainoisemmaksi. – Parannetaan tehokkaan alueellisen joukkoliikenteen avulla yhteyksiä alueille, mistä ei ole suoraa yhteyttä pääliikenneverkkoihin. – Kehitetään harvaan asuttujen ja taloudellisesti hei- kossa asemassa olevien alueiden tietoliikenneyhteyk- siä ja säädetään hintoja vertailukelpoisiksi ”yleisten palvelujen” kanssa. C 93/44 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti 6. 4. 1999 2. 3. 1. 1. kestävän käytön osalta seuraavaa: AK ehdottaa perusrakenteen tehokkaan ja – Toimintojen sijoittamisratkaisujen edistäminen siten, että vähennetään riippuvuutta yksityisautoista ja edis- tetään liikennemuotojen yhteiskäyttöä. – Tieliikenteen rajoittaminen ruuhkaisilla väylillä esi- merkiksi tiemaksujen avulla ja sisällyttämällä ym- päristökustannukset liikennekustannuksiin ja siirty- mistä rahtiliikenteessä tiekuljetuksista rautatiekulje- tuksiin. hankkeet, rajanylittävät hankkeet mukaan luettuina, on näin ollen asetettava vaihtoehdoista etusijalle. Julkisten kulkuneuvojen elpyminen on osa samaa kehitystä, ja sitä on tuettava. Tämä osa-alue on olennainen monestakin syystä. Yhdis- telmäliikenteen ansiosta kaupunkien ruuhkautuminen vähenee, niiden asukas-, talous- ja kulttuuriperusta jäntevöityy. Maaseudun ja läheisten vetovoimakeskus- ten väliset yhteydet helpottuvat. Suurinopeuksiset ju- nayhteydet mahdollistuvat keskipitkillä välimatkoilla ja täydentävät lentokuljetuksia. – Liikennemuotojen yhteiskäytön ja yhdistettyjen kulje- tusten edistäminen ns. eurokäytävissä, mukaan luettu- na Euroopan satamien kapasiteetin hyödyntäminen kabotaasiliikenteessä ja lyhyissä merikuljetuksissa. 2. 3. 1. 3. On ilmeistä, että Eurooppaan muodostuu kehityskäytäviä, joiden luonteenomaisia piirteitä ovat tehokkaat liikennevirrat ja taloustoiminnan erittäin dynaaminen sijoittumismalli. – Infrastruktuurin jakaminen ja käytön yhteensovitta- minen siellä, missä kilpailu on johtamassa liikavarus- teluun. – Jäsenvaltio- ja aluetason liikennepalvelujen yhteyk- sien kehittäminen erityisesti harvaan asutuilla seu- duilla. Tässä tarkoituksessa alueet tulee nostaa merkitykselli- seen asemaan valtioiden rinnalle, korostaa niiden erityis- piirteitä ja tutkia niiden esittämien kehityshankkeiden toteuttamismahdollisuuksia mm. rajatylittävän yhteis- työn keinoin. AK:sta on olennaista, että Euroopan monet erilaiset ala-alueet tyypitetään ja että tällöin käytetään kriteerejä, jotka voidaan siirtää sellaisenaan valtiosta (tai alueelta) toiseen. Itsehallinnolliset aluekokonaisuudet voivat siten verrata tyyppiluokituksiaan, politiikkojaan ja käyttä- miään välineitä, sekä ottaa käyttöön uusia yhteisiä menettelytapoja ja saada näin yhteisen vertailukohdan. 2. 3. 1. 2. AK katsoo, että perusrakenteiden rakenne, muoto ja käyttö ovat merkittäviä tekijöitä Euroopan alueorganisaation kannalta. Samanaikaisesti on hyödyn- nettävä teknologian kehitystä kuljetuksen, liikenteen ja viestintätekniikan aloilla (tietoliikenne, suurnopeuksiset junayhteydet), ympäristövaatimusten tiukentamisessa sekä Keski- ja Itä-Euroopan avaamisessa kaupalliselle kilpailulle, mikä tulee synnyttämään uusia liikennevir- toja. AK toteaa, että jäsenvaltioiden perusrakennepolitiikat ovat usein aiheuttaneet epäjohdonmukaisuuksia. Tämä antaa aiheen liittää puuttuvat lenkit ketjuun alueilla, joita asia koskee. Hankkeen läpikäyväksi voimaksi tulee hyväksyä näke- mys, jonka mukaan maantieliikenne on ylivoimaisesti tärkein liikennemuoto, mutta mitä pidemmäksi etäisyys kasvaa, sitä enemmän muut liikennemuodot tarjoavat sille kilpailukykyisiä vaihtoehtoja. Yhdistelmäliikenne- Eurooppa-käytävä yhdistää Euroopan suurkaupunki- alueet ja muodostaa vyöhykkeen, jossa paikasta toiseen siirtymisestä ja vaihtuvuudesta syntyvät virtaukset ovat huomattavia niin alueellisesti kuin kansainvälisesti. Tällaisen vyöhykkeen avulla voidaan voimistaa paikal- lista kehitystä. Eurooppa-käytävän käsite on siten otettava yhdennetyn aluesuunnittelupolitiikan keskeiseksi välineeksi eri val- tioissa ja niiden alueilla. Näin voidaan sovittaa yhteen talouskasvua ja ympäristöarvojen kunnioittamista ja siis toteuttaa kestävän kehityksen periaatetta. On siis hyvin tärkeää luoda rajanylittäviä verkkoja, jotta pystytään hyödyntämään laajentuvan Euroopan yhteisiä mahdollisuuksia, lisäämään alueiden välistä yhteenkuuluvuutta ja löytämään keinoja syrjäisimpien alueiden liittämiseksi Euroopan ydinalueiden uusiin kehityssuuntauksiin. Yhteistyö yhteisön ulkopuolisten maiden kuten Itä-Euroopan maiden kanssa on myös erittäin hyödyllistä Eurooppa-käytävien kehittämiseksi edelleen. Voidaan todeta, että yhtenäisessä eurooppalaisessa alue- suunnittelussa on ehdottomasti käsiteltävä perusraken- teiden ongelmakenttiä, liikennemuotoja ja liikenteen jakautumista ja tietoliikenneteknologian nopeaa kehi- tystä. 2. 3. 2. U u s i e n v i e s t i n t ä t e k n o l o g i o i d e n t a r j o a m a t m a h d o l l i s u u d e t AK katsoo, että eurooppalaisen tietopolitiikan käynnis- täminen on välttämätöntä tietoliikennesektorin tähänas- tisen ja tulevan kehityksen vuoksi. Jos tälle alalle ei saada yhtenäistä strategiaa, monet alueet ja kaupungit ovat suuressa vaarassa jäädä syrjään kehityskeskuksista. On oikein, että ESDP:ssä uudet viestintäteknologiat nähdään keinona voittaa maantieteellinen syrjäytynei- syys – joka on este yritysten perustamiselle – ja tämän 6. 4. 1999 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti C 93/45 loogisena seurauksena ilmaistaan tarve nopeuttaa vies- tintäverkkojen laajentamista ja levittämistä koko unio- nin alueelle. 2. 3. 3. 1. Tiedon saanti ja innovaatioiden hyödyntämis- mahdollisuudet 2. 3. 2. 