title: Yttrande från Regionkommittén om: - "Förslag till rådets förordning (EG) om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget", och - "Regionalt och kommunalt spelrum när det gäller den ekonomiska politiken och EU:s kontroll av statligt stöd"

eurovoc_concepts:
State aid
administrative transparency
competition policy
control of State aid
regional aid

text: C 93/64 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 4. 1999 att få tillgång till jämförbara statistiska uppgifter för bedömning av sammanhållningen i Europa, att de lokala och regionala myndigheterna i 6. 3. egenskap av arbetsgivare skall delta i den europeiska sociala dialogen, 6. 5. att kommissionen skall utarbeta program för att stödja pilotprojekt och innovativa åtgärder som berör sysselsättningen och socialpolitiken och som utvecklats av lokala och regionala myndigheter, 6. 4. ha en roll i EU:s rådfrågningsprocess om socialpo- litiken, och särskilt medverka vid planeringen av ett framtida europeiskt socialt forum, där större hänsyn bör tas till de lokala myndigheterna, 6. 6. att de lokala och regionala myndigheterna i de blivande EU-medlemsstaterna skall engageras i gemen- skapens sociala åtgärder, särskilt i sysselsättningsfrågor, och att de får delta som observatörer i Regionkommittén. Bryssel den 14 januari 1999. Regionkommitténs ordförande Manfred DAMMEYER Yttrande från Regionkommittén om: — ”Förslag till rådets förordning (EG) om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG- fördraget”, och — ”Regionalt och kommunalt spelrum när det gäller den ekonomiska politiken och EU:s kontroll av statligt stöd” BAKGRUND (1999/C 93/10) — ”Förslag till rådets förordning (EG) om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG- fördraget” (KOM(1998) 73 slutlig — 98/0060 CNS)(1). — Regionkommitténs presidiums beslut av den 13 maj 1998, i enlighet med artikel 198c fjärde stycket i EG-fördraget, att utarbeta ett yttrande i ärendet och ge utskott 6 ”Sysselsättning, ekonomisk politik, inre marknaden, industri, småföretag” ansvaret för det förberedande arbetet. — Det utkast till yttrande (CdR 284/98 rév 2) som antogs av utskott 6 den 30 november 1998 (föredragande: Edmund Stoiber och Pedro Sanz Alonso). — Regionkommitténs synpunkter på problemen i anslutning till regionalpolitiken och konkurrenspolitiken i yttrandet om ”Meddelande från kommissionen till medlemsstaterna om regionalpolitiken och konkurrenspolitiken: Stärkt koncentration och överensstämmel- se” (CdR 236/98 fin) (2). — Att bedriva ekonomisk politik på regional nivå hör till de viktigaste uppgifterna för Europeiska unionens regioner och kommuner. — Konkurrenspolitik och en rättvis konkurrens innebär lika förutsättningar och bättre möjligheter för alla. — Därigenom begränsas definitionsmässigt den ekonomisk-politiska handlingsfriheten för de nationella, regionala och lokala nivåerna. Mot bakgrund av ovanstående antog Regionkommittén vid sin 27:e plenarsession den 13-14 januari 1999 (sammanträdet den 14 januari) följande yttrande. (1) EGT C 116, 16. 4. 1998, s. 13. (2) EGT C 51, 22. 2. 1999, s. 16. 6. 4. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 93/65 1. Inledning 1. 1. Resumé Kommissionen lanserade 1996 ett initiativ för 1. 1. 1. att utforma nya riktlinjer för de statliga stödåtgärder som grundar sig på artikel 94 i EG-fördraget: ”Rådet får med kvalificerad majoritet på för- 1. 1. 2. slag av kommissionen och efter att ha hört Europaparla- mentet anta de förordningar som behövs för tillämpning- en av artiklarna 92 och 93 och får särskilt fastställa villkoren för tillämpningen av artikel 93. 3 och vilka slag av stödåtgärder som skall vara undantagna från detta förfarande. ” 1. 1. 3. Rådet ställde sig positivt till initiativet och uppmanade kommissionen att lägga fram förslag i avsikt att förenkla och effektivisera kontrollen av det statliga stödet. Föreliggande förslag till förordning syftar till 1. 1. 4. att öka öppenheten och rättssäkerheten, genom att kodifiera och klargöra procedurreglerna för statligt stöd. Det bör dessutom påpekas att kommissionens meddelanden om konkurrenslagstiftningen och statligt stöd, som inte har något juridiskt värde, inte alltid bidrar till att göra det enklare för de lokala aktörerna att förstå gemenskapens lagstiftning på området. 1. 1. 5. De enda rättsliga bestämmelser som hittills funnits om statligt stöd är de i artikel 93 i EG-fördraget. Utifrån EG-domstolens verksamhet och rättspraxis har det dock efter hand utvecklats en samling bestämmelser, men dessa är på grund av sin osammanhängande karaktär inte tillräckligt överskådliga. 1. 1. 6. Samtidigt verkar kommissionen för nya be- stämmelser i avsikt att fastställa stödkategorier som är undantagna från dess kontrollsystem (som huvudsakli- gen grundar sig på anmälningsskyldigheten innan stödet beviljas och bestämmelsen om genomförandeförbud). ReK kan följaktligen inte enbart koncentrera sig på procedurfrågor utan måste också behandla grundläggan- de frågor som direkt påverkar regionerna i EU. statliga regionala stödområden som följer av dessa direktiv. Kommissionsledamot Karel Van Miert förvän- tas 1999 godkänna ett tak på 42,7 % av befolkningen. Denna beräkning grundar sig på uppgifter från oktober 1997 och kommer att ses över 1999. 1. 1. 9. Ett mål som måste eftersträvas är balans mellan regionalpolitiken och konkurrenspolitiken. Regionerna måste vaksamt följa utformningen av de regler som kommer att bilda den rättsliga och ekonomisk ram som reglerar deras insatser för att främja sin egen utveckling och industriella struktur. Ovanstående utgör bakgrunden till föreliggande ytt- rande. 1. 2. Kontroll av statligt stöd — väsentligt för regioner och kommuner 1. 2. 1. Med tanke på den bekymmersamma sysselsätt- ningssituationen, de utmaningar som globaliseringen innebär för den regionala konkurrenskraften och den ökande inomeuropeiska konkurrensen i ”Euroland” är de europeiska regionerna mer än någonsin pressade att förbättra grundförutsättningarna för näringslivet. De försöker därvid uppnå målsättningarna att skapa arbets- tillfällen, att förbättra regionens konkurrenskraft och att främja tillväxten. En uppgift för den ekonomiska politiken på 1. 2. 2. samtliga nivåer — europeisk, nationell, regional och kommunal — är att främja ekonomisk och social sammanhållning. Till skillnad från Europeiska unionens strukturpolitik, som är inriktad på den europeiska sammanhållningen, försöker man med nationell och regional ekonomisk politik att utjämna skillnader i utvecklingsnivå inom respektive områden. Invånarna i eftersatta områden förväntar sig med rätta att den politiska ledningen på nationell och regional nivå skall ta ansvar för utvecklingen inom landet eller regionen. 1. 1. 7. Denna nya ansats innebär att kommittén sär- skilt bör uppmärksamma direktiven om statligt regio- nalstöd. I dessa direktiv anges de nya undantagen för kontroll av statligt stöd som betalas ut till vissa bestämda regioner och som direkt syftar till att stärka dessa regioners utveckling. 1. 1. 8. Den planerade täckningen för strukturfonder- na under den nya period som föreslås i Agenda 2000 (en befolkningstäckning på 35-40 %) måste dessutom samordnas med befolkningstäckningen för de framtida 1. 2. 3. Regionkommittén stöder en rättvis konkurrens mellan regioner och företag på EU:s inre marknad. Ett viktig förutsättning för att uppnå detta är effektiv kontroll av det statliga stödet. Därför är sådant statligt stöd i princip förbjudet som riskerar att snedvrida konkurrensen och få negativ inverkan på handeln mellan medlemsstaterna. Undantag kan emellertid beviljas av kommissionen i enlighet med bestämmelserna i EG- fördraget (kontroll av statligt stöd). Utan motsvarande godkännande kan således regionala och kommunala organ i princip inte bevilja något företagsstöd över huvud taget. De lokala och regionala myndigheterna får C 93/66 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 4. 1999 sällan tillräcklig information om det ekonomiska stödets förenlighet med gemenskapens lagstiftning. De kontrol- ler som utförs av de myndigheter på nationell eller regional nivå som beslutar om ett stöd är lagligt enligt gemenskapens regelverk utgör inte alltid en tillräckligt juridisk säkerhet för de lokala och regionala myndighe- terna. måste visa sitt värde i den världsomfattande konkurren- sen. En viktig beståndsdel av denna, vid sidan av den sociala och miljömässiga dimensionen, är den regionala balansen i den ekonomiska utvecklingen. De europeiska medborgarna kräver med rätta av politiken i kommuner, regioner, medlemsstater och Europeiska unionen att de skall få lika del av det ekonomiska välståndet. 1. 2. 4. De politiskt ansvariga i regionerna och kommu- nerna hamnar därför ofta i en svår situation. A˚ ena sidan vill de leva upp till sitt ansvar, motsvara medborgarnas förväntningar och stimulera den ekonomiska utveckling- en med offentliga stödmedel. A˚ andra sidan måste de samtidigt ta hänsyn till gemenskapslagstiftningen och se till att den genomförs. 1. 2. 5. Kommissionens beslut om huruvida stödåtgär- der är lagstridiga eller inte får långtgående konsekvenser för företagen och deras anställda. Kommissionens beslut är ibland rentav avgörande för det ekonomiska välbefin- nandet i hela regioner, landsdelar, städer och kommuner. Det är därför helt naturligt att Regionkommittén som företrädare för de kommunala och regionala organen ägnar stödpolitiken särskild uppmärksamhet. 1. 2. 6. Europeiska kommissionen har lagt fram förslag på följande tre områden avseende reformeringen av stödlagstiftningen: — Förfarande vid godkännande av stöd (Förslag till rådets förordning (EG) om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget av den 18 februari 1998). — Nya bestämmelser om regionalstöd (Meddelande från kommissionen: Riktlinjer för statligt stöd för regionala ändamål av den 16 december 1997). — O¨ verensstämmelse mellan EU:s stödområden och de nationella (Meddelande från kommissionen till medlemsstaterna om regionalpolitiken och konkur- renspolitiken av den 16 december 1997). I och med denna översyn kommer väsentliga delar av de gemenskapsrättsliga villkoren för den ekonomiska politiken på regional nivå att omformas. I synnerhet kommer procedurreglerna att skärpas, antalet områden som omfattas av regionalstöd kommer att reduceras och kontrollen av statligt stöd kommer att utvidgas till EU:s strukturpolitik. 2. Den regionala och kommunala näringspolitiken behöver rejält spelrum 2. 1. ReK stöder en rättvis konkurrens mellan regio- nerna och företagen på den inre marknaden i Europa. En effektiv kontroll av statligt stöd är nödvändig för att förhindra en ”stöd-kapplöpning” inom Europeiska unionen. Samtidigt vill dock ReK understryka att det också måste finnas ett tillräckligt spelrum för den regionala näringspolitiken. 