title: Nařízení Komise (ES) č. 169/1999 ze dne 25. ledna 1999 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury

eurovoc_concepts:
Combined Nomenclature
cereal flour
chemical compound
classification
customs regulations

text: 02/sv. 9 CS Úřední věstník Evropské unie 145 31999R0169 L 19/6 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ 26. 1. 1999 NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 169/1999 ze dne 25. ledna 1999 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. čer- vence 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném cel- ním sazebníku (1), naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2248/98 (2), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení, č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (3); naposledy pozměněného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 82/97 (4); vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex – odboru pro celní a statis- tickou nomenklaturu, vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombi- nované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení; PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ: vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo vše- obecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím; Článek 1 Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky. Článek 2 vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2; Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců. vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazeb- ním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) Článek 3 Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství. Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. V Bruselu dne 25. ledna 1999. Za Komisi Mario MONTI člen Komise (1) Úř. věst. L 256, 7. 9. 1987, s. 1. (2) Úř. věst. L 282, 20. 10. 1998, s. 55. (3) Úř. věst. L 302, 19. 10. 1992, s. 1. (4) Úř. věst. L 17, 21. 1. 1997, s. 1. 146 CS Úřední věstník Evropské unie 02/sv. 9 Popis zboží (1) PŘÍLOHA Zařazení (Kód KN) (2) Odůvodnění (3) 1. Směs mouky pro přípravu žitného chleba obsahující (v pro- centech hmotnostních): 1101 00 90 — žitná mouka: 50,0 — pšeničná mouka: 48,6 — pšeničný lepek: 1,4 2. Směs mouky pro přípravu vícezrnného chleba obsahující (v procentech hmotnostních): 1101 00 15 — pšeničná mouka: 78,5 — žitná mouka: 7,0 — ovesná mouka: 4,0 — rýžová mouka: 4,0 — ječmenná mouka: 2,0 — mleté klíčky: 1,0 — pšeničný lepek: 3,5 Zařazení se zakládá na všeobecných pravidlech 1 a 6 pro výklad kombinované nomenklatury a na znění kódů KN 1101 00 a 1101 00 90 Zařazení se zakládá na všeobecných pravidlech 1, 3 písm. b) a 6 pro výklad kombinované nomenklatury a na znění kódů KN 1101 00 a 1101 00 15 3. Chlebová mouka obsahující (v procentech hmotnostních): 1101 00 15 — pšeničná mouka: 99,85 — sůl: 0,15 a velmi malá množství amylázy a antioxidantu (E300) Zařazení se zakládá na všeobecných pravidlech 1 a 6 pro výklad kombinované nomenklatury a na znění kódů KN 1101 00 a 1101 00 15 4. Pekárenský přípravek na bázi mouky pro přípravu chalupářského bochníku obsahující (v procentech hmot- nostních): 1901 20 00 Zařazení se zakládá na všeobecných pravidlech 1 a 6 pro výklad kombinované nomenklatury a na znění kódů KN 1901 a 1901 20 00 Přídavek pekařských kvasnic a žitného kvásku dodává výrobku charakteristiku směsi pro přípravu pečiva, cukrářských výrobků a sušenek čísla 1905 a vylučuje jej z kapitoly 11 v souladu s poznámkou 1 písm. b) k této kapitole. 2106 90 92 Zařazení se zakládá na všeobecných pravidlech 1 a 6 pro výklad kombinované nomenklatury a na znění kódů KN 2106, 2106 90 a 2106 90 92 Tento výrobek je vyloučen z čísla 2936 v důsledku přítomnosti přísad, na které se nevztahují poznámky 1 písm. f) a g) ke kapi- tole 29 ani vysvětlivky k harmonizovanému systému, k číslu 2936, písm. d) poslední odstavec. Zařazení se zakládá na všeobecných pravidlech 1 a 6 pro výklad kombinované nomenklatury, na poznámce 3 písm. c) ke kapitole 71 a na znění kódů KN 3207 a 3207 30 00. Viz též vysvětlivky k harmonizovanému systému, k číslu 7106. — pšeničná mouka: 88 — žitná mouka: 10 — žitný kvásek: 1 — pekařské droždí, emulgátor: 1 a velmi malá množství amylázy a antioxidantu (E300) 5. Tablety o hmotnosti 550 mg obsahující 200 mg askorbanu vápenatého (sůl vitamínu C), 342 mg vehikula tvořeného dikalciumfosfátem, mikrokrystalickou celulosou, sodnou solí karboxymethylcelulózy a kyselinou stearovou a 8 mg stearanu hořečnatého, který slouží jako antispékavé činidlo 6a) Pasta na bázi stříbra (vysoká koncentrace) 3207 30 00 — Stříbro: 72,0 % — Sloučenina kadmia: 8,9 % — Sloučenina olova: 8,9 % 6b) Pasta na bázi stříbra (střední koncentrace) — Stříbro: 45,0 % — Sloučenina kadmia: 3,5 % — Sloučenina olova: 3,5 % Tyto výrobky se používají pro tepelné připevňování elektro- nických obvodů na smaltované ocelové pláty. 02/sv. 9 CS Úřední věstník Evropské unie 147 Popis zboží (1) 7. Práškový toner s magnetickými vlastnostmi, používaný jako vývojka pro fotografické kopírovací stroje. Složení: — Kopolymer styrenu a butylakrylátu: 40 % Zařazení (Kód KN) (2) 3707 90 30 Odůvodnění (3) Zařazení se zakládá na všeobecných pravidlech 1 a 6 pro výklad kombinované nomenklatury a na znění kódů KN 3707, 3707 90 a 3707 90 30 Viz též vysvětlivky k harmonizovanému systému, k číslu 3215 písm. a) a k číslu 3707 bodu 2) — Polypropylen: 3 % — Magnetit: 56 % — Oxid křemičitý: < 1 % 8. Smetanově bílé s přídavkem 30 % stearylaminu. prášky tvořené montmorilonitem Tyto prášky organofilní povahy jsou mísitelné s organic- kými rozpouštědly a při zahřátí na 600 °C vykazují ztrátu 35 % hmotnosti. 3824 90 95 Zařazení se zakládá na všeobecných pravidlech 1 a 6 pro výklad kombinované nomenklatury a na znění kódů KN 3824, 3824 90 a 3824 90 95 Tento výrobek není zařazen ve smyslu čísla 3802. Viz též vysvětlivky k harmonizovanému systému, k číslu 3824 bodu 40


title: Rapport från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om genomförandet av rekommendation 92/441/EEG av den 24 juni 1992 om gemensamma kriterier för tillräckliga resurser och socialtjänstförmåner i de sociala trygghetssystemen

eurovoc_concepts:
employment policy
poverty
social integration
social security
social-security benefit

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 25. 01. 1999 KOM(1998) 774 slutlig RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET, EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN OCH REGIONKOMMITTÉN om genomförandet av rekommendation 92/441/EEG av den 24 juni 1992 om gemensamma kriterier för tillräckliga resurser och socialtjänstförmåner i de sociala trygghetssystemen SAMMANI AI TNINC; OC II KOMMKNTARKK Syftet med denna rapport är all utvärdera den roll som minimiinkomstbidrag har inom de sociala trygghetssystemen som ett inslag i kampen mot fattigdom, samt att analysera hur dessa bidrag främjar social och ekonomisk återintegrering. Rapporten har sin upprinnelse i rekommendation 92/441/EEG av den 24 juni 1992, som rådet såg som ett sätt att stödja de insatser som görs av medlemsstaterna för att bekämpa fattigdom och utslagning. sociala formerna av transfereringar genom Inom de olika är minimiinkomstbidrag den sista skyddsnätmekanismen för en inkomstomfördelning. Bidragen hjälper de fattigaste i samhället genom att täcka deras grundläggande behov utan något krav pä tidigare inbetalningar av socialavgifter. Bakom de gemensamma principer som anges i rekommendationen ligger en rad olika komplexa nationella metoder för genomförandel. Minimiinkomslbidragen är inte någon isolerad förmån inom trygghetssystemen, utan de ingår i en rad olika sociala förmåner och tjänster. I rapporten ges en första översikt på detta område. trygghetssystemen Antalet bidragslagarc har ökat sedan slutet av 1980-talet. Tvä huvudfaktorer kan förklara denna ökning. Den första fak lorn är högre och mer varaktig arbetslöshet. Den andra har samband med en ökning av antalet personer som någon gäng har haft sociala problem, till exempel pä grund av flyttning, splittring I förhållande till totalbefolkningen är ensamstående bostadslöshet eller hög skuldsättning. män och enföräldcrsfamiljer överrepresenterade. familjen, påtvingad fängelsestraff, inom Medlemsstaterna sätter i olika hög grad minimiinkomstbidraget i samband med insatser som syftar till [Ut förbättra tillträdet till arbetsmarknaden. Här ingår följande åtgärder: ökad för de mest missgynnade grupperna, samhällsnyttig användning av arbetsförmedlingen verksamhet, skapande av arbetstillfällen icke-vinstdrivande sektorn, ekonomiska i den incitament lill arbetsgivarna för att anställa personer som uppbär minimiinkomstbidrag. samt hjälp till bidragstagarna att la anställning utan inkomstbortfall. Dessa åtgärder kommer dock all lä begränsad effekt och bör utvecklas sä att bidragstagarna kan integreras pä ett bättre sätl pä arbetsmarknaden. Denna övergäng till ett mer aktivt stöd till bidragslagarc i arbetsför aider är i överensstämmelse med de åtaganden som görs i den europeiska sysselsättningsstrategin. Strävan efter ökad effektivitet har nu lätt liera medlemsstater att bredda sitt insatsområde till alt omfatta även åtgärder som syltar till all förbättra bidragstagarnas ekonomiska och sociala integrering. Det kan gälla bredare sociala frågor som till exempel bostäder, utbildning, familj, hälsa eller medborgarskap. I vissa medlemsstater håller man också på att utveckla en mer individinriktad strategi som går ut på att mer aktivt engagera dem som uppbär socialtjänsten, minimiinkomstbidrag arbetsförmedlingen och lokala partner. projekt med utforma egna stöd att av i till att stimulera och rekommendation har bidragit Rådets främja debatten mellan medlemsstaterna. De åtgärder som omfattas måste hela tiden utvecklas och detta kräver en helhetssyn när det gäller den allmänna socialpolitiken och i synnerhet sysselsättningspolitiken, för att bidra till att göra medlemsstaternas insatser sä effektiva som möjligt när det gäller att tillhandahälla social trygghet, öka tillträdet till arbetsmarknaden och stärka den sociala och ekonomiska integreringen, innehåller denna rapport material som kan användas för att fortsätta diskussionerna och förbereda genomförandet av den nya artikel 118 i det kommande fördraget (artikel 137 i den konsoliderade versionen). Innehållsförteckning I. Minimiinkomstbidragens ställning inom de sociala trygghetssystemen 1. Det sista skyddsnätet 2. Kombination med andra förmåner 3. Tillgänglighet för arbete 4. Socialtjänst förmåner II. Aktuella utvecklingstendenser när det gäller användningen av minimiinkomstbidrag 1. Hjälp mot fattigdom 2. Vilka är förmånstägarna? 3. Steget från arbetslöshetsförmåner till minimiinkomstbidrag 4. Hinder för att hitta fungerande alternativ till minimiinkomstbidrag 4. 1 Risken för bidragsberoende 4. 2 Det räcker inte alltid att hitta ett arbete III. Vägar till sysselsättning 1. Vad kan man förvänta sig av arbetsförmedlingen? 2. Hur kan man förbättra anställbarheten? 2. 1 Förbättra kompetens och kvalifikationer 2. 2 Särskilda åtgärder som tillfälliga lösningar 2. 2. 1 Stimulansåtgärder för voloniärverksamhei 2. 2. 2 Subventionerade arbetstillfällen i den icke-vinstdrivande sektorn 3. Tillträde till arbetsmarknaden 3. 1 Tillgång till förelag 3. 2 Ekonomiska incitament att återgå till arbetslivet 3. 2. 1 Andra nivån på minimiinkomsten 3. 2. 2 Underlätta övergången från minimiinkomstbidrag till avlönat arbete IV. Ett steg till - individinriktade vägar till integrering V. Framtidsutsikter - tillräckliga resurser och socialtjänstförmåner som en utgångspunkt för social och ekonomisk integrering Bilagor Rådets rekommendation 92/441/EEG av den 24 juni 1992 libeller 1. 2. 3. 