1. AK arvioi, että ESDP:n yleistavoitteiden to- teutuminen edellyttää maantieteellisesti tasapainoisten uusien viestintäteknologioiden kehitystä. Teknologia- keskusten keskittyminen ainoastaan kehittyneimmille alueille ja kaupunkeihin vain kasvattaa eroja, koska se esimerkiksi lisää muuttoliikettä. Tästä syystä AK korostaa painokkaasti, että on otettava huomioon mer- kittävä riippuvuussuhde, joka vallitsee uusien viestintä- teknologioiden käyttömahdollisuuksien kehittämisen ja alueellisten erojen välillä. 2. 3. 2. 2. AK kiinnittää huomiota kahteen seikkaan: – Kehittyneiden viestintäteknologioiden on hyödy- tettävä koko väestöä. Tietoyhteiskunta koskee kaik- kia niin nuoria kuin vanhoja Euroopan kansalaisia, jotka löytävät niistä välineen uuden oppimiseen ja muodon ”käyttäjäystävälliselle yhteiskunnalle”. – Sekä valtion että alueiden viranomaisten on pystyttävä hallitsemaan sääntelyn purkamisen vaikutukset sekä palveluiden laadun huononemiseen ja hintojen nou- suun liittyvät riskit. AK toteaa, että valtion monopolit eivät ole pystyneet kehittämään tarvittavia perusrakenteita, ja että verkot- tamisen kannalta kehittyneimmät alueet ovat sellaisia, mistä sääntely on purettu. Alue- ja paikallisviranomaisten on pidettävä huoli, että väestö pääsee ensi tilassa osalliseksi tietoyhteiskunnan eduista. Ongelma on todellinen monilla syrjäisillä alueil- la sekä yhteisön jäsenyyttä hakeneissa maissa. 2. 3. 3. Innovaatiokyvyn ja tiedon levittäminen AK kannattaa tapaa, jolla ESDP:ssä lähestytään tiedon ja innovaatioiden levittämistä. Jotta innovaatio tukisi taloustoimintaa maailmanlaajuisessa kilpailussa, Eu- roopassa on kohennettava tutkimuksen johtamisjärjes- telmiä ja viritettävä myönteinen keskustelu tieteenhar- joittajien, tuottajien ja poliittis-hallinnollisen koneiston välille. Jotta tiedon ja innovaation politiikasta saadaan suurin hyöty, alueet on saatava mukaan sen määrittelyyn ja toteuttamiseen. On välttämätöntä, että innovaation edut eivät jää muutamien harvojen maiden ja niissäkin ainoastaan harvojen alueiden omaisuudeksi. Euroopan unionissa on rinnakkain vilkkaan tieteellisen toiminnan alueita, missä investointien määrä on suuri, ja alueita, joiden perinteiset talousrakenteet ovat van- hentuneet ja vähäinen tuottavuus alkeellisen tekniikan varassa. Jälkimmäiset alueet ovat usein syrjäisiä tai vuoristoalueita, niiden yritykset vaatimattomia kool- taan ja osaamiseltaan eikä niillä ole innovaatiovalmiutta omasta takaa. Nämä alueet ja niiden asukkaat ovat ongelmallisia Euroopan unionin yhteisvastuullisuuden ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta. ESDP:ssä ehdotetaan näiden alueiden yleisen koulutusta- son ja ammattiväestön taitojen parantamista sekä tutki- muksen, kehityksen ja innovaation liittämistä kehitys- strategiaan. AK ehdottaa tarkennettuja toimia, joissa otetaan huo- mioon talousrakenteen erityistarpeet ja toimivien tai perustettavien yritysten välisten verkkojen henkilöstöre- surssit sekä henkilöstön valveuttaminen uusimpaan teknologiaan ja tuotantometodeihin. ESDP:ssä olisi pitänyt täsmentää, että rakennerahastojen laajamittainen mukaantulo on välttämätöntä tällaisen politiikan käynnistämiseksi. Tällä hetkellä niiden osuus on tunnetusti liian pieni, kaikkiaan n. 1 % (1). Täyttääk- seen tavoitteet, joita rahastoille on asetettu kehityksen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden aloilla, niiden on asetuttava tiedon ja innovaation palvelukseen sekä tuettava alueellisia ohjelmia, joiden kannalta ne ovat sekä merkittäviä että tarkoituksenmukaisia. Kokemuk- sia asiasta on jo saatu, ja ne osoittavat mallin toimi- vaksi (2). 2. 3. 3. 2. Tuki pk-yrityksille Pk-yritykset saavat käyttöönsä puolta vähemmän inno- vaatioita kuin suuryritykset. Näin ollen on itsestään selvää, että pk-yritykset on nostettava tiedon ja innovaa- tion jakamisen ensisijaiseksi kohteeksi. Tasapainoisten ja monesta keskuksesta muodostuvien kaupunkien järjestelmä osaltaan auttaa jakamaan pk-yrityksiä hyö- dyttävää tietoa tasaisemmin Euroopan alueella ja tukee jälkeenjääneiden alueiden kehitystä. Tässä tarkoituksessa AK ehdottaa toimenpiteitä, joiden avulla voidaan parantaa yritysten kykyä omaksua inno- vaation myönteiset vaikutukset. Innovaatioiden ansiosta on mahdollista luoda kaksi kertaa enemmän työpaikkoja kuin perinteisillä aloilla. Sen hintaa on verrattava yrityksen osittaisen tai täydellisen lakkauttamisen ai- heuttamiin taloudellisiin, yhteiskunnallisiin ja inhimilli- (1) Vuosien 1994–1999 luvut, tavoite 1: 5 %, tavoite 2: 17 %, tavoite 5b: 2 %, tavoite 6: 8 %. (2) Pohjois-Juutinmaa (tavoite 2), Wales: alueellinen teknolo- giasuunnitelma. C 93/46 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti 6. 4. 1999 siin kustannuksiin. Ehdotetut toimenpiteet ovat seu- raavat: – Tarjotaan koulutusta paikalliselle aktiiviväestölle, jotta se voi paremmin omaksua tekniset innovaatiot. – Tuetaan tutkimuslaitoksia, kun ne muodostavat kes- kinäisiä kumppanuuksia ja vaihto-ohjelmia ja sijoitta- vat tutkijoitaan yrityksiin tutustumaan liikkeenjoh- toon ja/tai tukemaan teknologian siirrossa. On kan- nustettava kumppanuutta myös suuryritysten kanssa. – Toteutetaan tieteellisen tuntemuksen välitykseen ja yritysten perustamislogistiikan tukemiseen sopivia teknologioita. – Laaditaan oikeudelliset ja taloudelliset puitteet, joiden rajoissa pienet ja keskisuuret yritykset voivat turvau- tua ”kärsivälliseen pääomaan”, eli eläkerahastoihin tai saada veroetuuksia uusien ja riskipääomaan, tuotteiden markkinointia tai uusien tuotantomenetel- mien käyttöönottoa varten. AK katsoo, että ESDP:hen pitäisi unionin moninaiset tukitoimet pk-yrityksille. liittää Euroopan 2. 3. 3. 