2. 2. Globaliseringen av marknaderna, informations- samhällets fortskridande och den tilltagande hastighet med vilken tekniskt utbyte sker ställer Europa inför en enorm utmaning. Den europeiska ekonomiska modellen 2. 3. Den inre marknaden är visserligen ett gränslöst men inget enhetligt ekonomiskt område. Skillnaderna i välfärd och sysselsättning är enorma. 1995 låg BNP per capita (i fasta priser) i de fem starkaste regionerna på 160-190 % av gemenskapssnittet, i de svagaste på 43-50 %. Arbetslösheten var i de svagaste regionerna ungefär 30 % och i de starkaste 4 %. Också inom medlemsstaterna och inom regionerna var skillnaderna stora: skillnaderna i BNP per capita uppgick till exempel i de största medlemsstaterna Frankrike, Italien och Storbritannien till upp till 100 %, i Spanien nästan till 75 % och i Tyskland till och med till cirka 200 %. 2. 4. Därför förblir det en viktig uppgift för regioner och medlemsstater att genom statliga medel sörja för den ekonomiska och sociala sammanhållningen inom regioner och medlemsstater. För detta bör omfattande spelrum ges i ramarna för europeisk stödkontroll. I själva verket rör det sig om att skapa en utjämnande balans mellan konkurrens och regionalpolitik. 2. 5. För att stärka den europeiska ekonomins totala konkurrenskraft är det nödvändigt att i alla regioner förbättra villkoren för en effektiv ekonomi. Inte bara de mest missgynnade regionerna måste företrädesvis stärkas, utan alla regioner, även om de är mer utvecklade än övriga. Med tanke på detta måste man föra en ekonomisk politik på regional och kommunal nivå som är anpassad till stödregionernas utvecklingsmöjligheter och de eftersträvade målen. Hänsyn måste också tas till att regionerna har olika utgångsläge. I ekonomiskt starka EU-regioner måste målet med regionalpolitiken och den lokala politiken vara att bibehålla förutsättning- arna för konkurrenskraft. I ekonomiskt svagare regioner är den centrala målsättningen snarare att komma till rätta med de strukturella nackdelar och brister i fråga om infrastruktur som bromsar upp utvecklingen. I sådana regioner måste man dessutom skapa gynnsamma förutsättningar för lokala företag, för att på så vis lösa problemet med en allmän misshushållning med resurser. 2. 6. Den europeiska stödpolitiken bör inte bara verka för en utjämning av den ekonomiska nivån mot gemen- skapsgenomsnittet, utan måste verka för en allmänt höjd nivå. Om detta inte lyckas kommer konkurrenskraf- ten på världsmarknaderna att försvagas. 6. 4. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 93/67 2. 7. Just för att kunna förbättra Europas konkurrens- kraft på världsmarknaderna måste man samtidigt också ha som mål att minska skillnaderna i ekonomisk utvecklingsnivå mellan de mest eftersatta eller avlägset belägna regionerna och EU-genomsnittet. Man måste också sträva efter att upprätthålla den självbärande ekonomiska styrkan i de ekonomiskt starkare regioner- na. De europeiska regionerna och kommunerna är liksom Regionkommittén väl medvetna om att det inte går att uppnå en verklig konkurrenskraft på världsmark- naderna, och att gemenskapens institutioner inte heller har någon riktigt solid grund att stå på, om slutresultatet av den politik som förs av EU, medlemsstaterna och regionerna blir att utvecklingsklyftan mellan mer utveck- lade och mindre gynnade regioner fortsätter att öka. 2. 8. I samband med regionalt stöd anser Regionkom- mittén att det är viktigt att konstatera att det inte handlar om subventioner till konkursmässiga företag eller om att bevara företag som inte bär sig. Regionalt stöd tjänar till att utveckla regionernas ekonomiska potential. Det är inriktat på framtidsbranscher, främjar förnyelse, driver på strukturomvandlingen och stärker den internationella konkurrenskraften. A¨ ven det före- tagsinriktade stödet kan genomgående betecknas som en framtidsinvestering. Den europeiska strukturpolitiken är av naturliga 2. 9. skäl inriktad på skillnaderna i utveckling på inre marknadens nivå. I motsats till detta är det nationella och regionala stödet inriktat på att utjämna möjligheterna inom medlemsstaterna och regionerna. Den nya kartan över stödberättigade områden bör utformas på grundval av skillnader i regional utveckling inom Europeiska unionen. Inom denna referensram bör emellertid kom- missionen låta medlemsstaterna välja vilka regioner som skall vara berättigade till stöd enligt en fastställd maximal täckningsgrad. Vad gäller EU:s kontroll av statligt stöd bör man vara medveten om att det nationella och regionala stödet i första hand tjänar den nationella och regionala sammanhållningen, utan förfång för den europeiska sammanhållningen. 2. 10. Den lokala politiska erfarenheten visar att medborgarna i eftersatta områden jämför sig främst med områden inom regionen eller landet och inte med andra europeiska områden. Regionkommittén måste som politiskt organ bestående av företrädare för lokala och regionala intressen se till att de situationer som uppstår på grund av stödkontrollen noggrant kan förklaras för företag och allmänhet. Det är viktigt att hålla detta i minnet när utvärderingskriterierna för de nationella och regionala stödåtgärderna skall fastställas. Generellt sett har skapandet av den inre marknaden och en rättvis konkurrens lett till en allmän välståndsökning i Europeiska unionen. Fördelarna är inte alltid uppenbara för medborgarna, och inte alla medborgare kan dra lika stor nytta av de möjligheter den inre marknaden erbjuder. När man fastställer kriterier för bedömning av nationellt och regionalt stöd måste emellertid en stödåtgärds övergripande fördelar beaktas. 2. 11. Det är inte bara en ekonomisk nödvändighet för regionerna ta vara på tillfället att med egna medel göra det lättare att utnyttja utvecklingsmöjligheterna. Det är även viktigt med hänvisning till regionens identitet, dess självbestämmande och — allt efter situa- tionen i landet i fråga — dess autonomi. 2. 12. Regionkommittén vill påpeka den stora betydel- se tillståndsförfarandena för stödet har för de ekonomis- ka åtgärderna i regioner och kommuner. Därför måste stödproceduren vara effektiv, obyråkratisk och utfor- mad så att den kan genomföras på så kort tid som möjligt. 3. Reformförslagen inskränker regionernas och kom- munernas spelrum alltför mycket 3. 1. Regionkommittén konstaterar att kommissio- nens reformförslag kan komma att förskjuta förhållan- det mellan regionalpolitik och konkurrens ensidigt till regionalpolitikens nackdel. Regionkommittén anser att en väl avvägd balans mellan regionalpolitik och konkur- rens bör upprätthållas med dessa förslag och vad gäller förfarandet bör förslagen innebära en förkortning av beslutstiden då det är möjligt. Regionkommittén välkomnar till att börja med 3. 2. kommissionens avsikt att skapa större klarhet kring de rättsliga villkoren för tillämpning av artikel 93 i EG-fördraget genom att skapa en rättslig grund i form av en EG-förordning. Procedurförordningen skapar mer klarhet för alla som arbetar med stödförfarandet. 3. 3. Med tanke på vikten av avreglering och sparsam- het med regleringar bör förordningen inskränka sig till de viktigaste hörnpelarna. Regleringen går enligt kommittén för långt i omfattning och djup. Verkställan- det skall även i fortsättningen styras av medlemsstaternas nationella lagar. Det behöver inte regleras i EU-rätten i fråga om förvaltningsförfarande och förvaltningspro- cessrätt. 3. 4. Den tvåmånadersfrist som kommissionen föres- lår för beslut om huruvida stödåtgärder är förenliga med den gemensamma marknaden leder — för vissa förfaranden som hittills haft förkortade handläggnings- tider — till en försening som inte kan försvaras. Dessutom gör man det svårare att tillgripa förfarandet med godkännande genom ”positiv tystnad” som man hittills kunnat dra nytta av. Tidsfristen för kommissio- nens beslut vid förhandsgranskning bör vara den som gäller för det hittillsvarande s. k. påskyndade förfarandet, som måste genomföras inom 20 arbetsdagar, och inte den tvåmånadersfrist som kommissionen föreslår. För att den regionala ekonomiska strukturen i enskilda fall C 93/68 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 4. 1999 skall bevaras med offentligt stöd, och särskilt vad gäller enskilda stödåtgärder som skall meddelas från fall till fall, måste detta beslut fattas och genomföras snabbt. Annars riskerar man att skada den lokala ekonomin eller att skapa osäkerhet kring investerings- eller innova- tionsinitiativ. 3. 5. Kommissionens planerade befogenhet att kunna kräva preliminär återbetalning av stöd som betalats ut utan formellt tillstånd till dess att stödets förenlighet med bestämmelserna utretts, anser Regionkommittén vara olämpligt. Man kan endast kräva återbetalning av mottagaren om stödet verkligen är rättsstridigt, men inte för att det föreligger formella brister. Regionkommittén motsätter sig förslaget att 3. 6. återkrav av stöd inte längre skall kunna uppskjutas genom åtgärder enligt nationell lagstiftning. Här är det fråga om nationella förvaltningsförfaranden som inte skall harmoniseras på europeisk nivå. Att utesluta möjligheten till uppskjutande genom nationell lagstift- ning griper in i medlemsstaternas traditionella rätts- skyddssystem och kan i vissa medlemsstater inte bringas i överensstämmelse med rättssystemets funktion. Regeln är också onödig eftersom den ekonomiska fördelen undanröjs genom att återkravet innefattar ränta. 3. 7. Kommissionen gör dessutom anspråk på rätten att beträda företags mark och lokaler, begära muntliga förklaringar på ort och ställe och granska affärshandling- ar för att på ort och ställe kunna kontrollera beslut om stöd. Nationella myndigheter kan vara närvarande endast på begäran av kommissionen. De skall dock bidra med handräckning. 3. 8. Regionkommittén anser att det är nödvändigt att acceptera den ansvarsfördelning som existerar mellan kommissionen, medlemsstaterna och regionerna i kom- missionens kontrollarbete, med fortsatt iakttagande av subsidiaritetsprincipen. De befogenheter som kommissionen eftersträvar 3. 9. kan eventuellt stå i strid med känsliga grundläggande rättigheter som är skyddade av de nationella författning- arna. Det skulle vara oacceptabelt om kommissionen skulle ha rätt att göra husrannsakan, något som de nationella myndigheterna endast får göra efter en doma- res beslut. För den berörde medborgaren skulle detta vara fullständigt obegripligt. Kommissionens förslag innebär därför under- 3. 