4. •> Nationella minimiinkomstbidrag med de främsta tillhörande förmånerna och tjänsterna. Nivån pä det stöd som ges genom minimiinkomst-, familje- och bostadsbidrag, uttryckt i köpkraflsparitet. I Ippgifter om dem som uppbär minimiinkomstbidrag. Sysselsättningssituationen för dem som ansöker om minimiinkomstbidrag. Resultat som uppnätts genom insatser för socioekonomisk integrering. Under 1992 antog rådet tvä rekommendationer grundade pä kommissionens åtagande i det sociala handlingsprogrammet om genomförandet av gemenskapens stadga om arbetstagarnas grundläggande sociala rättigheter (december 1989). Den första rekommendationen1 rör harmoniseringen av socialpolitiken och målen för den sociala tryggheten, och ett av de gemensamma målen är en garanti för en resursnivå som värnar om den mänskliga värdigheten. I i\cn andra rekommendationen2 anges principer och villkor för genomförandet av denna garanti. Del är denna rekommendation, som finns som bilaga, som behandlas i denna rapport. Rapporten grundar sig huvudsakligen på tre källor. Den första är resultaten av det europeiska seminarium som i september 1996 anordnades i Lissabon' i samband med införandet av nationella minimiinkomstbidrag i Portugal. Den andra är en vidare undersökning som genomfördes i medlemsstaterna under 1997. Den l red jo är det arbete som utförts av europeiska fonden för förbättring av levnads- och arbetsvillkor1. I rapporten utvärderas vilken ro. ll minimiinkomstbidragen har inom de sociala trygghetssystemen med avseende pä kampen mol fattigdomen. Vidare analyseras hur dessa bidrag främjar mottagarnas sociala och ekonomiska äterintegrering. Man bör också uppmärksamma rapportens kopplingar till kommissionens insatser för att främja en diskussion om att modernisera och förbättra den sociala tryggheten i Europeiska unionen' och den europeiska sysselsättningsslralegin''. Rapporten ingår i kommissionens förberedelser inför genomförandet av den nya artikel 118 i det kommande fördraget (artikel 137 i den konsoliderade versionen). I - Minimiinkomstbidragcns ställning inom de sociala trygghetssystemen Minimiinkomstbidragen kan härledas till de allra första socialbidragen som gavs till fattiga och missgynnade grupper när de inte kunde försörja sig pä annat salt. Att ge medellösa människor en minimiinkomst betraktades som en moralisk plikt och bidrog till att upprätthålla en viss social stabilitet. Minimiinkomstbidragen införlivades sedan i varierande utsträckning i de om lättande sociala trygghetssystem som byggdes upp. I länder där socialförsäkringarna i huvudsak grundas på anställning (till exempel Tyskland, Belgien. Österrike, Frankrike och Luxemburg) ligger minimiinkomstbidragen, som inte är grundade pä intjänade rättigheter och som utgör stöd till arbetslösa personer, fortfarande utanför de sociala trygghetssystemen. I Nederländerna råder liknande förhållanden. Det är de lokala myndigheterna som administrerar dessa bidrag. De nationella myndigheterna är involverade endast i begränsad utsträckning och fastställer bara gemensamma rättsliga ramar för de olika typerna av insatser. 1 Rådets rekommendation 92/442/EEG av den 27 juli 1992, EGT L 245, 26. 8. 1992. 2 Rekommendation 92/44 I/EEG av den 24 juni 1992, EGT I, 245, 26. 8. 1992. ' Minimum income policies in the European Union, Pierre Guibentif-Dcnis Bouget, 1997, publicerad av kommissionen i samarbete med portugisiska Minislério da Sotidariedade c Sc^urança Social och Uniclo das Mulualidades porlugucsus. ^ Report on Cl Ml development in EU Member Countries in 1992-1997, Matti Heikkilä, Darren McCausland, arbetsdokument, december 1997. 5 KOM(97)I02 slutlig, 12. 3. 1997. ^ Europeiska sysselsättningsriktlinjerna, rådets resolution av den 15 december 1997, för 1998; KOM(98) 574 slutliff för 1999. Minimiinkomstbidragen har dock ansetts vara ett centralt inslag i de sociala trygghetssystem som kännetecknas av ett mer övergripande synsätl som utgår frän människors behov och är inriktat pä all ge understöd. Detta gäller Irland, förenade kungariket, de nordiska länderna och sedan en lid även Portugal. I dessa fall var minimiinkomstbidragen redan från början i högre grad integrerade i en mer övergripande strategi med aktiva åtgärder frän statens sida. Medelhavsländerna ligger mellan dessa två modeller - minimiinkomstbidrag är fortfarande relativt sällsynta. I Italien finns det vissa lokala bidrag7 och i Spanien finns det bidrag som administreras av de självstyrande regionerna (Comunidades Autonomas). I Grekland finns det över huvudtaget inte några sädana bidrag. Dessa skillnader framgår av hur ansvaret för administration och finansiering fördelas på nationell, regional och lokal nivå. Det faktum att man möter liknande socioekonomiska förändringar och står inför samma typ av problem bidrar dock till att de olika systemen i praktiken närmar sig varandra. Ï - /. Det sista skyddsnätet Minimiinkomstbidraget täcker de grund/äggande behoven i en ekonomisk krissituation. Det grundas inte pä intjänade rättigheter utan finansieras genom skattemedel och är inte avsett att ersätta jumilje solidaritet, Som nämns Minimiinkomstbidragen fungerar som ett sista skyddsnät för dem som inte kan försörja sig pä i rekommendationen (C-2) utgör minimiinkomstbidraget ett annat sätt. differentierat ekonomiskt stöd. De kompenserar skillnaden mellan egna och familjens resurser - i form av inkomst av arbete eller andra sociala förmåner8 - och den garanterade miniminivån. Denna allmänna princip omfattar en för genom förandel''. rad olika komplexa nationella metoder Som anges i rekommendationen (avsnitt C-l-a) strävar medlemsstaterna efter att täcka de grundläggande behoven. Nivån pä minimiinkomstcn fastställs vanligen för landet som helhet, men kan även beakta regionala skillnader i standard eller levnadskostnader. Minimiinkomstcn är beräknad i förhållande till konsumentpriserna eller andra sociala förmåner (avsnitt C-1 c och e i rekommendationen). När en person ansöker om att lä minimiinkomstbidrag görs en preliminär bedömning av personens resurser. Som anges i rekommendationen (avsnitt B-3) innebär detta i alla medlemsstater en bedömning av hela hushållets situation, inte bara av den enskilda personens situation10. Detla är det centrala kriterium som avgör om personen är berättigad till bidrag. Storleken på beloppet beror sedan på hushållets sammansättning. Minimiinkomstbidraget är heller inte avsett att ersätta iämiljesolidaritet. De sökande måste inom vissa gränser, som varierar från medlemsstat till medlemsstat, anstränga sig för att få ut eventuella underhåll som de är berättigade till. 7 Italien svarade inte på kommissionens frågeformulär under 1996 och 1997. ^ Avser alla utbetalningar inom ramen för det sociala trygghetssystemet, inbegripet andra sociala miniminivåer. l' Det finns till exempel situationer då minimiinkomstbidrag inte beviljas trots att inkomsten från arbete eller från andra förmåner är lägre än den garanterade miniminivån. Denna fråga diskuteras i liera kapitel (11-4-2, III-3-2. 2) samt i slutsatserna. '(> De nationella definitionerna varierar. Minii. niinkomslbidragcts sekundära ställning jämfört med andra sociala förmåner (avsnitt B-5 i rekommendationen) varierar. I alla medlemsstater - Belgien, Österrike. Tyskland. Spanien, Frankrike. Irland, Luxemburg och Portugal - mäsle de som ansöker om minimiinkomstbidrag ha blivit ulförsäkrade när det gäller andra sociala förmåner. Minimiinkomstbidrag kan ges tillfälligt i väntan pä ett beslut om beviljande av en annan förmän", flera medlemsstater, till exempel Nederländerna, Tyskland och Luxemburg, anger att minimiinkomsten även kan användas för alt komplettera pension eller arbctslöshetsförmåner. Det är endast vissa spanska självstyrande förmåner och minimiinkomstbidrag. I Förenade kungariket, Danmark, Finland, Sverige och Nederländerna behöver den sökande inte vara utförsäkrad. Minimiinkomstbidragen utgör dock det sista skyddsnätet. tillåter en kombination av dessa regioner som inte Minimiinkomstbidraget är inte grundat pä intjänade rättigheter. Det krävs inga tidigare inbetalningar. Dessa bidrag finansieras därför vanligen genom skattemedel i medlemsstaterna, i stället för inbetalade inkomstgrundade avgifter. Minimiinkomstbidragen är inte tidsbegränsade, vilket är i linje med rådets krav (avsnitt B-4 i rekommendationen)12. När utbetalningarna upphör beror på hushållets resurser. Även om bidraget inte är tidsbegränsat, är det i de flesta medlemsstaterna endast avsett som en tillfällig åtgärd för all stödja bidragstagarna i en exceptionell situation som de med eller utan stöd förväntas ta sig ur, särskilt genom anställning. I - 2. Kombination med andra förmåner Minimiinkomstbidragen är inte en isolerad förmån, utan de ingår i en rad olika sociala förmåner och tjänster och naturaförmåner. 1 denna rapport behandlas de vanligaste minimiinkomstbidragen (se tabell 1). 1 Irland och Förenade kungariket finns en indelning i två olika typer av bidrag beroende på bidragstagarnas tillgänglighet för arbete. I vissa medlemsstater finns det särskilda bestämmelser om sociala miniminivåer som inte grundas på intjänade rättigheter. Dessa bestämmelser gäller följande kategorier: - Personer som har uppnått allmän pensionsålder. Följande sex medlemsstater har sådana bestämmelser: Belgien, Frankrike, Spanien, Irland, Portugal och Förenade kungariket13. - Funktionshindrade personer. Följande sju medlemsstater har fastställda minimiinkomster för de svårast funktionshindrade: Belgien, Spanien, Frankrike, Irland, Nederländerna, Portugal och Förenade kungariket o3). - Enföräldersfamiljer. Särskilda minimiinkomstbidrag finns i viss mån i Belgien, Frankrike, Irland och Förenade kungariket (i3). Sju medlemsstater har en äldergräns (18 är i Belgien, Irland, Nederländerna, Portugal och Förenade kungariket11. 25 är i Frankrike och Spanien, och 30 är i Luxemburg) som utesluter ' ' Irland tillämpar till exempel detta system. '- I Spanien och Frankrike uppvägs de angivna gränserna av möjligheten att förlänga bidragsperioden efter behov. 1 J ingår i Income Support. en del av befolkningen I Frankrike, Spanien och Portugal sänks åldersgränsen om bidragstagaren har försörjningsansvar. De bidrag som behandlas i rapporten omfattar dessutom ofta invandrare, asylsökande och medborgare i länder utanför 12 U om de uppfyller kraven for bosättning. i arbetslor ålder. Minimiinkomstbidragen är inte en isolerad förmån, och därför bör man vara försiktig när man utvärderar det särskilt fastställda stöd som dessa bidrag utgör i medlemsstaterna. Som nämns ovan kan bidragen komplettera vissa förmåner upp till de i lag fastställda högsta beloppen. Deras verkningskraft kan också stärkas genom andra förmåner (som läggs till de högsta beloppen för minimiinkomsten), naturaförmåner eller tjänster som tillgodoser särskilda behov enligt rådets rekommendation (C-l. b). Dessa ytterligare förmåner kan behandlas som rättigheter eller beviljas efter prövning15. De tillgodoser behov som rör boende, hälso- och sjukvård, utbildning, transporter, värme, livsmedel, kläder eller hushällsutrustning (se tabell I). I - 3. Tillgänglighet för arbete Tolv medlemsstater kräver att de som uppbär mini m i inkomst bidrag skall vara tillgängliga for arbete eller ut bildning. Undantag görs vid sjukdom, funktionshinder eller då en person lar hand om små barn efter funktions/lindrade vuxna. För fä minimiinkomstbidrag måste man som anges i rekommendationen (B-3) vara tillgänglig för arbete om man är arbetsför. Man måste aktivt söka arbete och vara beredd att tacka ja till I Irland och Förenade kungariket gäller detta villkor Unemployment ett lämpligt arbete. Assistance och det inkomslbascradc Jobseeker's Allowance. I Frankrike tillämpas inte detta villkor över huvudlaget. All hitta ett arbete är en av de möjligheter i den övergripande integrationsprocess som /^-//-bidragstagaren ingår i. Två tredjedelar av /M//-bidragslagarna är dock registrerade arbetssökande. Medlemsstaterna definierar undantagen för kravet på tillgänglighet pä ett relativt likartat sätt. Undantagen är funktionshindrade personer16, personer som inte är i arbetsför ålder och personer som har omsorgsansvar för små barn eller funktionshindrade vuxna. Den lilla mängd statistik som linns att tillgå visar pä stora skillnader mellan medlemsstaterna när det gäller andelen som inte är tillgängliga för arbete (33 % i Sverige, 87,6 % i Luxemburg). Det kan till exempel bero pä alt det finns separata stödsystem för dessa kategorier. Personer som