title: Commission Regulation (EC) No 188/1999 of 27 January 1999 fixing the maximum export refunds for olive oil for the fifth partial invitation to tender under the standing invitation to tender issued by Regulation (EC) No 2269/98

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
olive oil

formats: pdf print

text: L 21/10 EN Official Journal of the European Communities 28. 1. 1999 COMMISSION REGULATION (EC) No 188/1999 of 27 January 1999 fixing the maximum export refunds for olive oil for the fifth partial invitation to tender under the standing invitation to tender issued by Regulation (EC) No 2269/98 THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES, Having regard to the Treaty establishing the European Community, Having regard to Council Regulation No 136/66/EEC of 22 September 1966 on the establishment of a common organisation of the market in oils and fats (1), as last amended by Regulation (EC) No 1638/98 (2), and in particular Article 3 thereof, Whereas Commission Regulation (EC) No 2269/98 (3) issued a standing invitation to tender with a view to determining the export refunds on olive oil; Whereas Article 6 of Regulation (EC) No 2269/98 provides that maximum amounts are to be fixed for the export refunds in the light in particular of the current situation the Community and world olive-oil markets and on the basis of the tenders received; whereas contracts are awarded to any tenderer who submits a tender at the level of the maximum refund or at a lower level; developments foreseeable and on Whereas, for the purposes of applying the abovemen- tioned provisions, the maximum export refunds should be set at the levels specified in the Annex; Whereas the Management Committee for Oils and Fats has not delivered an opinion within the time limit set by its chairman, HAS ADOPTED THIS REGULATION: Article 1 The maximum export refunds for olive oil for the fifth partial invitation to tender under the standing invitation to tender issued by Regulation (EC) No 2269/98 are hereby fixed in the Annex, on the basis of the tenders submitted by 23 January 1999. Article 2 This Regulation shall enter into force on 28 January 1999. This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States. Done at Brussels, 27 January 1999. For the Commission Franz FISCHLER Member of the Commission (1) OJ 172, 30. 9. 1966, p. 3025/66. (2) OJ L 210, 28. 7. 1998, p. 32. (3) OJ L 284, 22. 10. 1998, p. 25. 28. 1. 1999 EN Official Journal of the European Communities L 21/11 ANNEX to the Commission Regulation of 27 January 1999 fixing the maximum export refunds for olive oil for the fifth partial invitation to tender under the standing invitation to tender issued by Regulation (EC) No 2269/98 Product code Amount of refund (EUR/100 kg) 1509 10 90 9100 1509 10 90 9900 1509 90 00 9100 1509 90 00 9900 1510 00 90 9100 1510 00 90 9900 — — — — — — NB: The product codes and the footnotes are defined in amended Commission Regulation (EEC) No 3846/87