10. förstått att behörigheten väger över till kommissionens fördel, när den lika väl skulle kunna grunda sig på den beprövade principen om samarbete med medlemsstater- na. Det är viktigt att respektera den nationella lagstift- ningen och förfarandena i varje medlemsstat vad gäller hemmets okränkbarhet för juridiska personer. ReK anser att skyldigheten enligt artikel 19 att 3. 11. anmäla även stöd som inte behöver godkännas är oacceptabel och fordrar ett ökat utrymme för anmäl- ningsbefriat stöd i enlighet med minimiregeln och för omstruktureringsstöd till företag. 3. 12. Regionkommittén välkomnar kommissionens avsikt att i riktlinjerna för det regionala stödet i framtiden överlåta urvalet av stödområden till medlemsstaterna inom ramen för ett bestämt belopp. Detta är i linje med subsidiaritetsprincipen. Medlemsstaterna och deras regioner är själva bäst skickade att bedöma vilka områden inom staten som skall ges nationellt stöd. De lokala och regionala myndigheter som beviljar berättigat ekonomiskt stöd bör således involveras i arbetet med att välja ut de områden som skall få regionalt stöd. 3. 13. Däremot anser Regionkommittén att en fortsatt minskning av områdena är förfelad. Kommissionens så kallade anpassningsåtgärder för att fastställa den regionala områdestäckningen för stöd är inte genom- blickbara och leder i vissa fall till resultat som motsägs av de objektiva sakförhållandena. Kommittén ser vidare inga tvingande skäl att ytterligare minska det regionala stödet. Tvärtom kräver den höga arbetslösheten inom EU och det europeiska näringslivets minskande konkur- renskraft ett starkt engagemang från medlemsstaterna och regionerna för att undanröja strukturella brister. Att skära ned det regionala stödet skulle strida mot målet att bekämpa arbetslösheten, vilket gäller för hela Europa. 3. 14. Att ytterligare minska regionernas ekonomiska handlingsutrymme just nu skulle sända fel signaler till de missgynnade regioner och kommuner som av all kraft kämpar för att utnyttja de regionala ekonomiska möjligheterna. Regionkommittén anser att regionerna även i framtiden måste ha möjligheten att fastställa viktiga ekonomiska prioriteringar. 3. 15. Med de successiva nedskärningarna av stödet tar Europeiska kommissionen inte hänsyn till ett antal viktiga tendenser som kommer att få en avgörande effekt på regionalstödet: — Begränsningarna av de områden som är stödberätti- gade genom EU minskar i vilket fall som helst möjligheterna till stöd avsevärt. Regionkommittén välkomnar ansträngningen att i så stor utsträckning som möjligt samordna konkurrenspolitiken och strukturpolitiken. På grund av de olika målsättning- arna är det dock svårt — till och med omöjligt — att uppnå en fullständig överensstämmelse. De regionala skillnaderna inom EU och inom medlems- staterna kräver att det finns utrymme för en viss flexibilitet. — Strukturförändringarna i Europeiska unionen med- för nya utmaningar för vissa regioner. Exempelvis står de regioner som gränsar till de öst- och centraleu- ropeiska kandidatländerna, inför enorma problem. Om dessa länder blir medlemmar i EU är det möjligt 6. 4. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 93/69 att de när det gäller industrilokalisering kommer att konkurrera med områden vars lönenivå ligger på en bråkdel av EU-genomsnittet och vars miljöregler och sociala normer befinner sig på en lägre nivå än EU. BNP per capita i kandidatländerna utgör inte mer än ungefär en tredjedel av EU-genomsnittet. Till detta kommer att läggas en stor skillnad i stöd eftersom kandidatländerna direkt skall bli mål 1- områden. Här, men även i flera andra av EU:s regioner, är det nödvändigt med nationellt och regionalt stöd till strukturomvandlingen. — Detta gäller också för nationellt och regionalt stöd till särskilda områden som i hög grad är präglade av sina befolkningsmässiga och geografiska förhållan- den (bergig terräng, isolering), som exempelvis bergsområden, öar, gränsområden och glesbygder. Dessa områden kräver särskilda insatser som i första hand de direkt ansvariga myndigheterna kan ge, och först i andra hand de harmoniserade systemen. — Slutligen innebär inte ökningen av antalet stödberät- tigade regioner till följd av de central- och östeuro- peiska ländernas EU-anslutning att man måste min- ska antalet områden som får nationellt stöd. Att stärka den ekonomiska och sociala sammanhållning- en på nationell och regional nivå har inget samband med behovet av att främja sammanhållningen i kandidatländerna. Regionkommittén motsätter 3. 16. sig därför en minskning av antalet områden som skall kunna erhålla nationellt stöd och understryker att också den senaste utvecklingen tyder på att skillnaderna ökar mellan regionerna. Samtidigt erkänner kommittén att man på gemenskapsnivå måste enas om gränser för det nationella stödet och förespråkar en välavvägd EU-strategi på detta område. 3. 17. I Regionkommitténs yttrande om ”Meddelande från kommissionen till medlemsstaterna om regionalpo- litiken och konkurrenspolitiken: Stärkt koncentration och överensstämmelse” påpekar Regionkommittén att EU:s stödinstrument ibland tjänar andra syften än verksamheten på nationell och regional nivå. Därför är det i vissa fall motiverat att använda olika instrument i olika områden. 3. 18. Kravet på överensstämmelse medför också indi- rekt att nationellt stöd måste riktas till sådana områden som uppfyller EU:s stödkriterier. Om en medlemsstat inte vill förlora EU-medel måste den nämligen fastställa sådana områden som stödberättigade som också uppfyl- ler EU:s kriterier. EU beviljar nämligen stöd endast till områden som omfattas av nationellt stöd. EU-kriterierna avgör därför i slutänden vilka områden som görs stödberättigade på nationell nivå. Detta står i skarp motsättning till subsidiaritetsprincipen och det lovvärda målet i de nya riktlinjerna att medlemsstaterna själva avgör vilka regioner som skall vara stödberättigade. 3. 19. Vid första anblicken kan kravet på överensstäm- melse verka möjligt att uppfylla utan problem, om man endast jämför siffrorna för EU som helhet: I 46,7 % av områdena skall nationellt stöd och i 35-40 % av områdena strukturfondsinvesteringar tillåtas. Från ett regionalt perspektiv framträder emellertid stora skillna- der. I många regioner, i synnerhet sådana med mycket landsbygd, är de områden som är berättigade till EU-stöd mer än dubbelt så omfattande som de som är berättigade till nationellt stöd. Kravet på överensstämmelse skulle medföra att dessa områden skulle uteslutas från allt EU-stöd, utan att ett enda stödkriterium skulle bedömas. 3. 20. Regionkommittén anser därför att den överens- stämmelse som kommissionen eftersträvar gör att det krävs att det nationellt stödberättigade området görs tillräckligt stort. Dessutom måste marginalen på 2 % för områden som inte uppfyller kravet på överensstämmelse höjas betydligt. 4. Slutsatser Regionkommittén betonar att det behövs ett effektivt system för kontroll av statligt stöd på den inre marknaden och välkomnar kommissionens avsikt att skapa större för klarhet och rättslig säkerhet kring förfarandet tillämpning av artikel 93 i EG-fördraget genom en rättslig grund i form av en EG-förordning. Regionkommittén vill dock framhålla följande: 1) ReK anser att förslaget till reform av stödkontrollen kan komma att rubba balansen mellan regionalpoliti- ken och konkurrenspolitiken. Regionkommittén anser att en sådan balans är nödvändig för att höja sysselsättningsgraden och stärka konkurrenskraften. För att dessa mål skall kunna uppnås bör förfarings- sättet vara översiktligt och tydligt formulerat. 2) ReK anser att den föreslagna förordningen går för långt och är för detaljerad. En förbättrad rättssäker- het innebär att kommissionen inte får gå utöver de befogenheter som den uttryckligen har tilldelats. 3) ReK är av uppfattningen att eftersom känsliga grundläggande rättigheter berörs är det oacceptabelt att kommissionen skall ha rätt att göra husrannsakan, något som inte ens nationella myndigheter har befogenhet att göra i detta fall. 4) ReK anser att den tvåmånadersfrist som kommissio- nen föreslår för beslut om att bevilja stöd kan — i vissa fall som hittills haft kortare handläggningstider — leda till en försening som inte kan försvaras. C 93/70 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 4. 1999 5) ReK anser att inte att kommissionen bör ha befogen- het att kräva preliminär återbetalning av stöd som betalats ut utan formellt tillstånd till dess att stödets förenlighet med bestämmelserna utretts. 6) ReK motsätter sig förslaget att återkrav av stöd inte längre skall kunna uppskjutas genom överklagande i enlighet med nationell lagstiftning. Här är det fråga om nationella förvaltningsförfaranden som inte skall harmoniseras på europeisk nivå. 7) ReK anser att det är nödvändigt att: — avskaffa kravet att hittillsvarande minimistöd skall räknas in i treårsperioden samt öka det anmälningsbefriade stödet i enlighet med minimi- regeln, — ge ökat utrymme åt säkerheter, räddningsstöd och omstruktureringsstöd. 8) ReK välkomnar kommissionens avsikt att i riktlinjer- na för det regionala stödet i framtiden överlåta urvalet av stödområden till medlemsstaterna inom ramen för ett bestämt belopp. ReK ifrågasätter dock behovet av ytterligare minskning av områdestäck- ningen, eftersom skillnaderna de senaste åren inom medlemsstaterna och regionerna snarare har ökat än minskat. Kommittén förespråkar möjligheten att Bryssel den 14 januari 1999. stödja den statistiskt svagare hälften av EU:s regioner med nationella eller regionala medel. 9) Rek instämmer i att det måste finnas fortsatt utrymme för gemenskapsstöd till regioner som inte är upptagna i nationella förteckningar över stödområden och välkomnar förslaget att områden som för närvarande omfattas av artiklarna 92. 3 a och 92. 3 c och som inte längre är berättigade till nationellt stöd skall få tillgång till statligt stöd under en övergångsperiod. I linje med kommissionens strävan efter överensstäm- melse bör övergångsbestämmelserna på EU-struktur- fondsområdet stämma med övergångsbestämmelser- na på stödlagstiftningsområdet. De regioner som inte längre omfattas av områdestäckningen enligt artikel 92. 3 a skall påföras utöver de nationella befolkningstaken. De får dock under inga omständig- heter påverka en medlemsstats befolkningstak som enligt kommissionens förslag skall sänkas 10) ReK stödjer i linje med subsidiaritetsprincipen kommissionens strävan att undvika inkonsekvenser som leder till att områden som uppfyller kraven för strukturfondsstöd automatiskt utesluts från de nationella regionala stödsystemen. 11) ReK vill framhålla att kommissionens föreslagna marginal på 2 % för områden som inte uppfyller kravet på överensstämmelse mellan EU och nationel- la stödområden måste utökas betydligt. Regionkommitténs ordförande Manfred DAMMEYER


title: Utilisation des pesticides dans l'UE.