lider av långvariga sjukdomar som hindrar dem från att arbeta (5 % i Tyskland och Portugal, 30% i Sverige) kan också läggas till dessa grupper. Narkotikamissbrukare och alkoholister, som tenderar att vara överrepresenterade bland dem som uppbär minimiinkomstbidrag, anses i vissa fall vara arbetsföra och i andra fall icke-arbetsföra. När det gäller familjeansvar och barnuppfostran beviljar många medlemsstater tillilillig dispens från kravet att vara tillgänglig för arbete om bidragstagaren har barn i förskoleåldern. Vissa medlemsstater är också mer flexibla när det gäller enförälders familj er. Problemet med '4 16-17 är pä särskilda villkor. '•* Dessa kompletterande socialtjänstförmaner kan ocksä beviljas personer vars huvudsakliga inkomstkälla inte är minimiinkomstbidrag. '^ Kn rad medlemsstater (Finland, Sverige, Förenade kungariket, Luxemburg och Tyskland) nämner dock olika insatser som har utvecklats för personer med funktionshinder. inverkan pä de berörda barnens att förena arbete och lämiljcansvar är svårt att lösa i det här avseendet. Den valda handlingslinjen har en direkt liv och uppfostran. Barnomsorgen kan göra det lättare att lä tillgäng till arbete eller utbildning. Dessa tjänster är gratis i Sverige, liksom utkomststödet i Finland, och man planerar alt införa denna möjlighet i Förenade kungariket. Man behöver dock samla in omfattande för cnförälderslämiljer inslag när det gäller att utveckla en barnomsorg som information om detta viktiga läginkomstfamiljer har råd med. I - 4. Socialtjänstförmåner Hälften av medlemsstaterna vidtar åtgärder för social integrering som ofta är knutna till utbildnings- och sysselsättningsinsatser. I rekommendationen förordas att minimiinkomstbidraget skall kompletteras med insatser för ekonomisk och social integrering (avsnitten B-3 och C-4). Medlemsstaterna har i varierande utsträckning gjort insatser som rör hälso- och sjukvård, avgiftning, rådgivning när det gäller (körskolelektioner), hushällsbudgeten språkkurser samt medborgerliga rättigheter och skyldigheter. Sysselsättning är slutmålet för de llesla av dessa insatser. I vissa medlemsstater, till exempel Belgien, Spanien och Frankrike fastställs insatserna i de individuella integreringsavtalen (se kapitel IV). barnuppfostran, skuldsättning), rörlighet (hög II - Aktuella utvecklingstendenser när det gäller användningen av minimiinkomstbidrag II- /. Hjälp mot fattigdom Kostnaderna för minimiinkomstbidrag är små jämfört med de sammanlagda utgifterna för den sociala tryggheten, men för de flesta bidragstagare utgör bidraget den huvudsakliga inkomstkällan. Nivån varierar betydligt mellan medlemsstaterna. Minimiinkomstbidragen är avsedda för de mest akuta nödsituationerna, inte för att avhjälpa alla fall av fattigdom. De sociala trygghetssystemen som helhet har större möjligheter att genom olika typer av sociala transfereringar åtgärda de problem som fattigdom medför. När det gäller budgetutgifterna17 kostar minimiinkomstbidragen i själva verket mycket litetls. För de llesla bidragstagare har bidraget dock stor betydelse, eftersom det är deras huvudsakliga eller enda inkomstkälla. Arbetet med alt utvärdera det stöd som ges genom minimiinkomstbidrag och tillhörande förmåner har ännu inte slutförts och kommer att fortskrida i kommande rapporter. I tabell 2 7 Social trygghet i Furopa IW7 Sammandrag, KOM (19l)8) 243 slutlig. Fnligt European Household Panel stod de sociala transfereringarna i FU för omkring 30 % av hushållens nettoinkomst l°°3. För cirka 35 % av inkomstkällan och ulan dem skulle nära -10 "o ;iv hushällen ha haft en hushällen var de ilen främsta inkomstnivå som var lägre än hälften av det nationella genomsnittet. Filer transfereringar hade omkring 17 "'ii av hushallen i Fl I en inkomst som understeg denna nivä. 'k Social trygghet i Furopa IW7, ett dokument från kommissionen, april 1908. Fnligt FSSPROS uppgifter motsvarar de utgifter som rör social ulslagning 1,6 "<> av FU:s totala utgifter (Grekland ingår ej) under I Wv Utgifterna som rör social ulslagning var relativt låga i de flesta länderna, noll eller nära noll i de sydliga medlemsstaterna och {iver I % endast i Danmark och Sverige - i det här fallet kan det dock Unnas klassificeringproblem, eftersom utgifterna för att se till alt ingen människas levnadsstandard ligger under en viss miniminivå kan täckas pä annat salt. ges en översikt över nivån på det stöd som ges genom minimiinkomst-, lämilje- och bostadsbidrag, uttryckt i köpkraftsparitet. Del finns stora skillnader mellan medlemsstaterna. Bostadsbidrag och familjebidrag kan tillsammans utgöra över hälften av det stöd som tillhandahålls. För par med tvä barn utgör familjebidraget 7-28 % av det totala stödet1". Denna andel ökar i Finland. Bostadsbidragen är svårare all uppskatta eftersom de kan variera avsevärt mellan olika regioner eller kommuner i en medlemsstat. De kan också bero pä bidragstagarens personliga situation närde beräknas pä grundval av faktiska boendekostnader. Bostadsbidragens andel av det totala slödel varierar från 7 % till över 50 %. lör enföräldersfamiljer och uppgår till hela 42 % Det komplicerade samspelet mellan dessa mekanismer när det gäller hushällsinkomsten kan lör mänga människor utgöra ett hinder när det gäller att främja aktiva arbetsmarknadsåtgärder (se 11-4. I). Denna viktiga politiska fråga behandlas i de europeiska sysselsättningsriktlinjerna och i de nationella handlingsplanerna. II - 2. Vilka är förmånstagarna? Ett ökande antal arbetssökande och andra personer har haft någon form av sociala problem. Vn stor andel av hidragstagarna är ensamstående män och enföräldersfamiljer20. Vissa grupper förblir beroende av minimiinkomsthidraget under en lång tid. Bidragstagargruppcns sorlek och sammansättning påverkas av vilka andra särskilda inkomstbidrag som finns tillgängliga lör vissa grupper som inte tas upp i den här rapporten (se 1-2). Dessutom är det inte alltid sä att de som är berättigade till minimiinkomstbidrag faktiskt ansöker om att la det. Det kan förklaras av brist på information, uppgivenhet inför komplexa administrativa förknippas med sociala minimiinkomslbidraget21. förfaranden stigma eller som kan det Antalet lörmänstagare när del gäller minimiinkomstbidrag har dock ökat i alla medlemsstater sedan slutet av 1980-talet22. Två faktorer förefaller ligga bakom denna ökning. Den första faktorn är högre och mer varaktig arbetslöshet. Den andra har samband med en ökning av antalet personer som någon gång har haft sociala problem, till exempel på grund av splittring inom fängelsestraff eller hög flyttning, bostadslöshet, brottslighet, skuldsättning. familjen, påtvingad Tvä grupper är överrepresenterade i förhällande till det totala antalet hushåll. Det är ensamstående, oftast män (över hälften av alla bidragstagare i medlemsstaterna med undantag lör Danmark och Spanien) och enföräldersfamiljer, som nästan enbart utgörs av kvinnor och barn (10-20 % av dem som uppbär garanterad minimiinkomst, med hela 35-40 % i vissa '*' Barn kan beaktas inte bara när det gäller eventuella familjebidrag som kan ingå i den beräknade disponibla inkomsten för dem som ansöker om minimiinkomstbidrag, utan även när del gäller att bestämma bidragets storlek. Dessa tvä metoder kan användas samtidigt i ett och samma land. -^ Bidragstagare: en person som uppbär minimiinkomstbidrag i sitt eget namn eller som familjens överhuvud i ett stödberättigat hushåll. Förmånstagare: en person som uppbär minimiinkomstbidrag antigen direkt eller som närstående till en bidragstagare i samma hushåll. -' Det kommer uppföljningsrapporter som syftar till att undersöka en bredare uppsättning faktorer som rör den sökandes stödberättigande, möjlig felanvändning och systemens omfattning. — Dock med undanta» för en tillfällig nedgång i Nederländerna. spanska självstyrande regioner). Det finns också en betydande andel ungdomar bland bidragstagarna. De får minimiinkomstbidrag från yrkeslivets början, ibland till och med ännu tidigare. försämrade utsikterna på Dessa utvecklingstendenser avspeglar arbetsmarknaden. De hänger också samman med de socialpolitiska val som gjorts, särskilt när del gäller de sociala till exempel underrepresenterade. Detta kan bero på hur familjer behandlas inom trygghetssystemen och pä den större chansen att åtminstone en av partnerna har ett arbete. Par med eller utan barn är till viss del de trygghetssystemen. Det är svårt att bedöma den faktiska utbctalningspcrioden när del gäller minimiinkomstbidrag. Fä medlemsstater har statistik tillgänglig, och de uppgifter som finns påverkas av de administrativa restriktioner som myndigheterna fastställt. Flera medlemsstater anger dock all den genomsnittliga utbetalningsperioden överlag har ökat och att del finns tecken som tyder pä att vissa bidragstagare kommer att ha långvariga svårigheter. Omkring 10 % av bidragstagarna lär minimiinkomstbidrag liera är i rad. till exempel i Frankrike och Finland. Nära en tredjedel av bidragstagarna lär arbetslöshetsunderstöd (unemployment assistance) i mer än tre är i Irland. Detta trots alt minimiinkomstbidraget är avsett som ett korttidsbidrag för människor som tilllälligt slår ulan ekonomiska resurser. Ju längre en person lär minimiinkomstbidrag, I Nederländerna uppskattas sannolikheten att hitta desto svårare blir det att hitta alternativ. andra alternativ sjunka frän 49 % det första året till 13 % det fjärde året, medan sannolikheten att hitta ett arbete sjunker från 15 % till 5 %. II - 3. Steget frän arhetslöshetsförmåner till minimiinkomstbidrag De begränsningar som finns när det gäller arbetslöshetsförmåner gör minimiinkomstbidrag till det enda alternativet för många arbetslösa. Alla medlemsstater har konstaterat alt det finns ett samband mellan den ökade arbetslösheten och del ökade antalet personer som uppbär minimiinkomstbidrag. Samtidigt som arbetslösheten har ökat har mänga medlemsstater förkortat den period under vilken en person är berättigad till arbetslöshetsförmäner, sänkt ersättningen eller skärpt kvalifikationskraven. Fn tredjedel av dem som uppbär minimiinkomstbidrag i Belgien, Tyskland och Sverige är arbetssökande, vilket kan jämföras med tvä tredjedelar i Frankrike, 86 % i Portugal och 90 % i Irland (tabell 4). Minimiinkomstbidraget kan därför användas för att komplettera arbetslöshetsförmänerna när dess nivå för individen eller hushållet är högre än arbetslöshetsförmänerna. Det senare gäller dessutom bara den arbetslöse själv, utan hänsyn till hushållet23. I Tyskland får 16 % av dem som lär Sozialhilfe och är i åldern 21-65 är minimiinkomstbidrag som kompletterar arbetslöshetsförmånerna. 33 % av dessa är par med barn. Detta bidrar till den komplexa administrativa processen. Minimiinkomstbidraget används också som en sista utväg för dem som inte längre är berättigade till arbetslöshetsersättning grundad pä intjänade rättigheter och för dem som inte -J Dock med undantag för Irland där arbetslöshetsersättningen (Unemployment Benefit) är obetydligt högre än socialbidraget (Supplementary Welfare Allowance) och i Förenade kungariket där det inkomstbaserade. /obseekers' Allowance ligger på samma nivå som Income Support. 