title: Yttrande från Regionkommittén om "Meddelande från kommissionen om det sociala handlingsprogrammet 1998-2000"

eurovoc_concepts:
EU employment policy
European social policy
cooperation policy
local authority
regional authority
social change

text: C 93/56 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 4. 1999 Yttrande från Regionkommittén om ”Meddelande från kommissionen om det sociala handlingsprogrammet 1998-2000” BAKGRUND (1999/C 93/09) — Meddelande från kommissionen: ”Det sociala handlingsprogrammet 1998-2000” (KOM(1998) 259 slutlig). — Kommissionens beslut av den 5 maj 1998 att remittera detta ärende för yttrande till Regionkommittén, i enlighet med artikel 198c första stycket i EG-fördraget. — Presidiets beslut av den 13 maj 1998 att ge utskott 5 ”Socialpolitik, folkhälsa, konsument- skydd, forskning, turism” i uppdrag att utarbeta yttrandet. — Utkast till yttrande (CdR 277/98 rév. ) som antogs av utskott 5 den 9 november 1998 (föredragande: Martine Buron). Vid sin 27:e plenarsessionen den 13-14 januari 1999 (sammanträdet den 14 januari) antog Regionkommittén följande yttrande. 1. Inledning: ett väl motiverat meddelande från kom- missionen 1. 1. 3. Bredare och solidare rättsliga grunder, särskilt till följd av att avtalet om socialpolitik och en avdelning om sysselsättning förts in i Amsterdamfördraget. 1. 1. Socialpolitiken går in i en ny fas Regionkommittén anser att kommissionens meddelande ”Det sociala handlingsprogrammet 1998-2000” utgör ett väsentligt bidrag till den europeiska samhällsmodellens utveckling. 1. 1. 1. Regionkommittén har redan tidigare redogjort för sina prioriteringar beträffande den europeiska sam- hällsmodellen i följande yttranden av den: — 11 juni 1997 — ”Expertgruppens rapport: för ett Europa med medborgerliga och sociala rättigheter”, — 20 september 1995 — ”Socialt handlingsprogram på medellång sikt (1995-1997)”, — 16 november 1994 — ”Den europeiska socialpoliti- ken — en väg att följa för unionen”. 1. 1. 4. Stärkta kopplingar mellan socialpolitiken och gemenskapens andra politikområden, vilket innebär att man slutligen erkänner sambandet mellan den ekonomi- ska politiken och socialpolitiken. Detta tar sig bland annat uttryck i gemensamma rådsmöten mellan EU:s finansministrar och socialministrar. Antagandet av årli- ga riktlinjer för sysselsättningen och granskningen av de nationella sysselsättningsplanerna förebådar en strategi som är jämförbar med den ”multilaterala övervakning” som tillämpas på det ekonomiska området. 1. 1. 5. En ny drivkraft för lagstiftning, med stöd i avtal mellan arbetsmarknadens parter, vilket har resulterat i antagandet av flera viktiga direktiv. 1. 2. Den europeiska samhällsmodellen: utmaningar och brådskande frågor Det sociala handlingsprogrammet 1998-2000 är särskilt betydelsefullt eftersom det markerar en ny etapp i EU:s socialpolitik, som utmärks av följande: Denna nya etapp var nödvändig eftersom EU:s sociala modell står inför många utmaningar, något som kommis- sionen mycket riktigt understryker i sitt meddelande: 1. 1. 2. Ett övergripande perspektiv som innefattar: — Arbetslösheten är fortfarande hög. — främjande av sysselsättningen, — kamp mot utslagning och för lika möjligheter, — Det krävs snabba åtgärder för att utforma nya former av arbetsorganisation och skapa beredskap inför det framväxande informationssamhället. — en vilja att genom reformer slå vakt om en effektiv — Den sociala utslagningen ökar i samhället, trots att social trygghetsmodell. det är ”rikt” jämfört med övriga världen. 6. 4. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 93/57 — Befolkningen blir allt äldre. — Samhällets strävan efter en fördjupad demokrati och verklig ”dialog mellan medborgarna”. I dag står det dessutom klart att det finns 1. 3. spänningar mellan den ekonomiska konkurrenskraften och den europeiska sociala modellen: budgetrestriktio- ner och resursfördelning (pensioner, bidrag), arbetskost- nader och minimilöner, flexibilitet och trygghet. För att dessa konflikter inte skall leda till betydande motsätt- ningar är det viktigt att Europa utvecklar sin samhälls- modell. Denna förändring måste äga rum snabbt. Utslag- ningen ökar i städerna och orsakar ofta rasism och splittring mellan olika samhällsgrupper. Antalet utslag- na på arbetsmarknaden ökar. Bidrags- och pensionssy- stemen är nära att kollapsa. Förändringen kommer att vara svår att genomföra, särskilt med hänsyn till de begränsade budgetanslagen på samtliga (nationella, regionala och lokala) nivåer i Europa, men alla inser att det är absolut nödvändigt att få till stånd en rad förändringar. 1. 4. Regionkommittén är övertygad om att den euro- peiska samhällsmodellen bör utformas med hänsyn till de förändringar som ägt rum i samhället och att resurser bör anslås för att föregripa den fortsatta utvecklingen. En strategi på EU-nivå är därför absolut nödvändig om man skall kunna slå vakt om samhällets miniminormer samt den ekonomiska och sociala sammanhållningen, som för övrigt är ett villkor för samhällets ekonomiska dynamik. 1. 5. De lokala och regionala myndigheternas roll fråga om de stora förändringarna i samhället i I detta sammanhang berörs samtliga samhällsnivåer (unionen, medlemsstaterna, regionerna och kommuner- na) och kommissionen spelar en avgörande roll när det gäller att samordna verksamheten och ta initiativ till nya åtgärder. A¨ ven om medlemsstaterna ansvarar för respektive lands socialpolitik är det de lokala och regionala myndigheterna som i första hand påverkas av samhällsförändringarna. Dessa förändringar dyker för övrigt först upp på lokal nivå och sprider sig därefter till regionen, och de regionala myndigheterna har tvingats ta hänsyn till dessa förändringar samt deras konsekvenser. Trots att de bara kan avsätta begränsade ekonomiska resurser till dessa uppgifter har de lokala myndigheterna visat att de kan anpassa sig till situatio- nen. De driver på den ekonomiska utvecklingen för att främja sysselsättningen, säkerställer integrationen i samhället, moderniserar sin service och verksamhet i syfte att bevara sammanhållningen inom det egna området. De utgör ett utmärkt exempel på hur subsidiari- tetsprincipen omsätts i praktiken i vardagen. Med stöd lokala och regionala av denna princip bör de myndigheterna involveras i utarbetandet av den euro- peiska socialpolitiken och bidra till arbetet med att hitta lösningar på de problem som kännetecknar deras vardag. De lokala och regionala myndigheterna, speciellt de mindre, har i själva verket ännu en gång visat att de inte bara besitter goda kunskaper när det gäller att förutse behoven inom sina områden, men också när det gäller att avgöra vilka sociala medel och åtgärder som krävs för att med framgång tillgodose dessa behov. Detta förutsätter att man med hänsyn till den administrativa indelningen i medlemsstaterna har bättre kunskap (base- rad på tillförlitlig statistik) om vilka behörigheter och insatsmöjligheter lokala och regionala myndigheter har på de olika åtgärdsområden som beskrivs i meddelandet. 1. 6. ReK vill dessutom framhålla att lokala och regionala myndigheters insatser för att främja sysselsätt- ningen och bekämpa utslagning måste stödjas finansiellt av de nationella myndigheterna och EU. I detalj föranleder kommissionens meddelande följande anmärkningar: 2. Grunden för förnyelse Kommissionen betonar med rätta att unionens socialpo- litik i dag har en solidare grund och en rad verktyg för vidare förnyelse: den rättsliga grunden i fördraget har breddats, nya lagförslag har antagits, den sociala dialogen har fördjupats och debatten om socialpolitiken har breddats. Förnyelsen av socialpolitiken måste således ske både med utgångspunkt från unionens grundvalar och i form av konkreta åtgärder som är noga samordnade med den övergripande strategin. 2. 1. Hittills uppnådda resultat: ratificeringen av Ams- terdamfördraget Det viktigaste framsteget utgörs av Amsterdamfördra- get. Regionkommittén menar att det på vissa områden är nödvändigt att redan nu planera åtgärder, såsom skett i fråga om sysselsättningspolitiken, innan fördraget ratificerats av samtliga medlemsstater. Till exempel bör åtgärder som kan förbättra de funktionshindrades situation presenteras, på basis av artikel 95 i EG- fördraget (konsoliderad version), ändrad genom Amster- damfördraget, förklaringen till denna bestämmelse och med hänsyn tagen till medlemsstaternas befogenheter 2. 2. Att fullfölja lagstiftningsarbetet Det andra etappmålet är alla de direktiv som antagits eller föreslagits av kommissionen om folkhälsa, säkerhet, arbetsvillkor och lika möjligheter. De senaste direktiven om företagskommittéer, föräldraledighet och atypiska anställningsvillkor visar att kommissionen, rådet och parlamentet måste gå lagstiftningsvägen för att skapa C 93/58 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 4. 1999 en solid grund för de sociala miniminormerna, vilket kommissionen också betonar. Regionkommittén vill särskilt betona att kommissionen bör genomföra de åtgärder som förutses i meddelandets andra bilaga. Detta arbete bör för övrigt fortsätta och i första hand grunda sig på den sociala dialogen i EU. — aktörer som säkerställer offentliga tjänster på lokal och regional nivå. De lokala och regional myndigheterna är redo att ta på sig detta ansvar förutsatt att de får förfoga över tillräckliga finansiella resurser. 2. 3. Arbetsprogrammet Regionkommittén ställer sig positiv till genomförandet av kommissionens arbetsprogram. Kommittén påminner om att dessa strategiska initiativ kommer att få konse- kvenser för de lokala och regionala myndigheterna och begär att kommissionen skall rådfråga kommittén om programmet som helhet. 2. 4. Debatt om socialpolitiken Regionkommittén håller med om att den europeiska socialpolitiken bör beakta områden som demografiska trender, det sociala trygghetssystemet och kampen mot rasism. Det är absolut nödvändigt att socialpolitiken betraktas ur ett övergripande perspektiv och integreras med gemenskapens övriga politik. Integreringen av socialpolitiken får inte begränsas till frågor som enbart rör exempelvis jämställdhet. Samtliga sociala aspekter av gemenskapens politik bör beaktas på ett systematiskt sätt. 3. Att möta utmaningarna i en föränderlig värld Dessa förändringar, som till stor del är kopplade till utvecklingen på arbetsmarknaden, får ofta mycket allvarliga konsekvenser för de lokala myndigheterna, som ställs inför olika krissituationer (nedlagda företag, en bristfällig arbetsmarknad, utslagning). De lokala myndigheterna måste ständigt försöka hitta nya lösning- ar i syfte att bistå sina medborgare. A¨ ven om staterna i många frågor styr socialpolitiken, spelar de lokala och regionala myndigheterna en allt viktigare roll i egenskap av: — arbetsgivare, — aktörer för att bekämpa social utslagning, — drivkraft för ekonomin inom det egna området, — aktörer som ombesörjer samhällsservice, — ansvariga för hälso- och sjukvård samt sociala trygghetsfrågor, — ansvariga för medborgarnas demokratiska delta- gande, 3. 1. Ute på det ”sociala” fältet: Den lokala myndighe- tens specifika roll: att tillhandahålla service Arbetslösheten är den största utmaningen. Sysselsätt- ningsnivån är alltför låg, ofta av mycket olika skäl, men bristfälliga kvalifikationer är särskilt oroväckande. Att bli av med jobbet eller inte kunna komma ut på arbetsmarknaden medför utslagning och fattigdom samt ställer krav på en utbildningsanpassning. A¨ ven om de lokala och regionala myndigheterna har ett mycket begränsat finanspolitiskt manöverutrymme, spelar de en viktig roll när det gäller att stödja företagens utveckling och utbildning och yrkesutbildning av kvin- nor och män och de måste säkerställa att medborgarna har tillgång till viss service (bidrag, bostäder, vård och omsorg, integration i samhället såsom fullvärdiga medborgare). För att myndigheterna skall kunna göra detta måste de modernisera sin administration. 3. 2. Arbetets former och organisation är på väg att förändras. Anpassningsförmågan och flexibiliteten kan utgöra ett svar på samhällsförändringarna, om de kommer till stånd genom förhandlingar och slår vakt om tryggheten. Statens bidragspolitik kan inte råda bot på 3. 3. den sociala utslagningen, som hotar den europeiska samhällsmodellen. På lokal och regional nivå försöker man att hitta nya sätt att bekämpa utslagningen. Dessa experiment bör ligga till grund för analyser på nationell och europeisk nivå av hur socialpolitiken bör förnyas. 3. 4. Regionkommittén vill betona att det är viktigt att utvärdera befogenheter och vilka åtgärder som vidtas av lokala och regionala myndigheter på dessa områden, och anmodar medlemsstaterna och rådet att se till att de medverkar fullt ut i dessa åtgärder. I synnerhet mot bakgrund av den kommande reformen av strukturfon- derna är denna översyn mycket viktig för att EU skall kunna beakta de olika åtgärderna fullt ut som genomförts av de lokala och regionala myndigheterna inom det sociala området. 