eurovoc_concepts:
ESC opinion
common organisation of markets
viticulture

formats: html pdf print

text: C 101/60 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 4. 1999 Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Rådets forordning (EF) om den fælles markedsordning for vin« (1) (1999/C 101/14) Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 20. juli 1998 under henvisning til EF-traktatens artikel 43 og 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Landbrug, Udvikling af Landdistrikter- ne og Miljø, som udpegede Adalbert Kienle til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 8. januar 1999. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 360. plenarforsamling af 27. -28. januar 1999, mødet den 27. januar 1999, følgende udtalelse med 108 stemmer for, 2 imod og 2 hverken for eller imod. 1. Indledning 1. 1. ØSU udtrykker tilfredshed med, at Kommissio- nen den 16. juli 1998 fremlagde et nyt forslag til en reform af den fælles markedsordning for vin, der skal vedtages som led i Agenda 2000. Forslaget adskiller sig fundamentalt fra Kommissionens forslag af 11. maj 1994. I sine udtalelser af 24. februar 1994 (2) og 22. fe- 1. 2. bruar 1995 (3) stillede ØSU krav om, at der blev foretaget en ny analyse af markedssituationen, og at der tages hensyn til den nye situation, GATT-beslutningerne har skabt. ØSU glæder sig over, at Kommissionen har imødekommet begge krav i sit nye forslag. De store ændringer, der er sket i EU’s vinsektor i de senere år, skyldes, som Kommissionen påpeger, tilpasninger af den fælles markedsordning, rydningsforanstaltninger, konjunkturbestemte faktorer og vejrforhold, men efter ØSU’s mening også vinsektorens store satsning på kvalitet. 1. 3. ØSU gør opmærksom på, at der blandt de central- og østeuropæiske lande er vigtige vinproducenter og handelspartnere, som vil øge EU’s vinproduktionskapa- citet med ca. 400 000 ha. Dette bør der tages hensyn til ved reformen af den fælles markedsordning for vin. 1. 4. Kommissionen foreslår, at den nye forordning skal træde i kraft den 1. august 2000 som en del af Agenda 2000’s landbrugsreformpakke. ØSU støtter denne tidsplan og opfordrer alle berørte kredse til at føre deres drøftelser i god tid, så forordningen kan træde i kraft på det planlagte tidspunkt. 2. Reformens mål Samtidig med at vinsektorens særlige karakter 2. 1. anerkendes, opstiller Kommissionen syv brede mål for (1) EFT C 271 af 31. 8. 1998, s. 21. (2) EFT C 133 af 16. 5. 1994, s. 22. (3) EFT C 110 af 2. 5. 1995, s. 30. reformen af den fælles markedsordning for vin, der alt i alt skal gøre sektoren mere konkurrencedygtig på længere sigt. De går ud på: — at bevare en bedre ligevægt mellem udbud og efterspørgsel på EF’s marked, så producenterne kan udnytte ekspanderende markeder, — at gøre sektoren mere konkurrencedygtig på længere sigt, — at fjerne muligheden for intervention som en kunstig afsætningsmulighed for overskudsproduktion, — fortsat at bevare alle traditionelle afsætningsmulig- heder for alkohol til konsum og vinstokprodukter, — at give plads for regional diversitet, — at formalisere producent- og brancheorganisationer- nes (eller tilsvarende organisationers) potentielle rolle, — at foretage en gennemgribende forenkling af lovgiv- ningen. ØSU støtter disse mål og hensigter, men mener dog, at der tages for lidt hensyn til efterspørgslen efter vin og vinstokprodukter. Der foreligger i dag mange videnska- belige belæg for, at et moderat vinforbrug er sundt, mens et overdrevent forbrug er farligt. ØSU anbefaler derfor, at information herom indgår som et yderligere mål for reformen. 2. 2. For at gøre EU’s vinlovgivning mere gennemsigtig og forenkle retsforskrifterne foreslår Kommissionen at samle de nugældende 23 rådsforordninger i grundforord- ningen for vinsektoren. ØSU bifalder denne modige indsats for at forenkle EU’s vinlovgivning og gøre den mere systematisk. Kommissionens forvaltningskomité (artikel 75) tildeles dog efter ØSU’s mening for store beføjelser, idet dens rolle ikke er begrænset til udstedelse 12. 4. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 101/61 af tekniske gennemførelsesbestemmelser. ØSU mener derfor — ligesom i sin tidligere udtalelse om Agenda 2000’s landbrugsforslag (1), at grundreglerne fortsat bør fastsættes i Rådets forordning. ØSU mener desuden, at der bør nedsættes arbejdsgrupper for at inddrage eksperter fra sektoren i det forberedende arbejde med vedtagelsen af gennemførelsesbestemmelserne. 2. 3. Kommissionen fastslår i begrundelsen, at der i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet vil blive uddelegeret flere ansvarsområder til medlemsstaterne. ØSU bifalder dette, men mener dog, at en kraftigere inddragelse af subsidiaritetsprincippet i de foreslåede foranstaltninger er mulig og ønskværdig. 3. Foreslåede foranstaltninger 3. 1. Afsnit II: Vinproduktionskapacitet Der opstilles i dette afsnit rammebetingelser for udnyttel- se og forvaltning af vinproduktionskapaciteten. De foreslåede instrumenter omfatter især begrænsninger for nyplantning, regler for genbeplantning, reserver af plantningsrettigheder, præmier for endelig nedlæggelse af vindyrkning samt omstruktureringsforanstaltninger. 3. 1. 1. ØSU’s generelle synspunkt her er, at de foreslå- ede bestemmelser ikke opfylder det tilstræbte mål om deregulering, mindre bureaukrati og hensyntagen til subsidiaritetsprincippet. ØSU går ind for en væsentlig forenkling af bestemmelserne i dette afsnit. 3. 1. 2. I lyset af udviklingen i udbud og efterspørgsel er ØSU overbevist om, at det endnu er for tidligt fuldstændigt at liberalisere plantning af vinstokke inden for rammerne af EU’s vinmarkedsordning. Det foreslår derfor, at forbuddet mod plantning af vinstokke forlæn- ges til 2005/2006. Den frist, Kommissionen foreslår, nemlig 2010, afvises, da den ligger for langt ude i fremtiden. Plantning af vinstokke i den pågældende periode skal kun være tilladt for indehavere af en nyplantnings- eller genbeplantningsrettighed. 3. 1. 3. ØSU foreslår, at medlemsstaterne indtil 2005/2006 kun må tildele vinproducenter nyplantnings- rettigheder for vinprodukter bestemt til markedsføring, hvis de skal anvendes til produktion af kvbd eller bordvin med en geografisk betegnelse, og hvis det er blevet anerkendt, at produktionen af den pågældende vin er mindre end efterspørgslen. Den 31. juli 2003, som Kommissionen foreslår, finder ØSU for kort en frist og kræver et tidsmæssigt sammenfald mellem plantnings- forbuddet og undtagelsesordningen. 3. 1. 4. ØSU henstiller, at medlemsstaterne hvert år underretter Kommissionen om udviklingen i vinproduk- tionskapaciteten. Kommissionen bør i 2004/2005 frem- (1) EFT C 407 af 28. 12. 1998, s. 35. lægge en rapport om udviklingen i EU’s vinproduktions- kapacitet og om de indhøstede erfaringer med beplant- ningsbestemmelserne. Kun således kan der i god tid træffes en beslutning om, hvorvidt beplantningsordnin- gen skal videreføres eller ændres. 3. 1. 5. ØSU påpeger, at genbeplantningsrettighederne går tabt i nogle vindyrkningsområder, fordi de ikke udnyttes. For så vidt muligt at undgå dette bør Kommis- sionen i samarbejde med medlemsstaterne og regionerne søge at finde organisatoriske løsninger. For at beskytte miljøet og bevare de europæiske vindyrkningsarealer foreslår ØSU, at genbeplantningsrettighedernes gyldig- hed forlænges fra 8 til 12 år. Det bør overlades til medlemsstaterne at afgøre, om vinproducenterne kan udnytte deres genbeplantningsrettigheder fuldt ud i hele denne periode, eller om rettighederne skal overføres til en regional eller national reserve, hvis de ikke er blevet udnyttet efter et vist stykke tid (f. eks. 8 år). 3. 1. 6. ØSU mener, at medlemsstaterne bør have beføjelse til at oprette reserver af plantningsrettigheder og regulere overførsel og udnyttelse af reserver eller prioriteret tildeling til visse bedrifter fra reserverne i overensstemmelse med de nationale eller regionale strukturer og behov. ØSU mener, at dette er et område, der må reguleres af medlemsstaterne og EU’s vindyr- kningsregioner, i overensstemmelse med subsidiaritets- princippet. 3. 1. 7. For at forhindre en uønsket udvidelse af vinpro- duktionskapaciteten foreslår ØSU, at medlemssstaterne i perioden 2000-2005 højst skal kunne tildele nyplant- ningsrettigheder svarende til 1 % af deres samlede vinareal. Denne procentsats kan sættes op til 2 % i de tilfælde, hvor en medlemsstats eller en regions vinareal som følge af uudnyttede genbeplantningsrettigheder eller omfattende rydning er faldet til 1995-2000-niveauet. 3. 1. 8. ØSU bifalder, at Kommissionen har justeret sin rydningspolitik. Da dens gennemførelse sker via forvaltningskomitéproceduren, kan den nye ordning først vurderes, når Kommissionen har fastlagt gennem- førelsesbestemmelserne. 3. 1. 9. ØSU bifalder, at Kommissionen foreslår om- struktureringsforanstaltninger for vinarealer for at gøre de europæiske vinproducenter mere konkurrencedygti- ge. Ud over disse foranstaltninger bør man også fremme en markeds- og kvalitetsorienteret modernisering af gamle vingårde. ØSU understreger, at der bør afsættes passende midler til opfyldelse af dette vigtige mål i reformforslaget, og at disse bør fordeles efter vinarealer- nes størrelse i medlemsstaterne. Det er medlemsstaterne, som afgør, hvilke omstruktureringsprogrammer der skal gælde for deres vinområder. ØSU anser producentorga- nisationerne for at være meget vigtige i forbindelse med udarbejdelse og gennemførelse af omstruktureringsfor- anstaltninger. C 101/62 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 4. 1999 3. 1. 10. ØSU finder dog ikke de foreslåede foranstalt- ninger tilstrækkelige. En forbedring af konkurrence- evnen forudsætter ligeledes foranstaltninger til moderni- sering af vinforarbejdningen og lagringen, registrerings- og afsætningsstrukturerne. ØSU mener, at Kommissio- nens forslag om at integrere omstrukturering af vinforar- bejdningen og lagringen samt afsætningen i de horisonta- le foranstaltninger under Agenda 2000, er utilstrækkelig. ØSU henviser til Kommissionens udtrykkelige erklæring om, at vinsektorens specificitet nødvendiggør særlige foranstaltninger. 3. 1. 11. ØSU slår lyd for et EU-program til gavn for de vinavlere, der dyrker vin på vanskelige betingelser. Hertil hører især vindyrkning på skråninger. I den forbindelse bør man også være opmærksom på vindyr- kningens socio-økonomiske, økologiske og kulturelle betydning i ugunstigt stillede områder. 3. 1. 12. ØSU understreger den betydning, korrekt førte vindyrkningsregistre har for tilrettelæggelsen af det europæiske vinmarked. De bør være forudsætningen for opnåelse af nyplantningsrettigheder, deltagelse i struktur- og omstruktureringforanstaltninger samt i støtteforanstaltninger i del III. 3. 2. Afsnit III: Markedsmekanismer Kommissionen vil med sine forslag forhindre, at inter- vention udnyttes som kunstig afsætningsmulighed for overskudsproduktion. Samtidig ønsker den at bevare alle traditionelle afsætningsmuligheder for konsumalko- hol og vinstokprodukter. 3. 2. 1. ØSU bifalder, at Kommissionen — på linje med ØSU’s egne ønsker — har planlagt at forenkle interventionsforanstaltningerne. 3. 2. 2. ØSU bifalder forslaget om at videreføre støtten til privat oplagring. 3. 2. 3. Det er korrekt, at Kommissionens forslag tager hensyn til behovet for at sikre en regelmæssig forsyning af markedet for konsumalkohol, der udgør en vigtig traditionel afsætningsmulighed for vin og vinstokpro- dukter. Man bør dog i samarbejde med uafhængige eksperter endnu en gang undersøge, om de mængder, der opereres med her, rent faktisk svarer til behovet. 3. 2. 4. Den krisedestillation, der foreslås indført til modvirkning af konjunkturudsving på markedet, ledsa- ges ikke af den information, der er nødvendig for at kunne vurdere effektiviteten af en sådan foranstaltning. ØSU foreslår derfor, at Kommissionen konkretiserer, hvorledes den agter at støtte markedet i krisesituationer. Det er især nødvendigt, at beskyttelsen mod konjunktur- udsving sker præventivt, at der afsættes passende midler hertil, og at den omfatter de mængder, der er påkrævet for at stabilisere markedet. 3. 3. Afsnit IV: Producentorganisationer og branche- organisationer Kommissionen foreslår detaljerede regler for medlems- staternes anerkendelse af producent- og brancheorgani- sationer. 3. 3. 1. I sin udtalelse af 22. februar 1995 slog ØSU til lyd for, at der blev vedtaget en generel rammeordning for producent- og brancheorganisationer. Kommissio- nen har nu fremlagt et meget detaljeret forslag vedrøren- de producent- og brancheorganisationer, der svarer til det, som blev vedtaget for frugt og grøntsager. ØSU understreger, at vinsektoren adskiller sig fundamentalt fra frugt- og grøntsagssektoren. Der bør derfor tages mere hensyn til de meget store strukturelle forskelle mellem medlemstaterne. 3. 3. 2. Efter ØSU’s mening består producentorganisa- tionernes primære opgaver i at forbedre strukturerne på producentmarkedet. Der bør indføres et særligt sæt rammebestemmelser for vinsektoren, som beskriver opgaver og beføjelser inden for vinmarkedsordningen, eftersom de hidtidige horisontale regler for producent- organisationer udgår ifølge Agenda 2000. En overdragel- se af beføjelser til at træffe beslutninger, som er generelt bindende for alle, selv for ikke-medlemmer, er ikke ønskelig. 3. 3. 3. ØSU foreslår dog, at ordningen for branche- organisationer udformes mere generelt. Der bør skabes en ramme, som giver alle de forskellige organisations- strukturer i sektoren bemyndigelse til at vedtage regler, som er generelt bindende for markedets tilrettelæggelse i en eller flere EU-regioner. Medlemsstaterne bør kunne anerkende repræsentative organisationer i sektoren. 3. 4. Afsnit V: Ønologiske fremgangsmåder og behand- lingsmetoder og produktspecifikationer, beskri- velse, betegnelse, præsentation og beskyttelse Med hensyn til kvalitetsmålene foreslår Kommissionen at regulere de traditionelle ønologiske fremgangsmåder inden for vinmarkedsordningen på samme vis, som man hidtil har gjort med succes, medens tekniske spørgsmål fremover skal løses i forvaltningskomitéen. Reglerne for betegnelse og præsentation skal revideres grundigt, udformes på en mere overskuelig måde og forenkles. ØSU lægger i den forbindelse vægt på omfattende produktinformation. 3. 4. 1. ØSU glæder sig over, at der — på linje med ØSU’s udtalelse af 22. februar 1995 — i forbindelse med ønologiske fremgangsmåder og produktionsbetingelser tages hensyn til de forskellige geografiske, klimatiske og vejrmæssige forhold i de europæiske vinregioner. ØSU mener dog, at Kommissionen bør udpege rådgivende udvalg i branchen til at undersøge nye ønologiske fremgangsmåder, før de kan tillades efter forvaltnings- komitéproceduren. 12. 4. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 101/63 3. 4. 2. ØSU udtrykker tilfredshed med, at Kommissio- nen har imødekommet dets appel om en radikal revision af EU-bestemmelserne om betegnelser og en afskaffelse af forbudsprincippet. Da Kommissionen imidlertid foreslår at lade hele revisionen foregå efter forvaltningskomité- proceduren, opfordrer ØSU Kommissionen til hurtigst muligt at fremlægge sine forslag til en ændring af lovgivningen om betegnelser og i den forbindelse arbejde sammen med alle berørte kredse. Også her bør rådgiven- de udvalg i branchen anmodes om at se nærmere på forslagene. en sådan tilladelse, så længe misbrugs- og kontrolproble- merne ikke er løst. »Europæiseringen« af tredjelandepro- dukter ville føre til en uacceptabel vildledning af forbru- gerne og ramme de europæiske vinavlere hårdt økono- misk. 3. 6. 3. ØSU opfordrer derfor Kommissionen til at oprette et råd for samhandel med tredjelande. Dette råds opgave skal være at anbefale yderligere EU- foranstaltninger til fremme af vinsektorens produkter, især for: 3. 5. Afsnit VI: Kvalitetsvin fra bestemte dyrknings- områder — at værne om de europæiske vines identitet, særlig gennem beskyttelse af oprindelsesbetegnelser og traditionelle benævnelser, Reglerne for kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsområ- der, som hidtil har været samlet i en særskilt forordning, skal ifølge Kommissionens forslag integreres i vinmar- kedsordningen, og udbyttereglerne skal ændres. 3. 5. 1. ØSU afviste allerede i sin udtalelse af 22. februar 1995 Kommissionens forslag om at begrænse spillerum- met for regulering af hektarudbyttet, da dette ville være i modstrid med subsidiaritetsprincippet. 3. 5. 2. ØSU anmoder i stedet Kommissionen om at fremlægge forslag til fremme af kvbd på det internationa- le marked. I den forbindelse beklager det, at Kommis- sions forslag ikke medtager ideén fra 1994-forslaget om at lancere informationskampagner til fremme af kvalitetsprodukter; disse lader nu til at skulle omfattes af horisontale foranstaltninger. Eftersom vin er et helt særligt produkt, går ØSU udtrykkeligt ind for, at der gennemføres selvstændige informationsprogrammer til støtte for en kvalitetspolitik. 3. 6. Afsnit VII: Ordning for samhandelen med tredje- lande Kommissionen peger i begrundelsen på, at den med sine forslag søger at tage de skridt, der er de nødvendige konsekvenser af WTO-aftalernes indgåelse. 3. 6. 1. ØSU beklager, at Kommissionens forslag ikke indeholder specifikke foranstaltninger til styrkelse af konkurrenceevnen i den internationale handel. Dette er imidlertid absolut påkrævet, da tredjelandene er i færd med at udvide deres produktion, og deres eksport er taget betydeligt til. 3. 6. 2. At tillade anvendelse af tredjelandemost og basisvine til fremstilling af vinprodukter i EU ville være til stor gene for den europæiske vinavl. ØSU peger på risiciene for misbrug og tager afstand fra, at der gives — at udbygge markedsadgangen, — at gennemføre fremme-, opgraderings- og informa- tionsforanstaltninger, — at styrke Kommissionens deltagelse i særlige interna- tionale organer. Der bør afsættes passende budgetmidler (tredjelande- handel-fond) til gennemførelse af en aktiv politik for samhandelen med tredjelande. 4. Konklusion 4. 1. Vindyrkning er en væsentlig bestanddel af euro- pæisk kultur og bygger på en rig tradition i de enkelte vinområder. I vinområderne er andre erhverv såsom gastronomi, turisme og håndværk afhængige af vinsekto- ren. Vindyrkningsarealerne er i alle henseender eneståen- de kulturlandskaber, som vinavlerne må pleje gennem anvendelse af miljøvenlige driftsmetoder. En reform af den fælles markedsordning for vin må tage hensyn til denne økonomiske og kulturelle baggrund for at fremme livskvaliteten, det sociale mønster, infrastrukturen, mil- jøet og økonomien i vinområderne. 4. 2. ØSU gentager sit krav om en virkelig seriøs deregulerings- og afbureaukratiseringsindsats, en kon- kretisering af subsidaritetsprincippet og en styrkelse af økonomiens selvregulerende kræfter. 4. 3. ØSU opfordrer Kommissionen til at revidere reformforslaget, så alle berørte kan iværksætte en fremtidsorienteret og dynamisk markedspolitik gennem ambitiøse foranstaltninger. 4. 4. ØSU opfordrer derfor alle berørte kredse til hurtigt at få drøftet reformforslaget igennem, så refor- C 101/64 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 4. 1999 men kan vedtages i første kvartal af 1999 som en del af Agenda 2000. Dette er også nødvendigt for at forberede den kommende optagelse af de store vinproducenter blandt de central- og østeuropæiske lande. Bruxelles, den 27. januar 1999. Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om: — »Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om adgang til at etablere og udøve virksomhed som e-pengeinstitut og tilsyn med en sådan virksomhed«, og — »Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 77/780/EØF om samordning af lovgivningen om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut« (1) (1999/C 101/15) Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 16. november 1998 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug, som udpegede Umberto Burani til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 19. januar 1999. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 360. plenarforsamling af 27. -28. januar 1999, mødet den 27. januar 1999, følgende udtalelse med 36 stemmer for, 1 imod og 2 hverken for eller imod. 1. Indledning De mange aspekter af elektronisk handel og dens 1. 1. forventede hastige udbredelse kræver en regulering på europæisk og internationalt plan. Kommissionen er som led i sine initiativbeføjelser ved at udarbejde forslag om fælles EU-regler, der tager hensyn til, at EU er en del af en større helhed, og at der derfor er behov for en ensartet anvendelse af reglerne på internationalt plan. 1. 2. Elektronisk handel — dvs. køb og salg af varer og tjenesteydelser — forudsætter, at betalinger kan foretages hurtigt, sikkert og bekvemt af hensyn til såvel de berørte parter som hele systemets troværdighed. Banker og kreditinstitutter er ved at udvikle systemer, som sætter brugerne i stand til at lagre penge i en computer og foretage betalinger ad elektronisk vej. De såkaldte netværkspenge eller softwarepenge er, som Kommissionen bemærker indledningsvis i begrundelsen, ikke ét betalingsmiddel blandt mange andre, men fremti- dens betalingsmiddel inden for elektronisk handel på Internet. 1. 3. Ved siden af softwarepenge er andre mindre sofistikerede betalingsmidler såsom forudbetalte kort ved at vinde frem. De er tilgængelige for almindelige borgere — også dem, der ikke har nogen computer eller de nødvendige materielle og kundskabsmæssige forudsætninger for at anvende Internet eller lignende lukkede eller åbne systemer. Forudbetalte kort er chip- kort, hvorpå der kan oplagres beløb, som i forvejen er indbetalt til kortudstederen. Kortet »tømmes« efterhån- den som det anvendes til små indkøb, og det er således det elektroniske modstykke til en »pengepung« med mønter og pengesedler med mindre pålydende. Udstedelsen af elektroniske penge (2) kan behand- 1. 4. les ud fra en kommerciel, teknisk, finansiel eller pengepo- litisk synsvinkel. Kommissionens foreliggende forslag (1) EFT C 317 af 15. 10. 1998, s. 7-12. (2) Begrebet »elektroniske penge« dækker såvel »softwarepen- ge« som »forudbetalte kort«