10 till uppfyller kvalifikationskraven (försäkringsbaserad) arbetslöshetsersättning krävs att man har haft ett arbete och att socialavgifter har betalats in under en viss period. Detta krav utesluter vanligen följande grupper: För att vara berättigad för dessa förmåner. l Ingdomar som har gäll ut skolan. • • Person som inte har varit yrkesverksamma under läng tid eller som aldrig har arbetat. • Personer som har haft deltidsarbete eller kontraklsanslällning som innebär alt de inte uppfyller kvalifikationskraven. Dessa grupper kan, beroende på sin familjesituation, finnas bland dem som uppbär minimiinkomstbidrag. FJtersom det i åtta medlemsstater också finns en åldersgräns, är det för en del ungdomar omöjligt att fä någon form av ekonomiskt stöd. I en rad medlemsstater. Österrike, Tyskland, Spanien, Finland, Frankrike, Portugal och Sverige finns det ett bidragsbaserat arbetslöshetsunderstöd som man kan lä när man har blivit utförsäkrad. Detta bidrag ligger vanligen pä en lägre nivå och vissa nationella villkor måste uppfyllas. För atl fä detta bidrag måste man dock först ha fått arbetslöshetsersättning grundad pa intjänade rättigheter, vilket innebär atl de grupper som nämns ovan ändå inte är berättigade. Det kan vara ett hinder lör all söka arbete om de som uppbär minimiinkomstbidrag inte har samma tillgång till arbetsmarknadsrelaterade åtgärder som de som får arbetslöshetsförmäner (se 1II-1). I Irland, Förenade kungariket, Danmark och Luxemburg finns det endast två typer av förmåner för arbetslösa - den ena är grundad pä intjänade rättigheter och den andra inte. Båda ger samma tillgäng (ill allmänna arbetsmarknadsåtgärder. Fn viktig sidoeffekt är att steget frän arbetslöshetsförmäner till minimiinkomstbidrag ofta innebär att ansvaret övergår frän den nationella budgeten till regionala och/eller lokala budgetar. Delta ökar ofta belastningen pä de lokala ekonomier som redan har den högsta arbetslösheten. 11 - 4. Hinder för att hitta fungerande alternativ till minimiinkomstbidrag Osäkerhet på arbetsmarknaden och komplicerade regler när del gäller förmåner kan bidra till alt del blir svårt alt hitta alternativ till minimiinkomstbidraget. Bidragstagarna blir mer villiga att pröva andra alternativ om inkomsten från andra förmåner eller arbete kan förväntas ge mer än de högsta bidragsbeloppen. De kan möta personliga hinder eller hinder som hänger samman med bidragsreglerna. I I- 4. 1 Risken för bidragsberoende för minimiinkomslen. Minimiinkomstbidraget kan komplettera andra förmåner när de utbetalda beloppen är lägre än nivån inte bara arbetslöshetslörmänerna utan även förmåner vid invaliditet eller sjukdom eller pensioner (tabell 4). Möjligheten alt klara sig ulan minimiinkomstbidraget beror dock pä de beslut som lättas vid beviljandet av andra förmåner. Minimiinkomstbidraget kan komplettera Minimiinkomstbidraget kan också kombineras med andra förmåner, vilket har en tendens atl leda till lier administrativa förfaranden och kvalifikationskrav. Sökande som pä grund av sin H situation har anpassningsproblem har sämre möjligheter att klara av denna komplicerade administration. När de framhärdar med sin ansökan är det för att de hoppas att ta större trygghet. Det är inte förvånande att de kan vara ovilliga att pröva andra alternativ om de arbeten som erbjuds är otrygga och vägen till minimiinkomstbidrag verkar skrämmande byråkratisk. tillbaka Bidragslagarna lar inte heller alltid aktivt stöd att söka arbete och utbildning, vilket också har en avskräckande effekt. Av flera medlemsstaters bidrag till denna rapport framgår att av personalen på lokal nivå ofta är överbelastad av den administrativa hanteringen ansökningar och integrerings- och sysselsätlningsälgärder. tillräckligt med inte har ägna tid att ät Allt detta innebär alt mycket fortfarande återstår att göra för att tillgodose kravet pä enkelhet i rekommendationen (avsnitt C-6), för att göra systemen mer effektiva och lör att genomföra medlemsstaternas mål när det gäller en aktiv social- och arbetsmarknadspolitik. II - 4. 2 Det räcker inte alltid att hitta ett arbete Varje medlemsstat har en viss andel bidragstagare som arbetar när de ansöker om minimiinkomstbidrag. Del gäller hälften av bidragstagarna i Sverige, varav 20 % arbetar heltid. 13 % i Frankrike, Nederländerna och Finland, 8 % i Luxemburg. 7. 4% i Tyskland, och 5,3 % i Portugal (tabell 4). 1 Tyskland är detta fenomen pä väg tillbaka - 7,4 % av dem som i lär Sozialhilfe arbetar. medlemsstaterna. Ökningen hänger också samman med att deltidsarbete och atypiska anställningsformer har blivit vanligare. inte varit sä fenomen har framträdande tidigare Detta Som en reaktion pit denna utveckling och för alt underlätta övergängen till arbete utan inkomstbortfall försöker medlemsstaterna bygga in olika bestående eller tilllälliga möjligheter att bevilja minimiinkomstbidrag för att komplettera lönen (närmare uppgifter i kapitel III- 3. 2. 2). Denna nya flexibilitet kan också leda till att antalet förmånstagare ökar. III - Vägar till sysselsättning Kriteriet att man skall vara "tillgänglig för arbete"24 som ingår i de nationella bestämmelserna har lätt en ny betydelse i och med de ekonomiska och budgetmässiga begränsningar som medlemsstaterna har stått inför sedan 1980-talet. I bestämmelserna fastställs nu att man skall vara aktivt tillgänglig och begreppet "lämpligt" arbete har luckrats upp. Det är dock ytterst lä av dem som uppbär minimiinkomstbidrag somjiittar ett arbete på egen hand eller efter att ha hänvisats till allmänna utbildnings- och arbetsmarknadsåtgärder. Medlemsstaterna försöker förbättra dessa resultat och i högre grad inrikta de begränsade resurserna på de mest behövande. I delta avsnitt behandlas inte de arbetsmarknadsåtgärder som avser alla arbetssökande, utan de specifika etapperna pä vägen frän minimiinkomst till sysselsättning, hur medlemsstaterna behandlar denna fråga (avsnitt C-5 i rekommendationen) och kvaliteten på det arbete som bidragstagarna kan förväntas få. 24 Utom i Frankrike se 12 III - /. Vad kan man förvänta sig av arbetsförmedlingarna? Att de samordnar sina insatser med de organ som administrerar minimiinkomstbidragen och att de i högre grad än tidigare beaktar bidragslagarna. De som uppbär minimiinkomstbidrag anmäler sig lill arbetsförmedlingen som den främsta vägen tillbaka till arbetsmarknaden25. I princip kan de då behandlas som alla andra. 1 de flesta länder innebär också övergången från arbetslöshetsförmåner till minimiinkomstbidrag att ansvaret lör administration och utbetalning övergår från en instans till en annan. Det är socialtjänsten snarare än arbetslormedI ingen som har hand om förmänstagarna när det gäller minimiinkomstbidrag. Dessa instanser har ofta separat administration. Traditionellt har man inom socialtjänsten inte sett som sin uppgift att bekämpa arbetslösheten, som man har ansett vara bara ett av de mänga problem som klienten står inför. I vissa medlemsstater har man dock gett socialtjänsten en allt mer aktiv roll på det här området. Det innebär inte att socialtjänsten ersätter arbetsförmedlingen, utan att den gör särskilda arbetsmarknadsrelaterade insatser. f är att Filt steg första i en del medlemsstater är man medveten om att denna uppdelning kan vara till hinder lör bidragslagarnas utsikter pä arbetsmarknaden och försöker därför föra de tvä tjänsterna närmare varandra. för arbetsmarknadsåtgärder, tillsammans med de länglidsarbetslösa (som skett till exempel i Belgien, Frankrike, Tyskland och Portugal). Det är ocksä så det i praktiken går till i Irland och i Förenade kungariket, där båda grupperna lär samma förmåner. I Tyskland kan upp till 20 % av deltagarna i stödprogrammet lör sysselsättning lör långslidsarbetslösa ocksä utgöras av personer som uppbär Sozialhilfe2(\ Portugal har också klassificerat personer som uppbär Rendimenfo minima garant klo som prioriterad målgrupp för åtgärder som finansieras av I europeiska social fonden. ta med bidragstagarna i målgruppen de i högre grad långsiktigt, är atl I'll annat steg. som är svårare och mer inrikta arbetsförmedlingarnas verksamhet mot dem som har de största svårigheterna samt att i detta syfle utveckla partnerskap med de organ som administrerar minimiinkomstbidragen. I Belgien samarbetar och I Frankrike har tonvikten lagts vid att kanalisera arbetsförmedlingens arbetsförmedlingen. resurser till de mest behövande grupperna. 1 Tyskland utgavs 1998 en handbok27 av den federala arbetsmarknadsmyndigheten och det federala förbundet för lokala myndigheter i syfle att främja ett samarbete mellan arbetsförmedlingen och socialtjänsten som skulle gynna dem som uppbär Sozialhilfe. utbildningsinstitutioner servicecentralerna ofta med sociala I Nederländerna inriktar arbetsförmedlingen sina insatser pä de mest svärplacerade grupperna. Dessa personer identifieras i samarbete med de lokala myndigheter som ansvarar för socialtjänsten. Senast 2001 skall man ha samlat den offentliga arbetsförmedlingen och de sociala servicecentralerna under ett tak. sä att alla arbetslösa och bidragssökande endast 2S - Obligatoriskt i vissa medlemsstater. 26 Aktion Beschä/iigungshilfenjiir Langzeitarbeitlose 1995 bis 1999, 10. 2. 1995. -' Leitfaden fitr Sozialhilfeträger und Arheitsämler zur heruflichen Eingliedcmng Arbeitsloser", Blindesanstalt fur Arbeit und Bundesvercinigung der Kommunalen Spitzenverbände, Niirnberg/Köln, mars 1998. 13 socialtjänstens behöver besöka ett kontor, sä kallade arbets- och inkomstcentrum 2S. I Förenade kungariket som lokal finns Allowance1". arbetsförmedlingen, Arbetsförmedlingens roll har stärkts. Den samarbetar med en rad olika lokala partner när det gäller den "nya given" for arbetslösa (New Deal). samma som uppbär Jobseeker's (Benefits Agency) for dem vanligen ansvarar personal som i Bättre samordning mellan tjänsterna leder ofta till alt metoderna i högre grad anpassas till målen, genom att man kombinerar standardiserade administrativa förfaranden med mer personligt stöd och rådgivning, som när det gäller de individuella vägarna till integrering som beskrivs nedan (kapitel IV). III - 2. 11 nr kan man förbättra anställbarheten? Hård konkurrens och bristande grundkunskaper och kompetens är faktorer som hindrar människor från att delta i de allmänna utbildningsprogrammen. Särskilda åtgärder bidrar till att förbättra deras anslällharhel och kan bidra till att kompensera deras kunskapsbrister. III -2. 1 Förbättra kompetens och kvalifikationer Del är endast en liten andel av dem som uppbär minimiinkomstbidrag (tabell 5) som genomgår en utbildning eller har en praklikplats. Även om bidragstagarna har tillgång till reguljära utbildningsinsatser, och bortsett från de budgetbegränsningar som finns, saknar de ofta de grundkunskaper som krävs för att bli antagna eller för att till fullo utnyttja dessa möjligheter. Danmark har antagit Lov om Kommunal Aktivering*" enligt vilken lokala myndigheter är skyldiga att anordna stödundervisning (20 % av deltagarna i aktiveringsätgärder) och praktikplalser (60 %). I Förenade kungariket kan lokala partner ställa upp med hjälp när del gäller grundkunskaper under den fyra månader länga (;<//tMi'm'-pcrioden lör den "nya given" för de arbetslösa (New Deal). De som deltar i /W»r Deal och inte har kvalifikationen National Vocational Oualiftcalion level 2]] kan erbjudas allmän eller yrkesinriktad utbildning pä hellid i högst fleråriga vuxenutbildningsinitialivet Kunskapslyftet (1997-2002) och tillhörande arbetsmarknadsinstitut (AMI). Den kompletterande utbildning som erbjuds är dock i första hand avsedd tor dem som har avgångsbetyg från den obligatoriska grundskolan. Sverige har en nationell utbildningsstrategi, del tolv månader. De särskilda kurserna har dock en tendens att vara begränsade, korta och ha en låg utnyttjandegrad. Dessa problem beror inte bara på budgetbegränsningar utan i det vidare perspektivet även pä frånvaron av tydliga strategier när det gäller att täcka bristerna i de nationella utbildningssystemen. Utbildning kan också kombineras med praktikplatser som också varar en kort tid och som ger ekonomisk ersättning till arbetsgivarna (till exempel i Tyskland, Luxemburg, Belgien, Frankrike, Danmark och Förenade kungariket). Tyskland har utvecklat ett trepartsavtal -k S/. W, social- och arbetsmarknadsministeriel. The other (dee of the Netherlands, about preventing and combating hit Iden poverty and social exclusion, lägesrapport, april 1997. -' Personer med särskilda sociala problem kan hänvisas till de sociala servicecentralerna som har en separat administration. I® Ersatt av Lov om Aktiv Socialpolitik den 1. 7. 1998. -1 ' Följer obligatorisk sekundärskola. (arbetstagarna, arbetsgivarna och den offentliga arbetsförmedlingen) längstidsarbetslösa med arbetsförmedlingen. arbetsgivarna kvalilctsätagandcn som särskilt avser den utbildning som erbjuds. integrering av offentliga Inom ramen för den brittiska New Deal lör ungdomar undertecknar garanterad utbildning bekostas som den för av III - 2. 