3. 5. Regionkommittén uppmanar kommissionen att se till att konkurrenspolitiken (kontroll av det regional- politiska och statliga stödet) och sysselsättningspolitiken inte står i strid mot varandra. 6. 4. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 93/59 3. 6. Vikten av statistik och kännedom om olika indika- torer De lokala myndigheterna bär i många avseenden ansva- ret för socialpolitiken, både på grund av deras befogenhe- ter och närheten till medborgarna, men de har sällan kännedom om de indikatorer och statistiska uppgifter som krävs för att bedöma utvecklingen på arbetsmarkna- den och den demografiska utvecklingen i området samt för att utvärdera effekten av olika åtgärder. Gemenskapens institutioner behöver dessutom uppgifter från lokal nivå för att de skall kunna utvärdera samman- hållningspolitiken, storstadspolitiken och strukturfon- dernas inverkan samt fördjupa diskussionerna kring utvecklingsplaneringen i europeiskt perspektiv (ESDP). För att bespara lokala och regionala myndigheter orim- ligt höga utgifter är det önskvärt att denna åtgärd integreras i andra aktiviteter för att ta fram statistik inom unionen. Regionkommittén begär att utarbetandet av dessa indi- katorer sker på lokal eller regional nivå (NUTS II eller III). 3. 7. Med avseende på hela det europeiska bygget: Integration mellan ekonomi och det sociala om- rådet I och med valutaunionen håller Europa på att fullborda integrationen av den inre marknaden. Detta är direkt avgörande ur ekonomisk synvinkel, men det sociala området får på inga villkor försummas, och samspelet mellan ekonomi och samhällsliv måste vägas in. Kom- missionen, medlemsstaterna och de lokala och regionala instanserna behöver instrument för att uppmärksamma denna sammanfogning. De måste också inleda debatter och överläggningar som kan leda till samordning mellan ekonomisk och social politik på alla nivåer. 3. 8. Demografiska utvecklingstendenser Kommissionen understryker med all rätt hur viktigt detta problem är. Den demografiska utvecklingen ger — och kommer i allt högre grad att få — effekter på systemen för sysselsättning och social trygghet, men också på boende, vård och allmänna tjänster. Dessa funktioner faller under lokala förvaltningars ansvarsom- råden, och om de innebär ökade investeringar kan de också bli sysselsättningsskapande. unionen så att vissa effekter kan förebyggas: skillnader i arbetskostnader, social trygghet och arbetsvillkor. Det är inte ett alternativ för dessa länder att justera detta radikalt. Därför är det helt centralt att hjälpa dem att redan i dag förbereda de anpassningar som krävs för att bibehålla sammanhållningen i Europa i morgon. 3. 10. Kontakter mellan de framtida medlemsländerna och ReK Regionkommittén anser att de lokala och regionala instanserna — även om de är outvecklade i dessa länder i dag — kommer att ha en grundläggande roll i denna process eftersom de finns nära medborgarna. Kommittén uppmanar EU att ge de blivande medlemsstaternas lokala och regionala instanser observatörsstatus inom kommittén, så att de kan ta aktiv del i unionens utvidgning. 3. 11. Erfarenhetsutbyte Regionkommittén vill dessutom att ett erfarenhetsutbyte med dessa framtida medlemsstaters lokala instanser skall underlättas när det gäller specifika frågor. Kommittén anser att man bör föreslå att Phare-programmet ses över och att det införs ett delprogram om socialpolitik. 4. Nästa steg: förändring som prioriterat mål Regionkommittén stöder de målsättningar som kommis- sionen presenterar: social utveckling måste gå hand i hand med ekonomisk utveckling. Om begreppet levnads- standard är centralt måste det innefatta respekt för livskvalitet, lika möjligheter och social sammanhållning. Och om sysselsättningen är direkt avgörande måste det sägas att den inte i sig leder till ett samhälle utan utslagning. Integrering, folkhälsa, livskvalitet (boende, transporter, utbildning) gör det lättare att få arbete. I dessa avseenden spelar de lokala och regionala nivåerna en avgörande roll. 4. 1. Verktygen: Partnerskap 3. 9. Utvidgningen Den lokala nivån är partnerskapets naturliga placering. Detta är partnerskapets struktur: Förnyelsen av den europeiska sociala modellen måste ta hänsyn till utvidgningen av unionen. Ett absolut krav för att nya medlemsstater skall anslutas är att de anammar gemenskapens regelverk. De framtida med- lemsländerna har ekonomiska, sociala och demografiska strukturer som skiljer sig markant från dagens medlems- staters. Det gäller att föregripa deras anslutning till Kommissionen betonar att partnerskap är det primära verktyget för att förnya den europeiska socialpolitiken. Regionkommittén stöder detta synsätt. Kommissionen hoppas att partnerskapet skall göra det möjligt att fördjupa debatten om socialpolitiken via en politisk, social och medborgerlig dialog. Regionkommittén un- derstryker att den viktigaste arenan för att bygga upp C 93/60 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 4. 1999 denna dialog är det geografiska närområdet. Det är på lokal och regional nivå som politiska, ekonomiska och sociala samarbetspartner kan samlas för att definiera gemensamma strategier och utveckla en politisk samsyn. riktade till lokala instanser, särskilt på sysselsättnings- området. Stödet till de lokala myndigheterna måste utgå på klart angivna villkor och vara enkelt att administrera. Ett ny faktor bör också vägas in i sammanhanget: 4. 2. det nya europeiska medborgarskapet och efterfrågan på en medborgardialog som komplement till den sociala dialogen, som redan funnit sin plats inom det institutio- nella systemet. 4. 3. Det är på lokal nivå som denna dialog med medborgarna är som mest verkningsfull, omkring ge- mensamma och allmänt omfattade målsättningar. De lokala och regionala förvaltningarna är samarbetspart- ner i främsta ledet, både i fråga om sysselsättningspoliti- ken och ett solidariskt samhälle. 4. 4. Det är glädjande att kommissionen har förstärkt partnerskapsprincipen i strukturfonderna, och Region- kommittén vill att samma princip skall tillämpas vid översynen av den europeiska socialpolitiken. De lokala och regionala myndigheterna måste kunna medverka vid utformningen av socialpolitiken i ljuset av sina praktiska erfarenheter, och vid genomförandet, som berör dem direkt, och i utvärderingen av den inom ramen för ett program som samordnas av kommissionen. 4. 5. Att skapa diskussionsforum Kommissionen har inrättat arbetsgrupper med en mål- sättning som direkt berör de lokala och regionala instanserna (exempelvis prognoser om industriell struk- turomvandling). Kommittén erinrar om att de lokala och regionala myndigheterna alltför ofta saknas i sådana diskussioner, och vill fortsättningsvis vara representerad både i dessa grupper och i de återkommande diskussioner som kommissionen nämner i sitt meddelande. ReK vill, som tidigare, särskilt delta i kommande Europeiska socialforum, som bör förberedas i samarbete med lokala och regionala myndigheter. De bör också delta i de diskussioner om socialpolitiken som framtida EU- ordförandeskap kan komma att organisera. 4. 6. Att ge lokala myndigheter bättre stödvillkor Regionkommittén ser positivt på kommissionens förslag inom ramen för ESF och mål 3. Kommittén vill ändå påminna om att den mänskliga dimensionen i yrkeslivet kräver att planering, utförande och uppföljning genom- förs så nära medborgarna som möjligt. Kommittén understryker också att stöd måste utgå till pilotprojekt 4. 7. Planerade åtgärder Sysselsättningen * R a m e n : D e l o k a l a m y n d i g h e t e r n a s b i d r a g t i l l d e n a t i o n e l l a h a n d l i n g s - p l a n e r n a o c h u t v ä r d e r i n g e n a v d e s s a Kommissionen betonar särskilt att den konvergens av sysselsättningspolitiken som unionen beslutat om är ett oumbärligt komplement till den ekonomiska och monetära konvergensen. Denna skall åstadkommas med hjälp av nationella planer för sysselsättningen, utarbetade av varje medlemsstat. I meddelandet under- stryker kommissionen att de regionala instanserna måste engageras i denna process. Regionkommittén anser att detta är ett oeftergivligt krav. En granskning av de nationella planerna för 1998 visar att de lokala och regionala nivåerna — trots att de har en nyckelroll i sysselsättningssammanhang — bara rådfrågats i liten utsträckning när planerna utarbetades, och att de alltför sällan engagerats i genomförandefasen. 4. 8. Regionkommittén begär rådets medgivande att få delta i utarbetandet av riktlinjer för sysselsättningen och anmodar medlemsstaterna att låta de lokala och regionala myndigheterna medverka vid genomförandet av de nationella sysselsättningsplanerna. Det är i prakti- ken en absolut nödvändighet att den lokala sysselsätt- ningspolitiken integreras i denna procedur och inte längre reduceras till punktinsatser som har karaktär av att ”försöka hinna ikapp” — den måste ingå i en övergripande strategi. * A˚ t g ä r d e r n a 4. 9. Från och med 1998 vill kommissionen inleda en rad debatter. Dessa berör de lokala och regionala myndigheterna, och Regionkommittén önskar medverka i sammanhanget: 4. 9. 1. Levnadsstandard och sysselsättningsnivå: En höjning av standarden måste genomföras med målsätt- ningen att överbrygga skillnaderna mellan regionerna för att säkerställa unionens regionala sammanhållning. 4. 9. 2. Utveckla datautbytet på lokal nivå: Region- kommittén betonar att man måste organisera detta utbyte av information, bästa praxis och nyskapande lösningar med avseende på arbetsmarknaden. Detta verktyg får inte begränsas till den nationella nivån; det måste bli möjligt att mäta effekterna av lokala utvecklingsfaktorer och skillnader som skall över- bryggas. 6. 4. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 93/61 4. 9. 3. Med tanke på att nyskapande lösningar ofta uppträder på lokal nivå måste programmet för utbyte av erfarenheter och data genomföras på lokal/regional basis. Kommuner och regioner måste också kunna tolka dessa uppgifter för att ställa diagnos på läget och utvecklingen i närområdet. Denna databas bör samord- nas med kriterierna för stöd från strukturfonderna. 4. 9. 4. Regionkommittén vill bli rådfrågad om upp- byggnaden av en sådan databas, som bör vara lättillgäng- lig för lokala och regionala myndigheter. 4. 9. 5. Svartarbete: Denna företeelse strider mot ar- betstagarnas grundläggande rättigheter, men i en del länder utgör den lokalt en ibland betydande del av arbetslivet. På grund av närheten till problematiken kan de lokala och regionala instanserna spela en viktig roll för att kartlägga dessa svarta arbeten och för att dessa arbetstagare, särskilt grupper med sämst förutsättning- ar, skall komma in på den reguljära arbetsmarknaden. Det är obestridligt att de lokala och regionala myndighe- terna kan utgöra värdefulla bundsförvanter när det gäller bekämpningen av barnarbete. 4. 9. 6. Stöd till företagande: Regionkommittén vill betona lokala och regionala myndigheters bidrag till skapandet av små och medelstora företag. 4. 9. 7. Modernisering av arbetsmarknadsmyndighe- terna: Undersökningar visar att mindre koncentrerade eller decentraliserade enheter är effektivare, eftersom de befinner sig närmare de arbetssökande och företagen. De lokala och regionala myndigheterna bör knytas till denna moderniseringsprocess. 4. 10. Modernisering av utbildningsprogram: Lokala och regionala myndigheter kommer allt efter sin behörig- het på utbildningsområdet att bli samarbetspartner i gemenskapens nya program och bör därför delta i programplaneringen. Företagaranda, anpassning och fortbildning: 4. 10. 1. De lokala och regionala nivåerna, som är pådrivande i den ekonomiska utvecklingen, bygger redan i dag upp funktioner för stöd av nybildning av företag som är anpassat till lokala särdrag (affärscentra, delade administrativa tjänster m m). I partnerskap med företag i den egna regionen kan de också utreda behoven av utbildning och anpassning av arbetskraften. Regionkom- mittén vill att hänsyn skall tas till denna dialog mellan den privata sektorn och de lokala myndigheterna för anpassning av de mänskliga resurserna i strukturfonder- nas framtida mål 3. Lika möjligheter: De lokala och regionala 4. 10. 2. myndigheterna har i detta sammanhang en roll att spela eftersom de svarar för de tjänster som möjliggör denna likabehandling — resurser för barn- och äldreomsorg, rörlighet för personer med funktionshinder. De genom- för stödåtgärder som riktar sig till de mest sårbara samhällsgrupperna (ungdomar, kvinnor, långtidsarbets- lösa osv). Deras erfarenheter måste tas till vara när de europeiska programmen utarbetas. 4. 10. 3. Familjepolitiska frågor: De sysselsättnings- strategier som tar hänsyn till familjelivet och familjest- rukturernas utveckling kan endast utarbetas i nära samarbete med de lokala instanserna, som har ansvaret för vård och omsorg, däribland äldreomsorgen. 