title: Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks«

eurovoc_concepts:
ESC opinion
EU law
customs regulations
legal code
simplification of formalities

text: C 101/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 4. 1999 Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Europa- Parlamentets og Rådets forordning (EF) om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks« (1) (1999/C 101/02) Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 3. juli 1998 under henvisning til EF-traktatens artikel 100 A at anmode Det Økonomiske og Sociale Udvalg om en udtalelse om det ovennævnte emne. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug, som udpegede Helmut Giesecke til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 9. december 1998. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 360. plenarforsamling af 27. -28. januar 1999, mødet den 27. januar 1999, følgende udtalelse med 73 stemmer for, 5 imod og 1 hverken for eller imod. 1. Indledning Efter årtiers anstrengelser lykkedes det i 1992 1. 1. EF’s medlemsstater at nå til enighed om en fælles toldkodeks som det fundamentale lovgrundlag for euro- pæisk toldvæsen. Kodeksen betragtes som et velafvejet kompromis mellem forskellige begreber og grundhold- ninger og benyttes i dag hyppigt som forbillede af de lande, som forsøger at skabe en moderne rammelovgiv- ning på dette område. 1. 2. Kodeksen harmoniserede ikke blot en række til dels meget forskelligartede begreber, men tilvejebragte navnlig også større gennemsigtighed og talrige foren- klinger. Dermed kom den til at danne grundlag for adskillige EF-politikker, frem for alt på det handelspoli- tiske område og i forbindelse med opkrævningen af indirekte skatter. Også inden for landbrugspolitikken benyttes de procedurer, som er fastlagt i kodeksen. Allerede i den første forordning om indførelse af 1. 3. kodeksen (2) blev Kommissionen opfordret til inden udgangen af 1997 at forelægge en rapport om de tilpasninger, der er nødvendige af hensyn til gennemfø- relsen af det indre marked. På baggrund af dels denne statusopgørelse og de 1. 4. første ændringer som konsekvens af GATT’s Uruguay- runde og dels de voksende bedragerier forelægger Kommissionen nu moderniseringsforslag, som især også underbygger det ambitiøse handlingsprogram »Told 2000« (3) og foretager den ønskede forenkling. 1. 5. Ud over forenklingerne tilstræber forslagene især større fleksibilitet, forbedring af tilbagebetalingsproce- duren og tilpasning af bestemmelserne vedrørende re- præsentation over for toldmyndighederne til det indre markeds krav. 1. 6. De meget omfangsrige gennemførelsesbestem- melser til toldkodeksen (4) er blevet til under kraftigt (1) EFT. C 108 af 7. 4. 1998, s. 39-41; EFT C 228 af 21. 7. 1998, s. 8. (2) EFT L 302 af 19. 10. 1992; EFT C 60/91, s. 5. (3) EFT C 301 af 13. 11. 1995, s. 5. (4) EFT L 253 af 11. 10. 1993; EFT L 17 af 21. 1. 1997. tidspres i slutfasen af gennemførelsen af det indre marked. Disse gennemførelsesbestemmelser trænger til yderligere en kvalitativ revision, ligesom de til stadighed bør føres ajour med den aktuelle udvikling. På dette brede felt er der stadig behov for en indsats, f. eks. i tilknytning til forsendelsesproceduren (5) og toldproce- durer af økonomisk betydning. 1. 7. Rådet tilsluttede sig fordelingen af dette omfat- tende lovkompleks på de to lovgivningstyper (grundfo- rordning og gennemførelsesbestemmelser) og gav i den forbindelse Kommissionen vidtgående beføjelser, samtidig med at medlemsstaternes medindflydelse dog blev tilgodeset med en komitologi-ordning. 2. Resumé af Kommissionens forslag til forordning 2. 1. Den moderniserede toldkodeks har som grundidé og målsætning en anvendelse af alle toldbestemmelser, som sikrer samme resultater overalt på Fællesskabets toldområde, samt beskyttelse af Fællesskabets og de erhvervsdrivendes økonomiske interesser, hvilket også handlingsprogrammet »Told 2000« sigter imod. 2. 1. 1. Sidstnævnte målsætning skal især tilgodeses med en reform dels af forsendelsesproceduren, som tilstræber at bekæmpe organiseret bedrageri, og dels af toldpræferencerne, som på nogle områder efterhånden forvaltes så ringe, at det giver grund til bekymring. 2. 2. Ud over yderligere forenkling af bestemmelser tilstræbes større fleksibilitet. I denne forbindelse foreslås der en mere rimelig interesseafvejning i reglerne om toldskyld, der betragtes som for usmidige. Der skal anerkendes en ny type frizone med 2. 3. særlige tilsynsregler, hvilket også imødekommer et ønske fra de erhvervsdrivendes side. (5) EFT C 355 af 21. 11. 1997, s. 72. 12. 4. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 101/7 2. 4. De nuværende toldprocedurer af økonomisk betydning bliver forenklet på linje med den fælles forsendelsesprocedure, hvilket kræver, at kodeksen lem- pes på visse punkter. 2. 5. Andre ændringer af kodeksens regler om toldfor- maliteter tilgodeser den øgede anvendelse af edb i toldprocedurerne. 2. 6. Atter andre af Kommissionens forslag tilsigter større effektivitet i opkrævningsprocedurerne, herunder navnlig en forlængelse af forældelsesfristen i tilfælde af mistanke om uregelmæssigheder. 2. 7. I nogle medlemsstater udføres toldformaliteterne normalt af mellemmænd. Her foreslår Kommissionen, at kun indirekte repræsentation fra 1. januar 2002 skal være forbeholdt toldklarerere. 3. Generelle bemærkninger 3. 1. De ændringer, forordningsforslaget lægger op til, tilpasser på den ene side EU’s toldlovgivning til den aktuelle udvikling og understreger på den anden side, at toldlovgivningen er i stand til at klare overgangen til næste årtusinde. ØSU udtrykker tilfredshed hermed. 3. 2. ØSU understreger nødvendigheden af, at den kodificerede toldlovgivning med regelmæssige mellem- rum tages op til revision, så man sikrer sig, at den til stadighed lever op til erhvervslivets krav. Den moderne toldlovgivning er af afgørende betydning for, at erhvervs- drivende i toldunionen kan deltage i den internationale varehandel. Derfor må toldbestemmelserne til stadighed afstemmes efter de erhvervsdrivendes behov. Da toldret- ten ikke er noget urokkeligt lovkompleks, er det uom- gængelig nødvendigt at foretage en evaluering inden for klart definerede tidsrammer. 3. 3. ØSU er ikke blind for, at den gradvise liberalise- ring af toldkontrollen, som erhvervsdrivende i god tro skal kunne drage fordel af, og som tager højde for den voksende samhandel, må sikres ved hjælp af intelligente kontrolsystemer, som lever op til de faktiske risici. I denne forbindelse er det meningen, at UCLAF’s operationelle indsats og den planlagte uafhængige in- stans samt viften af tiltag under »Told 2000« skal spille en særlig rolle. 4. Særlige bemærkninger ØSU følger i sine kommentarer forordningsforslagets disposition. 4. 1. Tilpasning af repræsentationsforholdene (arti- kel 5, stk. 2, andet afsnit) 4. 1. 1. ØSU tilslutter sig den foreslåede ændring, da den frie udveksling af tjenesteydelser er en af de fire grundlæggende frihedsrettigheder i den økonomiske union, som skal være gældende uden begrænsninger på alle områder. 4. 1. 2. Da toldkodeksen blev udarbejdet i 1992, skulle man tage hensyn til elementer i i alt tolv nationale toldlovgivninger. Disse forskellige nationale bestemmel- ser skulle koordineres og udmøntes i en version, som kunne accepteres af alle medlemsstater. Når det gjaldt toldklarererens rolle i forbindelse med direkte repræsen- tation, støttede man sig derfor til toldlovgivningen i visse medlemsstater, hvor klarererens status allerede havde været forankret i national lovgivning i årevis. 4. 1. 3. Da den toldretlige risiko i tilfælde af direkte repræsentation udelukkende bæres af kommittenten, må denne være helt frit stillet ved valget af repræsentant. I denne forbindelse kan en officielt anerkendt status ikke være det afgørende kriterium. 4. 1. 4. Den overgangsordning, som skal være gælden- de indtil 1. januar 2002, forekommer yderst rimelig, idet de mellemliggende tre år sikrer de berørte parter en passende tilpasningsperiode. Dog bør medlemsstaterne allerede fra ændringens ikrafttræden den 1. januar 1999 kunne hjemle mulighed for direkte repræsentation ved enhver person, uanset om vedkommende er autoriseret klarerer eller ej. 4. 1. 5. Under henvisning til princippet om fri udveks- ling af tjenesteydelser stiller ØSU sig også meget kritisk overfor, at man opretholder toldklarererens særstatus i forbindelse med indirekte repræsentation — også selv om dette kun anføres som en valgmulighed. At en toldklarerer er etableret i EU, således at der er mulighed for at kontrollere hans regnskaber, er sikret med toldkodeksens artikel 64, idet sådanne repræsentanter skal udøve deres virksomhed på regelmæssigt grundlag. Om en repræsentant kan være toldskyldner — også i relation til nationale skatter, importmoms eller forbrugs- afgifter — må afhænge af hans troværdighed. I denne forbindelse må det være tilstrækkeligt, at de pågældende nationale toldmyndigheder foretager en risikoanalyse. 4. 2. Omregningskurs for toldværdi (artikel 35, stk. 1) 4. 2. 1. På baggrund af euroens indførelse og dermed også gennemførelsen af ØMU’ens tredje etape den 1. januar 1999 skulle der ikke længere forekomme nævneværdige afvigelser i omregningskurser, som of- fentliggøres af de enkelte medlemsstater. Da euroen imidlertid kun indføres i elleve medlemsstater, går ØSU ud fra, at de øvrige fire medlemsstaters nationale valutaer knyttes tæt til eurokursen. I den overgangsperiode indtil 31. december 2001, hvor euroen og de elleve eurolandes nationale valutaer skal have samtidig gyldighed, fastlægger Den Europæiske Centralbank euroens omregningskurs til de nationale valutaer. De bindende omregningskurser blev fastsat den 31. december 1998 i samråd med Ministerrådet og offentliggjort som EF-forordning i samme dags nummer af EF-Tidende. Denne forordning har gyldighed fra 1. januar 1999. C 101/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 4. 1999 4. 2. 2. ØSU skønner imidlertid, at der kan forventes problemer med valutaomregningen i forbindelse med toldværdiansættelse i overgangsperioden frem til 31. de- cember 2001, fordi nogle medlemsstater — efter de nationale regeringers eget udsagn — først vil lade deres toldmyndigheder foretage omstillingen til euroen på overgangsperiodens sidste dag. 4. 3. Frister ved summarisk angivelse (artikel 49, stk. 1) Etableringen af en snæver og konkret kobling 4. 3. 1. mellem varer, der angives summarisk, og den person, der foretager angivelsen, afspejler principielt de praktiske forhold. Da den pågældende under procedurens videre forløb normalt også vil stå for varens midlertidige opbevaring, er det rimeligt og praktisk relevant at kræve, at denne person også foretager den summariske angivelse. I tilfælde af summarisk angivelse skal ØSU imidlertid påpege, at der heller ikke efter afslutningen af en forsendelsesprocedure må være personsammenfald mellem procedurens hovedforpligtede og den, der foreta- ger den summariske angivelse. 4. 3. 2. Hvis der skulle forekomme andre tilfælde uden personsammenfald end de overfor nævnte, kan der ved hjælp af repræsentationsordningen i artikel 5 alligevel opnås et resultat, som afspejler realiteterne. 