2 Särskilda åtgärder som tillfälliga lösningar Nio medlemsstater (Belgien, Danmark, Tyskland, Spanien, Frankrike, Luxemburg, Nederländerna, Portugal och Förenade kungariket) har infört åtgärder vars slutliga (ofta långsiktiga) mål är ätcrintcgrering pä arbetsmarknaden. De flesta medlemsstater reserverar dessa åtgärder I vissa medlemsstater är dessa åtgärder öppna inte bara för dem som måste finnas tillgängliga för arbete utan även för vissa grupper som är undantagna från detta krav, till exempel enföräldersfamiljer eller äldre människor (Danmark, Luxemburg och Nederländerna32). 1 Frankrike och Portugal presenteras dessa åtgäfder som ett alternativ för alla förmånstagare. för bidragstagare som måste finnas för arbete. tillgängliga III -2. 2. 1 Stimulansåtgärder för volontärverksamhet I dessa nio medlemsstater föreslär i synnerhet de lokala myndigheterna allmännyttiga insatser som särskilda åtgärder, till exempel inom sektorerna för underhåll av offentliga byggnader och anläggningar, miljö samt kollektiva tjänster och sjukhus. Dellagarna lär ett tillägg till iiiinimiinkomslen i lönn av bonus eller återbetalning av utgifter. (ienom dessa åtgärder kan man undvika total passivitet och minska den sociala utslagningen. Åtgärderna hjälper också dem som har svårt att hävda sig pä den reguljära arbetsmarknaden. Nackdelen är dock att de inte avspeglar de villkor som gäller pä arbetsmarknaden när det gäller arbetets natur eller arbetsvillkoren. Dellagarna förblir fullständigt beroende av socialbidrag och de kan inte tjäna in lörsäkringsbaseradc rättigheter som till exempel pensioner och arbetslöshetslörmäner, med undanlag för de lagstadgade miniminivåer som inte grundas pä intjänade rättigheter som finns i vissa medlemsstater. Dessa åtgärder används därför endast i begränsad utsträckning. De är marginella i Frankrike och håller på att avvecklas i Tyskland och Luxemburg där de kommer att ersättas av subventionerade arbetstillfällen i den icke- vinstdrivande sektorn. III - 2. 2. 2 Subventionerade arbetstillfällen i den icke-vinstdrivande i de medlemsstater där del Detta alternativ är det som föredras lokala myndigheterna är direkt engagerade i att skapa arbetstillfällen, särskilt inom den sociala ekonomin och inom I vissa fall fungerar de själva som arbetsgivare. Arbetena har ett innehåll som liknar beskrivningen i avsnitt 2. 2. 1, men de är för ett anställningskontrakt. strukturerade på ett bättre sätt och sker Social försäkringsavgifter dras av, vilket gör att den berörda personen har rätt till lörsäkringsbaseradc sociala förmåner. lokal och offentlig service. ramen inom sektorn inforts. De Dessa arbctslillfallen omfattar följande: - I Spanien: empleo social. - I Belgien: De sociala servicecentralerna rekryterar A////7/'/77cx-bidragstagare som ställs till förfogande för arbete för lokalsamhället eller icke-statliga organisationer. - I Tyskland: Kommunerna skapar arbetstillfällen, särskilt för ungdomar, inom Hilfe zur Arbe //-programmet. J- Bnloräldcrsramiljer, personer över 57'/i är och personer som inte kan arbeta av sociala eller medicinska skäl. 15 - I Frankrike: Kontrakten emploi solidarité (CES33) och emploi consolidé (CEC), för vilka de som uppbär Revenu Minimum d'Insertion (RMI) prioriteras. -1 Danmark: Praktik hos offentliga arbetsgivare. - I I. uxemhurg: Affectations temporaires indemnisées. -1 Irland: Community Employment Programmes. -1 Nederländerna: Banenpool ("jobbpooler") och M*/fav7-projekt. Utvecklingen av dessa åtgärder ställer stora krav på de lokala myndigheterna och tvingar vissa medlemsstater att ompröva fördelningen av resurser, personal och ansvar. Finansieringen I Luxemburg, Portugal och Frankrike34 är hanteras pä olika sätt i olika medlemsstater. budgetarna nationella, medan förvaltningen är decentraliserad. 1 Sverige och Tyskland är det de lokala myndigheterna som slår för de kostnader som minimiinkomstbidragen medför. I de andra medlemsstaterna delas kostnaderna mellan lokala och nationella myndigheter. Finansieringen är dock inte den enda frågan. Man måste också ta hänsyn till de lokala myndigheternas resurser i form av personal och sakkunskap när det gäller att organisera verksamheten pä ett effektivt sätt. De flesta av dessa arbetstillfällen är kortvariga och lågbetalda deltidsarbeten av lägsta kvalitet som sällan ger någon garanterad förlängning. Del är sällsynt att de varar i mer än ett är35. De som rekryteras pä denna basis lär inte alllid någon verklig arbetslivserfarenhet som är till nytta i ett senare arbete. De har fortfarande problem att till arbetsmarknaden. I Nederländerna 1996 hittade 6% av dem som hade subventionerade arbeten ett last arbete, alt jämföra med 16 % i Luxemburg 1995. I Frankrike 1996 hade 27 % av de som uppbar Revenu Minimum d'Insertion (RMI) hittat ett arbete ett år senare. 44 % hade subventionerade kontrakt36, och tre fjärdedelar av dessa hade tvingats acceptera deltidsarbete i väntan på en möjlighet till heltidsanställning. la en fastare anknytning III - 3. Tillträde till arbetsmarknaden Det finns endast ett fåtal åtgärder som är inriktade på dem som uppbär minimiinkomstbidrag. Medlemsstaterna ägnar särskild uppmärksamhet åt att underlätta övergången till avlönat arbete och samtidigt undvika inkomstbortfall. III-. ?. / Tillgång till företag Del finns en rad olika slimulansälgärder som riktar sig till arbetsgivarna. De vanligaste är bidrag eller sänkta socialavgifter tidsbestämda kontrakt. De flesta medlemsstaterna har använt sig av sädana åtgärder utan att särskilt rikta in sig pä dem som uppbär minimiinkomstbidrag. 1 Tyskland, Luxemburg, Belgien, Nederländerna, Frankrike och Förenade kungariket används stimulansåtgärder få arbetsgivarna att anställa bidragstagarc. inom ramen för att för ->-1 De omfattar 40 % av integreringen pä arbetsmarknaden när det gäller RMl-bidragstagare. RMI-bidragstagarna utgör 30 % av de undertecknade CES-kontrakten. -^ Varje département måste också använda 20 % av RMFbudgeten till särskilda integreringsåtgärder (som avser t. ex. hälsa eller boende) som kan komplettera dq subventionerade arbetskontrakten. '• Med undantag lör t. ex. Irland, där svårplacerade personer över 35 år kan erbjudas treärskontrakt, oeh Frankrike, där CEC kan förlängas till högst fem år. -,0 Inbegripet bidrag till företag enligt avsnitt 111-3. 16 Dessa åtgärder har införts lör alt minska risken att arbetsgivaren ersätter den befintliga personalen med lönesubventionerade arbetstagare. De stimulerar arbetsgivarna till all behälla arbetslagarna efter del all stödperioden löpt ut (contrats-types i Luxemburg, Irepartsavtal i Tyskland, kvalitetsavtal enligt New Deal i Förenade kungariket, contrats initiative emploi (CIM) i Frankrike). Erfarenheten har visat att arbetsgivarna i allmänhet inte är angelägna om På grund av det förhandsurval som alt anställa personer under sädana förhållanden. arbetsgivarna gör är del dock fler i denna grupp som sedan hittar ett läst arbete än vad som är fallet när det gäller de alternativ som beskrivits ovan. Det skulle vara värdefullt att i framtiden utvärdera kvaliteten pä de arbeten som erbjuds. Förutom ekonomiska incitament försöker man i liera medlemsstater vädja till företagens och de anställdas sociala ansvar. Danmark anordnade lc)97 en nationell och europeisk konferens i ämnet37. I Frankrike och Portugal har man sammanfört arbetsgivare och fackföreningar i lokala inlegreringskommittcer avsedda att bidra till att skapa nya sysselsättningsmöjligheter pä lokal nivå. ((TAS) samarbete med arbetsgivarna. I Belgien söker de sociala servicecentralerna Ftl annat alternativ har nyligen tillkommit för dem som uppbär minimiinkomslbidrag i Frankrike, Irland, Spanien och Portugal - dvs. stöd lör alt skapa ett eget arbete eller starta ett lör att starta s. k. integreringsföretag - företag som förelag. välkomnar och anställer människor som har svårt att hävda sig på arbetsmarknaden. Särskilda bidrag beviljas III- 3. 2 Ekonomiska incitament att återgå till arbetslivet I In jämförelse av nettotalen om minimiinkomsten ersätts av genomsnittslönen38 visar att det i allmänhet fortfarande lönar sig för ensamstående att arbeta. De utgör nära hälften av alla bidragstagare i LU. För-par med tvä barn är nettokompensationsgraden betydligt högre när del bara är den ena föräldern som arbetar. Den är dock lägre om båda föräldrarna arbetar, vilket är resten av LU. mycket vanligt Nettokompensalionsgraden I or enföräldersfamiljer har underskattats något eftersom man inte har beaktat kostnaden för barnomsorg, vilket är en viktig faktor när man börjar arbeta. länderna och blir allt vanligare i de nordiska i Förhållandet mellan minimiinkomst och minimilön-™ är ett ämne som debatteras i liera medlemsstater. Det skulle vara värdefullt att i framtiden jämföra nettokompensationgraden i förhållande till dessa löner40 eftersom det är högst sannolikt att en nyanställd bidragstagare kommer att ha en lön som motsvarar de nivåerna. 111 - 3. 2. 1 Andra nivån på minimiinkomsten Som en stimulansåtgärd för att få bidragstagarna att aktivt söka arbete skulle medlemsstaterna i princip kunna sänka minimiinkomsten. Anledningen till att man avhåller sig från detta är att denna nivå anses motsvara existensminimum och att det skulle vara svårt att motivera en sänkning. Medlemsstaterna har däremot skärpt påföljderna för bidragstagare som tackar nej till ett erbjudande om arbete eller vägrar att delta i integreringsåtgärder. Utbetalning av förmånerna kan avbrytas under ett par månader, med möjlighet till förlängning vid fortsatt J/ Ett nytt partnerskap tör social sammanhållning, Köpenhamn, juni 1997. °" Eller två tredjedelar av dessa löner, inbegripet familjebidrag och bostadsbidrag, tabell 3. 4 s. 35 i Social benefits and work incentives, OECD, 1998 års utgåva. •' ' Finns i sex medlemsstater. 40 Pä heltid. 17 vägran (det gäller till exempel Belgien, Spanien, Frankrike, Luxemburg och Portugal). Beloppet kan också sänkas (med 20-25 % i Danmark, Tyskland, Finland respektive 15, 20 och sedan 100 % i Nederländerna och 40 % av Personal Allowance i Förenade kungariket). Det är oftast möjligt att överklaga ett sådant beslut. Det finns inte mycket statistik om den faktiska tillämpningen av dessa påföljder (2,1 % av bidragstagarna i Portugal, 2,8 % i Luxemburg respektive 5 % av de contrats d'insertion som undertecknats i Frankrike). 111-3. 2. 2 Underlätta övergången från minimiinkomstbidrag till avlönat arbete För att underlätta övergången från minimiinkomstbidrag till avlönat arbete har man i sex medlemsstater (Belgien, Danmark, Frankrike, Tyskland, Irland och Nederländerna) en övergångsperiod (på ett till tre år) under vilken minimiinkomstbidraget helt eller delvis41 kan användas för att komplettera lönen. 1 Irland och Nederländerna är avsikten med detta att uppmuntra till deltidsarbete42. I Luxemburg bortser man utan tidsgräns från de inkomster som uppgår till 20 % av den totala garanterade inkomsten. I Irland och Förenade kungariket tar de som arbetar högst 30 respektive 16 timmar per vecka ansöka om minimiinkomstbidrag43. Dessutom har man i dessa länder valt ett system med förmåner för yrkesarbetande som för närvarande bara gäller barnfamiljer44. Det är endast vissa av de självstyrande regionerna (Comunidades Autonomas) i Spanien som håller på regeln att man inte kan uppbära minimiinkomstbidrag om man har etl avlönat arbete. Denna strategi skulle kunna utvidgas till att gälla tillhörande förmåner, som till exempel när det gäller bostadsbidrag i Irland och Förenade kungariket. Bidragstagarna skulle ha starkare motiv att utnyttja de sysselsättningsmöjligheter som står till buds. Flittills är det få medlemsstater som har valt denna väg, kanske för att den komplexa processen och ansvarsfördelningen på olika administrativa nivåer har en tendens att bromsa utvecklingen. I lur effektiva sädana åtgärder är beror på om man kan skapa de kopplingar som behövs mellan arbetsrätt, social trygghet, utbildning och aktiva arbetsmarknadsåtgärder samt skattesystemen. Medlemsstaterna har i +27XIinje med kommissionens vitbok om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning45 vidtagit åtgärder för att sänka lägkvalificerade arbetstagare. Med lemsstaterna har nu också enats om en särskild sysselsättningsriktlinje46 som syftar dels till att ompröva förmåns- och skattesystemen och ge dem en ny inriktning, dels till att ge arbetslösa eller personer som inte ingår i arbetskraften motiv att utnyttja de utbildnings- eller sysselsättningsmöjligheter som finns. lönebikostnadema för IV. Ett steg till - indiv idinriktade vägar till integrering Endast en liten andel av bidragstagarna hittar ett avlönat arbete som gör att de inte längre behöver minimiinkomstbidraget. För att förbättra resultaten utvecklar man nu en ny strategi 4' Ibland med en gradvis nedtrappning. 