3. Alueiden merkitys ESDP:n poliittisissa suuntaviivoissa mainitaan alueiden rooli. AK muistuttaa, että alue- ja paikallisviranomaiset ovat joko kokonaan tai osittain vastuussa koulutuksesta Euroopan unionissa. Ne ovat täten parhaassa asemassa yleistämään uusien viestintäteknologioiden käyttöä pait- si koululaisten myös muun väestön keskuudessa. Alueet voivat myös laatia yhtenäisen tutkimus-, kehitys- ja innovaatiostrategian, joka on sovellettu niiden talou- den rakenteeseen ja vahvistaa alueellisia kehityssuunni- telmia, jotka on laadittu rakennerahastojen seuraavaksi toimintakaudeksi. Saatujen kokemusten valossa lienee mahdollista arvioida jälkikäteen alueellisten kehitys- suunnitelmien tutkimus-, kehitys- ja innovaatiostrate- gian johdonmukaisuutta. Lisäksi pitänee valita joukko osoittimia, joiden perusteella voidaan seurata ja arvioida tiedon ja innovaation jakamisen myönteisiä vaikutuksia. selkeästi tiedon ja innovaation kysynnän ja tarjonnan välinen epätasapaino ja pystytään järjestämään tehok- kaasti yritysten ja koulutusjärjestelmän välinen vuoro- puhelu, valvomaan, ettei järjestelmä synnytä syrjäyty- mistä eikä työn sirpaloitumista, ja ehdottamaan soveltu- via rahoitustukia. 2. 4. Euroopan luonnon- ja kulttuuriperinnön harkittu käyttö ja kehittäminen AK pahoittelee, että luonnonmukaisen elinympäristön suojelu ja unionin ympäristönsuojelupolitiikka ovat sivuosassa ESDP:ssä suositelluissa poliittisissa suuntavii- ilmaston, maa- voissa. Sama pätee ilmansaasteiden, peränsuojelun sekä maaperän ja luonnon käyttöä koske- viin poliittisiin kannanottoihin, jotka loistavat poissa- olollaan. Kestävässä aluesuunnittelussa on kuitenkin otettava huomioon kaikki ympäristönsuojelun näkökul- mat. Onkin selvää, että asiakirjan luonnon- ja kulttuuripe- rintöä koskevaa osaa on korjattava. Luonnonperinnöllä tekstissä tarkoitetaan maaseutua ja kulttuuriperinnöllä kaupunkeja. Tämä ei ole järkevää. Eurooppa on jakama- ton: luonnonmaisemat ja kulttuuriperintö muodostavat yhden kokonaisuuden. Ei voida väittää, että Loirejoen ja Reininlaakson linnat olisivat ”urbaania” kulttuuripe- rintöä. Myös taajamissa on luontoa, jonka suojeleminen on erityisen tärkeää. Kaupunkikeskusten ympärille tulisi luoda Natura 2000 -luonnonsuojeluverkoston rinnalle ja sen täydentäjäksi virkistysalueita, jotka yhdistäisivät luonnonsuojelualueita toisiinsa. Matkailu on luonnon- ja kulttuuriperinnön suojelun ja arvostuksen kannalta keskeistä taloudellista toimintaa. Ei pidä kuitenkaan rajoittua kaikkein tunnetuimpiin luonnon- ja kulttuurin ”vetonauloihin”. ”Pehmeän” luontomatkailun edistäminen alueellisesti ihmisen muokkaamissa maisemissa on tärkeä virstanpylväs sekä niiden suojelussa että maaseutuväestön taloudellisten elinehtojen säilymisessä. On herätettävä kansalaiset huomaamaan maisemien ekologinenkin merkitys. AK katsoo, että kappaleen sisältöä on vielä syvennettävä. 2. 4. 1. L u o n n o n p e r i n n ö n s ä i l y t t ä m i n e n j a k e h i t t ä m i n e n AK muistuttaa, että ”klustereiden” (yrityskeskittymien) tai teollisuusalueiden käsitteisiin liitetty ”learning re- gionin” l. ”oppivan alueen” käsite jo osoittaa oppimisen olevan tulevaisuutta. Näissä malleissa korostuvat pai- kallisten toimijoiden vastuu ja aktiivinen tuki alueyh- teisölle. Niistä käy ilmi, että tällä tasolla tunnistetaan AK katsoo, ettei suojelualueiden nimeäminen riitä suoje- lemaan tai kehittämään luonnonperintöä. Tästä syystä komitea kannattaa suojelualueiden verkoston muodos- tamista samaan tapaan kuin elinympäristödirektiivissä on säädetty. Kun elinympäristödirektiivin valmistelu on saatettu päätökseen, käytettävissä on eurooppalainen luonnonsuojelun perusverkosto, jonka avulla voidaan 6. 4. 1999 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti C 93/47 taata luonnonperinnön säilyminen. Verkosto on lähtökohta, jonka pohjalta Euroopan aluekehityssuun- nitelma voidaan toteuttaa liittäen siihen kaikki muut osatekijät. Komitea pitää metsien roolia Euroopan aluekehityksen kannalta strategisena. Siksi sen mielestä ehdotuksia niiden moninaisesta ekologisesta ja taloudellisesta tehtävästä tehtyjä ehdotuksia sekä niiden järkevästä teknisestä hoidosta annettuja suosituksia on täsmen- nettävä. Luonnonkatastrofit kuuluvat ekosysteemiin, jos koko- tai osasyynä ei ole ihmisen toiminta. Niiden aiheuttamat valtavan suuret vahingot ovat usein seurausta tilan väärinkäytöstä. On käynnistettävä pitkävaikutteinen ehkäisypolitiikka ihmishenkien ja aineellisen omaisuu- den säästämiseksi. 2. 4. 2. E u r o o p a n k u l t t u u r i m a i s e m i e n s ä i l y t t ä m i n e n j a u u s i a m a h d o l l i - s u u k s i a e t s i v ä k ä y t t ö AK korostaa kulttuurimaisemien, todellisten talouden ja matkailun tukipylväiden, merkitystä alueen identiteetin kannalta. Kulttuurimaisemat ovat muotoutuneet näköisikseen ih- misen käytössä. Niiden mielenkiintoisuus perustuu men- neisyyden maatalouden työtapoihin. Niiden säilyttämi- nen edellyttää usein tehomaataloutta, joka ei niitä vahingoita. Erityisesti on kannustettava kulttuurimaise- mien hoitamista vuoristoalueiden keski- ja ylärinteillä. Jos maapohjan suojelu estää elinkeinon harjoittamisen, on voitava tukeutua korvausmenettelyyn. AK katsoo, ettei tällä hetkellä ole mahdollista ”kehittää maisemia luovasti”, mutta kuitenkin on laadittava ohjelmia, joissa otetaan huomioon kulttuurimaisemien hoidon poikkeuksellisen suuri merkitys. 2. 4. 