4. 4. Dokumentation for toldangivelsen (artikel 62, stk. 3) 4. 4. 1. Mens det i nogle medlemsstater allerede er muligt at foretage toldangivelse på edb, vil hovedparten af de øvrige medlemsstater snart følge eksemplet, og ØSU bifalder især, at man dispenserer fra kravet om forelæggelse af dokumentation for angivelsen — f. eks. i form af en regning eller bevis for præferencen, jf. toldkodeksens artikel 218 til 221 — da dette er en uomgængelig forudsætning for afviklingen af sådanne elektroniske procedurer. Af hensyn til alle berørte parter finder ØSU det imidlertid rimeligt, at der i begrundede tvivlstilfælde eller ved mistanke om forfalskning (1) af angivelsesdokumentation alligevel undtagelsesvist kan kræves en sådan dokumentation i forbindelse med elektroniske procedurer. Når det drejer sig om følsomme importvarer som levnedsmidler, levende dyr eller plan- ter, vil der sandsynligvis kun kunne dispenseres for forelæggelsen af de nødvendige importdokumenter — attestation for egnethed til menneskeføde, lægeattester eller importlicenser — på grundlag af bilaterale aftaler om hvert enkelt produkt. 4. 4. 2. Toldmyndighedernes respons på virksomhed- ens elektroniske toldangivelse sker ligeledes i form af (1) ØSU skal i denne forbindelse eksempelvis minde om de mange forfalskede oprindelsescertifikater af type A for tekstiler fra Bangladesh, som har resulteret i en omfattende efteropkrævning af importafgifter i EU. den standardiserede elektroniske dataudveksling (UN/ EDIFACT). Tempoet i denne kommunikation, som hovedsagelig afhænger af toldmyndighedernes reak- tionstid, ville blive hæmmet af det krav om dokumenta- tion for angivelsen, hvis princip er fastsat i artikel 62, stk. 2. Hvis fremlæggelsen af en sådan dokumentation gøres obligatorisk, ville fordelene ved elektronisk data- udveksling gå fløjten. 4. 4. 3. De nærmere betingelser for en sådan ordning skal fastlægges nærmere i gennemførelsesbestemmelser- ne, og i den forbindelse bør det fastsættes, at virksomhed- erne kan opbevare dokumentationen enten i papirform eller i elektronisk lagret form — f. eks. CD-ROM, diskette eller mikrofiche. Ved fastsættelsen af en opbevaringsfrist for 4. 4. 4. denne angivelsesdokumentation bør der efter ØSU’s mening skeles til de opbevaringsfrister for toldpapirer, som er anført andetsteds i toldkodeksen, jf. bl. a. arti- kel 14-17. 4. 5. Ækvivalente varer ved aktiv forædling (artikel 115, stk. 4) 4. 5. 1. Det er kun muligt at lade ækvivalente varer overgå fra fri omsætning til aktiv forædling, at foretage forædlingen og at eksportere den forædlede vare, før tilsvarende råvarer er blevet indført, inden for rammerne af toldfritagelsesproceduren. Begrænsninger i denne mulighed er for visse landbrugsprodukters vedkommen- de p. t. fastsat i artikel 569, stk. 2, i forbindelse med bilag 78 i gennemførelsesbestemmelserne til toldkodeksen (2). ØSU bifalder Kommissionens erklærede mål om at ville gøre denne særordning mere fleksibel takket være ændringen af bilag 78. Det går ud fra, at den foreslåede ændring også vil sætte sig positive spor og ikke bare medføre begrænsninger i gennemførelsesbestemmel- serne. 4. 6. Forudsætninger for bevilling [artikel 117, litra c)] (3) 4. 6. 1. Meddelelse af bevilling til aktiv forædling skal løbende afgrænses i relation til behovet for at beskytte (2) EFT L 253 af 11. 10. 1993. (3) Vurderingen af de økonomiske forudsætninger for aktiv forædling var temaet for et »Matthæus-seminar«, som fra den blev afholdt af Kommissionen i tidsrummet 27. -30. september 1998 i Bordeaux i Frankrig. De deltagende erhvervsrepræsentanter gik med stort flertal ind for, at de økonomiske forudsætninger altid skal anses som værende opfyldt, når der er tale om industrielle produkter. Derimod fordrer de særlige regler inden for landbrugssektoren principielt en vurdering af de økonomiske forudsætninger. Landbrugets særlige forhold, som bl. a. skal ses på baggrund af de eksportrestitutioner, der ydes for bestemte landbrugs- produkters vedkommende, bør imidlertid efter erhvervsre- præsentanternes opfattelse ikke overføres til den industriel- le sektor. 12. 4. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 101/9 EU-producenters væsentlige interesser i form af en vurdering af de økonomiske forudsætninger. Her skal der foretages en afvejning af på den ene side forædlingsin- dustriens eksportinteresser og på den anden side leveran- dørindustriens interesse i at blive beskyttet, idet denne industri fremstiller halvfabrikata, som svarer til import- varerne, men som principielt er beskyttet af toldafgifter. Denne vurdering kræver et grundlæggende samfunds- økonomisk kendskab til hele EU-området. Derfor er det ofte meget vanskeligt for lokale toldmyndigheder at foretage en afvejning af de to interesser. 4. 6. 2. Det vil givetvis være til stor hjælp for myndighe- der og erhvervsliv, hvis man for industriprodukternes vedkommende opstiller en liste over tilfælde, hvor de økonomiske forudsætninger på forhånd anses for ikke at være opfyldt (negativliste), og samtidig for landbrugs- sektorens vedkommende opstiller en liste over tilfælde, hvor de økonomiske forudsætninger er opfyldt (positivli- ste). Den foreslåede ændring af artikel 117 gør det muligt at opstille sådanne lister. 4. 6. 3. ØSU bifalder også den foreslåede ændring, fordi den vil bidrage til en ensartet anvendelse af lovgivningen i alle medlemsstater. ØSU går ud fra, at den foreslåede opregning af tilfælde, som ikke giver anledning til betænkeligheder, ikke vil medføre ulemper for de berørte virksomheder. 4. 9. Godtgørelse eller fritagelse under tilbagebetalings- ordningen (artikel 128, stk. 1) 4. 9. 1. Ifølge ændringsforslaget skal man ikke længere have krav på godtgørelse af importafgifter, som er blevet erlagt ved varens henførsel til proceduren for aktiv forædling, når forædlingsprodukterne blot henføres under en forsendelsesprocedure. I forbindelse med refor- men af toldprocedurer af økonomisk betydning vil man ved afslutningen af forædlingsproceduren ikke længere kræve separat henførsel til forsendelsesproceduren; de forædlede varer kan udføres inden for rammerne af forædlingsbevillingen. Dette medfører en væsentlig forenkling af den samlede procedure for virksomhederne og bifaldes derfor af ØSU. 4. 9. 2. Men i øvrigt bør efter ØSU’s opfattelse enhver vare, som befinder sig under en toldprocedure, efter afslutningen af denne procedure kunne henføres til en ny procedure i forlængelse heraf. Kun på denne måde er virksomhederne i stand til at reagere hensigtsmæssigt på alle ordregivernes krav. Der er ingen grund til at frygte tab af told eller afgifter i denne forbindelse. 4. 10. Forarbejdning under toldkontrol (artikel 131) 4. 10. 1. ØSU ser ingen problemer i omformuleringen af denne artikel. 4. 7. Frister for genudførsel ved aktiv forædling (arti- kel 118, stk. 4) 4. 11. Forudsætninger for bevilling til forarbejdning under toldkontrol [artikel 133, litra e)] 4. 7. 1. ØSU finder det rimeligt at fastsætte specifikke frister for genudførsel, hvis disse frister afmåles efter forædlingsvirksomhedernes økonomiske behov. Derved kunne man opnå en ensartet anvendelse af lovgivningen i de enkelte medlemsstater. 4. 7. 2. ØSU finder det imidlertid bydende nødvendigt, at der i begrundede undtagelsestilfælde kan dispenseres for genudførsel, som fastsættes efter fra den frist udvalgsproceduren, således at der i særtilfælde kan tages højde for specifikke erhvervsinteresser (fastsættelse af fleksible frister i begrundede undtagelsestilfælde). 4. 11. 1. For at sikre et gennemsigtigt retsgrundlag og ensartet anvendelse af lovgivningen er det hensigtsmæs- sigt at definere de økonomiske forudsætninger. Da øget forarbejdning under toldkontrol i EU bl. a. også sikrer arbejdspladser, bør de økonomiske forudsætninger ret- tes ind efter de praktiske behov. 4. 11. 2. En ensartet definition gør det efter ØSU’s mening nemmere at foretage en interesseafvejning mel- lem på den ene side de importvirksomheder, der foretager forarbejdning under toldkontrol, og på den anden side de virksomheder i de enkelte medlemsstater, som selv producerer de samme produkter og derfor har behov for beskyttelse. 4. 8. Tilbagebetaling ved aktiv forædling (artikel 124) 4. 8. 1. ØSU bifalder de foreslåede ændringer især i betragtning af, at visse landbrugsprodukter i dag ikke kan henføres til tilbagebetalingsordningen. Også ækvi- valente varer vil formentlig fortsat udgøre en undtagelse. 4. 12. Delvis fritagelse for importafgifter ved midlerti- dig indførsel (artikel 142) 4. 12. 1. Med den foreslåede ændring skabes der ove- rensstemmelse mellem de to former for midlertidig indførsel, hvilket ØSU bifalder. 4. 8. 2. Af hensyn til en gennemsigtig anvendelse af lovgivningen bør alle berørte parter imidlertid efter udvalgsproceduren have klart og utvetydigt forhånds- kendskab til de tilfælde, hvor kun toldfritagelsesordnin- gen kan anvendes. 4. 12. 2. Ejendomsforholdet til en midlertidigt indført vare er efter ØSU’s mening ikke som sådan afgørende for henførslen til proceduren. Varernes toldretlige status bør være det eneste kriterium. Denne ændring synes ikke at skade erhvervsinteresser. C 101/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 4. 1999 4. 13. Referencetidspunkt for afgiftsberegning ved mid- lertidig indførsel (artikel 144) 4. 13. 1. Ved at udelade det nuværende stk. 1 giver man forrang til reglerne i artikel 214 om beregningsgrundlaget for toldskyld, som måtte opstå ved midlertidig indførsel med fuldstændig afgiftsfritagelse. Denne ændring tager højde for praksis og bifaldes derfor. 4. 13. 2. Også for varer, som indføres midlertidigt med delvis afgiftsfritagelse, skal der normalt kun opkræves told en gang, og nyformuleringen af denne arti- kel fastsætter derfor for sådanne varers vedkommende, at toldskylden for indførselsperioden — 3 % per påbe- gyndt kalendermåned — skal modregnes i den samlede toldskyld. Denne ændring gør bestemmelserne klarere og bifaldes derfor. 4. 14. Vederlagsfri reparation (artikel 152) 4. 14. 1. Den foreslåede ændring af artikel 152 medfø- rer efter ØSU’s mening en klar forskydning i lovgivnings- kompetence fra Rådet til Kommissionen. ØSU afviser denne forskydning. 4. 14. 2. Denne artikel omhandler fritagelse for import- afgifter ved vederlagsfri reparation af midlertidigt udfør- te varer, som oprindelig er indført i Fællesskabet fra et tredjeland og derefter overgået til fri omsætning. Denne mulighed for reparation per kulance uden for Fællesska- bet med efterfølgende genindførsel af den reparerede vare uden importafgifter bør ikke reduceres til en valgmulighed — »kan det fastlægges efter udvalgsproce- duren« — i gennemførelsesbestemmelserne til toldko- deksen. 4. 14. 3. Enhver afsvækkelse af dette princip ville resultere i, at sådanne tilfælde ville blive omfattet af den forskelsfortoldning, som er omhandlet i artikel 151. Efter ØSU’s opfattelse bør man ud fra denne betragtning fokusere mere på bestemmelsens økonomiske nødven- dighed. 4. 15. Artikel 153 ophæves (reparation mod vederlag) 4. 15. 1. ØSU afviser ophævelsen af denne artikel af de grunde, som allerede er anført under pkt. 4. 14. 4. 15. 