4- NI. : För personer äldre än 571/2 år och cnforäldcrsfamiljcr med barn under 5 år. I KL: Avser Unemployment Assistance och Lone Parents Assistance. 43 Enligt standardreglerna för minimiinkomstbidrag. 44 Ett pilotprojekt med bidrag som komplement till lönen för andra kategorier bedrivs nu i Förenade kungariket. I Irland tillhandahålls Back-to-Work Allowance, ett treårigt bidrag med gradvis nedtrappning, för nyskapade arbetstillfällen eller for dem som startar eget företag. De som arbetar får t. ex. bostadsbidrag. 45 KOM (93) 700 slutlig. 4" Riktlinje 4 i de europeiska sysselsättningsriktlinjerna, KOM(98) 574 slutlig för 1999. 18 baserad på personliga projekt. individuella kontrakt genom vilka undertecknarna ålar sig att genomföra I de medlemsstater där man för statistik (iver detta (tabell 5) varierade den andel som varje är lyckades frigöra sig frän bidragsbehovet från 6 % till 33 %. Dessa personer hade inte alltid lyckats hitta ett arbete och i de fall där så faktiskt skedde (13 % i Nederländerna, i Frankrike tvä tredjedelar av dem som inte längre lick minimiinkomstbidrag) är det svårt att bedöma hur lästa dessa arbeten faktiskt var. Medlemsstaterna har börjat undersöka andra vägar till social integrering och behandla de komplexa institutionella och personliga hinder som bidragstagarna står inför. De kan till exempel ha svårigheter som rör familje- eller bostadssituationen eller utbildning och som kan påverka deras möjligheter att hitta och behålla ett arbete. Socialarbetarna, som ofta är den främsta kontakten för bidragstagarc, har konstaterat att man i allmänhet har svårigheter när det gäller att planera för framtiden och att hantera den ständiga strömmen av nya utbildnings- och sysselsättningsåtgärder. Man har därför utvecklat rådgivningsverksamheten och olika tjänster som syftar till att underlätta svårigheterna och göra det möjligt för människor all få en tidsplanering som stämmer bättre överens med den personliga utvecklingstakten. Specialanpassadc handlingsplaner utarbetas för att underlätta en enhetlig strategi över en viss tidsperiod, med hänsyn till familjesituationen och den sociala miljön. Det kan till exempel innebära att man eftersträvar ökad social självständighet (språkkurser, körlektioner eller avgiftning), förbättrar familjesituationen (barnens skolgång, minskad skuldsättning), deltar i lokala självhjälpprogram, förbättrar boendet eller vidareutbildar sig eller informerar sig om medborgerliga rättigheter och skyldigheter. Arbete är i de flesta fall slutmålet. Medlemsstaterna har i olika hög grad gjort framsteg på det här området. Följande är exempel på detta: -1 Finland infördes i mars 1998 obligatoriska individuella planer för dem som tackar nej till ett erbjudande om arbete. - I Tyskland föreskrivs enligt Sozia/hilfe-lngcn (§19 (4)) en CJesamtplan. - I Danmark måste de lokala myndigheterna utarbeta en individuel handlingsplan för personer över 25 är som uppbär Social Bisland. - I Nederländerna finns programmet weg naar de arbeids märkt lör länglidsarbelslösa som innehåller avtal om social integrering och utbildning. - I Förenade kungariket är Jobseeker's Agreement ett krav för att man skall få Johseekers Allowance och en granskning görs varannan vecka. I avtalet anges de typer av arbeten för vilka den arbetssökande är tillgänglig och vilka åtgärder denne skall vidta för att hitta ett arbete. I andra medlemsstater har man utvecklat den individinriktade strategin som ett ömsesidigt åtagande genom vilket bidragstagaren återfår ansvaret för sin framtid. Dessutom fastställs hur de sociala myndigheterna och arbetsförmedlingen skall bidra till att personen uppnår sitt mål. I Frankrike och Portugal innebär dessa ömsesidiga åtaganden ocksä att man formellt engagerar integreringskommittéer som är lokala grupper som är representerade mediindcrtecknare till åtagandena. Bland dessa åtaganden finns till exempel del belgiska contrai d'intégration, del franska contrat d'insertion, projet d'insertion i Luxemburg, det spanska proyceto de integration och del portugisiska acordo de insereåo. De betraktas i grunden som riktlinjer som socialarbetarna i de särskilda 19 tillämpar efter omständigheterna. De omfattar cirka 15 % av bidragstagarna i Belgien, 22 % i Portugal och 28 % inte direkta anställningskontrakt. Sysselsättning är ett inslag bland andra under det övergripande målet social integrering. I Portugal är det exempelvis så att accorda de inserçao i ett fall av fem gäller utbildning, hälso- och sjukvård och/eller socialt stöd. och i ett fall av tio boende. Åtagandena är i Frankrike. V. Framtidsutsikter- tillräckliga resurser och socinltjunstiormäncr som en utgångspunkt för soeial och ekonomisk integrering Rådet förordade i sin rekommendation att man bör erkänna en människas grundläggande rätt till tillräckliga resurser och socialtjänstförmäner för att kunna leva pä ett människovärdigt sätt, som ett inslag i en omfattande och konsekvent kampanj, för att bekämpa social utslagning. Minimiinkomslbidragen bidrar till delta pä tvä sätt. För det första utgör de en sista skyddsnälsmekanism när det gäller inkomstomfördelning och är oumbärliga i en ekonomisk kris dä fattigdomen ökar. För det andra fungerar de på grund av tillhörande förmåner och tjänster som en utgångspunkt för bidragstagarnas sociala och ekonomiska ätcrintegrering. rekommendation har bidragit Rådets till att utforma och stimulera debatten mellan medlemsstaterna. De nationella systemen harmoniseras när det gäller deras omfattning och kvalifikationskrav. Avsevärda skillnader kvarstår dock när det gäller minimiinkomstbidragens ställning inom de sociala trygghetssystemen, deras kopplingar till andra delar av den sociala och arbetsmarknadsrelaterade stödstruklurcn samt när det gäller hur de genomförs, till exempel garanterade stödniväer och villkor lör tillhörande förmåner och tjänster. de i det innebär fattigaste allmänna äterintegrering För (försäkringsbascrade) trygghetssystemet ofta att de lär ett fast arbete. Det är idag endast en liten andel av lösningar. bidragstagarna som kan räkna med detta. De llesta arbeten är tillfälliga Avgränsningen mellan minimiinkomstbidrag och löner håller på att suddas ut. Utvecklingen av deltidsarbete och korttidsanställningar har bidragit till detta. Det är också möjligt att man genom alt öka möjligheterna att bevilja minimiinkomstbidrag som komplement till lönen banar väg för en ökad användning av dessa nya anställningsformer. Å andra sidan kan man ifrågasätta om minimiinkomstbidrag är det lämpligaste sättet att stödja deltidsanställda och låginkomsttagare. Med tanke pä den osäkerhet som råder pä arbetsmarknaden krävs det uthållighet för att skapa för bidragstagare. Medlemsstaterna har olika stort hållbara sysselsättningsmöjligheter i den icke- engagemang i den här frågan. Man har till exempel skapat arbetstillfällen frän vinstdrivandc sektorn, engagerat arbetsförmedlingen och underlättat övergängen minimiinkomstbidrag till lön utan inkomstbortfall. De individuella avtal eller kontrakt som införts i liera medlemsstater stärker dessa processer genom att koppla sysselsättningen till en vidare vision om integrering och genom att mer aktivt engagera bidragstagarna själva. När del gäller det fortsatta samarbetet med medlemsstaterna föreslår kommissionen att man i syfte all förbättra situationen lör de bidragstagare som omfattas av rekommendationen vidareutvecklar följande frågor: Optimera den sociala tryggheten - Mur kan man på ett bättre sätt tillgodose de grundläggande behoven och beakta tillhörande förmåner (t. ex. bostadsbidrag, hälso- och sjukvårdsförmåner och familjebidrag)? 20 - Kan man införa en större enhetlighet mellan sociala miniminivåer och andra sociala förmåner, särskilt arbctslöshetsformåner och pensioner? -1 vilken utsträckning kan minimiinkomstbidragen användas som komplement till lönen? -1 lur kan reglerna ändras sä alt det gynnar bidragstagarna? till ökal deltagande Förbättra tillgången till sysselsättning - Mur kan vi hjälpa bidragslagarna sysselsätlningsätgärdcr? - Är det nödvändigt att införa särskilda åtgärder - och, om så är fallet, varför och vilken typ av åtgärder? - I lur kan man pä bästa sätt underlätta övergången till avlönat arbete utan inkomstbortfall? - Kan vi höja kvaliteten pä den sysselsättning som erbjuds och som finns tillgänglig löt bidragslagarna? i allmänna utbildnings- och Dessa frågor bör behandlas i samband med de europeiska sysselsättningsriktlinjerna och de nationella handlingsplanerna. integreringen Utveckla den sociala och ekonomiska - Vilka rättigheter och skyldigheter har bidragstagarna och deras närstående? - Hur kan man organisera samordnade insatser mot bidragstagarnas olika sociala och ekonomiska problem? - Antalet bidragstagare har ökal markant - vad säger detta om hur vår socialpolitik och vår ekonomiska politik fungerar när det gäller att främja de fastställda målen socialt deltagande och social sammanhållning? Vilka lösningar bör vi eftersträva för att stärka den sociala integreringen? Kommissionen vill också öppna diskussionen för arbetsmarknadens parter, icke-statliga organisationer och andra organisationer i det civila samhället som är vikliga intressenter när det gäller politiken för social och ekonomisk integrering. De diskussioner som kommer alt föras och de inriktningar som man kommer fram till utifrån dessa kommer att bidra till att förbereda genomförandet av den nya artikel 118 i det kommande fördraget (artikel 137 i den konsoliderade versionen). 21 label I Nationella miiiimiinkomstbidrag med de främsta tillhörande förmånerna och tjänsterna (•'rundfoidrag l)c fnimsta tillhorandc ftirmancrna och tjanstcrna till exempel boendekostnader och tiicker Minimc. x alia nodvandiga kostnader. Bostadsbidrag; liimpliga bostader som into lacks genom standardlonnaner lillhandahallcs genom extra kontanllormaner eller andra formiiner. Sjukforsakring. I princip Lnsiaka utbetalningar kan dock beviljas av de lokala sociala servieecentralerna, och avser relaterade kostnader, kostnader for sjukvard eller obetalda gas- och clriikningar och liknande. Bostadsbidrag. Utbildningsbidrag till studerande som bor hemma eller pa nnnnn plats. Bostadsbidrag. Ltt tilliigg till bidraget (som eftcr provning kan beviljas for vissa utgifter) tacker sa'rskilt hflga halso- och sjukvardskostnadcr inom i folkhiilsoverksamhelen, barnomsorg och samband med arbelsrelaterade behov. llogsla bostadsbidrag for hyresgiister, befrielse Iran boendeskatt. lakarvard. integrcringskontrakt. Bostadsbidrag. Sjukforsakringsutgifter eller sjukdomsrelaterade utgifter. Utbildningsbidrag, hjaip vid sSrskilda omstandigheter. Bostadsbidrag. sarskill hoga kostnader till klader och skor far olika medel Bidragstagarna ramen inom i skolftldern. - Naturafbtmftner nSr det gSller sdngutrustning, brftnsle och annan lor barn Bidrag (Iratis I'iir nodvandig hushSllsutrustning. Oslerrike So::ialhilje Belgien Danmark (minimum moyens Minimc. x de (/'existence) - Minimum inkomen Social Bistand I inland Utkomststdd I rankrike Rcvenn </ Insertion - RMl Minimum Tyskland Sozialhitfe Supplementary Welfare Allowance Unemployment Assistance Revenu (laran/i - RMG Atyemenc Hi/stand Irland Luxemburg Neder- liinderna Portugal Spanien Minimum Bostadsbidrag. Ciratis sjukfftrsakring. Bostadsbidrag. (iratis sjuktbrsa'kring. Rcndimento Minima Bostadsbidrag. (iarantido (RMG) Renin Minima utbildningsbidrag, subventionerade allmflnna lardmedel. Socialbidrag vid akuta behov (boende, hushallsmaskiner, mftbler). Kostnader l"6r sjukvard (for vissa kategorier), Sverige Socialbidrag Bostadsbidrag, bidrag till enftJraldersfamiljer. I'orenade kungarikel Income Support Income-based seekers Allowance Bostadsbidrag; behandling hos tandlilkare, subventionerade glasogon, Job mjolk och vilaminer lor barn under fern ar och gravida kvinnor samt skolmaltidcr. I Ijalp med utgifter i samband med barnafodande och begravningar. Cold Weather Payment for pensioniircr, funktionshindrade och for dem som har barn under fern ar. De som uppbär minimiinkomstbidrag omfattas av allmänna nationella bestämmelser om stöd för hälso- och sjukvård, utbildning och till familjer. I tabellen ovan visas bara de tjänster och bidrag som går utöver de nationella standardbestämmelserna. Bestämmelserna om sysselsättning och utbildning behandlas i själva rapporten. kiillhiim isuiu. uar: -Pierre (iuibenlif. Denis Mongol. Minimum income policies in the I'. uropean Union. Lissabon 1997. -Nationella svar på kommissionens frâgeformulilr om garanterad minimiinkomst frAn 1996. - Luropciska fonden för förhältring av levnads- och arbetsvillkor. Report on G MI development in EU Member States in l()()2- IW. december 1997. Malli I leikkila. Darren McCausland. -( )HCD. Social Assistance in OECD countries: country reports. 