4. 10. 4. Fri rörlighet: Här är det också nödvändigt att de lokala och regionala instanserna samverkar med kommissionen, särskilt myndigheter i gränsområden, där pilotprojekt kan genomföras. 4. 9. 8. Lokala utvecklingsåtgärder: Dessa nyskapande åtgärder för att stimulera näringslivet utgör grunden för att skapa nya arbetstillfällen i Europa. Vissa är inriktade på den kooperativa sektorn medan andra siktar direkt på den kommersiella sektorn. Dessa aktiviteter har analyserats av kommissionens framtidsgrupp. Region- kommittén stöder denna åtgärd och hyser förhoppningen att kommissionen skall fortsätta detta analysarbete och sprida resultaten så att de når ett maximalt antal lokala och regionala instanser (särskilt via Internet). Kommittén vill också att kommissionen skall fortsätta stödja de lokala och regionala sysselsättningspakterna. Kommittén vill dessutom på nytt framhålla att lokala och regionala myndigheter måste förfoga över de mänskliga och ekonomiska resurser som krävs för att genomföra dessa innovativa åtgärder och att de lokala utvecklingsåt- gärderna måste få omfattande stöd från strukturfon- derna. 4. 11. En arbetsmarknad i förändring 4. 11. 1. A t t f ö r d j u p a d e n s o c i a l a d i a - l o g e n Regionkommittén önskar att de lokala och regionala myndigheterna — som är basnivån för ”samhällskon- traktet” och demokrati — skall få en aktiv roll i den sociala dialogen. 4. 11. 2. Eftersom kommunerna och regionerna är viktiga arbetsgivare stöder Regionkommittén de organ som medverkar i och främjar den sociala dialogen på sektoriell nivå. Kommittén anser att dessa arbetsgivare C 93/62 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 4. 1999 bör vara delaktiga vid utformningen av EU:s arbetsmark- nadslagstiftning och att formerna för deras medverkan bör bestämmas av de olika nationella administrativa systemens utformning. 4. 11. 7. H ä l s a o c h s ä k e r h e t De lokala och regionala myndigheterna berörs av detta problem i två avseenden: 4. 11. 3. D i s t a n s a r b e t e — som arbetsgivare, Distansarbete kan vara ett sätt att skapa sysselsättning i områden som ligger långt ifrån traditionella servicecen- tra. För att säkerställa en god utveckling av distansarbetet rekommenderar Regionkommittén att man inför en stadga som skyddar distansarbetarna och som tar hänsyn till det specifika med den typen av arbete i området ifråga. 4. 11. 4. A t t f ö r e g r i p a f ö r ä n d r i n g a r Att föregripa industriella förändringar är en kärnfråga för de lokala och regionala myndigheterna. För att undvika ekonomiska kriser och sociala problem i de berörda områdena måste man vara uppmärksam på detta. Man måste också verka för att det statliga stödet och strukturfonderna skall samordnas även på lokal och regional nivå. Kommittén beklagar att den inte fick möjlighet att delta i uppföljningen av högnivågruppens arbete i denna fråga och begär att den lokala och regionala dimensionen skall beaktas vid framtida in- satser. 4. 11. 5. I n f o r m a t i o n s s a m h ä l l e t t j ä n s t e r o c h n y a De lokala och regionala myndigheterna berörs av infor- mationssamhället på två plan: dels i deras egen organisa- tion, dels i de tjänster som de tillhandahåller medborgar- na. De lokala myndigheterna administrerar sektorer, där informationssamhället har stor effekt (hälsa, säkerhet, transporter osv. ). De måste göra stora ansträngningar för att anpassa arbetskraften och strukturen, för att på bästa sätt utnyttja dessa teknologier. Dessutom ansvarar de lokala myndigheterna för att alla får tillgång till informationssamhället. De bör fungera som en katalysa- tor mellan den industriella utvecklingen och medborgar- nas behov, så att klyftan mellan de invigda och de oinvigda inte vidgas. 4. 11. 6. Regionkommittén betonar att dessa nya tek- nologier kommer att förändra den demokratiska relatio- nen mellan medborgaren och den lokala förvaltningen och ge nya möjligheter till ett demokratiskt deltagande. Regionkommittén önskar att resurser och expertis skall ställas till de lokala och regionala myndigheternas förfogande, via specifika program och via strukturfon- derna. — som miljöansvariga; därför är det viktigt att direktiv som rör miljön samordnas med direktiv som rör hälsa och säkerhet. 4. 12. Ett samhälle grundat på integration Inom detta område, som förutsätter åtgärder på en nivå som ligger nära medborgarna för att genomföra individinriktade insatser, är de lokala samhällsorganens engagemang ofrånkomligt. De ”offentliga” åtgärderna, vars oersättliga roll kommissionen helt riktigt betonar, utgörs till stor del av de åtgärder som genomförs av kommuner, regioner och städer, även om de ingår i nationella sociala trygghetssystem. Social trygghet 4. 13. Utbyte av bästa praxis I samband med bedömningen av framsteg som nåtts i fråga om harmonisering av de sociala trygghetssystemen skulle det vara lämpligt att göra en jämförande analys av vilken roll de lokala nivåerna har i dessa system har (finansiering, genomförande). 4. 14. Främja övergången till egenföretagande Att starta egna företag är en sysselsättningsfrämjande företeelse som fortfarande är dåligt utnyttjad i Europa jämfört med USA. Ett av de främsta hindren är problemet att egenföretagares sociala trygghet är sämre än anställ- das. De lokala och regionala myndigheterna ger bidrag till att starta egna företag och Regionkommittén vill att insatser till förmån för övergång till egenföretagande skall beaktas på medlemsstatsnivå och av kommissionen. Kommittén vill betona hur viktig denna småföretagaran- da är i eftersatta landsbygdsområden och i problemdrab- bade stadsområden, och att den sprids till grupper som har svårigheter på arbetsmarknaden (kvinnor, unga m. fl. ). I detta sammanhang föreslår Regionkommittén likaså att man undersöker olika sätt att ge stöd till kooperativa företag och att man ger medlemmarna av dessa företag en behandling som inte diskriminerar dem gentemot vanliga arbetstagare. 6. 4. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 93/63 4. 15. Demografiska utvecklingstendenser 4. 21. Folkhälsa Med tanke på hur betydelsefull den demografiska utvecklingen och människors geografiska rörlighet är (vissa områden är mer attraktiva för äldre), vill Region- kommittén bidra till kommissionens analyser av dessa frågor för att säkerställa att det lokala och regionala perspektivet beaktas fullt ut. De lokala och regionala myndigheterna måste ta konse- kvenserna av vissa förändringar (åldrande befolkning) och vidta åtgärder för att bemöta dem. A¨ ven på detta område krävs det statistik på lokal och regional nivå. Dessutom kan man genom utbyte av väl fungerande metoder på EU-nivå hitta innovativa och överförbara metoder. 4. 16. Rörlighet och pension 5. Den yttre aspekten Arbetstagarnas rörlighet skulle kunna kompensera den brist på kvalificerad arbetskraft som finns inom vissa sysselsättningsområden. Rörligheten måste underlättas i synnerhet genom att göra det möjligt att överföra pensioner inom unionen. Så småningom kommer harmo- niseringen av sociala trygghetssystem och beskattning att främja arbetstagarnas rörlighet. Erfarenhetsutbyte mellan lokala myndigheter är 5. 1. en grundförutsättning för att främja den europeiska sociala modellen. Om det dessutom infördes en social klausul i WTO-avtalen skulle den bli en väsentlig faktor för att fästa uppmärksamhet på den sociala dimensionen på global nivå. 4. 17. Integrationsåtgärder på det lokala planet Regionkommittén delar kommissionens uppfattning som förespråkar en övergång från passiva integrationsåt- gärder (bidrag) till aktiva åtgärder (återinträde på arbetsmarknaden, kooperativa sektorn m. m. ). Kommu- ner och regioner använder redan i hög grad sådana metoder. 4. 18. Regionkommittén uppmanar kommissionen att, såsom det utlovas i meddelandet, vidta konkreta åtgärder för att aktörer på lokal nivå inbegrips i diskussionen om en förebyggande politik i fråga om utslagning. Regionkommittén erinrar om att det är städerna som främst berörs av följderna av utslagningen, i och med att den inverkar negativt på säkerheten och sammanhållningen i städerna samt på känslan av samhällstillhörighet. Kommittén vill betona de lokala och regionala myndigheternas roll för att bekämpa analfabetism och för integration av invandrare. A¨ ven om den europeiska sociala modellen inte 5. 2. kan exporteras utan vidare kan Europa, som kommissio- nen framhåller, ”främja sociala framsteg på global nivå”. Kommissionens interregionala samarbetsprogram kan bli en impuls till att främja dessa sociala framsteg. Regionkommittén föreslår att ett socialt inslag skall ingå i det framtida gemenskapsinitiativ som kommer att utgöra ramen för det interregionala samarbetet med tredje land. 6. Slutsatser Regionkommittén stöder de mål som kommissionen ställt upp i meddelandet, liksom de åtgärder som planeras för att uppdatera den europeiska sociala model- len i förhållande till de ekonomiska och sociala omvand- lingarna. Regionkommittén upprepar att de lokala och regionala myndigheterna har en central roll att spela — de har nära inblick i problemen och stor innovationsför- måga. För att de lokala och regionala myndigheterna skall kunna bidra fullt ut och effektivt till diskussionen om den europeiska sociala modellens framtid 4. 19. Regionkommittén vill påpeka att flyktingpro- blemet särskilt berör vissa europeiska länder och stöder kommissionens förslag att utveckla ett program inom detta område. vill Regionkommittén: 4. 20. Jämställdhet Regionkommittén har tidigare uttryckt sitt engagemang för jämställdhet och kamp mot diskriminering. De lokala initiativen har i detta sammanhang en viktig roll för att slå vakt om den sociala sammanhållningen och säkerställa integration på lokal nivå. 6. 1. vara delaktig i gemenskapens sysselsättningsåt- gärder, särskilt i utformningen av europeiska sysselsätt- ningsriktlinjer fr. o. m. år 2000, och uppmanar medlems- staterna att utarbeta sina nationella handlingsplaner för sysselsättningen i samarbete med de lokala och regionala myndigheterna, rådfrågas om skapandet av en databas om 6. 2. socialpolitik, grundad på en lokal och regional bas, för C 93/64 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 4. 1999 att få tillgång till jämförbara statistiska uppgifter för bedömning av sammanhållningen i Europa, att de lokala och regionala myndigheterna i 6. 3. egenskap av arbetsgivare skall delta i den europeiska sociala dialogen, 6. 5. att kommissionen skall utarbeta program för att stödja pilotprojekt och innovativa åtgärder som berör sysselsättningen och socialpolitiken och som utvecklats av lokala och regionala myndigheter, 6. 4. ha en roll i EU:s rådfrågningsprocess om socialpo- litiken, och särskilt medverka vid planeringen av ett framtida europeiskt socialt forum, där större hänsyn bör tas till de lokala myndigheterna, 6. 6. att de lokala och regionala myndigheterna i de blivande EU-medlemsstaterna skall engageras i gemen- skapens sociala åtgärder, särskilt i sysselsättningsfrågor, och att de får delta som observatörer i Regionkommittén. Bryssel den 14 januari 1999. Regionkommitténs ordförande Manfred DAMMEYER Yttrande från Regionkommittén om: — ”Förslag till rådets förordning (EG) om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG- fördraget”, och — ”Regionalt och kommunalt spelrum när det gäller den ekonomiska politiken och EU:s kontroll av statligt stöd” BAKGRUND (1999/C 93/10) — ”Förslag till rådets förordning (EG) om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG- fördraget” (KOM(1998) 73 slutlig — 98/0060 CNS)(1). — Regionkommitténs presidiums beslut av den 13 maj 1998, i enlighet med artikel 198c fjärde stycket i EG-fördraget, att utarbeta ett yttrande i ärendet och ge utskott 6 ”Sysselsättning, ekonomisk politik, inre marknaden, industri, småföretag” ansvaret för det förberedande arbetet. — Det utkast till yttrande (CdR 284/98 rév 2) som antogs av utskott 6 den 30 november 1998 (föredragande: Edmund Stoiber och Pedro Sanz Alonso). — Regionkommitténs synpunkter på problemen i anslutning till regionalpolitiken och konkurrenspolitiken i yttrandet om ”Meddelande från kommissionen till medlemsstaterna om regionalpolitiken och konkurrenspolitiken: Stärkt koncentration och överensstämmel- se” (CdR 236/98 fin) (2). — Att bedriva ekonomisk politik på regional nivå hör till de viktigaste uppgifterna för Europeiska unionens regioner och kommuner. — Konkurrenspolitik och en rättvis konkurrens innebär lika förutsättningar och bättre möjligheter för alla. — Därigenom begränsas definitionsmässigt den ekonomisk-politiska handlingsfriheten för de nationella, regionala och lokala nivåerna. Mot bakgrund av ovanstående antog Regionkommittén vid sin 27:e plenarsession den 13-14 januari 1999 (sammanträdet den 14 januari) följande yttrande. (1) EGT C 116, 16. 4. 1998, s. 13. (2) EGT C 51, 22. 2. 1999, s. 16