eurovoc_concepts:
EU Member State
agricultural statistics
marketing
pesticide


title: Πρόταση κανονισμού (EK) του Συμβουλίου σχετικά με την εφαρμογή μέτρων ενημέρωσης και προώθησης για τα γεωργικά προϊόντα στις τρίτες χώρες

eurovoc_concepts:
agricultural product
public awareness campaign
sales promotion
third country

formats: html pdf print

text: C (cid:216)32/12 EL Ep(cid:242)shmh Efhmer(cid:242)da tvn Eyrvpaık(cid:215)n Koinot(cid:254)tvn 6. 2. 1999 Pr(cid:246)tash kanonismo(cid:255) (EK) toy Symboyl(cid:242)oy sxetik‘ me thn efarmog(cid:254) m~trvn enhmer(cid:215)shw kai pro(cid:220) (cid:215)qhshw gia ta gevrgik‘ proı(cid:246)nta stiw tr(cid:242)tew x(cid:215)rew (1999/C 32/13) COM(1998) 683 telik(cid:246) - 98/0330(CNS) (Ypoblhqe(cid:242)sa ap(cid:246) thn Epitrop(cid:254) stiw 14 Ianoyar(cid:242)oy 1999) TO SYMBOYLIO THS EYRVPA(cid:231)KHS ENVSHS, (cid:190)Exontaw yp(cid:246)ch: th synq(cid:254)kh gia thn (cid:242)drysh thw Eyrvpaık(cid:254)w Koin(cid:246)thtaw, kai id(cid:242)vw to ‘rqro 43, thn pr(cid:246)tash thw Epitrop(cid:254)w, th gn(cid:215)mh toy Eyrvpaıko(cid:255) Koinoboyl(cid:242)oy, th gn(cid:215)mh thw Oikonomik(cid:254)w kai Koinvnik(cid:254)w Epitrop(cid:254)w, Ektim(cid:215)ntaw: (cid:246)ti dyn‘mei tvn isxyoys(cid:215)n ryqm(cid:242)sevn, h Koin(cid:246)thta d(cid:255)natai na ylopoi(cid:254)sei m~tra pro(cid:215)qhshw stiw tr(cid:242)tew x(cid:215)rew gia periorism~no ariqm(cid:246) gevrgik(cid:215)n proı(cid:246)ntvn(cid:221) (cid:246)ti ta m~xri s(cid:254)mera apotel~smata e(cid:242)nai idia(cid:242)tera enqarryntik‘(cid:221) (cid:246)ti, lamb‘nontaw yp(cid:246)ch thn kthqe(cid:242)sa pe(cid:242)ra, tiw prooptik~w ej~lijhw tvn agor(cid:215)n, t(cid:246)so ent(cid:246)w (cid:246)so kai ekt(cid:246)w thw Koin(cid:246)(cid:220) thtaw kaq(cid:215)w kai to n~o pla(cid:242)sio tvn dieqn(cid:215)n synallag(cid:215)n, ende(cid:242)knytai h x‘rajh synolik(cid:254)w kai synektik(cid:254)w politik(cid:254)w gia thn enhm~rvsh kai thn pro(cid:215)qhsh (cid:246)son afor‘ tiw agor~w tr(cid:242)tvn xvr(cid:215)n(cid:221) (cid:246)ti h en l(cid:246)gv politik(cid:254) d(cid:255)natai na symplhr(cid:215)sei kai na eni(cid:220) sx(cid:255)sei apotelesmatik‘ tiw en~rgeiew poy pragmatopoi(cid:220) o(cid:255)ntai ap(cid:246) ta kr‘th m~lh, provq(cid:215)ntaw id(cid:242)vw thn eik(cid:246)na tvn koinotik(cid:215)n proı(cid:246)ntvn stiw dieqne(cid:242)w agor~w, idia(cid:242)tera ap(cid:246) ‘poch poi(cid:246)thtaw kai asf‘leiaw tvn trof(cid:242)mvn(cid:221) (cid:246)ti h en l(cid:246)gv drasthri(cid:246)thta, symb‘llontaw sth dhmioyrg(cid:242)a n~vn emporik(cid:215)n diej(cid:246)dvn, end~xetai ep(cid:242)shw na ~xei polla(cid:220) plasiastik(cid:246) apot~lesma se sx~sh me tiw eqnik~w (cid:254) idiv(cid:220) tik~w prvtoboyl(cid:242)ew(cid:221) (cid:246)ti qa pr~pei na kaqoristo(cid:255)n ta krit(cid:254)ria epilog(cid:254)w tvn sygkekrim~nvn proı(cid:246)ntvn kai agor(cid:215)n(cid:221) (cid:246)ti e(cid:242)nai sk(cid:246)pimo na epibarynqe(cid:242) kat‘ kan(cid:246)na h Koin(cid:246)thta me tm(cid:254)ma m(cid:246)no thw xrhmatod(cid:246)thshw tvn energei(cid:215)n, ~tsi (cid:215)ste na antimetvpisto(cid:255)n ype(cid:255)qyna ap(cid:246) tiw organ(cid:215)seiw poy prote(cid:242)noyn kaq(cid:215)w kai ap(cid:246) ta endiafer(cid:246)mena kr‘th m~lh(cid:221) (cid:246)ti ento(cid:255)toiw, se ejairetik~w peript(cid:215)seiw, mpore(cid:242) na e(cid:242)nai sk(cid:246)pimo na mhn apaite(cid:242)tai h xrhmatodotik(cid:254) symmetox(cid:254) toy sygkekrim~noy kr‘toyw m~loyw(cid:221) (cid:246)ti ston tom~a thw diaxe(cid:242)rishw kai thw ylopo(cid:242)hshw tvn energei(cid:215)n qa pr~pei na problefqe(cid:242) h an‘qes(cid:254) toyw ap(cid:246) thn Epitrop(cid:254), me tiw endedeigm~new diadikas(cid:242)ew, se organismo(cid:255)w poy diaq~toyn thn apara(cid:242)thth dom(cid:254) kai armodi(cid:246)thta(cid:221) (cid:246)ti me b‘sh thn kthqe(cid:242)sa pe(cid:242)ra kai ta apotel~smata poy ~xoyn prok(cid:255)cei ap(cid:246) thn drasthri(cid:246)thta emporik(cid:254)w pro(cid:220) (cid:215)qhshw thn opo(cid:242)a ‘skhse to Dieqn~w Elaioyrgik(cid:246) Sym(cid:220) bo(cid:255)lio, qa pr~pei vst(cid:246)so, na problefqe(cid:242) h dynat(cid:246)thta na ejakoloyq(cid:254)sei h Koin(cid:246)thta na toy anaq~tei thn ylopo(cid:242)hsh energei(cid:215)n ston tom~a tvn armodiot(cid:254)tvn toy(cid:221) (cid:246)ti e(cid:242)nai ep(cid:242)shw sk(cid:246)pimo na kataste(cid:242) dynat(cid:246) na zhthqe(cid:242) h bo(cid:254)qeia an‘logvn dieqn(cid:215)n organ(cid:215)sevn poy yf(cid:242)stantai gia ‘lla proı(cid:246)nta(cid:221) (cid:246)ti gia na elegxqo(cid:255)n h orq(cid:254) ekt~lesh tvn programm‘tvn kaq(cid:215)w kai oi epipt(cid:215)seiw ap(cid:246) tiw en~rgeiew, qa pr~pei na problefqe(cid:242) mia apotelesmatik(cid:254) parakolo(cid:255)qhsh ap(cid:246) thn Epitrop(cid:254) kai ta kr‘th m~lh, kaq(cid:215)w kai h ajiol(cid:246)ghsh tvn apotelesm‘tvn ap(cid:246) anej‘rthto organism(cid:246), EJEDVSE TON PARONTA KANONISMO: (cid:190)Arqro 1 1. (cid:218)(cid:217)H Koin(cid:246)thta d(cid:255)natai na xrhmatodot(cid:254)sei, pl(cid:254)rvw (cid:254) en m~rei, en~rgeiew enhm~rvshw kai pro(cid:215)qhshw gia ta gevr(cid:220) gik‘ proı(cid:246)nta stiw tr(cid:242)tew x(cid:215)rew. 2. (cid:218)(cid:217)Oi en~rgeiew poy anaf~rontai sthn pr(cid:215)th par‘grafo den pr~pei na kateyq(cid:255)nontai me b‘sh ta emporik‘ s(cid:254)mata, o(cid:255)te na eynoo(cid:255)ntai ta proı(cid:246)nta poy pro~rxontai ap(cid:246) ~na sygkekrim~no kr‘tow m~low. (cid:190)Arqro 2 Oi en~rgeiew poy anaf~rontai sto ‘rqro 1 e(cid:242)nai oi ak(cid:246)(cid:220) loyqew: a) en~rgeiew dhmos(cid:242)vn sx~sevn, pro(cid:215)qhshw kai diaf(cid:254)(cid:220) mishw, id(cid:242)vw gia na doqe(cid:242) ~mfash sta pleonekt(cid:254)mata poy paroysi‘zoyn koinotik‘ proı(cid:246)nta, id(cid:242)vw ap(cid:246) ‘poch poi(cid:246)thtaw, ygiein(cid:254)w, asf‘leiaw tvn trof(cid:242)mvn, qreptik(cid:254)w aj(cid:242)aw, s(cid:254)manshw, kal(cid:254)w diab(cid:242)vshw tvn z(cid:215)vn kai prostas(cid:242)aw toy perib‘llontow, b) symmetox(cid:254) se ekdhl(cid:215)seiw, panhg(cid:255)reiw kai ekq~seiw me dieqn(cid:254) ap(cid:254)xhsh, id(cid:242)vw me th dhmioyrg(cid:242)a peript~rvn thw Eyrvpaık(cid:254)w Koin(cid:246)thtaw, g) en~rgeiew enhm~rvshw id(cid:242)vw gia to koinotik(cid:246) s(cid:255)sthma tvn POP/PTE kai EPI kaq(cid:215)w kai thw paragvg(cid:254)w me biologik~w meq(cid:246)doyw, 6. 2. 1999 EL Ep(cid:242)shmh Efhmer(cid:242)da tvn Eyrvpaık(cid:215)n Koinot(cid:254)tvn C (cid:216)32/13 d) en~rgeiew enhm~rvshw sxetik‘ me to koinotik(cid:246) s(cid:255)sthma tvn VQPRD, tvn epitrap~zivn o(cid:242)nvn kai tvn oino(cid:220) pneymatvd(cid:215)n pot(cid:215)n me gevgrafik(cid:254) ~ndeijh, e) mel~tew agor‘w gia th die(cid:255)rynsh tvn emporik(cid:215)n die(cid:220) j(cid:246)dvn di‘qeshw, st)(cid:217)apostol~w ekpros(cid:215)pvn thw Koin(cid:246)thtaw idia(cid:242)tera ychlo(cid:255) epip~doy, z) mel~tew ajiol(cid:246)ghshw tvn apotelesm‘tvn tvn ener(cid:220) gei(cid:215)n pro(cid:215)qhshw kai enhm~rvshw. (cid:190)Arqro 3 Ta proı(cid:246)nta poy d(cid:255)nantai na apotel~soyn to antike(cid:242)meno tvn energei(cid:215)n poy anaf~rontai sto ‘rqro 1, e(cid:242)nai id(cid:242)vw ta ak(cid:246)loyqa: a)(cid:217)proı(cid:246)nta poy proor(cid:242)zontai gia ‘mesh katan‘lvsh (cid:254) gia th metapo(cid:242)hsh, gia ta opo(cid:242)a yp‘rxoyn dynat(cid:246)thtew eja(cid:220) gvg(cid:254)w (cid:254) dynat(cid:246)thtew n~vn emporik(cid:215)n diej(cid:246)dvn stiw tr(cid:242)tew x(cid:215)rew, id(cid:242)vw xvr(cid:242)w th xor(cid:254)ghsh epistrof(cid:215)n, (cid:190)Arqro 7 1. (cid:218)(cid:217)Gia thn ylopo(cid:242)hsh tvn energei(cid:215)n poy anaf~rontai sto ‘rqro 2 stoixe(cid:242)a a), b) kai d) kai me thn epif(cid:255)lajh toy ‘rqroy 6, oi antiprosvpeytik~w epaggelmatik~w (cid:254) diepag(cid:220) gelmatik~w organ(cid:215)seiw toy (cid:254) tvn sygkekrim~nvn tom~vn, katart(cid:242)zoyn progr‘mmata pro(cid:215)qhshw kai enhm~rvshw m~gisthw di‘rkeiaw tri(cid:215)n et(cid:215)n. Met‘ ap(cid:246) symfvn(cid:242)a tvn endiaferom~nvn krat(cid:215)n mel(cid:215)n, me thn epif(cid:255)lajh toy ‘rqroy 9 par‘grafow 3 de(cid:255)tero ed‘fio, ta opo(cid:242)a desme(cid:255)ontai na symmet‘sxoyn sth sxetik(cid:254) xrh(cid:220) matod(cid:246)thsh, ta progr‘mmata poy anaf~rontai sto pro(cid:220) hgo(cid:255)meno ed‘fio ypob‘llontai sthn Epitrop(cid:254). H Epitrop(cid:254) egkr(cid:242)nei ta progr‘mmata ayt‘, afo(cid:255) enhmer(cid:215)sei tiw epi(cid:220) trop~w diaxe(cid:242)rishw tvn sygkekrim~nvn tom~vn, d(cid:242)nontaw prot(cid:242)mhsh sta progr‘mmata poy ~xoyn ypoblhqe(cid:242) ap(cid:246) organismo(cid:255)w poy kal(cid:255)ptoyn poll‘ kr‘th m~lh. Prin ap(cid:246) thn ~gkrish tvn programm‘tvn, h Epitrop(cid:254) d(cid:255)natai na zht(cid:254)sei th gn(cid:215)mh thw m(cid:246)nimhw om‘daw (cid:133)Pro(cid:220) (cid:215)qhsh tvn gevrgik(cid:215)n proı(cid:246)ntvn(cid:176) thw symboyleytik(cid:254)w epi(cid:220) trop(cid:254)w (cid:133)Poi(cid:246)thta kai ygiein(cid:254) thw gevrgik(cid:254)w paragvg(cid:254)w(cid:176). 