1996. 22 Tabell 2 Nivån pa det stöd som ges genom minimiinkomst-, familjc- och bostadsbidrag 1995. uttryckt i köpkraltsparitct Mcdlcmsstat A47 B D Dk E4X F Fin Irl 49 L Nl p50 s UK 51 Ensamstående utan barn Totalt stod netto 483 499 661 561 304 481 644 384 808 734 221 625 661 Bostadsbidrag 27 0 36 9 0 40 40 0 14 21 21 7 56 <»/ Par med tvä barn Total! stod netto 1082 926 1230 1431 565 858 1266 852 1519 1090 654 1207 1094 Bostadsbidrag 15 0 29 0 0 31 20 0 7 14 10 14 34 Lanuljebidiag /(» % 23 28 7 II ,8 II 14 9 14 10 10 13 11 Enioraldersfamilj med tvä barn Totalt stod netto 903 926 895 1007 504 760 1050 837 145 1006 476 994 960 Bostadsbidrag 18 0 34 11 0 35 24 Familjebidrng 28 28 13 2(> 10 12 42 / (i 0 9 10 16 13 18 38 18 II 13 14 16 Bostads- och familjebidrag anges som procentandelar av det totala minimiinkomstbidraget netto Om angivelsen är noll procent \u\n> inle något separat bostadsbidrag, vilket innebär att bidraget bör läcka boendekostnadenia. Beloppen är angivna nollo ofloi förmånerna beskådas (inkomstskatt och lokala skallen i Danmark, Luxemburg. Nederländerna och förenade kungariket. Källhänvisningar: - Stalisliken är hämtad frän OLXT):s databas om skatter, fönnaner och incitament till arbete. Internet : hdpV/vvww. oecd. org/els. socpol/benontscompendiuni/index. htm. - Purchasing power parities-Eurostat : Statistics in Brief- Economy and Finance, 1995/2. Alla belopp i nationell valuta har räknats • en gemensam värdereferens, PPA, som gör det möjligt att köpa samma mängd varor och tjänster i varje medlemsstat under ett visst år. ( lonomsiiillcl loi »lo nio. '. '<>. ;/(///////c'-|>ioi',ianinii. Mi som linns idag (ett loi varje delstal). \M ungelärligl belopp loi bostadsbidraget har inkluderats I Vi äi inte möjli!',! alt beräkna något lakliskl belopp cltersom bostadsbidraget varierar betydligt beroende på individens omständigheter. Rcnta Minima och familjebidragen är beskattningsbara för alla familjer men bidragstagarna betalar inte skall ellersom förmånerna inte överstiger skatlekredilen. 4') Bostadsbidrag ingår inte ettersom det inte finns någon statistik tillgänglig. Det är relativt là av dem som lar Supplementary Welfare Allowance som lår bostadsbidrag, l. one-1"aient. \llowance. som utgör (>X "i. av del totala stödet, är ett beskattningsbart bidrag, men bidragstagarna betalar inte skalt ellersom beloppet inle överstiger det skadefria beloppet. ?° l 'ppgiller från 1997. det första året då RMCi användes. Income Support är ett beskattningsbart bidrag (delvis beskattningsbart för par + 2 och ensamstående + 2). men bidragstagarna betalar inte skatt ellersom beloppet inte överstiger det skattefria beloppet. Det mindre skattebelopp som enligt tabellen skall betalas i Förenade kungariket gäller en lokal skatt. Detta uppvägs doek av en lokal skatteförmån tor bidragstagare. som därför i praktiken inte betalar någon skatt. Tabell 3 Uppgifter om dem som uppbär minimiinkomstbidrag °o av bidraastaaarna B 1997 54 Ensamstaende Uivkv) Enforalders- familjer(m/kv) Par med bam Antal bidragstagare Forandring sedan % Antal personer 1990 berorda Alder Fdrdelning DK 1994 40. 6 25. 3 15. 3 11. 5 I 10. 5 32. 5 290 000 D 1996 51. 6 22. 7 E 1997 22 a 30 35 a 40 14 1 377 945 63 714 19 9. 2 80 020 ^ 62 - 16 - Il (. 1995) +26 ( 95/97) 2. 688 805 186 568 50° 6 < 30 år 7 3% < 4 0 år 2/3 < 4 5 ar 126 000 (est. ) 27%<25 år 51%<35 år FI 1994 61,4 36. 924. 5 10,5 1,3/9,2 15,8 339 020 (1995) + 87 584 100 (1995) 2/3 < 3 0 ar FR 1996 1997 lrl SWA U. A. 72. 8 L 1994 66. 5 NL 1995 57. 6 P 1996 ' 0 19. 5 23. 6 21. 9 1 010 472 18 279 159 777 8. 2 4622 11. 8 493 000 89 937 + 98 T - 14 + "3 (/ 1986) -7 S 1994 61. 5 }9. - 22. 5 17. 2 1. 9/15. 3 15. 6 715 000 + 8 (93/94) UK 1997 JSA "8 1 l. S. 59 27 5 4103000 15 1097000 * 37 604 6 804 283 433 7 0% <39ir 5 3% < 3 5 ar 5 4% < 4 0 ar 6 0% < 4 0 ar 5 1% <25ar 9%< 25 ar >60 4 3% ar < > 29 25ar 13 50ar Bidragstagama motsvarar faktiska hushåll enligt den definition som används inom varje nationellt system. Alla tänkbara hushål 1st} per ingår (ensamstående eller bidragstagare med närstående, barn och/eller vuxna i samma familj). Antalet berörda personer beräknas vanligen med ledning av de uppgifter som bidragstagama lämnar. Källhänvisning: Pierre Guibentif - Denis Bouget. Minimum Income policies in the European Union, 1997, samt följande: B : Lägesrapport från januari 199". Les bénéficiaires du »Unimex en Belgique, 1990-199"?. Le Secrétaire d'Etat à l'intégration sociale, Jan Peeters. D : Lägesrapport från den 31 december 1996, Sozialhilfe Statistisches Bundesamt. Dk : Susanna Brogaard och Hanne Weise: Evaluer ing af Lov om kommunal aktivering 1997. E : Den procentuella andelen varierar mellan de självstyrande regionerna (Comunidades Autonomas) i Spanien, Fundacion Argentaria, 1995. F : Lägesrapport från den 31 december 1996. 1 statistiken ingår de franska utomeuropeiska departmenten som står för omkring 16 % av det totala, DIRMI CAF. juni 1997. P : Lägesrapport från den 31 augusti 1998. [RL : Lägesrapport från den 31 december 1997. SWA = Supplementary Welfare Allowance. Arsflödet är högre (73 554 bidragstagare under 1997). U. A. = Unemployment Assistance. L : Tredje rapporten om garanterad minimiinkomst från Conseil Supérieur de I 'action sociale till deputeradeförsamlingen, juli 1996. Uppgifter från FNS. 'CDP dec. 1994. NL : Uppgifter som rör bidragstagare från 18 till 64 års ålder. UK: l. S = Income Support: JS. A = inkomstbaserat Jobseeker's allowance. Statistics Quarterly Enquiry, now 1997. Nordirland: Income support 100 % census, JSA 20 % sample. Siffrorna har rundats av till närmaste tusental. * Antalet personer som uppbär IS har ökat med 36 % under perioden 1990-95. Sedan oktober 1996 har JSA ersatt IS i de fall där det utbetalades till arbetslösa. 24 Tabell 4 Sysselsättningssituationcn för dem som ansöker om minimiinkomstbidrag % av del lolala anlalet sokande Sysselsällning Arbclssökaiide Ulbildning (>vrigl It 2. 8 7 30,1 3. 8 Betalda Obetalda (studerande) 56,3 varav 10,8 avsor spliltring inom familjen, 9. 6 tillagg till andra lormftnor. 2,9 funklionshindor/sjukdom. 1) 7. 4 11. 3 20,9 5. 3 62. 1 varav 14,8 avsor narstaende, 7,1 funklionshinder/sjukdom, och 1. 4 pensionarer. 1- Mycket litet 1. ångstidsarbetslösa Nagot Fnforaldersfarniljer. Fin. 11. 1 54. 3 Mycket få 76,7 tilliigg till andra ffirrnaner. F 13 13,8 41,2 6 26 Irl Fj tillgängligt 1, 8 90 31 10 varav 2,6 funktionshinder/sjukdom, 1. 6 llykliiigiir. 51 varav 26 funklionshinder/sjukdom, 18 hemmavarande maka, 8 over 60 ars Aider. P s 5,3 86. 2 5 pensionarer, 2,8 funktionshinder/sjukdom. 0,7 stod till hushall. 50, varav 20 på heltid 4 x nationella 33 funktionshinder/sjukdom. genomsnittet UK Fj tillgängligt 21,1 (JSA) Fj tillgSngligt varav 78,4 enforaidersfamiljer. funktionshinder/sjukdom. 34. 1 pensionarer, 19,5 17,3 Lägg märke till att de som ansöker om minimiinkomstbidrag kan uppbära flera andra typer av sociala förmåner. Källhänvisningar: Nationella svar på kommissionens frågeformulär från 1997 samt följande: B : V id ansökan om Minimex - Enquête sur l'accroissement du nombre des demandes en vite de l'obtention du minimcx. Union des villes et communes belges, section CPAS. Uppgifterna avser 1994. D: Lägesrapport från den 31 december 1996 för personer i åldern 15-65 år, Sozialhilfe Statistisclws lïundcsamt. IV. Miitislerio de Trabajo y Asitnlos sociales, "Las renias minimas de insercion", origen, modelas y aplicacion en las Coiiutnidadcs autonomas, maj 1997. F: V id ansökan om RM1, Isa Aldeghi. Les nouveaux arrivants au revenu minimum d'insertion, undersökningen R MI 900 - C R F D O C - D I R M! 1996, C R F D O C, nov. 1996. I R L: Supplementary Welfare Allowance + Unemployment Assistance Department of Social ( 'ommunity and Family Affairs - 1997/ L: I. ägesrapporl när begäran gjordes: Rapport d'activité 1995 du Service Nationale d'Action Sociale. information on Social Welfare Services - : Statistical V: Resultaten för försöksperioden 1. 7. 1996 - 31. 10. 1997: 17 960 hushåll fick RMCi under denna period. 11 482 fick fortfarande cletla bidrag den 30. 7. 1997. S: Svar på frågeformuläret från 1996, uppgifter från 1994. U K: Income Support + inkomslbaserat Johseeker's Allowance Nordirland: Income support 100 % census. ISA 20% sample. (. ISA), Statistics Quarterly Enquiry, nov. 1997. 25 l'aboli 5 Resultat som uppnåtts genom insatser för sociockonomisk integrering % av dot totala antalot bidragstagare Sysselsättning Obetalt arbete Utbildning Ovrigt 15 34 50 som tillagg till andra ftJrmSner Uppbär ej längre minimi- inkomst- bidrag 20 a 30 "Aktiva" Dk 49 1) F 8,4 100 i teorin 13 empleo social tillgangligt Fi mignngiigt l"r > 28 33 27 1, 12,0 Nl P 21,8 6,0 under 1996 32,9 4,7 3,9 11,6 9,7 Ej tillgangligt 6 3,5 0,6 21,5 sjukvard, 0,05 proyecfos de inte- gracion social (I. ex. halso- och bamens skolgang) 47 flvrigt. arbetssokande, 5 tindantagna firftn 79,5 MSC. 18,8 varav 4 hade flyttat utomlands, 4 giftermSI. 18. 6 halso- och sjukvSrd, 23. 7 stiid, 7,8 boende. socialt "Akliva" bidragslagare som oinfallas av akliva älgärder. Sysselsättning - personer som med eller ulan hjälp har hittat etl arbete källhänvisningar: Medlemsstaternas svar på kommissionens frågeformulär från 1997 samt följande: I) : I )ollagare i llilfe zur. 'l/7>e/7-programmet. Brctior Wilhom Revenu minimum garanti et politiques d'insertion sur le marche de l'emploi, le cas de l'Allemagne IS(i. Sozialforschung und Ciesellschaftspolilik. 1995. baserait på undersökning från 1992. F: Miuisterio de Trabajo y Asunttxi sociales, "Las renias minimas de insertion ", origen, modelas y aplicacion en las Comunidades autonomas, 05-1997. lùtndacion Argentaria, "Las renias minimas de insertion en Espana: entre la asistenciay la insercion". preliminär version maj 1995. Uppgifterna avser 1993. F: Lägesrapport ett år efter inträdel i RMI-systemet. 28 % "aktiva" = de som har undertecknat ett contrat d'insertion. Isa Aldoghi. Les nouveaux arrivants au revenu minimum d'insertion, undersökningen RMI 900 - CRFDOC-DIRMI 1996. CRI-DOC. nov. 1996. L: Don 31 december 1995: Av sammanlagt 7 433 bidragstagare var 5 912 (79,5%) befriade från Mesures sociales complémentaires (MSC) 56,7% av dem som ej är befriade är "aktiva". Tredje rapporten från Conseil supérieur à l'action sociale till deputeradeförsamlingen, juli 1996. NL: Uppgifter från 1991, undersökningen De l'assistance nationale à l'emploi, social- och arbetsmarknadsministeriet, maj 1994. I Iniler 1995 om fållades 27,5 % av bidragstagarna av akliveringsåtgärdcr. I*: Resullaien från perioden 1. 7. 1996 - 31. 8. 1998, 21,8 % "akliva" - de som har undertecknat ett acordo de inserçao. u No I 2 4 5 / 46 Official Journal of the European Communities 26. 