2. Også denne artikel fastsætter en undtagelse fra forskelsfortoldningen i artikel 151 til fordel for en merværdifortoldning svarende til reparationsvederlaget. Denne ordning, som er af stor betydning for mange firmaer, bør ikke undergraves af en eventuelt valgfri ordning i kodeksens gennemførelsesforordning. 4. 16. Etablering af frizoner (artikel 167) Kommissionen anfører i sin studie over frizo- 4. 16. 1. nernes virkemåde inden for EU, at der i de enkelte medlemsstater opereres med forskellige former for frizoner. Således er de traditionelle frizoner altid indheg- nede, og adgangen til dem er begrænset til de bestemte steder, hvor toldmyndighederne har kontor, mens frizo- ner af den »nye type« ikke er indhegnede. I disse zoner foregår kontrollen — jf. reglerne om toldoplag — ved hjælp af toldangivelser for de enkelte tredjelandevarer. Da sådanne frizoner forekommer i et langt større antal end de indhegnede zoner, som er fastlagt i medlemsstaternes lovgivning, overlades det til toldmyn- dighederne at give tilladelse til dem. ØSU bifalder bortfaldet af særskilte lovgivningsprocedurer for opret- telsen af disse frizoner, da dette vil resultere i en mærkbar forenkling for alle berørte parter. 4. 16. 2. Da kontrollen med denne »nye type« uindheg- nede frizoner kan ske ved hjælp af tolddeklarationer for tredjelandevarer, bliver de lokale toldmyndigheder i stand til at reagere fleksibelt på sådanne ønsker fra erhvervslivets side. Oprettelsen af sådanne zoner er vigtig for bestemte brancher, og ØSU bifalder derfor den foreslåede ændring. 4. 17. Kontrol med frizoner (artikel 168) 4. 17. 1. Da det for fremtiden bliver muligt at etablere eller opretholde begge de typer frizoner, som er nævnt i pkt. 4. 16 ovenfor, skal der for de indhegnede zoners vedkommende foretages toldkontrol ved de toldsteder, som er beliggende ved til- og fraførselsstederne. Denne toldkontrol omfatter også de fællesskabsvarer, som befinder sig i zonerne. ØSU finder denne kontrol påkrævet. 4. 18. Tilføjelse af ny artikel 168a om etablering af særlige frizoner 4. 18. 1. Når det gælder de frizoner af »ny type«, som er beskrevet i pkt. 4. 16, sker toldkontrollen ved angivelse af de tredjelandevarer, som skal til- eller fraføres zonen. Denne kontrol skal foretages af de toldmyndigheder, hvorunder frizonen geografisk sorterer. Efter ØSU’s mening repræsenterer denne variant en erhvervsvenlig konkretisering af de nødvendige kontrolforanstalt- ninger. 4. 18. 2. Artikel 170 om frembydelse af varer ved tilførsel til frizone, artikel 176 om føring af lagerregnskab og artikel 180 om udstedelse af attestation for en vares toldretlige status kan kun finde anvendelse på indhegnede frizoner. Når det i artikel 168a, stk. 2, fastsættes, at de ikke finder anvendelse på uindhegnede zoner, er det en logisk følge af de forudgående betragt- ninger. 12. 4. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 101/11 4. 19. Afgiftsfritagelse trods uregelmæssigheder (arti- kel 212a) og ikke mindst på den baggrund vil toldmyndighederne i dette land også have de fornødne bogholderimæssige muligheder for at efterprøve og afregne toldskylden. 4. 19. 1. Denne ændring understreger det synspunkt, Rådet har forfægtet siden 1. januar 1997, nemlig at anvendelse af normaltoldsatsen ikke er en egnet sanktion i tilfælde af, at toldlovgivningen er blevet overtrådt. Ordningen tjener først og fremmest til at beskytte den klarerer, som handler i god tro (1). 4. 20. Stedet hvor toldskylden opstår (artikel 215, stk. 5 og 6) 4. 20. 1. Udvidelsen af artikel 215 har dels til formål at gøre toldkodeksen mere gennemsigtig, dels at foretage en helt klar kompetenceafgrænsning med hensyn til toldskyldens opståen. Hvad det sidste angår, må udvidel- sen hilses velkommen. 4. 20. 2. Med det nye stykke 5 pointeres, at målet er en slank forvaltning og effektive administrative procedurer. Unødvendige kompetenceforskydninger mellem medlemsstaternes myndigheder undgås inden for den fastsatte beløbstærskel på 5 000 ecu. 4. 20. 2. 1. Denne ordning må dog ikke resultere i, at medlemsstaternes toldmyndigheder indbyrdes sætter spørgsmålstegn ved inddragelsen af 10 % af toldindtæg- terne til dækning af de administrative omkostninger eller overhovedet benytter dette som kriterium for en aktiv indsats. Dog må man ikke kun se på toldberegningen, 4. 20. 2. 2. men også på opkrævningen af nationale afgifter, herun- der især importmomsen. Med hensyn til afgiftsskyldens opståen baserer den nationale momslovgivning sig på toldlovgivningen, således at der er indbyrdes samklang mellem reglerne på dette område. Den foreslåede ordning må derfor ikke resultere i et uacceptabelt ekstraarbejde i forbindelse med momsafregningen, f. eks. ved at man skal anmode om momsregistreringsnumre i andre medlemsstater. Efter ØSU’s mening nødvendiggør den foreslåede ændring en tilpasning dels af det 6. momsdi- rektiv (77/388/EØF) og dels af direktiverne om forbrugs- afgifter. 4. 20. 3. I det nye stykke 6 fastlægges der regler for, hvor toldskylden opstår, når der foretages forenklet angivelse i én medlemsstat (A) og supplerende angivelse i en anden medlemsstat (B), og ØSU finder den foreslåede ordning yderst fornuftig. Normalt opstår toldskylden ved antagelsen af den forenklede angivelse i medlemsstat A, jf. toldkodeksens artikel 201, stk. 1. De to berørte medlemsstater skal i hvert enkelt tilfælde træffe indbyr- des aftale om den videre afregningsmetode ved sådanne forenklede procedurer i form af en forvaltningsaftale. Den supplerende angivelse foretages normalt i den medlemsstat, hvor varemodtagerens firma er beliggende, 4. 20. 3. 1. Også her skal der tages højde for det nationale beskatningsaspekt, som allerede er omtalt under pkt. 4. 20. 2. 2. Momsordningerne skal fastlægges parallelt med toldbestemmelserne. Den andel af toldind- tægterne, som går til dækning af de administrative omkostninger, skal efter aftale fordeles mellem de berørte toldmyndigheder i forhold til deres respektive indsats. 4. 21. Efterfølgende bogføring (artikel 220, stk. 1) 4. 21. 1. Bogføringen af beløb, som ikke er endeligt fastlagt, strider mod den hidtidige EU-praksis på grund- lag af artikel 220. Den foreslåede udvidelse forekommer ØSU at være et yderst egnet middel til bekæmpelse af bedrageri. Det er imidlertid også vigtigt at værne om tillidsprincippet i forhold til lovlydige aktører på toldområdet. Samme opfattelse giver Rådet udtryk for i konklusionerne til sin meddelelse til Kommissionen om forvaltningen af toldpræferenceordningerne (2). 4. 21. 2. Af hensyn til sondringen mellem på den ene side bedrageri og på den anden side det nødvendige tillidshensyn bør toldkodeksens artikel 220 suppleres med endnu et stykke, hvori fastlægges, at der ikke finder efterfølgende bogføring sted, når manglende medregning af et lovpligtigt afgiftsbeløb skyldes mangelfuld doku- mentation fra eksportlandets eller en medlemsstats side. Denne undtagelse gælder dog ikke, når toldskyldneren havde kendskab til fejlen. 4. 21. 3. Efter ØSU’s mening bør kun konstaterede tilfælde af bedrageri falde ind under anvendelsesområdet for denne supplerende bestemmelse. Det nye afsnit 3 indeholder ikke en entydig definition af dette begrænsede anvendelsesområde. ØSU skal derfor anmode Kommis- sionen om at foretage en klarere afgrænsning af anven- delsesområdet. Efter ØSU’s opfattelse skal det helt utvetydigt fremgå, at det nye afsnit kun finder anvendelse i tilfælde af bedrageri og ikke ved beskyttelse af en debitor i god tro. 4. 22. Underretning om bogføringen (artikel 221, stk. 3 til 5) I artikel 221 fastsættes regler for, hvornår debitor skal have underretning om et bogført afgiftsbeløb. På grund af forskelle i den tilgrundliggende skattelovgivning i de enkelte medlemsstater kan underretningens form ikke fastlægges definitivt i toldkodeksen. (1) EFT C 174 af 17. 6. 1996, s. 14, pkt. 2. 4. (2) Rådsdokument 8428/98 af 11. 5. 1998. C 101/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 4. 1999 4. 22. 1. ØSU bifalder den foreslåede afkortning af fristen for underretning om bogførte afgiftsbeløb fra de nuværende tre år til i fremtiden to år. For aktørerne på toldområdet betyder dette, at en afgørelse træder hurtigere i kraft. 4. 22. 2. At forældelsesfristen afbrydes, hvis der er indgivet klage, forekommer ØSU at være et velegnet middel til at sikre de erhvervsdrivende mulighed for at få ændret en truffet afgørelse, samtidig med at toldmyndighederne efter klagens indgivelse får passende lejlighed til at genoverveje deres oprindelige afgørelse under hensyn til de nye oplysninger. 4. 22. 3. Efter ØSU’s opfattelse respekterer denne ord- ning princippet om retfærdig beskatning og ensartet retsanvendelse. Dog sætter ØSU et stort spørgsmålstegn ved, om forskellige forældelsesfrister i en underretning er umiddelbart gennemskuelige for de erhvervsdrivende. Af hensyn til klarheden og gennemsigtigheden ville det være bedre, at sådanne blandede underretninger blev opdelt, således at ens forældelsesfrister optræder samlet. 4. 22. 4. Som dette princip aktuelt er knæsat i artiklens stykke 3, er udgangspunktet, at forældelsesfristen for- længes, hvis der konstateres overtrædelser af toldbestem- melserne. I mangel af en ensartet EU-ordning bliver denne mulighed i toldkodeksen suppleret med de natio- nale skattelovgivninger, der opererer med længere foræl- delsesfrister i tilfælde af ubeføjet skattenedsættelse eller skatteunddragelse. 4. 23. Frist for afgiftsbetaling (artikel 222, stk. 2) I artikel 222, stk. 2, fastsættes specielle frister for betaling af meddelte afgifter i specifikke særtilfælde. Bruxelles, den 27. januar 1999. 4. 23. 1. Ifølge det første alternativ i stykke 2, som i forvejen er gældende, udsættes betalingsforpligtelsen i fire tilfælde, som er defineret i artikel 876 i gennemførel- sesbestemmelserne til toldkodeksen. Denne ordning skal forhindre, at der betales afgifter, som efter al sandsynlighed vil blive godtgjort senere. Det nye tredje alternativ vedrører betalingsfri- 4. 23. 2. sten for afgifter i tilfælde af, at varer unddrages toldkontrol. Især i forbindelse med reformen af forsen- delsesproceduren skal de personer, der står som debitorer for en toldskyld, i tilfælde af overtrædelse af forsendelses- reglerne hver især hæfte for de påløbne afgifter i et omfang svarende til deres part i overtrædelsen. ØSU går ud fra, at Kommissionen vil fastlægge en nærmere rækkefølge i gennemførelsesbestemmelserne til toldko- deksen. 4. 23. 3. pkt. 4. 21 nævnte ændring Det nye fjerde alternativ er en følge af det i 5. Database 5. 1. For at skabe øget gennemsigtighed på dette område etablerer Kommissionen nu en database under EF’s Publikationskontor, som hvert år skal gøre en ajourført udgave af toldkodeksen og gennemførelsesbe- stemmelserne hertil mod vederlag tilgængelig for alle brugere. ØSU udtrykker tilfredshed med, at toldbestem- melserne skal foreligge i en løbende ajourført udgave på flere sprog, som alle har let adgang til via Internettet. Dog må det beklages, at der skal betales for denne internetadgang, idet gratis adgang til aktuelt ajourførte toldbestemmelser er et vigtigt redskab for gennemfø- relsen af det indre marked. Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg


title: WRITTEN QUESTION No. 77/99 by Nikitas KAKLAMANIS to the Commission. Demolition of Greek historic building in FYROM

eurovoc_concepts:
EU programme
Greece
North Macedonia
heritage protection
monument

text: C 297/142 Europeiska gemenskapernas officiella tidning SV 15. 10. 1999 Utöver de rekommendationer om öppenhet på detta område (rekommendation 98/286/EG (1)) som antagits, har kommissionen i flera år arbetat aktivt för att få bankerna att ta itu med olikheter i standarder för alla former av utlandsbetalningar och att skapa tätare förbindelser mellan systemen. Det finns kommittéer som arbetar med dessa frågor, till exempel den europeiska kommittén för bankrörelsestandarder. Kommissionen kommer även fortsättningsvis att uppmuntra bankerna att förbättra sina system. Vidare kommer kommissionen att lägga fram ett meddelande under våren 1999 om betalningssystemen inom EMU. Vid det första sammanträdet med policygruppen för finansiella tjänster den 28 januari 1999 gavs klart uttryck för politiska önskemål om ett sådant meddelande. Denna grupp består av personliga företrädare för finansministrarna och ingår bland insatserna för finansiella tjänster. Gruppen enades om att införandet av euron hade gjort en hel del frågor aktuella, bland annat det faktum att infrastrukturen för att hjälpa allmänheten att göra beloppsmässigt små utlandstransaktioner är föråldrad i förhållande till utvecklingen på grossistnivå. I kommissionens meddelande kommer därför en fullständig strategi att skisseras som omfattar alla återstående hinder för effektiva detaljhandelsbetalningar i euro över gränserna, inklusive betalkort, checkar och överföringar. (1) EGT L 130, 1. 5. 1998. (1999/C 297/194) SKRIFTLIG FRÅGA E-0077/99 från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen (27 januari 1999) Angående: Rivning av historiskt värdefull grekisk byggnad i Skopje Den 12 januari 1999 rev myndigheterna i staden Resna i f. d. jugoslaviska republiken Makedonien ett av de historiskt mest värdefulla grekiska minnesmärken som finns i detta land. Det rör sig om en grekisk pojkskola där grekiska elever från Pelagonia-området studerade redan år 1800 och i vilken den upplyste munken och motståndskämpen Kosmas Aitolos undervisade. Den revs med tillstånd från f. d. jugoslaviska republiken Makedoniens utbildningsministerium (efter ett summariskt förfarande). Denna gärning skall läggas till en rad provocerande handlingar som regeringen i Skopje utfört mot den grekiska kulturens minnesmärken i detta land. Nyligen tog man bort (återigen i staden Resna) de grekiska inskrifterna från Agios Georgios-kyrkan (som byggdes 1842) och från minnesstenarna över greker på Agia Triada-kyrkogården. Kan kommissionen upplysa mig om hur den tänker agera för att få f. d. jugoslaviska republiken Makedonien att rätta sig efter ett sätt att uppföra sig som är i linje med ett riktigt europeiskt land, särskilt med tanke på att landet får ett generöst finansiellt stöd inom ramarna för Phare-programmet, men även från Europeiska investeringsbanken? Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar (1 mars 1999) Kommissionen har fått kännedom om de händelser i jugoslaviska republiken Makedonien som frågeställaren nämner, däribland rivningen av ett av de grekiska kulturminnesmärkena i landet. Kommissionen har genom sin utsände på platsen haft kontakt med chefen för Greklands förbindelsekontor i Skopje och har fått veta att denne gjort en demarsch hos landets myndigheter eftersom det hela är en bilateral fråga. f. d. Beroende på vilka åtgärder som eventuellt kommer att vidtas till följd av dessa händelser kan kommissionen vid behov överväga att inrikta de verksamheter som inom ramen för PHARE-programmet pågår på det kulturella området på ett sådant sätt att de även bidrar till skyddet av de grekiska minnesmärkena i landet. Framöver kommer PHARE-medel dock inte längre att användas för kulturella ändamål


title: Opinion of the Economic and Social Committee on the 'Proposal for a European Parliament and Council Decision amending Decision No 1254/96/EC laying down a series of guidelines for trans-European energy networks'

eurovoc_concepts:
ESC opinion
electrical energy
energy grid
management of resources
natural gas
trans-European network