3. K a u p u n k i e n k u l t t u u r i p e r i n n ö n s ä i l y t t ä m i n e n j a u u s i a m a h d o l l i - s u u k s i a e t s i v ä k ä y t t ö Historiallisten muistomerkkien merkitys on huomattava kaupunkien identiteetille ja luonteelle. AK toivoo, että kohtaa sovelletaan myös kaikkein tärkeimpään kulttuu- riperintöön, jonka hoitokustannukset ylittävät alue- ja paikallisyhteisöjen taloudelliset mahdollisuudet. Euroopalla on myös merkittävä tekninen ja teollinen kulttuuriperintö. Ne ovat osa Euroopan kulttuuripe- rintöä kuten muistomerkitkin. Samoin on tärkeää maini- ta vielä löytymättömät arkeologiset jäännökset. On estettävä niiden kaikkien peruuttamaton hautaaminen nykyrakennusten betoniin. Niitä on suojeltava myös tehomaatalouden vaikutuksilta sekä teiden ja rautatei- den perusrakenteiden työmailta. AK muistuttaa, että Euroopan kulttuuriperintö ei rajoitu nähtävissä olevaan. Alueelliset perinteet, viestintäkult- tuuri ja kansantaide ovat olennainen osa Euroopan henkeä ja alueiden identiteettiä. 2. 4. 4. V e s i v a r o j e n h o i t o Riittävä hyvälaatuisen veden saanti koko yhteisön alu- eella on ehto kestävälle talouskehitykselle. ESDP:n ansiona on, että siinä muistutetaan veden merkityksestä luonnonvarana sekä ehdotetaan, että vesivarojen hoito liitetään esitettyyn aluesuunnittelun käsitteeseen. Siinä korostetaan lisäksi kansainvälisen näkemyksen merkitystä. ESDP:n analyysiosassa käsi- tellään kuitenkin pääasiassa kahta tapausta: tulvien ehkäiseminen ja kuivuuden torjunta. On kuitenkin muitakin toimintalinjoja, jotka koskevat vesivarojen hoitoa, ja toisaalta vaikuttaa siltä, ettei ESDP:ssä käsi- tellä näiden kahden tapauksen kaikkia näkökohtia. 2. 4. 4. 1. Tulvavaaran ehkäiseminen Perinteisiä tulvavaaran torjuntaan käytettäviä menetel- miä on parannettava etenkin, koska tulvien aiheuttamat onnettomuudet ovat lisääntyneet ja niistä koituu yhä enemmän kuluja sekä taloudelliselta että sosiaaliselta kannalta. Näin ollen vesistötieteen tuntemusta on paran- nettava etenkin vedenoton, patoamisen ja julkisten töiden (tiet, hakkuut jne. ) vaikutusten, maailmanlaajui- sen ja paikallisen ilmastokehityksen, maaperän uuden- laisen käytön seurausten sekä jokien tulva-aluetarpeiden kannalta. ESDP:ssä olisi voitu korostaa enemmän yhteisön, jäsen- valtioiden ja alueiden tiettyjen alakohtaisten toimintalin- jojen vaikutusta. Näistä voidaan mainita esimerkkinä kaupunkipolitiikka, asuntopolitiikka, liikenneperusra- kenteet ja yhteinen maatalouspolitiikka. Komitea toteaa, että sopivin tapa suojella kaupunkeja ja tulva-alttiita alankoja tulvilta on vuoristoasutuksen kehittäminen, maa- ja metsätalouden jatkaminen sekä vesistö- ja maantieteellisten tulvantorjuntatoimien jatkaminen C 93/48 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti 6. 4. 1999 AK kannattaa Interreg IIC -ohjelman aloitteita tulvien ehkäisemiseksi ja niiden aiheuttamien vahinkojen vähentämiseksi jokialueisiin keskitettävin torjuntatoi- min. Tämä ohjelma tulisi ulottaa myös muihin, yleensä raja-alueiden jokilaaksoihin. Samalla tulisi lisätä Inter- reg IIC -ohjelman rahoitusosuutta. Siinä esitetyn aluesuunnittelunäkemyksen soveltaminen riippuu kuitenkin yhteisön, jäsenvaltioiden sekä alue- ja paikallistason toimijoiden tahdosta omaksua ESDP ja ryhtyä yhteistyöhön omien toimintaohjelmiensa koordi- noimiseksi. 2. 4. 4. 2. Kuivuuden torjunta Tiettyjä tässä esitettyjä huomioita ja ehdotuksia voidaan soveltaa alueisiin, jotka ovat alttiita kuivuudelle. Näillä alueilla on kuitenkin monisyisiä erityispiirteitä, jotka on otettava huomioon. Kastelujärjestelmien tekninen kehitys ja maataloustuot- teiden suuri kysyntä ovat kasvattaneet viljelyspinta-alaa, jonka seurauksena veden puute on lisääntynyt. Patojen ja vesivarastojen määrän lisääminen ei ole riittänyt ja pohjavesi on täytynyt ottaa uudeksi vedenlähteeksi. Järjestely ei ole vaaraton, sillä uhkana on pohjaveden liikakäyttö ja veden saastuminen. Kuivuudelle alttiiden alueiden ongelmana ei ole yksin- omaan vesipula, vaan myös käyttäjien välinen kilpailu veden hinnan suhteen. Onko veden hinnan annettava nousta vesipulan lievittämiseksi kuivuuden sattuessa? AK ei ole tätä mieltä. Yhteisö-, jäsenvaltio- ja paikallista- son viranomaisten vastuulla on taata näille alueille vesihuollon jatkuva vähimmäistaso. Tämän helpottamiseksi ESDP:ssä ehdotetaan, että: – yhteisön toimintalinjojen muotoilussa, toteuttamis- essa ja arvioinnissa otetaan järjestelmällisesti huo- mioon alueelliset näkökulmat etenkin jäsenyyttä ha- keneiden maiden kohdalla; – valtioiden ja alueiden välisen yhteistyön kehittämistä nopeutetaan kansainvälisen, alueiden välisen ja raja- seutuyhteistyön pohjalta erityisesti Interreg IIC -ohjel- man koeluontoisilla toimilla; – tähän lähestymistapaan liittyvää tietoa lisätään, jotta voidaan kasvattaa alan toimijoiden sekä kaikkien Euroopan kansalaisten tietoisuutta asiasta. Alueiden komitea kannattaa ehdotuksia pääkohdiltaan, mutta toivoo täydennystä seuraaviin asioihin: – yhteisön alakohtaiset politiikat; – Agenda 2000 – rakennerahastojen uudistukset ja laajentuminen; – Interreg-aloitteen jatko; AK ehdottaakin useita toimintamahdollisuuksia: – eurooppalaisen aluesuunnittelujärjestelmän (ESPON) säännösperusta ja tehtävät. – veden uudelleenkäyttötekniikoiden kehittäminen sekä kaupunki- että kastelualueilla; – uusien tutkimusten käynnistäminen suolan poistami- seksi vedestä kaupunki- ja kastelualueilla; – Pohjois-Euroopasta tuotavan veden laajamittainen varastointi kaasuvarastojen mallin mukaan. 3. ESDP:n toteuttaminen ja sen vaikutukset ESDP:n tavoitteena on määrittää puitteet, joissa toimin- talinjat ja -ohjelmat voidaan yhdentää myönteisellä tavalla alueellisen näkemyksen pohjalta. Näin ESDP edistää osaltaan taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuulu- vuuden, kestävän kehityksen, Euroopan unionin tasapai- noisen kilpailukyvyn sekä ympäristönsuojelun tavoittei- ta. Ympäristönsuojelua ei ole tähän mennessä painotettu riittävästi. 3. 