title: WRITTEN QUESTION No. 4076/98 by Nana MOUSKOURI , Konstantinos HATZIDAKIS Funding of extra tuition programmes from appropriations for education under the Community Support Framework for Greece

eurovoc_concepts:
Community support framework
European Social Fund
Greece
backwardness at school
co-financing
educational reform
organisation of teaching
secondary education
teacher training
teaching curriculum

formats: html pdf print

text: C 320/114 Europeiska gemenskapernas officiella tidning SV 6. 11. 1999 (1999/C 320/151) SKRIFTLIG FRÅGA E-4076/98 från Nana Mouskouri (PPE) och Konstantinos Hatzidakis (PPE) till kommissionen (14 januari 1999) Angående: Finansiering av program för stödundervisning genom anslagen till undervisning inom gemen- skapsstödramen för Grekland Utbildningsministeriets utlovade ”utbildningsreform” i Grekland innefattar bland annat inrättandet av så kallade stödundervisningsprogram, i synnerhet inom enhetsgymnasiet. Syftet med dessa lektioner är framför allt att hjälpa de svagaste eleverna att anpassa sig till enhetsgymnasiets krav genom att man under en övergångsperiod erbjuder dem ett utökat stöd. Till att börja med leder det faktum att det hålls många lektioner, under många timmar och inom samma undervisningssystem till vissa reservationer. Skapas det månne på detta sätt en andra skola? Men även det sätt som stödundervisningen utförs på i praktiken skapar vissa frågetecken. De kriterier som har fastställts för att välja ut de lärare som skall undervisa på stödlektionerna bryter man med lätthet mot i praktiken, antingen av objektiva orsaker (t. ex. på grund av att det inte finns lärare med så höga formella meriter i småstäder på landsbygden), eller av subjektiva orsaker (man väljer helt enkelt bara ut några av lärarna på varje skola utan att försöka hitta några andra). Detta får för det mesta till resultat att det är samma personer som undervisar både på förmiddagarna och eftermiddagarna. Med all rätt uppstår då frågan hur dessa personer på eftermiddagarna skall kunna uppnå det som de enligt utbildningsministeriets åsikt inte lyckas med på förmiddagarna 1 och dessutom få bidrag om 25 miljarder drakmer från gemenskapsmedel till detta? Borde man kanske fastställa ett antal kriterier som tillämpas strikt och som syftar till att välja ut lärare med höga formella meriter som saknar tjänst, så att man även skulle bekämpa arbetslösheten? Finns det några offentliga uppgifter som visar på hur stor del av eleverna som deltar i stödundervisningen så att man i slutänden kan bedöma hur effektiva dessa extralektioner är? Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (24 februari 1999) Det grekiska utbildningsministeriet anordnar stödundervisningsprogram för att stödja eleverna vid enhets- gymnasiet, som är hörnstenen i dess nya utbildningsreform. Denna åtgärd har inbegripits i det ovannämnda pågående programmet (”utbildning och grundläggande yrkesutbildning” inom den grekiska gemenskapsstöd- ramen) och finansieras delvis av Europeiska socialfonden (ESF). En pilotfas genomfördes de sista månaderna under skolåret 1997-1998 och programmets övervakningskommitté beslutade nyligen att fortsätta program- met under skolåren 1998-1999 och 1999-2000. Utbildningsministeriet har givit detaljerade anvisningar för organisation och administration av stödundervis- ningsprogrammen, ämnesområden, timantalet per ämne och vecka, undervisningsmetoder, mål, val av elever och deras antal per kurs samt lärarnas kompetens, urval och lön. Ministeriet har också anordnat utbildnings- program för lärare och annan personal som deltar i genomförandet. Utbildningsministeriet anser att de ovannämnda stödundervisningsprogrammen inte är en upprepning av den ordinarie undervisningen, utan utgör extra undervisning som ger eleverna nya färdigheter som krävs vid enhetsgymnasiet. Enligt de grekiska myndigheterna är de slutsatser som har dragits på grundval av resultaten från senaste års pilotfas mycket uppmuntrande både när det gäller elevernas intresse och deltagande och allmänna organisatoriska frågor. Programmets övervakningskommitté har samtyckt till att stödundervisningsprogrammen och deras effekti- vitet skall utvärderas i slutet av den pågående programperioden. Parlamentsledamoten kan få ytterligare information från det grekiska utbildningsministeriet


title: Risoluzione sul traffico illegale di neonati provenienti dal Guatemala

eurovoc_concepts:
adoption of a child
energy research
recognition of diplomas
trafficking in human beings

formats: html print


title: PERGUNTA ESCRITA n. 4097/98 do Deputado Konstantinos HATZIDAKIS à Comissão. Problemas na aplicação do Quarto Protocolo Financeiro para Chipre em consequência da não cooperação da comunidade cipriota turca

eurovoc_concepts:
Cyprus
Türkiye
accession to the European Union
financial aid
financial protocol
use of aid

text: 21. 7. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 207/165 Prevê a Comissão, tal como lhe permite o artigo 8o da decisão de Setembro de 1998, modificar em breve o seu anexo, acrescentando a equinococose alveolar hepática, permitindo, desse modo, uma vigilância que só pode efectuar-se em termos correctos a nível europeu? Resposta dada por Pádraig Flynn em nome da Comissão (23 de Fevereiro de 1999) A Decisão no 2119/98/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 24 de Setembro de 1998, institui uma rede de vigilância epidemiológica e de controlo das doenças transmissíveis na Comunidade (1). A Comissão não tenciona de momento apresentar qualquer projecto relativo à alteração do anexo da decisão de modo a incluir a equinococose alveolar hepática. No entanto, as prioridades podem variar ao longo do tempo em resposta a alterações na situação epidemiológica tanto no interior como fora da Comunidade, por isso é importante controlar potenciais problemas relacionados com a saúde. A Comissão apoia o «EurEchinoReg», um projecto-piloto relativo à equinococose alveolar. Quando os resultados do projecto forem conhecidos, a Comissão decidirá sobre as eventuais medidas a tomar. (1) JO L 268 de 3. 10. 1998. (1999/C 207/229) PERGUNTA ESCRITA E-4097/98 apresentada por Konstantinos Hatzidakis (PPE) à Comissão (14 de Janeiro de 1999) Objecto: Problemas na aplicação do Quarto Protocolo Financeiro para Chipre em consequência da não cooperação da comunidade cipriota turca O Quarto Protocolo Financeiro para Chipre apresenta problemas e atrasos relativamente à execução das dotações. Uma das razões básicas para esta situação é a recusa da comunidade cipriota turca em cooperar para que os trabalhos previstos avancem. Dado que os inúmeros esforços para ultrapassar a intransigência dos cipriotas turcos não deram, no entanto, qualquer resultado até hoje, não considera a Comissão que é tempo que estas dotações sejam dadas ao Governo de Chipre para que este realize trabalhos que poderiam eventualmente dizer respeito às duas comunidades, evitando o risco da não utilização e, eventualmente, de perda destas dotações? Resposta de H. M. van den Broek em nome da Comissão (12 de Fevereiro de 1999) A Comissão partilha as preocupações expressas pelo Senhor Deputado. A Comissão está actualmente a analisar o pedido apresentado pelas autoridades cipriotas no sentido de utilizar os fundos disponíveis do Quarto Protocolo Financeiro para apoiar projectos que contribuam para reforçar a estratégia de pré-adesão de Chipre, bem como para reforçar a sociedade civil cipriota através do seu apoio a iniciativas que facilitam a aproximação entre as duas comunidades (como por exemplo, o apoio ao restauro da mesquita Tekke em Larnaca). (1999/C 207/230) PERGUNTA ESCRITA E-4107/98 apresentada por Alexandros Alavanos (GUE/NGL) à Comissão (14 de Janeiro de 1999) Objecto: Violação do Tratado da União Europeia: a participação da Grã-Bretanha no ataque contra o Iraque A participação da Grã-Bretanha nas operações militares contra o Iraque viola o artigo I. 1 nos 1 e 2 o artigo I. 2 no 1 e o artigo I. 8 do Tratado da União Europeia uma vez que não houve qualquer tipo de informação ou


title: EU-Asian relations : A growing partnership.

eurovoc_concepts:
ASEAN
EU relations
cooperation policy
cultural relations
diplomatic relations
economic policy
trade policy