8. 92 COUNCIL RECOMMENDATION of 24 June 1992 on common criteria concerning sufficient resources and social assistance insocial protection systems (92/441/EEC) Ull COUNCIL Ol LIIL EUROPEAN C O M M U N I T I E S. Having regard to the Treaty establishing the European Economic Community, and in particular Article 235 thereof, I Living regard to the proposal from ihe Commission ('), I Living Parliament (•'), regard to ihe o p i n i on of the European I laving regard to the opinion ol the Economic and Social (. ommiitee ( '), (1) Whereas reinforcing social cohesion within the Community requires the encouragement of solidarity with regard to the least privileged and most vulnerable people; (2) Whereas respect lor human dignity is one of the fundamental rights underlying Community law, as recogni/ed in the preamble to the Single European Act; (3) Whereas social. exclusion processes and risks of poverty have become nuire prevalent and more diversified over the last 10 years, owing primarily to a combination of developments in the labour market long-term in with, unemployment, and in family structures with, in particular, an increase in social isolation; particular, growth in (4) Whereas there is a need for general development policies capable of contributing towards halting the perceived structural trends to be accompanied by specilic, systemic and coherent integration policies; m 1 m i T*' (5) Whereas, consequently, social policy efforts need to be continued, their achievements reinforced and these policies adapted to the multi-dimensional nature of social exclusion, which involves linking the various forms of immediate assistance needed to measures aiming expressly social integration of the people concerned. the economic and at (6) Whereas people with irregular and uncertain resources are unable to play an adequate insufficient, (') OJ No C 163, 22. 6. 1991, p. t. (') OJ N. » C ISO, IS. <>. 1992. (') ( )| No C 14. 20. I 1992, p. I. part in the economic and social life of the society in which they live and to become successfully integrated economically and socially; whereas the right of the least privileged reliable resources should therefore be recognized as part of a their consistent, overall policy integration; to sufficient, stable and supporting for (7) Whereas on 29 September 1989 the CouncilJnd the Ministers for Social Affairs meeting within the Council adopted a resolution on combating social exclusion ( ') which stressed that combating social exclusion may be regarded as an important part of the social dimension of the internal market; (8) Whereas the Community Charter of the Fund. micnt. ii Social Rights of Workers, adopted at the Europe. !. * Council in Strasbourg on 9 December 1989 by thc- Hcads of State or Government of 11 Member States, states, inter alia, in its eighth recital and in points 10 and 25: 'Whereas, (. ) in a spirit of solidarity, it is important to combat social exclusion;' 'According to the arrangements applying country: in each 10. Every worker of the European Community shall have a right to adequate social protection and shall, whatever his status and whatever the size of the undertaking in which he is employed, enjoy an adequate level of social security benefits. Person who have been unable either to enter or re-enter the labour market and have no means of subsistence must be able to receive sufficient resources and social assistance in keeping with their particular situation. ' '25. Any person who has reached retirement age but who is not entitled to a pension or who does not have other means of subsistence, must be entitled to sufficient resources and to medical and social assistance specifically suited to his needs. '; ( " ' f Öj No C 2 7 7, 31. 10. 1989, p. |. £4 26. 8. 92 Official Journal of the European Communities N oL 245/47 (9) Whereas has included the Commission this fundamental aspect of the fight against social exclusion in its action programme relating to the implementation of the Community Charter of the Fundamental Social Rights of Workers, while noting in particular the value of a Community initiative, in a spirit of solidarity, to assist the least privileged citizens of the Community, including the elderly, whose situation all too often resembles that of persons excluded from the labour market; exclusion, and to adapt their social protection systems, as necessary, according to the principles and guidelines set out below; B. to recognize this right according to the following general principles: (10) Whereas the implementation of a guarantee of resources and social assistance comes within the sphere of social protection; whereas it is for Member States to define, in this connection, the legal nature of the provisions intended to ensure this guarantee, which in most Member States do not come within the sphere of social security; (11) Whereas it is important to lake account during the progressive implementation of this recommendation of the availability of financial resources, of national priorities and of balances within national social protection systems; whereas there are disparities in development between Member States as regards social protection; (12) Whereas, in its resolution on combating poverty in the European Community ('), the European Parliament declared itself in favour of establishing in all the Member States a guaranteed minimum income to help ensure that the poorest citizens are integrated into society; [13) Whereas, in its opinion on poverty of 12 July 1989 (*), the Economic also recommended the introduction of a minimum social income, both to act as a safety net for the poor and to boost their reintegration into society; Social Committee and (14) Whereas this recommendation does not affect national and Community provisions on right of residence; (IS) Whereas the Treaty does not, in respect of the attainment of these objectives, provide for any means of action other than those laid down in Article 235, I. HEREBY RECOMMENDS MEMBER STATES: A. to recognize the basic right of a person to sufficient resources and social assistance to live in a manner compatible with human dignity as part of a comprehensive and consistent drive to combat social C. 1. it is to be a right based on respect for human dignity; 2. the scope of that right is to be defined vis-à-vis individuals, having regard to legal residence and nationality, in accordance with the relevant provisions on residence, with the aim of progressively covering all exclusion situations in in that connection as broadly as possible, accordance with detailed arrangements laid down by the Member States; 3. every person who does not have access individually or within the household in which he or she lives to sufficient resources is to have access to such right: — subject to active availability for work or for vocational training with a view to obtaining work in the case of those persons whose age, health and family situation permit such active availability, or, where appropriate, subject to economic and social integration measures in the case of other persons, and — without prejudice to the Member States' option of not extending this right to persons in full-time employment or to students; 4. access is not to be subject to time limits, assuming eligibility compliance with conditions and on the understanding that, in practice, the right may be granted for limited but renewable periods; the 5. 6. the right is auxiliary in relation to other social rights. An effort should be made in parallel to reintegrate the poorest people into the systems of general rights; it is to be accompanied by those policies deemed necessary, at national level, for the economic and social integration of those concerned, as laid down in the resolution of the Council and of the Ministers for Social Affairs, meeting within the Council, of 29 September 1989 on combating social exclusion-, to organize according to the following practical guidelines: implementation of the this right (') OJ No C 262, 10. 10. 1989, p. 194. (l) OJ No C 221. 28. 8. 19. 89, p. 10. 1. (a) fixing the amount of resources considered sufficient to cover essential needs with regard to respect for human dignity, taking No L 245/48 Official Journal of the European Communities 26. 8. 92 account of living standards and price levels for the Member State concerned, in different types and sizes of household; (b) adjusting or supplementing amounts to meet specific needs; (c) such indicators, in order to fix the amounts, referring to appropriate for example, statistical data on the average disposable income in the Member State, statistical data on household consumption, the legal minimum wage if this exists or the level of prices; as, (d) safeguarding an seek employment for persons whose age and condition render them fit for work; incentive to (e) establishing arrangements for periodic review of these amounts, based on these indicators, in order that needs continue to be covered; granting, to people whose resources taken at the level of the individual or the household are lower than the amounts thus fixed, adjusted or supplemented, differential financial aid to bring them up to these amounts; the L taking the necessary measures to ensure that, with regard to the extent of the financial support thus granted, the regulations in force in the areas of taxation, civil obligations and social security takes account of the desirable level of sufficient resources and social assistance to live in a manner compatible with human dignity; implementation of 4. receive appropriate taking every measure to enable those concerned to support, comp i'ng measures and services such as, in par;:cviar, advice and counselling, information any. iSt«stance in obtaining their rights; social in so far as possible and organizing, in the accordance with national provisions, machinery for appeals to independent third parties, such as tribunals, to which the persons concerned should have easy access: D. to guarantee these resources and benefits within the framework of social protection arrangements; to determine detailed arrangements, finance costs and organize and implementation in accordance with national legislation and/or practice; administration their E. to implement the measures in this recommendation progressively as from now in such a way that a report can be drawn up after five years, laid down — taking into account economic and budgetary resources as well as the priorities set by national authorities and balances within social protection systems, and — where appropriate, varying their scope according to age group or family situation; F. to take appropriate measures: — to collect information systematically on the actual arrangements for access to these measures for the people concerned, and — to carry out a methodical evaluation of their implementation and impact; II. AND THEREFORE ASKS THE COMMISSION: to encourage and organize, in liaison with the Member States, exchange of information and experiences and the continuous evaluation of the national provisions adopted; systematic the 5. adopting arrangements in respect of persons whose age and condition render them fit for work, which will ensure they receive effective help to enter or re-enter working life, including training where appropriate; 6. taking the necessary measures to ensure that the least privileged are informed of this right; simplifying as far as possible the administrative procedures and arrangements for examining means and situations involved in claiming this right; to submit to the European Parliament, the Council and the Economic and Social Committee, on a regular basis, reports based on information supplied by the Member States describing the progress achieved and obstacles encountered in implementing this recommendation. Done at Luxembourg, 24. 6. 1992. For the Council The President José da SILVA PENEDA xiaoES '& ISSN 1024-4506 KOM(98) 774 slutlig DOKUMENT SV 05 04 01 17 Katalognummer : CB-CO-98-774-SV-C Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg 3o