text: 12. 4. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 101/25 Opinion of the Economic and Social Committee on the ‘Proposal for a European Parliament and Council Decision amending Decision No 1254/96/EC laying down a series of guidelines for trans-European energy networks’ (1999/C 101/07) On 23 October 1998 the Council decided to consult the Economic and Social Committee, under the first paragraph of Article 129d of the Treaty establishing the European Economic Community, on the above-mentioned proposal. The Section for Trans-European Networks, Transport and Information Society, which was responsible for preparing the Committee’s work on the subject, adopted its opinion on 16 December 1998. The rapporteur was Mr Herna´ndez Bataller. At its 360th plenary session (meeting of 27 January 1999) the Economic and Social Committee adopted the following opinion by 125 votes to one, with two abstentions. 1. Introduction 1. 1. This proposal updates the indicative list of projects of common interest in the energy sector as laid down originally in Decision No 1254/96/EC (1) and amended by Decision No 1047/97/EC (2). 1. 2. The proposal alters the description of four specific projects already on the list, adds twelve new projects and includes three projects which had been proposed by the Commission in its January 1994 proposal laying down guidelines for trans-European energy networks and which are now sufficiently advanced. 1. 3. The proposed update includes considerably more projects connected with gas networks (14) than with electricity networks (5), highlighting the greater need to safeguard the continuity of natural gas supplies as well as the efforts being made to boost the share of this fuel in Europe’s primary energy supply. 2. General comments The Committee has welcomed all the decisions 2. 1. concerning the development of trans-European energy networks, although its opinions contain various com- ments and suggestions aimed at strengthening the legal basis, facilitating implementation and taking into account the economic and social repercussions of pro- jects, and in particular the need to monitor constantly their impact on employment. The Committee realizes that the indicative list 2. 2. of projects of common interest needs to be updated (1) OJ C 195, 18. 7. 1994. (2) OJ C 30, 30. 1. 1997. periodically on account of the rapid growth of the energy sector and the increasing need for supply, storage and interconnection infrastructure, which guarantee a high level of supply, reliability and diversification of supply sources. 2. 3. The Committee therefore welcomes this proposal to update the decision, which includes a series of projects which are important for consolidating the trans-European energy networks and further safeguard- ing Europe’s energy supplies. Furthermore, some of these projects include investment in gas transmission infrastructure in eastern European countries, which will mean closer relations between these countries and the Member States. The Committee would suggest that it is in the 2. 4. interests of the proposed the Member States that decision, amended where necessary, be adopted as soon as possible. 2. 5. The following comments need to be made, however, together with a few points already raised in previous opinions and not satisfactorily incorporated in this proposal: The outlying and most remote regions are not 2. 5. 1. dealt with adequately in the proposed list. This tends to isolate them even further from Europe’s more favoured regions. On earlier occasions the Committee has stressed that, because of the difficulty or impossibility of intercon- necting their internal networks with the trans-European networks and their limited diversification of supply sources, such regions are at a disadvantage compared with the central regions of Europe. It is therefore necessary to step up energy investments in these regions and thus strengthen economic and social cohesion. C 101/26 EN Official Journal of the European Communities 12. 4. 1999 2. 5. 2. Without prejudice to regional policy measures at Community level and in accordance with the subsidi- arity principle, the operation of the internal energy market should ensure that the Member States are able to establish public service obligations to safeguard final supply to all citizens on the same terms as regards quality and price. 2. 5. 3. Projects involving trans-European energy net- works should be particularly careful not to damage the environment. This factor is not expressly addressed in the current proposal. The Committee would like to see a more explicit reference to the importance of environmental impact assessment. At all events, respect for the environment should be a major criterion in the selection of projects, both now and in the future. Brussels, 27 January 1999. 3. Specific comments Add the following texts to the preamble: 3. 1. ‘Whereas the next review of this list shall give special attention to integrating the specific needs of the outlying and most remote regions of the European Union so as to ensure that the technical conditions exist for safeguarding final supply to the populace’. 3. 2. ‘Whereas every new project must meet strategic environmental impact assessment criteria’. the The President of the Economic and Social Committee Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Opinion of the Economic and Social Committee on the ‘Proposal for a European Parliament and Council Directive amending Council Directive 76/308/EEC on mutual assistance for the recovery of claims resulting from operations forming part of the system of financing the European Agricultural Guidance and Guarantee Fund, and of agricultural levies and customs duties and in respect of value added tax and certain excise duties’ (1) (1999/C 101/08) On 28 July 1998 the Council decided to consult the Economic and Social Committee, under Article 100a of the Treaty establishing the European Community, on the above-mentioned proposal. The Section for Economic and Monetary Union and Economic and Social Cohesion, which was responsible for preparing the Committee’s work on the subject, adopted its opinion on 15 December 1998. The rapporteur was Mr Bento Gonçalves. At its 360th plenary session (meeting of 27 January 1999), the Economic and Social Committee adopted the following opinion by 119 votes to one with four abstentions. 1. Introduction 1. 1. Scope of the proposal The main purpose of the Commission communication and the accompanying proposal is to amend, inter alia, Council Directives 76/308/EEC and 79/1071/EEC in order to improve the procedures for mutual assistance between Member States with regard to the recovery of claims resulting from operations forming part of the system of financing the EAGGF and relating to the following: — agricultural levies and customs duties (1) OJ C 269, 28. 8. 1998, p. 16. — value added tax (VAT)


title: Dictamen del Comité Económico y Social sobre la «Propuesta de Decisión del Parlamento Europeo y del Consejo por la que se modifica la Decisión nº 1254/96/CE por la que se establece un conjunto de orientaciones sobre las redes transeuropeas en el sector de la energía»

text: 12. 4. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 101/25 Dictamen del Comité Econo´ mico y Social sobre la «Propuesta de Decisio´n del Parlamento Europeo y del Consejo por la que se modifica la Decisio´n no 1254/96/CE por la que se establece un conjunto de orientaciones sobre las redes transeuropeas en el sector de la energı´a» (1999/C 101/07) El 23 de octubre 1998, de conformidad con el primer pa´rrafo del artı´culo 129 D del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, el Consejo decidio´ consultar al Comité Econo´ mico y Social sobre la propuesta mencionada. La Seccio´n de Transportes, Energı´a, Infraestructuras y Sociedad de la Informacio´ n, responsable de la preparacio´n de los trabajos del Comité en la materia, adopto´ su dictamen el 16 de diciembre de 1998 (ponente: Sr. Herna´ndez Bataller). En su 360o Pleno de los dı´as 27 y 28 de enero de 1999 (sesio´ n del 27 de enero) el Comité Econo´ mico y Social ha aprobado por 125 votos a favor, 1 en contra y 2 abstenciones el siguiente Dictamen. 1. Introduccio´n La actual propuesta es una nueva actualizacio´n 1. 1. de la lista indicativa de proyectos de interés comu´n en el sector de la energı´a, definida originariamente en la Decisio´n no 1254/96/CE () y modificada mediante la Decisio´n no 1047/97/CE (). Dicha propuesta incluye la redefinicio´n de cuatro 1. 2. proyectos concretos que ya figuraban en la lista, la incorporacio´ n de doce nuevos proyectos y la inclusio´n de tres proyectos que habı´an sido presentados por la Comisio´n en la Propuesta sobre orientaciones comunita- rias en el sector de las redes transeuropeas de energı´a de enero de 1994 y que se considera que ya han madurado. La actualizacio´ n propuesta incluye una mayorı´a 1. 3. notable de proyectos relacionados con las redes de gas (14), si se compara con los relativos a las redes de electricidad (5), lo que pone de manifiesto las mayores necesidades que se detectan de garantizar el suministro continuado de gas natural, ası´ como los esfuerzos que se esta´n realizando para incrementar la participacio´n de este combustible en el abastecimiento de energı´a primaria a escala europea. 2. Observaciones generales 2. 1. El Comité Econo´ mico y Social ha tenido ocasio´ n de manifestar su posicio´ n favorable al conjunto de decisiones que articulan el marco de implantacio´ n de las redes transeuropeas de energı´a, si bien los correspondien- tes dicta´menes han recogido diversas observaciones y sugerencias tendentes a reforzar su fundamento jurı´dico, a mejorar su aplicabilidad y a tomar en consideracio´n las repercusiones econo´ micas y sociales de los proyectos, en especial las repercusiones sobre el empleo, que deben verificarse continuamente. 2. 2. El Comité es consciente de que el dinamismo del sector energético, ası´ como la creciente necesidad de (1) DO C 195 de 18. 7. 1994. (2) DO C 30 de 30. 1. 1997. infraestructuras de aprovisionamiento, almacenamiento e interconexio´n, que garanticen un elevado nivel de abastecimiento, fiabilidad y diversificacio´n de las fuentes de suministro, aconsejan actualizar perio´dicamente la lista indicativa de proyectos de interés comu´n. Por ello, el Comité acoge favorablemente esta 2. 3. propuesta de actualizacio´ n, que incluye un conjunto de proyectos de gran interés para consolidar las redes transeuropeas de energı´a y mejorar la garantı´a del abastecimiento energético en Europa. Adema´s, algunos de estos proyectos incluyen inversiones en infraestructu- ras de transporte de gas en paı´ses del Este de Europa, lo que implicara´ un incremento de las relaciones de estos paı´ses con los Estados miembros. 2. 4. El Comité sugiere que, en interés de los Estados miembros, la actual propuesta de Decisio´n, incluidas las matizaciones pertinentes, sea adoptada con la ma´xima urgencia posible. Sin embargo, es preciso reiterar, junto a algunos 2. 5. aspectos que ya han sido puestos de manifiesto en anteriores dicta´menes y que no se recogen de forma satisfactoria en la actual propuesta, las observaciones siguientes: 2. 5. 1. Las regiones periféricas y ultraperiféricas se ven insuficientemente tratadas en la lista propuesta, lo que contribuye a alejarlas au´ n ma´s de las regiones ma´s favorecidas del continente. El Comité ha puesto de manifiesto en anteriores ocasiones que la dificultad o la imposibilidad de interconexio´n de sus redes interiores con las redes transeuropeas, ası´ como su limitado nivel de diversificacio´n de fuentes de suministro energético, situ´an a las regiones periféricas y ultraperiféricas en una posicio´ n de desventaja frente a las regiones centrales de Europa. Esta situacio´n aconseja intensificar los esfuerzos para mejorar las dotaciones energéticas de estas regiones y contribuir ası´ al reforzamiento de la cohesio´n econo´ - mica y social. C 101/26 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 12. 4. 1999 Sin perjuicio de actuaciones de polı´tica regional 2. 5. 2. a nivel comunitario y conforme al principio de subsidia- riedad, el funcionamiento del mercado interior de la energı´a debe garantizar que los Estados miembros puedan establecer obligaciones de servicio pu´blico que aseguren el abastecimiento final, en condiciones equiva- lentes de calidad y precio, a todos los ciudadanos. 2. 5. 3. Los proyectos relacionados con las redes trans- europeas de la energı´a deben ser especialmente respetuo- sos con el medio ambiente. Esta circunstancia no se ve reflejada expresamente en la actual propuesta. El Comité desearı´a ver reflejada de forma mas explı´cita la relevancia de la evaluacio´n del impacto ambiental. En todo caso, el respeto al medio ambiente debe ser criterio importante, tanto ahora como en el futuro, para la eleccio´ n de los proyectos. 3. Observaciones especı´ficas Se propone la inclusio´n en los Considerandos de los textos siguientes: 3. 1. «Considerando que la pro´xima revisio´n de esta lista prestara´ una especial atencio´ n a la integracio´n de las necesidades especı´ficas de las regiones periféricas y ultraperiféricas de la Unio´n Europea para hacer posible que se den las condiciones técnicas para asegurar el abastecimiento final de los ciudadanos. » 3. 2. «Considerando que todo nuevo proyecto debe cumplir los criterios de evaluacio´n de impacto ambiental estratégico. » Bruselas, el 27 de enero de 1999. La Presidenta del Comité Econo´ mico y Social Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Dictamen del Comité Econo´ mico y Social sobre la «Propuesta de Directiva del Parlamento Europeo y del Consejo por la que se modifica la Directiva 76/308/CEE del Consejo, referente a la asistencia mutua en materia de cobro de los créditos resultantes de operaciones que formen parte del sistema de financiacio´n del Fondo Europeo de Orientacio´ n y Garantı´a Agrı´cola, ası´ como de las exacciones reguladoras agrı´colas y de los derechos de aduana, y en relacio´ n con el impuesto sobre el valor an˜adido y determinados impuestos especiales» (1) (1999/C 101/08) El 28 de julio de 1998, de conformidad con el artı´culo 100 A del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, el Consejo decidio´ consultar al Comité Econo´mico y Social sobre la propuesta mencionada. La Seccio´n de Unio´ n Econo´ mica y Monetaria y Cohesio´n Econo´ mica y Social, encargada de preparar los trabajos en este asunto, aprobo´ su dictamen el 15 de diciembre de 1998 (ponente: Sr. J. Bento Gonçalves). En su 360o Pleno de los dı´as 27 y 28 de enero de 1999 (sesio´ n del 27 de enero) el Comité Econo´ mico y Social ha aprobado por 119 votos a favor, 1 en contra y 4 abstenciones el presente Dictamen. 1. Introduccio´n 1. 1. A´ mbito de la propuesta La propuesta de Directiva sometida a examen tiene principalmente como objetivo la modificacio´n, entre otras, de las Directivas del Consejo 76/308/CEE y 79/1071/CEE, relativas a la materia indicada, para mejorar los procedimientos referentes a la asistencia mutua entre Estados miembros en relacio´ n con el cobro de créditos resultantes de operaciones que forman parte del sistema de financiacio´n del FEOGA: — exacciones agrı´colas y derechos de aduana; (1) DO C 269 de 28. 8. 1998, p. 16. — impuesto sobre el valor an˜ adido (IVA);