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ αρ θ. 4098/98 του John McCARTIN Εθνικές φορολογικές παραχωρήσεις

eurovoc_concepts:
EU Member State
State aid
application of EU law
economic disparity
regional development
regional disparity
tax relief

text: 29. 11. 1999 EL Επι΄σηµη Εφηµερι΄δα των Ευρωπαι¨κω΄ν Κοινοτη΄των C 341/35 Επι΄σης, η σχετικη΄ προσφορα΄ διασυ΄νδεσης της Telefonica που προ΄σφατα εγκρι΄θηκε απο΄ την ισπανικη΄ κυβε΄ρνηση καθορι΄ζει ο΄τι εφαρµο΄ζονται τα ι΄δια τε΄λη διασυ΄νδεσης για συνδιαλε΄ξεις απο΄ φορει΄ς σταθερω΄ν δικτυ΄ων και για συνδιαλε΄ξεις απο΄ φορει΄ς κινητω΄ν δικτυ΄ων, πρα΄γµα που θα µειω΄σει αισθητα΄ τις τιµε΄ς που εφαρµο΄ζονται σ αυτου΄ς τους τελευται΄ους. Πα΄ντως, η Επιτροπη΄ δεν µπορει΄ να προβλε΄ψει σε ποιο βαθµο΄ η΄ πο΄τε θα πραγµατοποιηθου΄ν αυτε΄ς οι µειω΄σεις των τιµω΄ν ω΄στε να µπορου΄ν να επωφεληθου΄ν οι τελικοι΄ καταναλωτε΄ς, διο΄τι εξαρτω΄νται απο΄ την ανταγωνιστικη΄ πι΄εση στην αγορα΄ και αποφασι΄ζονται απο΄ τις εταιρει΄ες που προσφε΄ρουν τις υπηρεσι΄ες αυτε΄ς. (1999/C 341/051) ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ E-4075/98 υποβολη΄: Werner Langen (PPE) προς την Επιτροπη΄ (14 Ιανουαρι΄ου 1999) Θε΄µα: Ενισχυ΄σεις της Ευρωπαïκη΄ς Ένωσης για το οµο΄σπονδο κρατι΄διο Ρηνανι΄ας ! Παλατινα΄του κατα΄ την χρονικη΄ περι΄οδο 1994-1998 Μπορει΄ να ανακοινω΄σει η Επιτροπη΄ ποιε΄ς ει΄ναι οι ενισχυ΄σεις που εισε΄ρρευσαν κατα΄ τη χρονικη΄ περι΄οδο 1994 και 1998 απο΄ κονδυ΄λια της Ευρωπαι¨κη΄ς Ένωσης στο οµο΄σπονδο κρατι΄διο της Ρινανι΄ας Παλατινα΄του, ποιοι΄ η΄σαν οι λη΄πτες καθω΄ς και πο΄σα α΄τοµα και σε ποιου΄ς τοµει΄ς απο΄κτησαν θε΄σεις απασχο΄λησης κατο΄πιν αυτω΄ν των ενισχυ΄σεων; Ποιε΄ς πιστω΄σεις καταβλη΄θηκαν, ιδι΄ως απο΄ τα προγρα΄µµατα. ! ΚΟΝVΕR (cid:23) στον τοµε΄α της γεωργι΄ας ! στον τοµε΄α ΕΓΤΠΕ ! στον τοµε΄α της παιδει΄ας ! στον τοµε΄α της νεο΄τητας ! στον τοµε΄α του πολιτισµου΄ ! στον τοµε΄α της ε΄ρευνας και τεχνολογι΄ας ! στον τοµε΄α της πανεπιστηµια΄ς εκπαι΄δευσης ! στον τοµε΄α της οικονοµι΄ας ! στον τοµε΄α της περιφερειακη΄ς ανα΄πτυξης και των διαρθρωτικω΄ν ταµει΄ων καθω΄ς και ! στον κοινωνικο΄ τοµε΄α; Συµπληρωµατικη΄ απα΄ντηση του κ. Santer εξ ονο΄µατος της Επιτροπη΄ς (16 Απριλι΄ου 1999) Λο΄γω της ε΄κτασης της απα΄ντησης, η Επιτροπη΄ τη διαβιβα΄ζει απευθει΄ας στο Αξιο΄τιµο Με΄λος του Κοινοβουλι΄ου και στη Γενικη΄ Γραµµατει΄α του Οργα΄νου αυτου΄. (1999/C 341/052) ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ E-4098/98 υποβολη΄: John McCartin (PPE) προς την Επιτροπη΄ (14 Ιανουαρι΄ου 1999) Θε΄µα: Εθνικε΄ς φορολογικε΄ς παραχωρη΄σεις ∆εδοµε΄νου ο΄τι οι περιφερειακε΄ς οικονοµικε΄ς ανισο΄τητες στα περισσο΄τερα κρα΄τη µε΄λη ει΄ναι της τα΄ξεως του 2 προς 1, µπορει΄ η Επιτροπη΄ να επιβεβαιω΄σει ο΄τι οι εθνικε΄ς φορολογικε΄ς παραχωρη΄σεις, που χρησιµοποιου΄νται ως κι΄νητρο περιφερειακη΄ς πολιτικη΄ς, εξακολουθου΄ν να ει΄ναι αποδεκτε΄ς εντο΄ς της ενιαι΄ας αγορα΄ς;


title: PREGUNTA ESCRITA n. 4104/98 del Laura GONZÁLEZ ÁLVAREZ Espanjan Asturiasissa sijaitsevan Agüera-San Cucao de Llaneran ympäristön pilaantuminen

eurovoc_concepts:
EC Directive
Principality of Asturias
degradation of the environment
domestic waste
environmental impact
industrial pollution
national implementing measure
public health
waste incineration


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ αρ θ. 4087/98 του Jose MENDES BOTA To Λάγος και η ημέρα της Ευρωπαiκής Ιθαγένειας

eurovoc_concepts:
European citizenship
European integration
European symbol
Portugal
commemoration
cultural event
history
promotion of the European idea
public holiday