1. Yhteisön alakohtaiset politiikat Aluesuunnittelu on monialainen poliittinen lähestymis- tapa, jolla pyritään yhdenmukaistamaan alakohtaisia toimintalinjoja Euroopan, jäsenvaltioiden tai alueiden tasolla. Tavoitteena on aiempaa oikeudenmukaisempi suhde alueiden ja niiden väestöjen välillä, kun vastassa ovat vapaasti, ilman julkisen tahon väliintuloa toimivien markkinavoimien joskus haitalliset seuraukset. Tämä suunnittelun alueellinen käsitys eroaa aluesuunnittelijoi- den yleisestä näkemyksestä: kyseessä ei ole kasvun tasaisempi jakaminen alueella, valtiossa tai Euroopassa, vaan se, että kasvua edistävät tekijät ohjataan yhteen tietyllä, näiden tekijöiden kannalta sopivalla alueella. Tämä tarkoittaa pyrkimystä synergiaan tarpeiden eritte- lyn sekä paikallis- ja muuntasoisten toimijoiden kapasi- teetin välillä, jotta ongelmaan voidaan syventyä ja se voidaan ratkaista myönteisellä tavalla. Alueiden komitea mielestä yhteisön alakohtaisia poli- tiikkoja ei tarvitse muuttaa tai täydentää, mutta niiden 6. 4. 1999 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti C 93/49 toteutusmenettelyt tulee tarkistaa toisaalta sen vaikutuk- sen valossa, joka niillä on tietyn alueen kehitykseen, ja toisaalta paikallisten toimijoiden kanssa käytävän vuoropuhelun pohjalta. Komissioon perustettu yksiköiden välinen yhteysryhmä, joka tutkii yhteisön toimintalinjojen ja aluesuunnittelun välistä vastavuoroisuutta, on alku koordinoinnille, mutta se ei riitä, sillä se ei puutu kunkin alakohtaisen politiikan varsinaiseen ydinnäkemykseen. Ryhmän tulisi työskentelyllään auttaa komissiota ottamaan kantaa sen puolesta, että alakohtaisten politiikkojen sisältöä ja niiden laatimismenettelyä muutetaan ”sisältä päin”. Voidaan esimerkiksi ajatella, että jos Essenin Eurooppa- neuvoston liikenneinfrastruktuureja koskevaan ohjel- maan olisi liitetty tukitoimia yhteisön muista alakohtai- sista politiikoista tai valtioiden ja alueiden ohjelmista, jotka olisivat lisänneet ohjelman tarpeellisuutta ja uskot- tavuutta, useita perusrakenteita olisi jo toteutettu tai niitä oltaisiin toteuttamassa. 3. 1. 1. Y h t e i n e n m a a t a l o u s p o l i t i i k k a Yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) uudelleensuuntaa- minen vähentää maataloushintojen tukea sekä edistää maaseudun ja ympäristön kehittämispolitiikkaa. Yhtei- nen maatalouspolitiikkaa saa näin uusia tehtäviä, jotka liittyvät myös aluesuunnitteluun: maatalouden moni- puolistaminen, liitännäistoimien edistäminen maaseu- dulla, nuorille maanviljelijöille myönnettävä tuki sekä maaltapaon jarruttamiseksi työpaikkojen luominen met- säalueille ympäristön suojelua varten, maisemanhoito, matkailu ja maataloustuotteiden jalostus. Alueiden komitea on jo ilmoittanut kannattavansa näitä tavoitteita (1). Komitea ehdottaa tutustuttuaan ESDP:hen, että YMP:n käyttöä maaseudun kehittämi- seen tehostettaisiin ja että sen avulla hankittaisiin tarvittavat varat maaseudun toiminnan monipuolistami- seen, korkealaatuisiin tuotteisiin, niiden jalostukseen, virkistys- ja matkailualueiden perustamiseen sekä maa- seutukulttuurin suojeluun turvaamalla maailmanmark- kinoilla kilpailukykyisten perhetilojen elinkelpoisuus. YMP:n vaikutukset kaavoitukseen ja luonnonvarojen hoitoon tulisi selvittää ja selvitysten pohjalta tulisi käynnistää maatalouden ympäristöpolitiikan suunnitte- lu. Jotta ESDP:n tavoitteena oleva luonnon- ja kulttuuri- perinnön järkevä hoito voidaan toteuttaa, on otettava huomioon YMP:n vaikutukset alueellisiin ja paikallisiin toimiin luonnonalueiden ja biodiversiteetin suojelemisen osalta. (1) CdR 239/96 fin — EYVL C 116, 14. 4. 1997, s. 39. Kun otetaan huomioon laajentumisnäkymät sekä maata- louden merkitys jäsenehdokasmaissa, on tarpeen käyttää uuden YMP:n varoja näiden maiden maatalousrakentei- den uudistamiseen sekä ottaa oppia tietyillä Euroopan unionin ongelma-aloilla toteutetuista toimista, jotta voidaan päästä tasapainoiseen politiikkaan maata- lousjärjestelmien rakenteellisen parantamisen, oikean hinnoittelun, elintarvikkeiden puhtaustason sekä näiden maiden maaseudun monipuolisen taloudellisen kehittä- misen välillä. 3. 1. 2. Y m p ä r i s t ö p o l i t i i k k a ESDP:n tulisi edistää eri direktiivien (direktiivi asumises- ta, ympäristövaikutusten tuntemuksesta jne. ) ja suojelu- ohjelmien (Natura 2000) vaikutusalueeseen kuuluvien alueiden entistä selkeämpää määrittelyä. Unionin alueel- la tarvittavien ympäristönsuojelutoimien määrittäminen auttaa alue- ja paikallistason vastuuhenkilöitä heidän toiminnassaan. Tällaisia määritettäviä toimia ovat mm. jätteiden valvonta- ja hallintasuunnitelmat, joissa ote- taan huomioon päästöjen vähentämismenetelmät, jättei- den hävittämisen valvonta sekä jätteiden lajittelu. Luon- nonvaroja säästävän kehityksen takaamiseksi ESDP:n joiden puitteissa olisi avulla varmistetaan, että kaikissa suunnitelmissa ja aloitteissa määritellään strategiseen arviointiin perustu- vat ympäristövalvontamenetelmät. Yhteisön ympäristö- politiikan on oltava sopusoinnussa ESDP:n kanssa. Näin alue- ja paikallisyhteisöt voivat tarjota oman alueensa tuntemuksen päätöksenteon tueksi. luotava asianmukaiset keinot, 3. 1. 3. E u r o o p a n l a a j u i s e t v e r k o t AK huomauttaa, että vaikka ESDP:ssä korostetaan tarvetta käsitellä liikennejärjestelmiä laajasta näkökul- masta, siinä ei oteta riittävästi huomioon lyhyen ja pitkän matkan meriliikennettä. AK:n mielestä meriliikenteen kehittäminen Välimerellä, Atlantin valtamerellä sekä Itämerellä voisi edistää eurooppalaisen kaupankäynnin jakautumista entistä laajemmalle ja entistä tehokkaam- min. Meri- ja maaliikenteen yhdistäminen on koetinkivi Euroopan unionin aluesuunnittelulle ja sen kyvylle vastata maailmanlaajuistumisen haasteisiin. AK on myös sitä mieltä, että on tärkeää luoda alueiden sisälle ja niiden välille yhteyksiä, joilla edistetään taloudellista toimintaa ja alueiden välisiä taloudellisia suhteita. 