2. (cid:218)(cid:217)(cid:190)Oson afor‘ tiw en~rgeiew: b) proı(cid:246)nta paradosiak‘ (cid:254) poi(cid:246)thtaw me ychl(cid:254) prostiq~(cid:220) menh aj(cid:242)a. a)(cid:217)poy anaf~rontai sto ‘rqro 2, stoixe(cid:242)a g), e) kai st), (cid:254) (cid:190)Arqro 4 anaf~retai sto ‘rqro(cid:216)6, b) poy ylopoio(cid:255)ntai m~sv miaw dieqno(cid:255)w org‘nvshw poy Gia thn epilog(cid:254) tvn tr(cid:242)tvn xvr(cid:215)n stiw opo(cid:242)ew qa ylopoih(cid:220) qo(cid:255)n oi en~rgeiew poy anaf~rontai sto ‘rqro 1, lamb‘(cid:220) nontai yp(cid:246)ch oi agor~w tvn agor(cid:215)n me shmantik(cid:254) pragma(cid:220) tik(cid:254) (cid:254) dynhtik(cid:254) z(cid:254)thsh. (cid:190)Arqro 5 1. (cid:218)(cid:217)K‘qe d(cid:255)o ~th, h Epitrop(cid:254) kaqor(cid:242)zei, s(cid:255)mfvna me th diadikas(cid:242)a poy probl~petai sto ‘rqro 11, ton kat‘logo tvn agor(cid:215)n poy anaf~rontai tvn proı(cid:246)ntvn kai ant(cid:242)stoixa sta ‘rqra 3 kai 4. Ento(cid:255)toiw, se per(cid:242)ptvsh an‘gkhw, o kat‘logow d(cid:255)natai na tropopoihqe(cid:242) sto metaj(cid:255). 2. (cid:218)(cid:217)Prin ap(cid:246) thn kat‘rtish toy katal(cid:246)goy poy anaf~(cid:220) retai sthn par‘grafo 1, h Epitrop(cid:254) d(cid:255)natai na symboy(cid:220) leyqe(cid:242) thn M(cid:246)nimh Om‘da (cid:133)Pro(cid:215)qhsh tvn gevrgik(cid:215)n pro(cid:220) ı(cid:246)ntvn(cid:176) thw Symboyleytik(cid:254)w Epitrop(cid:254)w (cid:133)Poi(cid:246)thta kai ygi(cid:220) ein(cid:254) thw gevrgik(cid:254)w paragvg(cid:254)w(cid:176). (cid:190)Arqro 6 Se per(cid:242)ptvsh poy apofasisto(cid:255)n en~rgeiew ston tom~a toy elaiol‘doy kai tvn epitrap~zivn eli(cid:215)n, h Koin(cid:246)thta d(cid:255)natai na probe(cid:242) sthn ylopo(cid:242)hsh tvn en l(cid:246)gv energei(cid:215)n m~sv toy Dieqno(cid:255)w Elaioyrgiko(cid:255) Symboyl(cid:242)oy. Gia toyw loi(cid:220) po(cid:255)w tome(cid:242)w, h Koin(cid:246)thta d(cid:255)natai na zht(cid:254)sei thn syndrom(cid:254) dieqn(cid:215)n organ(cid:215)sevn poy par~xoyn tiw an‘logew eggy(cid:254)seiw. apofas(cid:242)zontai ap(cid:246) thn Epitrop(cid:254) met‘ ap(cid:246) enhm~rvsh thw epitrop(cid:254)w diaxe(cid:242)rishw tvn sygkekrim~nvn tom~vn (cid:254), ende(cid:220) xom~nvw, ryqm(cid:242)sevn poy anaf~retai ant(cid:242)stoixa stoyw kanonismo(cid:255)w (EOK) ariq. 2092/91(cid:216)(˛), (EOK) ariq. 2081/92(cid:216)(ˇ) kai (EOK) ariq. 2082/92(cid:216)(—). epitrop(cid:254)w thw Prin ap(cid:246) th l(cid:254)ch ap(cid:246)fashw, h Epitrop(cid:254) d(cid:255)natai na sym(cid:220) boyleyqe(cid:242) th m(cid:246)nimh om‘da (cid:133)Pro(cid:215)qhsh tvn gevrgik(cid:215)n pro(cid:220) ı(cid:246)ntvn(cid:176) poy anaf~retai sthn par‘grafo(cid:216)1. (cid:190)Arqro 8 1. (cid:218)(cid:217)Me thn epif(cid:255)lajh toy ‘rqroy 6, h Epitrop(cid:254) epil~gei, me th diadikas(cid:242)a anoixto(cid:255) diagvnismo(cid:255) (cid:254) periorism~nhw symmetox(cid:254)w, ton (cid:254) toyw organismo(cid:255)w poy qa e(cid:242)nai epiforti(cid:220) sm~noi me th diaxe(cid:242)rish kai thn ekt~lesh tvn energei(cid:215)n kaq(cid:215)w kai ton organism(cid:246) ston opo(cid:242)o qa anateqe(cid:242) h ajiol(cid:246)(cid:220) ghsh tvn apotelesm‘tvn. O (cid:254) oi organism(cid:246)w(oi) poy e(cid:242)nai epifortism~now(oi) me thn ekt~lesh pr~pei na diaq~tei(oyn) empeir(cid:242)ew sxetik‘ me ta sygkekrim~na proı(cid:246)nta kai tiw agor~w proorismo(cid:255) kai na diaq~tei(oyn) ta apara(cid:242)thta m~sa gia th diasf‘lish thw pl~on apotelesmatik(cid:254)w efar(cid:220) mog(cid:254)w tvn energei(cid:215)n, lamb‘nontaw ypoch thn eyrvpaık(cid:254) di‘stash tvn en l(cid:246)gv programm‘tvn. (˛) EE L (cid:216)198 thw 22. 7. 1991, s. 1. (ˇ) EE L (cid:216)208 thw 24. 7. 1992, s. 1. (—) EE L (cid:216)208 thw 24. 7. 1992, s. 9. C (cid:216)32/14 EL Ep(cid:242)shmh Efhmer(cid:242)da tvn Eyrvpaık(cid:215)n Koinot(cid:254)tvn 6. 2. 1999 2. (cid:218)(cid:217)H epit(cid:254)rhsh thw orq(cid:254)w ekt~leshw tvn energei(cid:215)n dia(cid:220) sfal(cid:242)zetai ap(cid:246) mia epitrop(cid:254) parakolo(cid:255)qhshw, poy apote(cid:220) le(cid:242)tai ap(cid:246) ekpros(cid:215)poyw thw Epitrop(cid:254)w, tvn endiafero(cid:220) m~nvn krat(cid:215)n mel(cid:215)n kai tvn organ(cid:215)sevn poy prote(cid:242)noyn. 3. (cid:218)(cid:217)Ta endiafer(cid:246)mena kr‘th m~lh e(cid:242)nai ype(cid:255)qyna gia ton ~legxo kai tiw plhrvm~w tvn energei(cid:215)n poy anaf~rontai sto ‘rqro 2, stoixe(cid:242)a a),b) kai d). (cid:190)Arqro 9 1. (cid:218)(cid:217)Me thn epif(cid:255)lajh thw paragr‘foy 4, h Epitrop(cid:254) xrh(cid:220) matodote(cid:242): a)(cid:217)pl(cid:254)rvw tiw en~rgeiew poy anaf~rontai sto ‘rqro 2, stoixe(cid:242)a g), st) kai z), b) en m~rei tiw loip~w en~rgeiew pro(cid:215)qhshw kai enhm~rvshw poy anaf~rontai sto ‘rqro(cid:216)2. Ento(cid:255)toiw, se eidik~w peript(cid:215)seiw, h Epitrop(cid:254) d(cid:255)natai na xrhmatodot(cid:254)sei pl(cid:254)rvw tiw en~rgeiew poy anaf~rontai sto ‘rqro 2, stoixe(cid:242)a b) kai e). 2. (cid:218)(cid:217)H xrhmatodotik(cid:254) symmetox(cid:254) thw Koin(cid:246)thtaw stiw et(cid:254)(cid:220) siew en~rgeiew poy anaf~rontai sthn par‘grafo 1, stoixe(cid:242)o b), den d(cid:255)natai na yperba(cid:242)nei to 50(cid:216)% toy pragma(cid:220) tiko(cid:255) k(cid:246)stoyw tvn energei(cid:215)n. Gia tiw en~rgeiew pro(cid:215)qhshw poy diarko(cid:255)n toyl‘xiston 2 ~th, h xrhmatodotik(cid:254) symme(cid:220) tox(cid:254) qa e(cid:242)nai stadiak‘ meio(cid:255)menh, en(cid:215) qa perilamb‘netai metaj(cid:255) toy 60(cid:216)% kai toy 40(cid:216)% toy pragmatiko(cid:255) k(cid:246)stoyw tvn energei(cid:215)n. 3. (cid:218)(cid:217)Ta endiafer(cid:246)mena kr‘th m~lh symmet~xoyn sth xrh(cid:220) matod(cid:246)thsh tvn energei(cid:215)n poy anaf~rontai sthn prohgo(cid:255)(cid:220) menh par‘grafo m~xri toy 20(cid:216)% toy pragmatiko(cid:255) k(cid:246)stoyw tvn energei(cid:215)n, en(cid:215) to yp(cid:246)loipo thw xrhmatod(cid:246)thshw epiba(cid:220) r(cid:255)nei tiw prote(cid:242)noysew organ(cid:215)seiw. Ento(cid:255)toiw, se peript(cid:215)seiw de(cid:246)ntvw aitiologhm~new kai me thn pro\p(cid:246)qesh (cid:246)ti to sygkekrim~no pr(cid:246)gramma paroy(cid:220) si‘zei ~kdhlo koinotik(cid:246) endiaf~ron e(cid:242)nai dynat(cid:246)n na apo(cid:220) fasisqe(cid:242), s(cid:255)mfvna me thn diadikas(cid:242)a poy probl~petai sto ‘rqro 11, na anal‘bei h prote(cid:242)noysa org‘nvsh to m~row thw xrhmatod(cid:246)thshw poy den analamb‘nei h Koin(cid:246)thta. 4. (cid:218)(cid:217)Se per(cid:242)ptvsh efarmog(cid:254)w toy ‘rqroy 6, h Koin(cid:246)thta xorhge(cid:242), met‘ ap(cid:246) ~gkrish toy progr‘mmatow, th d~oysa symmetox(cid:254) thw sth sygkekrim~nh dieqn(cid:254) org‘nvsh. (cid:190)Arqro 10 Oi dap‘new poy prok(cid:255)ptoyn ap(cid:246) thn koinotik(cid:254) xrhmatod(cid:246)(cid:220) thsh tvn energei(cid:215)n poy anaf~rontai sto ‘rqro 1 qev(cid:220) ro(cid:255)ntai vw paremb‘seiw kat‘ thn ~nnoia toy ‘rqroy 3 toy kanonismo(cid:255) (EOK) ariq. 729/70(cid:216)(˛) toy Symboyl(cid:242)oy. (cid:190)Arqro 11 Oi leptom~reiew efarmog(cid:254)w toy par(cid:246)ntow kanonismo(cid:255) qesp(cid:242)zontai me b‘sh th diadikas(cid:242)a poy probl~petai: a)(cid:217)sto ‘rqro 38 toy kanonismo(cid:255) ariq. 136/66/EOK toy Symboyl(cid:242)oy, per(cid:242) koin(cid:254)w organ(cid:215)sevw agor‘w ston tom~a tvn lipar(cid:215)n oysi(cid:215)n(cid:216)(ˇ), (cid:254) an‘loga me thn per(cid:242)ptvsh, b) sto ant(cid:242)stoixo ‘rqro tvn loip(cid:215)n kanonism(cid:215)n per(cid:242) koin(cid:254)w org‘nvshw gevrgik(cid:215)n agor(cid:215)n. (cid:190)Arqro 12 K‘qe d(cid:255)o ~th, h Epitrop(cid:254) ypob‘llei sto Symbo(cid:255)lio kai sto Eyrvpaık(cid:246) Koinobo(cid:255)lio ~kqesh sxetik‘ me thn efarmog(cid:254) toy par(cid:246)ntow kanonismo(cid:255). H pr(cid:215)th ~kqesh qa ypoblhqe(cid:242) met‘ to de(cid:255)tero ~tow efarmog(cid:254)w tvn energei(cid:215)n poy probl~(cid:220) pontai ston par(cid:246)nta kanonism(cid:246). (cid:190)Arqro 13 1. (cid:218)(cid:217)Sto ‘rqro 11 par‘grafow 1 toy kanonismo(cid:255) ariq. 136/66/EOK, diagr‘fetai h fr‘sh (cid:133)(cid:254) stiw tr(cid:242)tew x(cid:215)rew(cid:176). 