text: C 93/56 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 6. 4. 1999 Parere del Comitato delle regioni in merito alla «Comunicazione della Commissione: Programma di azione sociale 1998-2000» (1999/C 93/09) IL COMITATO DELLE REGIONI, vista la «Comunicazione della Commissione: Programma di azione sociale 1998-2000» (COM(1998) 259 def. ); vista la decisione della Commissione europea, del 5 maggio 1998, di consultarlo su tale argomento, conformemente al disposto dell’articolo 198 C, primo comma, del Trattato che istituisce la Comunità europea; vista la decisione del proprio Ufficio di presidenza, del 13 maggio 1998, di assegnare la preparazione del parere alla Commissione 5 «Politica sociale, sanità pubblica, protezione dei consumatori, ricerca e turismo»; visto il progetto di parere formulato dalla Commissione 5 il 9 novembre 1998 (CdR 277/98 riv. ) (relatrice: Buron), ha adottato il 14 gennaio 1999, nel corso della 27a sessione plenaria, il seguente parere. 1. Introduzione: della Commissione la legittimità della comunicazione 1. 1. 3. Fondamenti giuridici più ampi e più solidi, soprattutto grazie all’inserimento del capitolo sociale e di un titolo sull’occupazione nel Trattato di Amsterdam. 1. 1. Una nuova tappa per la politica sociale Il Comitato ritiene che la comunicazione della Commis- sione: «Programma di azione sociale 1998-2000» costi- tuisca uno strumento fondamentale per lo sviluppo del modello sociale europeo. Le priorità del Comitato riguardo a tale model- 1. 1. 1. lo sociale sono in particolare definite nei seguenti pareri: — Relazione del Comitato di esperti: «Per un’Europa dei diritti sociali e del cittadino» (11 giugno 1997), — «Programma a medio termine d’azione sociale 1995- 1997» (20 settembre 1995), — «Politica sociale — uno strumento di progresso per l’Unione» (16 novembre 1994). Il Programma di azione sociale 1998-2000 riveste un’im- portanza particolare in quanto corrisponde ad una nuova tappa della politica sociale europea, caratterizzata dagli elementi qui di seguito menzionati. 1. 1. 4. Una rivalutazione della politica sociale nell’am- bito delle politiche comunitarie, essendo stata finalmente riconosciuta l’interazione tra politica economica e politi- ca sociale. Cio` si traduce, nella pratica, nell’organizzazio- ne di Consigli congiunti dei ministri per gli Affari economici e finanziari e per gli Affari sociali. L’adozione annuale di orientamenti per l’occupazione, completata dall’esame dei Piani nazionali per l’occupazione, prefigu- ra uno sviluppo paragonabile all’esercizio della «sorve- glianza multilaterale» nel settore economico. 1. 1. 5. Un nuovo impulso legislativo, mediante il ricorso agli accordi tra le parti sociali, che ha condotto all’adozione di numerose direttive importanti. 1. 2. Il modello sociale europeo: sfide ed emergenze Tale nuova fase era tanto più necessaria in quanto il nostro modello sociale deve affrontare numerose sfide che la Commissione giustamente sottolinea nella comu- nicazione: — un tasso di occupazione che si mantiene a livelli Una concezione globale attenta, allo stesso troppo bassi, 1. 1. 2. tempo: — alla promozione dell’occupazione, — alla lotta contro l’esclusione e per le pari opportunità, — alla volontà di salvaguardare, rinnovandolo, un modello di protezione sociale efficace. — le necessità di fare fronte molto rapidamente a nuove forme di organizzazione del lavoro e alla realizzazione di una società dell’informazione, — l’aumento dei fenomeni di esclusione in una società d’altra parte globalmente «ricca» in rapporto al resto del mondo, 6. 4. 1999 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 93/57 — l’invecchiamento della popolazione, — l’aspirazione della società ad una democrazia più profonda e ad un autentico «dialogo civile». 1. 3. Inoltre, è sempre più evidente, al giorno d’oggi, l’emergere di tensioni tra competitività economica e modello sociale: restrizioni di bilancio e distribuzione equa delle risorse (pensioni, indennità); costo del lavoro e salario minimo, flessibilità e sicurezza. Per evitare che tali tensioni si tramutino in contraddizioni di fondo, l’Europa deve far evolvere il proprio modello sociale, senza indugi: i fenomeni di esclusione, in aumento nelle città, generano spesso razzismo e fratture tra le diverse comunità, sempre più numerosi sono gli esclusi dal mondo del indennità e quelli i sistemi di pensionistici sono al limite della paralisi. Sarà un’evolu- zione difficile, soprattutto a causa delle restrizioni di livelli di governo bilancio cui sono soggetti tutti in Europa (nazionale, regionale, locale), ma tutti ne riconoscono la necessità. lavoro, i 1. 4. Il Comitato afferma la propria convinzione secondo cui il modello sociale europeo deve integrare le trasformazioni e disporre dei mezzi per anticiparle. A tal fine, è indispensabile adottare un approccio a livello europeo per garantire norme sociali minime, nonché la coesione sociale dell’Unione (che, è inoltre, il presup- posto del suo dinamismo economico). 1. 5. Il ruolo degli enti locali e regionali nelle grandi trasformazioni In tale contesto tutti i livelli di azione pubblica (Unione, Stati, regioni, enti locali) sono interessati e alla Commis- sione europea spetta un ruolo fondamentale di coordina- mento e di stimolo all’azione. Se è vero che la responsabi- lità della politica sociale interna spetta agli Stati, gli enti locali e regionali sono direttamente interessati dai mutamenti cui tale politica è soggetta. Infatti, tali cambiamenti hanno origine a livello locale, si manifesta- no su un territorio e gli enti locali hanno dovuto assumerne e gestirne le conseguenze. Malgrado dispon- gano di mezzi finanziari insufficienti per fare fronte a tali nuovi compiti, i poteri locali hanno dimostrato di sapervisi adattare: sono divenuti promotori dello sviluppo economico per favorire l’occupazione, garantis- cono l’integrazione sociale, modernizzano i servizi di loro competenza per mantenere la coesione all’interno del loro territorio. Illustrano in effetti quotidianamente il principio di sussidiarietà. In nome di tale principio, le amministrazioni regionali e locali devono prendere parte all’elaborazione di una politica sociale europea e apportare il loro contributo alla ricerca di soluzioni per i problemi che affrontano ogni giorno. Infatti ancora una volta gli enti locali, soprattutto quelli di più piccole dimensioni, hanno dimostrato non solo di avere una buona conoscenza delle esigenze in evoluzione nel loro territorio, ma anche dei mezzi e degli interventi sociali più idonei a farvi fronte con successo. Cio` presuppone una migliore conoscenza (con l’ausilio di adeguati strumenti statistici) delle competenze e delle modalità d’intervento degli enti territoriali, nei diversi campi d’azione presentati nella comunicazione, in funzione delle strutture amministrative esistenti nell’Unione. 1. 6. Inoltre, il Comitato sottolinea che gli interventi degli enti territoriali per la promozione dell’occupazione e la lotta contro l’esclusione devono ottenere il necessario sostegno finanziario da parte degli Stati membri e delle politiche europee. Più in particolare, in merito alla comunicazione della Commissione vanno formulate le osservazioni seguenti. 2. Le basi del rinnovamento La Commissione sottolinea giustamente che la politica sociale dell’Unione poggia attualmente su basi più solide e dispone di un insieme di strumenti che consentono di prepararne il rinnovamento: una base giuridica più ampia nei Trattati, l’adozione di nuove proposte legisla- tive, l’approfondimento del dialogo sociale e l’allarga- mento del dibattito sulla politica sociale. Occorre quindi avviare il rinnovamento della politica sociale dell’Unione sia a livello delle basi dell’Unione, sia mediante azioni concrete accuratamente coordinate all’interno del quadro globale. 2. 1. L’acquis: ratifica del Trattato di Amsterdam La prima componente dell’acquis è il Trattato di Amsterdam. Il Comitato rammenta che, in taluni settori, occorre programmare delle azioni fin d’ora, come è stato fatto per la politica dell’occupazione, anticipando la ratifica del Trattato da parte degli Stati membri. Ad esempio, per migliorare la situazione dei portatori di handicap vanno presentate, nel rispetto delle competenze degli Stati membri, delle proposte in base all’articolo 95 del Trattato di Amsterdam e alla dichiarazione che lo correda sull’argomento. 2. 2. Proseguire i lavori in campo legislativo La seconda componente dell’acquis è costituita dall’in- sieme di direttive adottate o proposte dalla Commissione europea, nel settore della sanità e della sicurezza, delle condizioni di lavoro, delle pari opportunità. Le direttive più recenti sui comitati d’impresa, sul congedo parentale o il lavoro atipico dimostrano che lo sforzo intrapreso dalla Commissione, dal Consiglio e dal Parlamento in C 93/58 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 6. 4. 1999 campo legislativo è necessario per il rafforzamento delle norme sociali minime di base, come giustamente sottolineato dalla Commissione. In particolare, il Comi- tato esorta la Commissione ad attuare le misure previste dall’allegato 2 della comunicazione. Detto sforzo deve peraltro proseguire innanzitutto sulla base del dialogo sociale europeo. — garanti dei servizi pubblici locali e regionali. Gli enti locali e regionali sono pronti ad assumere tali responsabilità, a condizione di poter disporre di sufficienti risorse finanziarie. 2. 3. Il programma di lavoro 3. 1. Nel campo d’azione del «sociale» in senso stretto: il ruolo specifico del livello locale: fornire servizi Il Comitato si rallegra dell’attuazione del programma di lavoro della Commissione. Rammenta che tali iniziative strategiche hanno delle ripercussioni sugli enti locali e regionali e chiede di essere consultato in merito al programma nel suo complesso. 2. 4. Il dibattito sulla politica sociale Il Comitato condivide l’opinione secondo cui la politica sociale europea deve tener conto di fattori quali le tendenze demografiche, la protezione sociale, la lotta contro il razzismo. È indispensabile che la politica sociale venga trattata in modo globale ed inserita nelle politiche comunitarie in generale. Tale inserimento non deve essere limitato a singoli elementi come le pari opportunità: occorre tener conto, sistematicamente, dell’aspetto sociale complessivo delle politiche comunitarie. 3. Rispondere alle sfide poste da un mondo in trasfor- mazione Le trasformazioni, legate in gran parte all’evoluzione del mondo del lavoro, hanno conseguenze, spesso di notevole peso, per gli enti locali, che si trovano a dover affrontare situazioni di crisi (cessazione di attività, carenze del mercato del lavoro, esclusione) e devono continuamente sperimentare soluzioni per la protezione del loro territorio. Anche se lo Stato gestisce molti aspetti della politica sociale, gli enti territoriali svolgono una crescente funzione come: — datori di lavoro, — responsabili della gestione dell’esclusione sociale, — promotori dell’attività economica sul territorio, — fornitori di servizi sociali, La disoccupazione rappresenta la sfida principale: il tasso di occupazione rimane troppo basso, per ragioni spesso molto diverse, tra cui desta particolare preoccupa- zione l’insufficienza delle qualificazioni. Inoltre, dalla perdita dell’impiego o dall’impossibilità di accedere al mercato del lavoro derivano l’esclusione, la povertà e la necessità di adeguare i sistemi di formazione. Anche se gli enti territoriali dispongono solo di un limitato margine di manovra in materia di politica economica, svolgono tuttavia un loro ruolo nel sostenere lo sviluppo delle imprese e nel promuovere l’istruzione e la formazio- ne, oltre a dover soprintendere alla prestazione dei servizi ai cittadini (assistenza, alloggi, cure, integrazione sociale e civile). A tal fine devono modernizzare la loro amministrazione. 3. 2. Le forme e l’organizzazione del lavoro si trasfor- mano: a tali mutamenti è possibile rispondere con l’adattabilità e la flessibilità, se definite nell’ambito della contrattazione e nel rispetto della sicurezza. 3. 3. L’esclusione sociale resiste alle politiche fondate sugli aiuti di Stato e mette a rischio il modello sociale europeo. A livello locale e regionale sono in corso di sperimentazione nuove forme di lotta contro l’esclusione sociale: tali esperienze devono alimentare la riflessione a livello nazionale ed europeo sul tema del rinnovamento della politica sociale. 3. 4. Il Comitato sottolinea l’importanza di recensire le competenze e le diverse azioni condotte dagli enti locali e regionali europei in tali settori e chiede agli Stati membri e al Consiglio di vigilare affinché sia presa in considerazione la partecipazione di tali enti alle suddette politiche. Tale inventario è indispensabile soprattutto perché l’Unione europea possa, specie nella prospettiva della prossima riforma dei fondi strutturali, tener piena- mente conto delle varie azioni avviate in campo sociale dagli enti regionali e locali. — responsabili in materia di sanità e sicurezza, — responsabili della partecipazione democratica dei cittadini, 3. 5. Per quanto concerne la politica della concorren- za, il Comitato invita la Commissione a vigilare affinché non vi sia contraddizione tra la politica della concorrenza (controllo della concessione degli aiuti regionali o di Stato) e lo sviluppo dell’occupazione sui territori. 6. 4. 1999 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 93/59 3. 6. La necessità di una conoscenza a livello statistico e di indicatori Responsabili di numerosi aspetti della politica sociale, in ragione delle loro competenze e della loro prossimità, gli enti locali non dispongono di indicatori e di conoscen- ze di tipo statistico per valutare, al contempo, l’evoluzio- ne dei dati sociali e della demografia sul loro territorio e l’impatto delle azioni da loro intraprese. Inoltre, le istituzioni comunitarie necessitano di indicatori a livello locale per valutare la politica di coesione, le politiche urbane, l’impatto dei fondi strutturali e portare nuovi elementi alla riflessione sullo schema di sviluppo dello spazio europeo (SSSE). Per evitare un onere finanziario eccessivo per gli enti locali, tale azione andrebbe integra- ta nell’attività statistica dell’UE. Il Comitato chiede che tali indicatori vengano elaborati a livello locale o regionale (NUTS II o III). essere progettata in anticipo, al fine di prevenire determi- nati effetti quali le differenze in materia di costo del lavoro, di protezione sociale, di condizioni di lavoro. Un adeguamento repentino non è immaginabile per tali paesi, è quindi di primaria importanza assisterli nel preparare fin d’ora gli adattamenti necessari per mante- nere la coesione nell’Europa di domani. 3. 10. Associare i futuri Stati membri al Comitato delle regioni Il Comitato ritiene che, anche se non sono attualmente sviluppati in tali paesi, gli enti locali e regionali dovranno svolgere un ruolo fondamentale nel processo in questio- ne, in virtù della loro vicinanza ai cittadini. Il Comitato invita l’Unione a conferire agli enti locali e regionali dei futuri Stati membri uno statuto di osservatori in seno al Comitato, per consentire una loro partecipazione attiva all’ampliamento dell’Unione. 3. 7. Per la costruzione europea nel suo insieme: L’inte- grazione tra l’economia e il sociale 3. 11. Scambi di esperienze L’Europa è sul punto di completare, con l’unione l’integrazione del mercato interno. Se i monetaria, dettami dell’economia sono fondamentali, l’aspetto sociale non ne va per nessun motivo disgiunto e occorre tenere conto delle interazioni tra il piano economico e quello sociale. La Commissione, gli Stati membri e gli enti locali e regionali necessitano di elementi per poter dare il giusto peso a tale compenetrazione e devono sviluppare le discussioni e gli scambi per garantire il coordinamento tra politica economica e sociale a tutti i livelli. 3. 8. I dati demografici La Commissione sottolinea giustamente l’importanza del problema. Le tendenze demografiche hanno ed avranno sempre più delle ripercussioni sul sistema dell’occupazione e della protezione sociale, ma anche sulle condizioni abitative, i servizi alla popolazione. Tali settori rientrano nelle competenze degli enti locali: per quanto comportino un aumento degli investimenti, possono anche essere creatori d’occu- pazione. l’assistenza, Il Comitato auspica inoltre che vengano agevolati gli scambi di esperienze con gli enti locali dei futuri Stati membri, incentrati su argomenti specifici. Il Comitato chiede che venga loro proposto di riesaminare il pro- gramma Phare per includervi una componente relativa alla politica sociale. 4. Le prossime tappe: priorità al cambiamento Il Comitato condivide gli obiettivi definiti dalla Commis- sione: il progresso sociale deve andare di pari passo con il progresso economico. Se il concetto di livello di vita ha un’importanza primaria, esso deve includere il rispetto della qualità della vita, della parità di opportu- nità, della coesione sociale. Inoltre, se l’occupazione è fondamentale, la qualità della vita (condizioni abitative, trasporti, istruzione) agevola l’accesso all’occupazione. Per tali aspetti gli enti locali e regionali svolgono un ruolo fondamentale. 4. 1. Gli strumenti: Il partenariato 3. 9. L’ampliamento Il livello locale come territorio naturale del partenariato. Strutturare tale partenariato: Il rinnovamento del modello sociale europeo deve tenere conto dell’ampliamento dell’Unione. Il recepimento dell’acquis comunitario costituisce una condizione imprescindibile per l’adesione di nuovi Stati membri. I futuri Stati membri hanno strutture economiche, sociali e demografiche considerevolmente diverse da quelle degli attuali Stati dell’Unione. La loro adesione deve La Commissione sottolinea che il partenariato è lo strumento privilegiato per rinnovare la politica sociale europea. Il Comitato concorda con tale affermazione. La Commissione auspica che il partenariato consenta di approfondire il dibattito sulla politica sociale grazie al dialogo politico, sociale e civile. Il Comitato fa presente che la sede privilegiata della costruzione di tale dialogo C 93/60 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 6. 4. 1999 è il livello territoriale. È a livello locale e regionale che i partner politici, economici e sociali possono riunirsi per definire strategie comuni e raggiungere un consenso politico. pilota destinati agli enti locali, in particolare nel settore dell’occupazione. Gli enti territoriali devono disporre di un accesso chiaramente definito a tali finanziamenti, con modalità di gestione semplificate. 4. 2. Occorre anche prendere in considerazione un fattore nuovo: l’emergere della cittadinanza europea e l’aspirazione al dialogo civile a complemento del dialogo sociale che ha trovato una sua collocazione nel sistema istituzionale. 4. 7. Le misure proposte L’occupazione 4. 3. È a livello locale che il dialogo «civile» con i cittadini è più efficace, intorno ad obiettivi comuni e accettati. Gli enti locali e regionali sono partner di primo piano sia per le politiche dell’occupazione che per una società dell’inclusione. Il Comitato approva il rafforzamento del princi- 4. 4. pio di partenariato operato dalla Commissione nei fondi strutturali e chiede che lo stesso principio venga applicato alla riflessione sulla politica sociale europea. Gli enti locali e regionali devono poter partecipare alla fase di elaborazione di tale politica, vista la loro esperienza, alla fase di attuazione, che li riguarda, e alla fase di valutazione, nel quadro di un programma coordinato dalla Commissione europea. 4. 