3. 2. Agenda 2000 – Rakennerahastouudistus ja laajen- tuminen AK:n mielestä ESDP:n ja Agenda 2000:n välillä on tapahduttava lähentymistä, sillä kummankin tavoitteena on parantaa yhteisön talousarvion toimintakykyä, siten että samalla otetaan huomioon aiemmat kokemukset ja taloudellisen tilanteen kehitys maailmanlaajuisesti ja Euroopan unionissa, sekä valmistella uusien jäsenmai- den liittymistä. C 93/50 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti 6. 4. 1999 Seuraavassa esitellään näiden kahden asiakokonaisuu- den yhtymäkohtia: 3. 2. 1. R a k e n n e r a h a s t o u u d i s t u s Agenda 2000:n yhteydessä esitellyn rakennerahastojen uudistussuunnitelman pohjana on näiden rahastojen toteuttamisesta vuoden 1992 uudistuksen jälkeen saadut kokemukset, jäsenvaltioiden haluttomuus lisätä osuuk- siaan ja ennen kaikkea Euroopan unionin laajentuminen niihin jäsenyyttä hakeneisiin maihin, jotka täyttävät laajentamista valmistelevan prosessin käynnistämisen vaatimat poliittiset ja taloudelliset ehdot. parhaiten tavoitteen 2 piiriin kuuluvien ohjelmien laati- miseen. Tätä varten on valittava alueita, missä hyödyn- netään sellaisia toimintoja kuin tutkimus, kehittäminen, innovaatio, liikenne- ja tietoliikenneperusrakenteet, tuki pk-yrityksille ja palveluyhtiöiden perustamiselle, nuor- ten koulutus epäedullisessa asemassa olevissa kaupungi- nosissa, kuntien erityistoimet sekä paikallistason julki- nen ja yksityinen kumppanuus. Näillä toiminnoilla voidaan edistää talouden ja kaupunkirakenteen todellis- ta uudistumista. ESDP:n kokeiltu, paranneltu ja täydennetty lähestymis- tapa voisi olla pohjana vuonna 2006 tehtävälle rakenne- rahastouudistukselle. 3. 2. 1. 1. ESDP antaa rakennerahastouudistukseen uudenlaisen panoksen, jota ei voida jättää huomiotta seuraavista syistä: 3. 2. 2. L a a j e n t u m i n e n – Sen tavoitteena on tehostaa nykyisiä välineitä ja siten yhteisön pysyviä tukimuotoja, jolloin voitaisiin vahvistaa Agenda 2000:n tavoitteita EU:n uusien jäsenmaiden suhteen sekä lieventää jäsenvaltioiden julkisiin menoihin mahdollisesti kohdistuvia rajoitta- via seurannaisvaikutuksia. – Sisäisellä tasolla se antaa vahvistusta sekä komission että AK:n ehdotukselle rakennerahastojen toiminnal- lisesta koordinoinnista sekä hallinnollisten menette- lyiden yhdenmukaistamisesta lisäkustannusten ja kaksinkertaisen työn välttämiseksi. AK huomauttaa vuoden 1999 jälkeisestä rakennepolitii- kasta antamassaan lausunnossa (1), että ”EU:n rakenne- politiikkaa on uudistettava, jotta voidaan laatia kunni- anhimoisempia, kumppanuuteen ja alueellisiin kehittä- mishankkeisiin perustuvia kehitysstrategioita”. 3. 2. 1. 2. AK toteaa, että hankkeet ovat liian usein ”pirstaleisia” ja voivat saada rahoitustukea jokaisen rahaston erityissääntöjen mukaisesti. Komitea ehdottaa, että kootaan järjestelmällisesti yhteen kokonaisohjel- mia, jotka voivat hyödyntää useita rahastoja (EAKR, ESR, EMOTR:in ohjaus- ja tukiosasto). Tämä olisi selvä ja kiistämätön osoitus ”eurooppalaisesta lisäarvos- ta”. AK suosittaa, että tavoitealueen 1 ohjelmiin sisälly- tetään ESDP:n alueellisen lähestymistavan käsite. Tavoi- te 2 on monitahoisempi ja sen piirissä on käytössä vähemmän varoja, joten ESDP:n lähestymistavan sovel- taminen on vaikeampaa mutta samalla tärkeämpää erityisesti taajamissa sekä kaupunki- ja maaseutualuei- den välisten ongelmien ratkaisemiseksi. AK korostaa kokonaisvaltaisen lähestymistavan merki- tystä sekä sellaisten alueiden löytämistä, jotka soveltuvat (1) CdR 131/97 fin — EYVL C 64, 27. 2. 1998, s. 5. Unionin laajentuminen on suuri haaste ja ainutlaatuinen tilaisuus, joka tarjoaa mahdollisuuden ottaa käyttöön ESDP:n alueellisen kehityksen lähestymistavan. Tällaisella kokeilulla on kolme ennakkoehtoa: – Jäsenyyttä hakeneiden maiden alueyhteisöille anne- taan mahdollisuudet ja varat, joiden avulla ne voivat toimia päätekijöinä omien alueidensa suunnittelussa. – Hakijamaiden hallintotahoille annetaan välineet, joil- la ne pystyvät laatimaan yhdessä paikallisyhteisöjen kanssa kokonaisohjelmia, joiden avulla on mahdolli- suus saada unionin rahoitustukea. – Yhteisön tuet, Ecos-Ouverture, Phare ja Tacis, sekä Euroopan jälleenrakennuspankin EBRD:n tuet koor- dinoidaan. AK:n yhteysryhmä voi auttaa tehokkaasti sekä paikallis- viranomaisia että -yhteisöjä välittämällä kokemuksia ja konkreettista tietoa unionin alakohtaisista politiikoista ja rakennerahastojen käytöstä. Lähestymistapaa voitaisiin soveltaa myös sellaisten ”naapurimaiden” kuin Norjan ja Sveitsin alueisiin. AK ehdottaa, että sellaiset alakohtaiset toimintalinjat kuin ympäristö, tutkimus ja kehittäminen, kulttuuri ja liiken- neperusrakenteet liitettäisiin alueellisiin kehitysohjel- miin tietenkin alueellisen ja paikallisen tilanteen mukai- sesti. Tämä antaisi osoituksen ESDP:n ”lisäarvosta” ja sen suuntaviivojen oikeellisuudesta sekä saisi kunkin alueen alue- ja paikallistason vastuuhenkilöt osallistu- maan alueidensa kehittämiseen. Lisäksi se saattaisi nopeuttaa näiden maiden liittymistä Euroopan unioniin. Tällainen lähestymistapa voisi olla pohjana Välimeren 6. 4. 1999 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti C 93/51 alueella toteutettaville toimille. AK ehdottaa lähestymis- tavan onnistumismahdollisuuksien lisäämiseksi turvau- tumista myös Interregin yhteistyömenettelyyn sen eri muodoissa. taan etäällä sijaitsevien alueiden välillä, käsitellään samalla tavoin kuin valtioiden välistä yhteistyötä, joka yleensä kattaa laajemman alueen. 3. 