2. (cid:218)(cid:217)Sto ‘rqro 2 par‘grafow 2 pr(cid:215)th per(cid:242)ptvsh toy kanonismo(cid:255) (EOK) ariq. 1308/70(cid:216)(—), diagr‘fontai oi (cid:246)roi (cid:133)kai ekt(cid:246)w(cid:176). 3. (cid:218)(cid:217)Sto ‘rqro 2 par‘grafow 1 toy kanonismo(cid:255) (EK) ariq. 2275/96(cid:216)((cid:209)), diagr‘fontai oi (cid:246)roi (cid:133)kai ekt(cid:246)w(cid:176). (cid:190)Arqro 14 O par(cid:215)n kanonism(cid:246)w arx(cid:242)zei na isx(cid:255)ei thn 1h Ma(cid:148)(cid:224)oy 1999. O par(cid:215)n kanonism(cid:246)w e(cid:242)nai desmeytik(cid:246)w vw prow (cid:246)la ta m~rh toy kai isx(cid:255)ei ‘mesa se k‘qe kr‘tow m~low. (˛) EE L (cid:216)94 thw 28. 4. 1970, s. 13. (ˇ) EE 172 thw 30. 9. 1966, s. 3025/66. (—) EE L (cid:216)146 thw 4. 7. 1970, s. 1. ((cid:209)) EE L (cid:216)308 thw 29. 11. 1996, s. 7


title: Yttrande från Regionkommittén om "Grönbok om hamnar och sjötransportens infrastruktur"

eurovoc_concepts:
border control
environmental protection
harbour installation
occupational safety
regional aid
trans-European network

text: C 93/20 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 4. 1999 Yttrande från Regionkommittén om ”Grönbok om hamnar och sjötransportens infrastruktur” BAKGRUND (1999/C 93/04) — Europeiska kommissionens grönbok om hamnar och sjötransportens infrastruktur (KOM(97) 678 slutlig). — Kommissionens beslut av den 15 december 1997 att rådfråga Regionkommittén i enlighet med artikel 198c första stycket i EG-fördraget. — Regionkommitténs beslut av den 15 juli 1998 att ge utskott 3 ”Transeuropeiska nät, transporter, informationssamhället” i uppdrag att ansvara för kommitténs beredning av ärendet. — Utskottets utkast till yttrande (CdR 331/98 rév. ) som antogs den 27 november (föredragande: Jan Laan). — Regionkommitténs tidigare yttranden: • ”Mot en ny sjöfartsstrategi” (CdR 137/97 fin) (1). • ”Transportpolitikens europeiska dimension” (CdR 253/97 fin) (2). • ”Lokal och regional planering och utveckling i Europa” (CdR 340/96 fin) (3). • ”Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om ändring av beslut nr 1692/96/EG, vad gäller kusthamnar, inlandshamnar och intermodala terminaler samt projekt nr 8 i bilaga III” (KOM(97) 681 slutlig — 97/0358 (COD) — CdR 101/98 fin) (4). — Beredningen av ärendet inom utskottets arbetsgrupp (bestående av Ros Scott, Declan Bree, Maurice Cummins, Risto Ervelä, Anders Gustâv, Henning Jensen, Jan Laan (ordförande), Gianfranco Lamberti, Günter Niederbremer, Roberto Pella, Giuseppe Pericu, Johan Sauwens, Herman Suykerbuyk och James Walsh). — Diskussionerna under ”Barcelonakonferensen om framtidsutsikter för Europas kustham- nar” som anordnades av kommissionen den 7 och 8 maj 1998 och diskussionen under Regionkommitténs seminarium ”Hamnar och sjöfartens infrastruktur i Europa — Regionkommitténs ståndpunkt” den 26 november 1998 i Dublin. Med beaktande av ovanstående antog Regionkommittén under sin 27:e plenarsession den 13-14 januari 1999 (sammanträdet den 14 januari) enhälligt följande yttrande. 1. Inledning 1. 1. Regionkommittén ställer sig positiv till publice- ringen av grönboken om hamnar och sjötransportens infrastruktur. Genom sin grönbok understryker Euro- peiska kommissionen betydelsen av denna del av trans- portkedjan som hittills inte uppmärksammats i tillräcklig utsträckning i EU-debatten om transportpolitiken och de transeuropeiska transportnäten. Regionkommittén välkomnar också dialogen mellan gemenskapens insti- tutioner, hamnförvaltningar, hamnanvändare och sjö- fartsnäringen samt de fackföreningar och andra organi- sationer som representerar olika intressen inom nä- ringen. Regionkommittén anser att Europeiska unionens 1. 2. hamnar bör bidra till en hållbar utveckling i gemenska- pen, både i ekologiskt och ekonomiskt hänseende. Europeiska unionens kusthamnar är likaledes gränssta- tioner inom unionen och därför av betydelse för folkhäl- san, säkerheten och ekonomin. De europeiska hamnarna utgör en integrerad del av unionen där gemenskapsrät- tens bestämmelser tillämpas utan undantag. (1) EGT C 379, 15. 12. 1997, s. 60. (2) EGT C 64, 27. 2. 1998, s. 67. (3) EGT C 116, 14. 4. 1997, s. 1. (4) EGT C 373, 2. 12. 1998, s. 20. 1. 3. Regionkommittén betonar därför att hamnarna är av vital betydelse för Europeiska unionens konkur- renskraft och är viktiga centra för den regionala, ekonomiska och sociala utvecklingen. Hamnen är inte 6. 4. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 93/21 bara en del av transportkedjan utan också en ekonomisk enhet i sig. Gemenskapens hamnar hanterar mer än 90 % av unionens handel med tredje land, ungefär 30 % av handeln inom EU och underlättar rörligheten för mer än 200 miljoner passagerare. Hamnarna kan dessutom bidra mycket till de lokala och regionala ekonomierna och till sysselsättningen. Att eftersträva en stärkt konkur- renskraft på det utrikeshandelspolitiska området skall således prioriteras. Konkurrenskraften bör därför för- bättras genom ett effektivt transportsystem, för vilket kusthamnarna är av central betydelse. Kusthamnarna är ofta belägna på platser som är idealiska för industriell verksamhet, som kräver tillförsel av stora mängder råvaror till lågt värde och transporter av halvfabrikat. Kusthamnarna bidrar härmed i avsevärd utsträckning till att skapa ett mervärde till produktionen inom EU och till sysselsättningen i både kustregionen och inlandsområdet. De små kusthamnarna är i samspelet med de stora kusthamnarna av central betydelse för EU:s ekonomi och för en hållbar utveckling. Detta gäller särskilt små kusthamnar i avlägset belägna områden inom gemenskapen. 1. 4. Kommissionen konstaterar i sin grönbok att den växande globaliseringen, den inre marknaden och effekterna av informationssamhället ställer krav på ökad effektivitet och förbättrad infrastruktur i hamnarna. För att skapa ett effektivt transportsystem är Regionkom- mittén övertygad om att man framför allt måste låta marknadskrafterna få verka fritt, så länge som medbor- garnas säkerhet och hälsa kan garanteras. Den dynamis- ka anpassning som äger rum i den fria marknadens kraftfält gör att transportsystemet fortlöpande kan upprätthållas i syfte att ge ett optimalt bidrag till ekonomin i Europeiska unionen och i regionerna vid kusten och i inlandet. En fri konkurrens på lika villkor kan skapas å ena sidan genom strävan att skapa en harmoniserad lagstiftning rörande sådant som arbetsför- medling, arbetarskyddsfrågor, arbetsförhållanden, mil- jöskydd, yttre säkerhet och gränskontroll och å andra sidan genom att se till att hamnanvändarna bidrar i lika hög grad till att täcka kostnaderna för hamnanläggning- en och de tjänster som tillhandahålls där. För att få kusthamnarna att fungera optimalt 1. 5. — med beaktande av hela EU:s, kustregionernas och inlandsområdenas behov — krävs att gemenskapen formulerar en politik som omfattar de grundläggande villkoren. Denna politik skall syfta till att skapa ett sammanhängande regelsystem för användningen av hamnarnas infrastruktur (till att börja med ökad insyn i fråga om hamnförvaltningarnas intäkter och utgifter) och reglera de frågor som nämns i punkt 1. 4. Den förutsättningsskapande hamnpolitiken — att vidta nöd- vändiga åtgärder — bör av samma orsaker och med stöd av subsidiaritetsprincipen dock förbehållas de nationella parterna: näringslivet samt de lokala, regiona- la och nationella myndigheterna. Europeiska unionens åtgärder bör begränsas till att omfatta utarbetande och kontroll av bestämmelser som innebär en fri och rättvis konkurrens på lika villkor (se även bilaga). Politiken rörande hamnar och sjötransportens infrastruktur i Europa bör inriktas på en optimal fördelning av trafikflö- det för resande och varor i kustregionerna. 1. 6. Regionkommittén välkomnar därför kommissio- nens nya initiativ så länge som dessa bidrar till ett rättvist och enhetligt regelsystem. En optimalt fungeran- de marknad förstärker hamnarnas integrering i det transeuropeiska infrastrukturnätet för kombinerade transporter. En europeisk hamnpolitik bidrar på så sätt till att det europeiska transportnätet utvecklas på ett balanserat sätt. 2. De grundläggande villkoren Den politik som formuleras i grönboken beträff- 2. 