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 78/99 af Graham MATHER Direktiv 95/29/EF om beskyttelse af dyr under transport

eurovoc_concepts:
EU Member State
application of EU law
complaint to the Commission
health certificate
national implementing measure
protection of animals
transport of animals
veterinary inspection

text: C 341/46 De Europæiske Fællesskabers Tidende DA 29. 11. 1999 (1999/C 341/065) SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0071/99 af Roberta Angelilli (NI) til Kommissionen (27. januar 1999) Om: Organisationer i betalingsrestance og tilskud fra EU Det er fremgået af pressen, at visse lejere af bygninger, der tilhører IACP i Rom, er i alvorlig betalingsrestance. Blandt disse kan nævnes forskellige parti- og foreningskontorer. Blandt de dårligste betalere er lejerne af et meget stort lokale i piazza S. Maria Liberatrice 45, opgang e/f, nemlig sammenslutningen Stadion og foreningen Kemir. Forskellige borgere frygter, at de kulturelle foranstaltninger, disse foreninger iværksætter, i virkeligheden ikke finder sted. Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse følgende: 1. modtager ovennævnte organisationer tilskud fra Den Europæiske Union; 2. hvilke organer eller kontorer forestår kontrollen med den finansiering, der eventuelt udbetales af EU til disse organisationer; 3. har ovennævnte organisationer modtaget tilskud tidligere og, i bekræftende fald, af hvilken størrelses- orden; 4. er betalingsrestancen over for IACP ikke i modstrid med ydelsen af tilskud fra EU; 5. hvorledes bedømmer Kommissionen generelt denne sag? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen (14. april 1999) Hverken sammenslutningen Stadion eller foreningen Kemir med hjemsted på nævnte adresse er kendt af Kommissionens regnskabsafdelinger. Desuden skal det understreges, at Rom ikke er med på listen over områder, der er berettigede til støtte fra EF’s strukturfonde. (1999/C 341/066) SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0078/99 af Graham Mather (PPE) til Kommissionen (27. januar 1999) Om: Direktiv 95/29/EF om beskyttelse af dyr under transport Er Kommissionen fuldt ud tilfreds med gennemførelsen og håndhævelsen af direktiv 95/29/EF (1) om 1. beskyttelse af dyr under transport? Har Kommissionen modtaget nogen formelle klager angående en medlemsstats manglende opfyldelse af 2. sine forpligtelser under dette direktiv? Kan Kommissionen = med hensyn til ovenstående spørgsmål 1 og 2 = oplyse, hvilke bestemmelser i 3. direktivet og hvilke medlemsstater det drejer sig om? (1) EFT L 148 af 30. 6. 1995, s. 52. Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler (19. marts 1999) 1. De fleste medlemsstater har korrekt gennemført Rådets direktiv 95/29/EF. Overtrædelsesprocedurer løber fortsat for to medlemsstater, fordi de ikke har overført nogle krav i direktivet til deres nationale bestemmelser. Kommissionen har gennemført en række kontrolbesøg i medlemsstaterne for at efterprøve gennemførelsen og håndhævelsen af EF-kravene til dyrs velfærd under transport. Efter besøgene blev der rapporteret tilfælde af utilstrækkelig gennemførelse eller håndhævelse i mange medlemsstater


title: WRITTEN QUESTION No. 66/99 by Carlos ROBLES PIQUER The European railway corridors project

eurovoc_concepts:
EU Member State
charges for use of infrastructure
common transport policy
feasibility study
rail network
rail transport
transport capacity
transport company
transport infrastructure

text: 29. 11. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 341/43 (1999/C 341/061) WRITTEN QUESTION E-0065/99 by Carlos Robles Piquer (PPE) to the Commission (27 January 1999) Subject: Elections in the Central African Republic On 22 November and 13 December 1998, general elections were held in the Central African Republic. Can the Commission enlarge on the scant information which has so far been released concerning these elections, and, at the same time, explain the state of relations between that country and the EU, especially in the context of cooperation and under the current Lomé Convention? Answer given by Mr Pinheiro on behalf of the Commission (8 March 1999) Voters in two rounds of parliamentary elections on 22 November and 13 December 1998 elected a total of 109 representatives, with the opposition gaining an overall majority. Opposition parties won 55 of the seats, against the 51 taken by the presidential movement (MPLC, PLD and UPR). The election passed off peacefully, with backing from the international community. The Commission contributed a total of €520 000 to finance the electoral process, some €120 000 of which was used to pay for a team of observers selected and recruited by the Commission. The work of the international observers was coordinated by the UN Mission in the Central African Republic, Minurca, and the three teams (from the UN, the Community and the French-speaking countries) agreed that the small number of irregularities detected during polling were not serious enough to invalidate the results. As presidential elections are due to take place by December this year the government has asked the UN to extend Minurca’s mandate till then in order to minimise the risk of further armed conflict and get the international community’s sanction for this further electoral process. The Community’s cooperation with the Central African Republic dates back to the beginning of its development activities and has continued under a series of conventions. The focus has been on the classic areas of rural development, the improvement of local living standards and the development of economic and social infrastructure. The Community is currently the country’s major donor. The €75 million National Indicative Programme (NIP) budget under the seventh European Development Fund (EDF) is fully committed and 90 % paid out, mainly for transport and health projects and measures to back up or extend programmes financed under the sixth EDF. Under the second financial protocol to the fourth Lomé convention the Central African Republic was allocated €102 million for its NIP and a decision was taken to concentrate some 80 % of the money on the transport sector. The remainder of the available resources will go to the health sector. (1999/C 341/062) WRITTEN QUESTION E-0066/99 by Carlos Robles Piquer (PPE) to the Commission (27 January 1999) Subject: The European railway corridors project In 1995 the Commission submitted a European railway corridors project establishing a range of cross-border railtracks with the purpose of creating harmonised transport conditions able to cope with any type of European train. One of those tracks was to link Valencia and Rotterdam via Barcelona, Lyon and Metz


title: PREGUNTA ESCRITA n. 67/99 del Esko SEPPÄNEN EU:n työaikadirektiivi

eurovoc_concepts:
EC Directive
European Union
arrangement of working time
drivers
first aid
occupational safety
organisation of work
transport of patients
working time

formats: html print


title: WRITTEN QUESTION No. 95/99 by Gerardo FERNÁNDEZ-ALBOR to the Commission. Spanish as a compulsory school subject in the United States

eurovoc_concepts:
Spain
United States
agreement (EU)
cooperation agreement (EU)
cultural relations
educational exchange
higher education
language teaching

text: 15. 10. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 297/143 (1999/C 297/195) WRITTEN QUESTION E-0092/99 by Gerardo Fernández-Albor (PPE) to the Commission Subject: Community study centre devoted to Santiago de Compostela (27 January 1999) The fact that the year which has just begun, 1999, is a Holy Year dedicated to Santiago de Compostela should prompt the Union to consider how its cultural heritage might be made to encompass the historical dimension spanning entire centuries of European practices revolving around a unique custom which has left its mark on the European genius. Setting out from different starting-points, Europeans have, through many centuries, journeyed, endured difficulties, and fulfilled longings, and have consequently been more readily able to identify with a common cause, or the essence of our continent, just as other parts of the world have become identified with different expressions of their own culture. To mark the Holy Year dedicated to Santiago de Compostela, does the Commission believe that the Union should take the decision to set up a study centre in the place lying at the heart of the tradition concerning St James - Santiago de Compostela - with a view to exploring the historical role of pilgrimages to that city within the unifying tradition of a spirit which has helped to bring the European continent as a whole culturally closer together? Answer given by Mr Oreja on behalf of the Commission (11 March 1999) The Commission shares the Honourable Member’s view on the religious and cultural heritage importance of ‘Santiago de Compostella’ for Europe. It is in this context, that in the framework of its cultural heritage actions and Raphael programme, the Commission has, in the last few years, supported financially the efforts of the Spanish authorities to preserve and enhance monuments along the Saint Jacques de Compostelle pilgrimage route. A study centre devoted to ‘Santiago de Compostella’, would certainly contribute towards a better under- standing of the historical role of pilgrimages and their positive effect in European cultural heritage terms. However, it has to be noted that in application of the subsidiarity principle and given the limited resources available, the Commission cannot take the decision of setting up such a centre. Any assistance on behalf of the Commission can, presently, only be envisaged within the framework of the Raphael programme which aims to encourage and support European cooperation initiatives in favour of the preservation and enhancement of cultural heritage as stipulated in Article 128 of the EC Treaty. In this context, should the Spanish authorities present a proposal which meets the criteria of the Raphael programme for 1999, as published in the Official journal (1), the Commission would gladly receive an application for consideration. (1) OJ C 342, 10. 11. 1998. (1999/C 297/196) WRITTEN QUESTION E-0095/99 by Gerardo Fernández-Albor (PPE) to the Commission Subject: Spanish as a compulsory school subject in the United States (27 January 1999) The US Secretary of Education maintains that Spanish will form part of the core curriculum in the country’s schools. This is one of the key goals which the Clinton Administration is aiming to achieve in the run-up to the year 2000, and Bill Clinton himself has said in a recent speech that US children should learn Spanish if it was not their mother tongue. The Commission should consequently support and provide logistical back-up for the joint agreement between the United States and Spain to promote Spanish in the US, bearing in mind that the question will have an important role to play in enhancing the prestige of Community culture as a whole. To what extent is the Commission willing to assist Spain in the task of spreading the influence of the Spanish language in the United States? How far can its solidarity be interpreted to mean that it will help to remedy such shortcomings as might arise?