3. Interreg-aloitteen jatko ESDP:ssä korostetaan oikeutetusti Interreg IIC -aloit- teesta saatujen kokemusten hyödyntämistä. Tätä aloitet- ta pidetään avaintekijänä ESDP:n toteuttamisen edistä- miseksi kansainvälisellä, alueiden välisellä ja rajaty- littävällä tasolla sekä alueellisen näkemyksen ja toimin- taan osallistuvien alueiden käsitteen kehittämiseksi. Näin voitaisiin hallita erilaisia kokoonpanoja ja rajoittaa kohdealueiden määrää. AK:n mielestä yhteistyön kehitys- ja ”normaalistamista- voitteen” saavuttamiseksi on täytettävä kolme ehtoa: – Asianomaisilla paikallisyhteisöillä, valtioilla ja alueil- la tulee olla ”uskottavat” aluesuunnitteluhankkeiden pohdinta-, laadinta- ja hallintorakenteet. – Alue- ja paikallisyhteisöjen ja unionin on osoitettava riittävä rahoitus yhdessä määriteltyjen ohjelmien toteuttamiseen. – Asianomaisten alueiden on oltava alueellisesti yhte- näisiä niin, että niillä on samat vahvuudet, heikkoudet, mahdollisuudet ja uhkat. – Hallinnosta vastaavalla elimellä tulee olla selkeä oikeudellinen asema, jotta voidaan taata tämän rajaty- littävän ja/tai kansainvälisen yhteistyön tunnustami- nen ja jatkuvuus. AK pitää tätä viimeistä ehtoa tärkeimpänä, sillä jos rajatylittävällä elimellä ei olisi oikeudellisen yksikön tunnustettua asemaa, sillä ei olisi riittävää painoarvoa suhteessa yhteisöihin, joista se muodostuu, eikä se voisi vastaanottaa ja hoitaa sen vastuulla olevien ohjelmien toteuttamiseen tarvittavia varoja. AK korostaa myös seuraavaa seikkaa: vaikka yhteistyörakenteissa on otet- tava ensisijaisesti huomioon ESDP:n yhteydessä ehdote- tut toiminta-aiheet, samalla tulee säilyttää vapaus liittää mukaan uusia, erityisesti paikallisiin oloihin soveltuvia aiheita ja määrittää se maantieteellinen alue, jolla kyseessä olevaa ohjelmaa sovelletaan. AK ei aio käsitellä yksityiskohtaisesti alueiden välisen, rajatylittävän ja kansainvälisen yhteistyön eri osioihin liittyviä soveltamistapoja. Komitea suosittaa kuitenkin, että alueiden välistä yhteistyötä eli yhteistyötä, jota tehdään nimenomaan useiden naapurialueiden tai toisis- Lopuksi komitea ehdottaa, että komissio seuraisi yhteis- työhankkeiden etenemistä erityisesti kokonaisuutena, jotta voidaan järjestää tiedonvaihtoa, täydentää ESPO- N:ia koskevia pohdintoja sekä järjestää varauksia raken- nerahastoista. Näin pyrittäisiin tavallaan arvioimaan Interreg IIC -aloitteen laajentamista, jotta uusi Interreg III -aloite voidaan käynnistää toiminnan sekä oikeudelli- sen ja rahoitustuen kannalta laajemmalta pohjalta ottaen erityisesti huomioon kaupunkiverkkojen kehittäminen. 3. 4. ESPON:in säännösperusta ja tehtävät Alueiden komitea kannattaa ESPON:in pikaista toteut- tamista ja toivoo pääsevänsä mukaan sen toteuttamiseen osallistumalla johtokunnan työskentelyyn. Alueiden komitea kiinnittää huomiota järjestelmän oi- keusperustaan, jotta järjestelmää varten saataisiin sen tehtävien täyttämisen kannalta tarvittavat määrärahat. Järjestelmän rahoittaminen EAKR:n 10 artiklan mukai- sesti ei voi jatkua. Euroopan unionin voimassa olevan perustamissopimuksen mukaisesti jäsenvaltioiden tulee osallistua ESPON:in rahoitukseen sekä valita oman alueensa tieto- ja pohdintaverkojen yhteyshenkilö tai -henkilöt. Alueiden komitea ehdottaa, että oikeusperus- taa haetaan perustamissopimuksen 235 artiklan pohjal- ta, ja osoitetaan erityinen kohta EU:n talousarviosta ESPON:in perustamiseen. Euroopan parlamentin tulee hyväksyä kyseinen budjettikohta, millä taataan Euroo- pan komission tuki ESPON:in toiminnalle. Aluesuunnittelukomitean tulee edellyttää järjestelmältä tiettyjä tehtäviä, jotta kaikki aluesuunnittelun parissa toimivat omaksuisivat ESDP:n lähestymistavan. Tällöin tulee ottaa huomioon teemaseminaareiden työskentely ja päätelmät. Alueiden komitea korostaa tehokkuusarviointia, jota tulee tehdä alueellisesta kumppanuudesta ja alueiden osallistumisesta tähän kumppanuuteen. Komitea toi- voo myös, että alueet voivat päästä suoraan käsiksi ESPON:in keräämiin tietoihin sekä sen tieteellisiin ja teknisiin asiakirjoihin. Komitea kannattaa myös jonka mukaan ESPON:in ja Interreg IIC ajatusta, -aloitteen toimista vastaavien elinten välille luodaan yhteys. Komitea ehdottaa, että tämä yhteys laajennetaan kaikkiin alueiden välisiin kumppanuuksiin. Lopuksi AK korostaa, että alue- ja paikallisviranomaisia tulee kuulla jäsenvaltioissa koordinoinnista vastaavan verkon tai verkkojen valinnan yhteydessä. C 93/52 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti 6. 4. 1999 4. Päätelmät ESDP on yhteisön nykyisten toimintalinjojen alueelliseen vaikutukseen perustuva toistuva pohdinta- ja sopeutta- misprosessi. Jäsenvaltiot ovat näin tehneet tärkeän aloitteen aluekehitykselle ominaisten yhteisten tekijöi- den tiedostamiseksi. Samalla ne ymmärtävät, kuinka tärkeää on ottaa ESDP huomioon kunkin valtion alue- hallinnossa. ESDP perustuu metodologiaan, jolla pyritään konsen- sukseen yhteisön alakohtaisia politiikkoja koordinoi- taessa ja sopeutettaessa sekä tilanteessa, jossa paikalliset, alueelliset ja kansalliset viranomaiset laativat ja toteutta- vat ohjelmia yhteisön politiikkojen perusteella. Tällai- nen yhteistyö toteutuu siten, että mukaan pyritään saamaan paikalliskehityksen taloudelliset ja yhteiskun- nalliset toimijat ESDP kuuluu demokraattiseen strategiaan, joka pohjau- tuu läheisyysperiaatteeseen sekä alueiden väliseen, raja- tylittävään ja kansainväliseen yhteistyöhön. AK kannattaa ESDP:n lähestymistapaa ja siihen sisäl- tyvää aluekehityksen käsitettä. Komitea pyrkii tekemään parhaansa ESDP:n onnistumiseksi. Tämän vuoksi aluei- den komitea toivoo, että paikallisyhteisöjä kuullaan ja että ne otetaan täysipainoisesti mukaan ESDP-hankkeen suunnitteluun ja seurantaan, sillä paikallisyhteisöt ovat eurooppalaisen aluesuunnittelupolitiikan täysivaltaisia toimijoita ja rahoittajia. Komitea toivoo itsekin pääsevänsä tarkkailijajäseneksi aluesuunnittelukomite- aan, joka huolehtii ESDP:n laatimisesta ja seurannasta. 