1. ande de grundläggande villkoren begränsar sig i huvud- sak till regleringen av sjöfarten. Kommissionen upp- märksammar således inte följande frågor: miljövård, arbetsförhållanden, arbetarskyddsfrågor, yttre säkerhet och gränskontroll. Skillnader i lagstiftningen på dessa områden och i tillämpningen av gällande regler medför att de europeiska medborgarnas grundläggande rättighe- ter (säkerhet och folkhälsa) inte tillvaratas i samma utsträckning överallt och påverkar i hög grad konkur- rensförhållandena mellan olika hamnförvaltningar och mellan företag med verksamhet i kusthamnarna. En harmoniserad lagstiftning bör eftersträvas på detta område i Europa. Miljö 2. 2. Miljöförstöringen stoppas inte av några nations- gränser. Miljöförstöringens inverkan på folkhälsan och miljön är i princip identisk i alla länder. För att man skall kunna föra en effektiv miljövårdspolitik krävs gränsöverskridande åtgärder, åtminstone på gemen- skapsnivå men helst även i samverkan med länder utanför EU. A˚ tgärder på miljöskyddsområdet kan påver- ka produktionskostnaderna i hög grad och en gemensam miljöpolitik skulle därför också bidra till en bättre fungerande inre marknad. 2. 3. Utsläpp i atmosfären, floder och kanaler är de viktigaste källorna till förorening av den maritima miljön. Utsläpp från sjöfarten till havs bidrar också till denna miljöförstöring. Att dumpa avfall överbord är en sekellång sjöfartstradition som överensstämmer med gängse bruk och är gratis, men som dock inte längre accepteras (Marpol-fördraget). Detta faktum bör tas i beaktande vid utformningen av åtgärder som syftar till C 93/22 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 4. 1999 att förhindra avfallsdumpning från fartyg (i grönboken föreslår kommissionen att man skall förbättra den nuvarande tillgängligheten och insamlingskapaciteten för de avfallsanläggningar som finns i EU:s hamnar). I detta sammanhang föreslår Regionkommittén att kostnaderna för att samla in fartygsavfall skall täckas enligt principen ”användaren betalar” som tillämpas i de flesta europeiska hamnar och i de flesta sjöfartsländer utanför Europa. Regionkommittén anser att eventuella initiativ 2. 4. från EU:s sida beträffande miljövård inom sjöfarten bör gå hand i hand med de icke-bindande internationella överenskommelserna på området, till exempel överens- kommelser som träffats inom den internationella sjö- fartsorganisationen IMO. Initiativen får inte innebära att dessa överenskommelser omvandlas till gemenskaps- lagstiftning (se även yttrandet ”Mot en ny sjöfartsstrate- gi”). Kompletterande eller strängare villkor tjänar ingen- ting till i denna världsomspännande verksamhet. Till- lämpningen av dessa bestämmelser skall ske via hamn- statskontrollen och överenskommelser om denna kontroll har träffats i ”Memorandum of understanding on port state control”. Ett snabbt genomförande av dessa bestämmelser och en likformig tillämpning av dem i hela Europeiska unionen skulle främja såväl detta styrinstruments effektivitet som den fria konkurrensen, på lika villkor, mellan hamnarna i Europa. 2. 5. Ett kontinuerligt och volymmässigt omfattande flöde av varor mellan två punkter utgör en nödvändig förutsättning för att de kombinerade transporterna och närsjöfarten skall utvecklas. Endast då är det ekonomiskt försvarbart för transportföretaget och ekonomiskt in- tressant för transportköparen att man sätter in transport- medel med stor lastkapacitet (kustfartyg, fartyg för transporter på inre vattenvägar och tåg) och med hög turtäthet (korta väntetider). Kusthamnen är i högsta grad en plats där kontinuerliga och volymmässigt omfattande varuflöden strålar samman. I sin egenskap av knutpunkt för kombinerade transporter och närsjö- fart kan kusthamnen således i hög grad bidra till att ett miljöanpassat transportsystem växer fram (se även punkt 3. 11). 2. 6. Regionkommittén konstaterar att följande miljö- vårdsaspekter avseende gemenskapens hamnar inte upp- märksammas i grönboken, vilket innebär att överens- kommelser måste träffas på europeisk nivå: — Egenskapen hos slam på hamnbotten samt lagring och bearbetning av förorenat bottenslam (se även punkt 3. 7). — Användningen av påväxthindrande skeppsbotten- färg (skeppsbottenfärg som innehåller tributeltenn), som regleras av överenskommelser som träffats inom IMO. — Användningen av desinfektionsgaser (metylbromid/ fosfin) för att bekämpa skadedjur i vissa typer av laster. — Hanteringen av farliga ämnen hos avfallslagrings- och bearbetningsföretag. — Bekämpning av buller, partiklar och odör. — Kontrollsystem för hantering av fartygsavfall. 2. 7. ReK anser att de lokala och regionala myndighe- terna i hög grad kan bidra till en ansvarsfull miljöförvalt- ning i kusthamnarna. Dessa hamnar är vanligtvis belägna vid flodmynningar eller kanalutlopp. På denna plats, där söt- och saltvatten möts och vattenströmmarna står stilla, dumpas fasta beståndsdelar i vattnet. Detta gäller även föroreningar från platser uppströms. För att bibehålla hamnarna djup krävs regelbunden muddring. Bottenslammet från denna muddring är ofta så förorenat att det är ekologiskt oförsvarligt att deponera detta slam i miljön (dumpning till havs). En betydande del av nedsmutsningen av hamnarnas bottenslam tycks ha sin källa i flod- eller avloppsvattnet. Kommittén anmodar därför kommissionen att vidta åtgärder för att skydda ytvattnet i hela unionen. Arbetsförhållanden och arbetarskyddsfrågor 2. 8. I fördraget stipuleras att medlemsstaternas invå- nare skall kunna tillhandahålla tjänster överallt inom EU. På samma sätt som miljön är viktig för alla europeiska medborgares hälsa är också goda arbetsför- hållanden viktiga för alla arbetstagares säkerhet och hälsa. En tillnärmning av de nationella bestämmelserna avseende arbetsförhållanden och arbetarskyddsfrågor bör därför ske. Rådets direktiv av den 12 juni 1989 (89/391/EEG) 2. 9. om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagar- nas säkerhet och hälsa i arbetet syftar till att harmonisera lagstiftningen om arbetsförhållanden och säkerhet på arbetsplatsen i hela EU, även i gemenskapens hamnar. Rådets direktiv av den 29 maj 1990 (90/269/EEG) om minimikrav för hälsa och säkerhet vid manuell hantering av laster där det finns risk för att arbetstagare drabbats av skador, särskilt i ryggen (fjärde särdirektivet enligt artikel 16. 1 i direktiv 89/391/EG) är ett exempel på en dylik harmonisering. 6. 4. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 93/23 2. 10. Regionkommittén konstaterar att konsekven- serna för hamnarna av denna befintliga lagstiftning inte behandlas i grönboken. Grönboken tar inte heller upp arbetstagarnas säkerhet vid lastning och lossning av containrar, arbete på containertak och användningen av vissa s. k. twistlocks, som innebär att faran att falla ner från containertak kan undvikas (se även utkast till förslag till direktiv om minimikrav för säkerhet och hälsa för arbetstagare som använder arbetsutrustning avsedd för tillfälligt arbete på en nivå över mark- eller golvplan (1) och internationella arbetsorganisationen ILO:s fördrag 152). I USA förbjuds för övrigt arbete på containertak i mitten av 1999 och rederierna kommer då att tvingas utrusta sina fartyg med s. k. twistlocks, som kan användas för godshantering vid kajen. Gränskontroll 2. 11. De europeiska kusthamnarna är också gränssta- tioner i unionen. A¨ ven denna kedja — i detta fall kedjan av gränsstationer — är lika stark som dess svagaste länk. En extra stark länk gör inte hela kedjan starkare. Med hänsyn till unionens intressen på områdena för folkhälsa, yttre säkerhet, skatter och ekonomi, anser Regionkommittén att det krävs välbalanserade, effektiva och genomförbara kontrollförfaranden som tillämpas lika i hela gemenskapen. Exempel på olika former av gränskontroller: — Veterinärkontroll (djur). — Växtkontroll (växter). — Kontroll av att vissa avgifter betalats (moms, punkt- skatter). — Kontroll för att förhindra smuggling (narkotika och vapen). EU:s lagstiftning En europeisk lagstiftning kan vara nödvändig 2. 