5. La creazione di forum di scambio La Commissione ha costituito dei gruppi di lavoro su temi di interesse diretto degli enti locali e regionali (anticipare le trasformazioni industriali, ad esempio). Il Comitato rammenta che gli enti locali e regionali sono troppo spesso assenti da tali sedi di riflessione e chiede di essere rappresentato in futuro all’interno di tali gruppi, oltre che nelle «discussioni periodiche», cui fa riferimento la comunicazione della Commissione. In particolare, il Comitato vorrebbe continuare ad essere associato ai Forum sociali europei, la cui preparazione dovrà svolgersi in collegamento con gli enti locali e regionali. È anche necessario che questi ultimi vengano associati ai dibattiti sulla politica sociale che potrebbero essere organizzati dalle prossime presidenze di turno dell’Unione. 4. 6. Sostegno finanziario: accesso agevolato per gli enti locali I l q u a d r o : a s s o c i a r e g l i e n t i P A N e a l l a v a l u t a z i o n e i n m e r i t o l o c a l i a i La Commissione mette in evidenza che la convergenza delle politiche dell’occupazione decisa dall’Unione è un complemento indispensabile alla convergenza economi- ca e monetaria. Tale convergenza verrà realizzata per mezzo dei Piani nazionali per l’occupazione, elaborati da ciascuno Stato membro. Nella comunicazione, la Commissione sottolinea la necessità di associare gli enti regionali e il Comitato insiste su questo punto. L’esame dei PAN del 1998 dimostra che gli enti locali e regionali, malgrado il ruolo chiave che svolgono in materia di occupazione, sono stati solo scarsamente consultati per la preparazione dei piani e troppo raramente associati alla loro attuazione. 4. 8. Il Comitato chiede al Consiglio di essere associato alla definizione degli orientamenti in materia di occupa- zione e insiste affinché gli Stati membri associno gli enti locali e regionali all’attuazione dei Piani d’azione nazionali per l’occupazione. È indispensabile, infatti, che le politiche locali per l’occupazione vengano integrate in tale dispositivo e che non siano più soltanto delle azioni puntuali di «recupero»: esse devono far parte di una strategia globale. L e a z i o n i 4. 9. La Commissione intende avviare, a partire dal 1998, alcuni dibattiti di interesse per gli enti locali e regionali, ai quali il Comitato vorrebbe essere associato: Livello di vita e tasso di occupazione; 4. 9. 1. il miglioramento del livello di vita deve essere realizzato con l’obiettivo di ridurre le disparità tra le regioni, per garantire la coesione territoriale dell’Unione. Il Comitato delle regioni accoglie favorevolmente le proposte presentate dalla Commissione sul FSE e l’obiet- tivo 3. Fa presente, tuttavia, che la dimensione delle «risorse umane» richiede che la programmazione, l’ese- cuzione e il controllo vengano condotti il più vicino possibile alle realtà locali. Sottolinea anche la necessità di prevedere un sostegno per l’attuazione di programmi Sviluppare lo scambio di informazioni a livello 4. 9. 2. locale: il Comitato sottolinea la necessità di tale scambio di informazioni, di migliori pratiche e di innovazioni per quanto riguarda il mercato del lavoro. Tale strumen- to non deve essere limitato al livello nazionale, ma deve consentire di misurare gli effetti delle dinamiche locali, le differenze da colmare. 6. 4. 1999 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 93/61 4. 9. 3. Tenendo conto del fatto che le innovazioni si manifestano spesso a livello locale, è necessario che tale programma di scambio di esperienze e di informazioni avvenga su base locale/regionale. Inoltre, gli enti devono poter interpretare tali informazioni al fine di effettuare una diagnosi della situazione e degli sviluppi sul loro territorio. La base di dati deve anche essere coerente con i criteri impiegati per l’assegnazione dei fondi strutturali. Il Comitato vorrebbe essere consultato sull’ela- 4. 9. 4. borazione di tale base di dati, che dovrà essere facilmente accessibile agli enti territoriali. Lavoro sommerso: è una forma di attività 4. 9. 5. contraria ai diritti fondamentali dei lavoratori, ma rappresenta in alcuni paesi una componente, talvolta consistente, delle attività locali. Gli enti locali e regionali possono, in quanto livello di governo più vicino ai cittadini, svolgere un ruolo importante nell’individuazio- ne di tali pratiche di lavoro sommerso e nel reinserimento nel mercato del lavoro dei lavoratori interessati, soprat- tutto delle categorie più deboli. Gli enti locali e regionali possono senz’altro essere degli alleati preziosi nella lotta contro il lavoro minorile. 4. 9. 6. Sostegno allo spirito imprenditoriale: il Comi- tato sottolinea l’appoggio concesso dagli enti territoriali alla creazione di PMI. 4. 9. 7. Modernizzazione dei servizi pubblici dell’occu- pazione: lo studio delle pratiche mostra che taluni servizi distribuiti e decentrati sono più efficaci in quanto più vicini alle esigenze di coloro che cercano un impiego e delle imprese. Gli enti locali e regionali devono essere associati a tali processi di modernizzazione. 4. 10. Aggiornamento dei programmi di istruzione e di formazione: in funzione delle loro competenze in tali settori, gli enti territoriali parteciperanno ai nuovi programmi comunitari e devono essere associati alla loro preparazione. Spirito imprenditoriale, adattabilità e forma- 4. 10. 1. zione: gli enti territoriali, promotori dello sviluppo economico, forniscono già dei servizi per agevolare la costituzione di imprese, adeguati alle specificità locali (centri d’affari, servizi comuni di gestione). Inoltre, tali enti possono individuare, in partenariato con le imprese del luogo, le esigenze di formazione e di adattamento del personale. Il Comitato auspica che tale dialogo tra settore privato ed enti locali per l’adeguamento delle risorse umane venga preso in considerazione all’interno del futuro obiettivo 3 dei fondi strutturali. 4. 10. 2. Parità di opportunità: agli enti territoriali spetta un ruolo in tale settore, in quanto fornitori dei servizi che consentono di attuare tale parità: strutture di accoglienza per i bambini e gli adulti a carico, mobilità dei disabili. Essi attuano misure di sostegno a favore degli strati più vulnerabili della popolazione (giovani, donne, disoccupati di lunga durata, ecc. ). L’esperienza di cui dispongono deve essere presa in considerazione nell’elaborazione dei programmi europei. Esigenze familiari: le strategie per l’occupazio- 4. 10. 3. ne che tengono conto della vita familiare e dell’evoluzio- ne delle strutture familiari non possono essere elaborate senza instaurare una stretta collaborazione con gli enti locali, responsabili delle strutture di accoglienza e di assistenza, e senza considerare le esigenze degli anziani in materia di servizi. Libera circolazione: anche su tale argomento 4. 10. 4. occorre che gli enti locali e regionali, soprattutto delle zone di confine, cooperino con la Commissione, con l’obiettivo di attuare dei programmi pilota in tali aree. 4. 9. 8. Misure locali di sviluppo: tali misure innovative per l’avvio di attività sono alla base della creazione di occupazione in Europa. Mentre talune si richiamano all’economia sociale, altre intervengono direttamente nel settore commerciale. Tali pratiche sono state analiz- zate dal Nucleo prospettive della Commissione europea. Il Comitato appoggia tale azione, chiedendo che la Commissione prosegua tale lavoro e che i risultati siano diffusi nel modo più ampio e di più facile accesso per gli enti territoriali (soprattutto tramite Internet). Il Comitato auspica anche che la Commissione continui a sostenere i Patti territoriali per l’occupazione. Ribadisce che gli enti regionali e locali devono poter disporre delle risorse umane e finanziarie necessarie all’attuazione di tali azioni innovatrici e che l’ingegneria dello sviluppo locale deve poter trovare ampio sostegno nell’ambito dei fondi strutturali. 4. 11. Il mondo del lavoro in trasformazione 4. 11. 1. S v i l u p p a r e i l d i a l o g o s o c i a l e Il Comitato delle regioni raccomanda una futura parteci- pazione attiva al dialogo sociale da parte degli enti locali e regionali, che rappresentano il livello di base del «contratto sociale» e della democrazia. 4. 11. 2. Essendo gli enti locali e regionali importanti datori di lavoro, il Comitato appoggia gli organismi che partecipano e promuovono il dialogo sociale a livello settoriale e ritiene auspicabile che i datori di lavoro C 93/62 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 6. 4. 1999 nell’ambito degli enti territoriali possano essere associati all’attuazione della legislazione europea sul lavoro, secondo modalità adeguate ai diversi sistemi amministra- tivi degli Stati membri. 4. 11. 7. S a l u t e e s i c u r e z z a Gli enti locali e regionali sono doppiamente interessati a tale problema: 4. 11. 3. T e l e l a v o r o — in quanto datori di lavoro; Il telelavoro puo` essere un mezzo per creare posti di lavoro in zone lontane dai tradizionali centri di servizi. Per garantire un adeguato sviluppo del telelavoro, il Comitato raccomanda la definizione di uno statuto che garantisca la tutela dei telelavoratori, tenendo conto della specificità di questo tipo di legata al territorio in cui l’attività viene esplicata. lavoro, 4. 11. 4. A n t i c i p a r e i m u t a m e n t i L’anticipazione dei mutamenti industriali rappresenta un aspetto essenziale per gli enti locali e regionali. Riflessioni di questo genere sono indispensabili per evitare crisi economiche e tensioni sociali nei territori interessati. Anche il problema della coerenza in materia di aiuti pubblici e fondi strutturali va esaminato su base locale/regionale. Il Comitato deplora di non essere stato associato alle iniziative seguite ai lavori condotti in materia dall’apposito gruppo di studio di alto livello e chiede che nei lavori futuri si tenga conto delle dimensioni territoriale. 4. 11. 5. S o c i e t à d e l l ’ i n f o r m a z i o n e e n u o - v i s e r v i z i La società dell’informazione interessa gli enti locali e regionali su due fronti: l’organizzazione interna e i servizi resi ai cittadini. Gli enti locali gestiscono settori nei quali la società dell’informazione ha importanti conseguenze (sanità, sicurezza, trasporti. ): essi devono pertanto compiere un notevole sforzo di adeguamento della loro manodopera e struttura al fine di trarre il massimo profitto da tali tecnologie. Inoltre, gli enti locali hanno una funzione nel permettere l’accesso di tutti i cittadini alla società dell’informazione: devono agire da catalizzatore tra lo sviluppo industriale e le esigenze dei cittadini, onde evitare che si crei un divario tra i cosiddetti «iniziati» e coloro che non hanno accesso alle tecnologie. Il Comitato sottolinea che le nuove tecnologie 4. 11. 6. modificheranno il rapporto democratico tra cittadino e amministrazione territoriale e produrranno nuove modalità di partecipazione democratica. Il Comitato auspica che risorse e competenze vengano messe a disposizione degli enti locali nell’ambito di programmi specifici e dei fondi strutturali. — in quanto responsabili dell’ambiente: a tale riguardo è importante coordinare le direttive sull’ambiente e quelle relative alla salute e sicurezza. 4. 12. Una società fondata sull’integrazione È soprattutto in questo settore che l’intervento degli enti locali risulta indispensabile, perché serve un’azione sul campo, quanto più vicina al cittadino, in modo da garantire un monitoraggio personalizzato. Le politiche «pubbliche», che, come giustamente sottolineato dalla Commissione, svolgono una funzione insostituibile, vengono per lo più condotte a livello locale, regionale o urbano, anche se rientrano in sistemi di protezione sociale nazionali. Protezione sociale 4. 13. Scambio di esperienze positive Nel valutare i progressi compiuti in materia di conver- genza dei sistemi di protezione sociale, sarebbe opportu- no disporre di una valutazione comparata del ruolo svolto dai livelli locali di governo in tali sistemi (finanzia- mento, attuazione). 4. 14. Agevolare il passaggio al lavoro autonomo Una fonte di lavoro ancora poco sfruttata in Europa, ad esempio rispetto agli Stati Uniti, è la creazione di imprese. Questa viene frenata soprattutto dal problema della protezione sociale, che risulta meno favorevole rispetto al lavoro subordinato. Gli enti locali e regionali erogano aiuti a favore di coloro che avviano nuove imprese. Il Comitato invita gli Stati membri e la Commissione ad accompagnare tale sforzo a favore dei neoimprenditori con una riflessione sul passaggio al lavoro autonomo. Sottolinea l’importanza che tale dinamica a sostegno della creazione di microimprese riveste per le zone rurali svantaggiate, come pure per le aree urbane in difficoltà e gli strati vulnerabili della popolazione (donne, giovani. ). Il Comitato, in tale contesto, propone anche che si esplorino le possibilità di sostegno per le imprese di economia sociale e si faccia in modo che i loro soci non siano discriminati rispetto ai lavoratori subordinati. 6. 4. 1999 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 93/63 4. 15. Tendenze demografiche 4. 21. Sanità pubblica Tenuto conto dell’importanza che l’evoluzione demo- grafica e i movimenti migratori rivestono per i territori locali (attrattiva di certe località per gli anziani), il Comitato auspica di poter partecipare alle riflessioni condotte in proposito dalla Commissione che deve rendersi pienamente conto della dimensione territoriale di tali questioni. Gli enti locali e regionali devono tener conto di alcuni mutamenti demografici (invecchiamento della popola- zione) e adottare misure per farvi fronte. Anche in questo campo è necessario disporre di statistiche locali e regionali. Inoltre, scambi di esperienze positive a livello europeo permetteranno di individuare interventi innovativi e trasferibili. 4. 16. Mobilità e pensioni 5. La dimensione esterna La mobilità dei lavoratori potrebbe ovviare alla carenza di manodopera qualificata che si riscontra in alcuni bacini occupazionali. Occorre agevolare la mobilità, specie riconoscendo la possibilità di trasferire le pensioni all’interno dell’Unione europea. Col tempo la convergen- za dei sistemi di protezione sociale e dei regimi fiscali favorirà la mobilità dei lavoratori. Lo scambio di esperienze tra enti locali costituisce 5. 1. un punto di partenza per la promozione del modello sociale europeo. L’inserimento di una clausola sociale negli accordi dell’Organizzazione mondiale del commer- cio consentirebbe inoltre di affermare con forza la rilevanza della dimensione sociale a livello mondiale. 4. 17. Strumenti d’integrazione a livello locale Al pari della Commissione, il Comitato raccomanda il passaggio da misure d’integrazione passive (indennità) a misure attive (reinserimento nel mercato del lavoro, economia sociale,. ). Gli enti locali e regionali ne fanno già ampio uso. 4. 18. Il Comitato invita la Commissione a prevedere, come menzionato nella sua comunicazione, misure locali in una concrete per coinvolgere gli operatori riflessione sulle politiche preventive in materia di esclu- sione. Il Comitato ricorda che sono le città ad essere maggiormente colpite dal fenomeno dell’esclusione, che mette a repentaglio la sicurezza urbana, la coesione della città e il sentimento di cittadinanza. Sottolinea il ruolo degli enti territoriali nella lotta contro l’analfabetismo e per l’integrazione degli immigrati. 4. 19. Il Comitato ricorda che il problema dei rifugiati interessa in modo particolare alcuni paesi europei e appoggia l’iniziativa della Commissione di elaborare un programma in proposito. 4. 20. Pari opportunità Il Comitato ha espresso il suo impegno a favore della parità e della lotta contro le discriminazioni. Le iniziative locali svolgono un ruolo importante in questo campo per garantire la coesione sociale e l’integrazione sul territorio. 5. 2. Anche se il modello sociale europeo non è direttamente esportabile, l’Europa puo`, come sottolinea la Commissione, «promuovere il progresso sociale sulla scena mondiale». I programmi di cooperazione interre- gionale della Commissione europea possono essere un veicolo di promozione di tale progresso sociale. Il Comitato raccomanda di inserire un capitolo sociale nella futura iniziativa comunitaria che disciplinerà la cooperazione interregionale esterna. 6. Conclusioni Il Comitato appoggia gli obiettivi definiti nella comuni- cazione della Commissione, nonché le misure previste per salvaguardare la qualità del modello sociale europeo di fronte ai mutamenti socioeconomici. Il Comitato ricorda che gli enti locali e regionali, grazie alla loro vicinanza alla realtà socioeconomica e capacità d’inno- vazione, hanno da svolgere un ruolo centrale in proposi- to. Per consentire agli enti locali e regionali di contribuire pienamente ed efficacemente alla riflessione sul futuro del modello sociale europeo. Il Comitato delle regioni auspica: 6. 1. di essere associato alle politiche comunitarie sull’occupazione, in particolare alla definizione degli orientamenti europei in materia di occupazione a partire dal 2000, e chiede agli Stati membri di elaborare i piani d’azione nazionali per l’occupazione in partenariato con gli enti locali e regionali; di essere consultato sulla creazione, su base locale 6. 2. e regionale, di una banca dati sulla politica sociale, in C 93/64 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 6. 4. 1999 modo da poter disporre di elementi statistici di confronto e valutazione della coesione sociale in Europa; che gli enti locali e regionali, in quanto datori di 6. 3. lavoro, partecipino al dialogo sociale europeo; 6. 5. che la Commissione elabori programmi di soste- gno alle azioni pilota e innovative promosse dagli enti locali e regionali; 6. 4. di svolgere un ruolo nel processo di consultazione europeo sulla politica sociale e, in particolare, di contri- buire alla preparazione di un prossimo Forum sociale europeo, che dovrebbe dare maggiore spazio agli enti locali; 6. 6. che gli enti territoriali dei futuri Stati membri dell’Unione europea vengano associati alle politiche sociali comunitarie, specie in materia di occupazione, e possano partecipare ai lavori del Comitato delle regioni. Bruxelles, 14 gennaio 1999. Il Presidente del Comitato delle regioni Manfred DAMMEYER Parere del Comitato delle regioni in merito: — alla «Proposta di regolamento (CE) del Consiglio recante modalità di applicazione dell’articolo 93 del trattato CE», e — ai «Margini d’azione a livello regionale e comunale nella politica economica e nel controllo comunitario degli aiuti» IL COMITATO DELLE REGIONI, (1999/C 93/10) vista la proposta di regolamento (CE) del Consiglio recante modalità di applicazione dell’articolo 93 del trattato CE (COM(98) 73 def. — 98/0060 CNS) (1); vista la decisione dell’Ufficio di presidenza del 13 maggio 1998 di elaborare un parere sul tema e di incaricare la Commissione 6 «Occupazione, politica economica, mercato interno, industria, PMI» di preparare i lavori in materia, conformemente all’articolo 198 C, quarto comma, del Trattato che istituisce la Comunità europea; visto il progetto di parere (CdR 284/98 riv. 2) adottato dalla Commissione 6 il 30 novembre 1998 (relatori: Stoiber e Sanz Alonso); visto il parere in merito alla «Comunicazione della Commissione agli Stati membri sulla politica regionale e la politica di concorrenza — Rafforzare la concentrazione e la coerenza di queste politiche» (CdR 236/98 fin) (2) in cui esso richiamava l’attenzione sulle relazioni problematiche tra la politica regionale e la politica di concorrenza; considerando che la politica economica regionale rientra tra i principali compiti delle regioni e dei comuni dell’Unione europea; considerando che la politica di concorrenza e la concorrenza leale offrono condizioni eque e migliori opportunità per tutti; considerando che nel contempo il controllo comunitario degli aiuti per sua natura limita il margine d’azione economica dei livelli nazionali e territoriali di governo, ha adottato il 14 gennaio 1999, nel corso della 27a sessione plenaria , il seguente parere. (1) GU C 116 del 16. 4. 1998, p. 13. (2) GU C 51 del 22. 2. 1999, p. 16