4. 1. Tässä AK:n lausunnossa pyritään kehittämään ESDP:n ensimmäistä luonnosta, jossa suuntaviivojen ja poliittisten vaihtoehtojen valikoimaa rajoitettiin liikaa. Rajoitukset liittyivät talouden maailmanlaajuistumisen alueellisiin osatekijöihin sekä Euroopan unionin laajen- tumiseen, tiettyjen Euroopan alueiden esiintuloon, inno- vaatioiden ja uuden viestintäteknologian hyödyntämis- mahdollisuuksiin pk-yrityksissä ja väestön keskuudessa, maaliikenteeseen, maaseutualueiden ja niiden tehtävien merkityksen riittämättömään tunnustamiseen, tarpee- seen huolehtia maaseutualueiden mahdollisuuksista to- delliseen kumppanuuteen kaupunkialueiden kanssa, alu- eiden sisäisestä ja alueiden välisestä yhteistyöstä saatui- hin kokemuksiin sekä kulttuurin, ympäristön, kulttuuri- perinnön ja luonnon asemaan Euroopassa. AK on pyrkinyt täydentämään ESDP:n poliittisia vaihto- ehtoja konkreettisilla toimintaehdotuksilla, joista monia on kokeiltu tai käynnistetty alue- ja paikallistasolla. Alue- ja paikallistason toimijat auttavat näin vastaa- maan Euroopan kaupunkien ja niiden vaikutusalueiden taloudellisiin ja kulttuurillisiin haasteisiin, jotka vaikut- tavat Euroopan kansalaisten jokapäiväiseen elämään. Oli kysymys kaupunkien, esikaupunkien tai maaseudun asukkaista, he kantavat huolta työllisyydestään, joka on useimmiten pienten ja keskisuurten yritysten varassa, liikenteessä kuluttamastaan ajasta, koulutuksensa mu- kauttamisesta, ympäristöstään ja kulttuuri-identi- teetistään. AK muistuttaa, että aluekehityssuunnitelman toteutta- misella on tarkoitus auttaa kehityksestä jälkeenjääneitä, syrjäisiä ja ulkoalueita sekä vuoristoalueita selvittämään tarpeensa ja mahdollisuutensa, jotta eurooppalaisten toimintaperiaatteiden avulla voidaan tarjota niille mah- dollisuus parantaa kilpailukykyään Euroopan alueella. AK ehdottaa, että eurooppalaisen aluesuunnittelun seu- rantajärjestelmän (ESPON) yhteydessä annetaan entistä tärkeämpiä tehtäviä alueellisille ja paikallisille vastuu- henkilöille ja toimijoille. Alueiden komitea kehottaa yhteisöä luomaan sellaisen asianmukaisen oikeusperustan sekä ESDP:lle että ESPON:lle, jossa tunnustetaan sekä komission että aluesuunnittelukomitean vastuu niistä. 4. 2. Näiden huomioiden ja suositusten lisäksi AK muistuttaa periaatteista, joiden tulee ohjata ESDP:n kehitystä. ESDP:n tavoitteena ei ole luoda uutta suunnittelutasoa eikä muuttaa valtio-, alue- ja paikallistason viranomais- ten toimivaltaa ja vastuualueita. Sen sijaan ESDP:n avulla pyritään edistämään aluesuun- nittelupolitiikan institutionaalista yhteistyötä Euroopan unionin tasolla: – toisaalta tarkistamalla yhteisön alakohtaisten politiik- kojen laadinta- ja toteutusmenettelyt niiden euroop- palaiseen aluesuunnitteluun kohdistuvien vaikutusten huomioon ottamiseksi ja menettelyjen tehostamiseksi; – toisaalta kehittämällä aluesuunnittelun käsitettä sekä valitun toimintamuodon soveltuvuutta – oli sitten kyseessä alueellinen, alueiden välinen tai kansainväli- nen toiminta – jotta vastuullisten alue- ja paikallisyh- teisöjen ehdottama aluesuunnittelu- ja -kehitysoh- jelma voidaan toteuttaa kokonaisuudessaan ja koordi- noidusti. ESDP:n on tukeuduttava Interreg IIC -aloitteeseen ja pohjustettava Interreg III -aloitetta siten, että sillä on selkeä oikeusperusta ja sen avulla voidaan konkreetti- sesti kokeilla ESDP:n lopullisessa versiossa esitettyjä aiheita, joita täydennetään seminaarien päätelmillä ja yhteisön toimielinten, etenkin AK:n ehdotuksilla. Näitä ohjelmia voitaisiin toteuttaa ”eurooppalaisilla yhteistyöalueilla”. Ne olisivat kokeilukenttänä rakenne- rahastojen tehostamiselle ja YMP:n uusien tehtävien toteuttamiselle etenkin ympäristön ja maisemanhoidon suhteen. Niillä tulisi myös edistää talouskehitystä ja työpaikkojen luomista. 6. 4. 1999 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti C 93/53 ESDP:llä on lisäksi edistettävä Euroopan unionin laajen- tumista ehdotuksin erityistoimista jäsenyyttä hakenei- den maiden raja-alueilla, jotta niitä voidaan auttaa vastaamaan talouden, väestön ja logistiikan haasteisiin. Näitä toimia voitaisiin myös soveltaa muihin maihin, joilla on EU:n kanssa yhteinen raja. AK muistuttaa, että ESDP:n on tarjottava alue- 4. 3. ja paikallisyhteisöille mahdollisuus kehittää monimuo- toisuuttaan siten, että ne voivat osoittaa kykynsä liittää omat aluesuunnittelu- ja -kehitysohjelmansa yhteisön suunnitelmiin. Näin ollen ESDP:ssä on tuotava selkeästi esille ”alhaalta ylöspäin -menettely” sekä alue- ja paikal- listason kanssa solmittavan kumppanuuden välttämät- tömyys. AK on pyrkinyt osoittamaan tässä lausunnossa, että alue- ja paikallisviranomaiset ovat aluesuunnittelun tärkeimpiä toimijoita, joiden osallistuminen on välttäm- ätöntä ESDP:n päätavoitteiden saavuttamiseksi. Tämän osallistumisen jatkuminen tulee taata tulevaisuudessa sekä valtioiden että yhteisön tasolla. Koska ESDP:n tehtävänä on johdattaa jäsenvaltio-, alue- ja paikallistason vastuuhenkilöt uuteen alueelliseen logiikkaan, sen on tarjottava, ESPON:in välityksellä, tarvittavat tiedot ja perusteet, joilla nämä vastuuhenkilöt saadaan vakuuttuneeksi kyseisestä logiikasta, ja toisaal- ta sen analyysit ja ehdotukset on laadittava selkeällä kielellä, niihin on liitettävä tarvittavat kartat ja niiden tulee olla kaikkien aluesuunnittelun paikallisten toimi- joiden ja kaikkien kansalaisten saatavilla. ESDP:n alueellisen lähestymistavan onnistuminen riip- puu siitä, miten Euroopan unionin kansalaiset ja heidän lähimmät edustajansa sen omaksuvat. Tämä on haaste demokratialle, läheisyysperiaatteelle ja Euroopan talou- den kestävälle kehitykselle. Bryssel 14. tammikuuta 1999. Alueiden komitean puheenjohtaja Manfred DAMMEYER