title: WRITTEN QUESTION No. 4092/98 by Carlos ROBLES PIQUER European coordination of defence industries

eurovoc_concepts:
EU industrial policy
France
Germany
United Kingdom
United States
arms industry
common foreign and security policy


title: Parecer do Comité das Regiões sobre: as «Propostas de Regulamentos (CE) do Conselho relativos à reforma da política agrícola comum»: «Regulamento (CE) do Conselho relativo ao financiamento da política agrícola comum»; «Regulamento (CE) do Conselho que altera o Regulamento (CEE) n.o 766/92 que estabelece a organização comum de mercado no sector dos cereais e revoga o Regulamento (CEE) n.o 731/75 que fixa as qualidades-tipo do trigo mole, do centeio, da cevada, do milho e do trigo duro»; «Regulamento (CE) do Conselho que institui um sistema de apoio aos produtores de determinadas culturas arvenses»; «Regulamento (CE) do Conselho que estabelece a organização comum de mercado no sector da carne de bovino»; «Regulamento (CE) do Conselho que estabelece a organização comum de mercado no sector do leite e dos produtos lácteos»; «Regulamento (CE) do Conselho que altera o Regulamento (CEE) n.o 3950/92 que institui uma imposição suplementar no sector do leite e dos produtos lácteos»; «Regulamento (CE) do Conselho que estabelece regras comuns para os regimes de apoio directo no âmbito da política agrícola comum»; «Regulamento (CE) do Conselho relativo ao apoio do Fundo Europeu de Orientação e de Garantia Agrícola (FEOGA) ao desenvolvimento rural»; - a «Proposta de regulamento (CE) do Conselho que estabelece as disposições gerais sobre os Fundos Estruturais»

eurovoc_concepts:
EAGGF
agricultural product
aid to agriculture
common organisation of markets
enlargement of the Union
reform of the CAP


title: WRITTEN QUESTION No. 4098/98 by John McCARTIN National concessions on taxation

text: 29. 11. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 341/35 Dessutom föreskrivs i Telefónicas samtrafikserbjudande vilket nyligen godkändes av den spanska regeringen att samma termineringsavgifter som gäller för samtal som originerar från fasta nätoperatörer även skall gälla för samtal som originerar från mobila operatörer. Detta torde minska avgifterna som tas ut av de mobila operatörerna avsevärt. Kommissionen kan emellertid inte uttala sig om i vilken utsträckning eller när dessa prissänkningar kommer att inträffa för slutkonsumenterna eftersom detta beror på konkurrenssituationen på marknaden och beslutas av företagen som erbjuder dessa tjänster. (1999/C 341/051) SKRIFTLIG FRÅGA E-4075/98 från Werner Langen (PPE) till kommissionen (14 januari 1999) Angående: EU-stöd till Rheinland-Pfalz 1994-1998 Kan kommissionen redogöra för vilka EU-stöd som Rheinland-Pfalz fått 1994-1998, vem som erhöll stödet och hur många människor som sysselsattes och inom vilka branscher till följd av stödet? Vilka medel har betalats ut, framför allt inom följande områden?: 4 Konver. 4 Jordbruk. 4 EUGFJ. 4 Utbildning. 4 Ungdomsfrågor. 4 Kultur. 4 Forskning och teknisk utveckling. 4 Högskoleväsendet. 4 Ekonomi. 4 Regional utveckling/strukturfonder. 4 Socialfrågor. Kompletterande svar avgivet på kommissionens vägnar av Jacques Santer (16 april 1999) Då svaret är mycket omfattande, sänder kommissionen det direkt till generalsekretariat. ledamoten och till parlamentets (1999/C 341/052) SKRIFTLIG FRÅGA E-4098/98 från John McCartin (PPE) till kommissionen (14 januari 1999) Angående: Nationella skatteeftergifter Med hänsyn till att de regionalekonomiska skillnaderna i de flesta medlemsstaterna ligger på en nivå om ca. 2:1, kan kommissionen bekräfta att nationella skatteeftergifter, som vidtagits som regionalpolitiska stimulansåt- gärder, fortfarande är godtagbara inom den inre marknaden?