12. för att man skall kunna föra en effektiv politik och skapa konkurrensvillkor som är lika för alla, till exempel när det gäller miljövård, arbetsvillkor, arbetarskyddsfrå- gor och gränskontroll. När bestämmelserna anges i form av ett direktiv kan ett identiskt genomförande dock ej garanteras i praktiken. Regionkommittén vill därför betona följande: — Direktiven skall vara koncisa och även innehålla tydliga förklaringar som möjliggör en identisk tolk- ning, så att genomförandet av gemenskapens direktiv i medlemsstaternas nationella lagstiftning skiljer sig åt så lite som möjligt. (1) Dokument 202/3/97 ”Utkast till förslag till direktiv om minimikrav för säkerhet och hälsa för arbetstagare som använder arbetsutrustning avsedd för tillfälligt arbete på en nivå över mark- eller golvplan”. — Tidsperioden för att genomföra gemenskapens di- rektiv bör vara så kort som möjligt och i största möjliga utsträckning innebära ett samtidigt genom- förande, för att man skall kunna minimera skillna- derna i tidpunkt för när gemenskapens direktiv träder i kraft i medlemsstaternas nationella lagstiftning. — En tillnärmning av de nationella myndigheternas kontroll av om bestämmelserna efterlevs bör ske. 2. 13. I syfte att stimulera ovannämnda tillnärmning kräver kommittén att det inrättas ett utbytesprogram för tjänstemän som ansvarar för kontrollen av om gemenskapens bestämmelser efterlevs på områdena för miljövård, arbetsförhållanden och arbetarskyddsfrågor. Ett liknande utbytesprogram, som syftar till att främja ett enhetligt genomförande av gemenskapens lagstiftning om veterinärkontroller, finns redan för berörda tjän- stemän. 3. Förutsättningsskapande politik Hamnanläggningen 3. 1. Europas hamnar karakteriseras av ett antal likheter och skillnader som har betydelse för den politik som skall föras. En hamn skall betraktas som ett komplex av hamnbassänger, kajer och verksamhetsområden som ligger i centrum av ett nätverk av offentligägd infrastruk- tur bestående av maritima tillfartsvägar och en infra- struktur som sammanbinder hamnen med upplandet (inre vattenvägar, järnvägar, och motortrafikleder) (2). Till detta nätverk kan även infrastruktur som inte är allmän vara kopplad (pipelines, kraftledningar). Komplexet är anlagt, inrättat och utrustat för att passagerare och varor (varav alla eller vissa lagras under viss tid) på ett effektivt och säkert sätt skall kunna överföras från ett transportmedel till ett annat. Och komplexet är anlagt, inrättat och utrustat på ett sådant sätt att de varor som anländer dit kan bearbetas industriellt och lämna hamnen i annan form. Dessa basverksamheter skapar förutsättningar för en mängd näraliggande verksamheter (lotsning, trafikledning från land, bogsering, kajtjänster, underhåll av fartyg, fartygs- proviantering, förmedling mellan dem som efterfrågar respektive tillhandahåller transporttjänster, handel, fi- nansiering och försäkringar. Förvaltning av en hamn skall alltså uppfattas som förvaltning av ett komplicerat verksamhetsområde som är öppet för sjöfart De kostna- der som främst sammanhänger med förvaltningen rör markförvärv och förberedande byggnadsarbeten, an- läggning av hamnbassänger och kajer, underhåll och (2) Möjligheterna att använda denna infrastruktur påverkas av olika klimatförhållanden. I hamnar vid nordliga farvatten måste man exempelvis ta hänsyn till isgång under vintern. Isbrytare utgör på dessa platser en del av hamnens infrastruktur. Kostnaderna för detta kan jämföras med kostnaderna för muddring i andra hamnar (se även punkt 3. 7). C 93/24 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 4. 1999 administration. Hamnförvaltningens inkomster härrör till största delen från hamnavgifter och inkomster från områdesfördelning. till 100 %) i det ledande lokala omlastningsföretaget. I andra hamnar är omlastningen (och därmed även ansvaret för suprastrukturen) en exklusiv angelägen- het för det privata näringslivet. 3. 2. I praktiken finns emellertid en mängd olika typer av kusthamnar. Först finns ett begränsat antal stora kusthamnar som bland annat kännetecknas av ett omfattande flöde av varor och ett internationellt upptag- ningsområde och därför är känsliga för internationell konkurrens. Sedan finns det många handelshamnar som i synnerhet fyller en oumbärlig regional och lokal ekonomisk och social funktion för passagerare samt för fiskeri-, turist- och rekreationssektorn. Dessutom spelar dessa hamnar en viktig roll vid bearbetningen av varuflödet (närsjö- fart). I sammanhanget bör påpekas att ett antal hamnar inåt landet eller vid kanaler dessutom fungerar som kusthamnar. Här lägger fartyg till och man bearbetar varor som kommer med lasten. Vid utformningen av EU-politiken bör man ta hänsyn till handelshamnarnas potential och intressen. A¨ ven hamnförvaltningen antar olika former. 3. 3. Regionkommittén anser att man med utgångspunkt i de skillnader som illustreras nedan bör göra öppenhet och insyn till en första förutsättning för att stödja den politik som skall föras i framtiden. 1) Ett antal kusthamnar i Europeiska gemenskapen drivs av företag. De övriga kusthamnarna förvaltas av myndigheter (kommuner, delstater, samarbetsor- ganisationer för myndigheter). 2) Vid ett antal av de kusthamnar som förvaltas av myndigheter sker förvaltning och bokföring avskilt från övriga offentliga tjänster. I övriga fall ingår förvaltningen av kusthamnarna och bokföringen i myndigheternas övergripande verksamhet. 3) Ett antal hamnförvaltningar har fått finansiella bi- drag från berörda nationella myndigheter för anlägg- ning av hamnbassänger, kajer och hamnområden (i vissa fall upp till 100 %), bidrag som inte behöver återbetalas. Andra hamnförvaltningar är tvungna att själva och på egen risk bekosta allt detta. 4) Flera hamnar som förvaltas av myndigheter måste överlämna en del av driftsöverskottet till myndighe- ten. Vad gäller vissa andra hamnförvaltningar täcks driftsunderskott med offentliga medel. 5) Ett antal hamnförvaltningar erbjuder mer än endast en anläggning med hamnbassänger, kajer och hamn- områden (t. ex. : hamnutrustning, bogsering). Vissa hamnförvaltningar innehar ansenliga intressen (upp 6) Det finns även skillnader i hur hamnbassänger, kajer och hamnområden utbjuds. I ett antal hamnar sker anläggning av kajer och förberedande byggarbeten i samråd med den som använder eller kommer att utnyttja en viss del av hamnområdet. Kostnaderna för kajanläggningar och förberedande byggarbeten inräknas i det pris som hamnförvaltningen tar ut av användaren av hamnområdet. I andra fall sker anläggning av kajer och förberedande byggarbeten på initiativ av hamnförvaltningen, som vill locka till sig en viss verksamhet. Den hamnkapacitet som härigenom skapats fördelas mellan de slutliga använ- darna genom ett allmänt anbudsförfarande. 3. 4. Näringslivet bestämmer över varuflödets lopp. Marknadens och råvaruregionernas geografiska läge är vid sidan av transportmöjligheterna avgörande för valet av etableringsort. Det är också hamnförvaltningarna och de direkt berörda myndigheterna som bäst kan följa marknadsutvecklingen. Av detta skäl anser Regionkom- mittén att den förutsättningsskapande politiken för kusthamnarna — att vidta nödvändiga åtgärder — bör förbehållas de nationella parterna: näringslivet och de lokala, regionala och nationella myndigheterna. Vi vill framhålla att subsidiaritetsprincipen bör tillämpas på den förutsättningsskapande politiken. Marknadskrafterna som strukturreglerande instrument 3. 5. Regionkommittén är övertygad om att ett effek- tivt transportsystem endast kan skapas i en fri konkur- rens där villkoren är lika för alla. Den dynamiska anpassning som äger rum i den fria marknadens kraftfält gör att transportsystemet fortlöpande kan upprätthållas i syfte att ge ett optimalt bidrag till ekonomin i Europeiska unionen och i regionerna vid kusten och i inlandet. Fri konkurrens på lika villkor kan skapas å ena sidan genom strävan att skapa en harmoniserad lagstiftning rörande sådant som miljöskydd, arbetar- skydd, arbetsförhållanden, yttre säkerhet och gränskon- troll (den villkorsstipulerande politik som redan inletts) och å andra sidan genom att se till att hamnanvändarna i alla europeiska kusthamnar bidrar i lika hög grad till att täcka kostnaderna för hamnbassänger, kajer och hamnområde. Regionkommittén anser att det är ett absolut nödvändigt villkor att användarna bidrar i lika hög grad till kostnaderna för att marknaden skall kunna för fungera som ett strukturreglerande instrument 6. 4. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 93/25 utbudet av hamninfrastruktur i Europeiska unionen, även om vi inser att detta med tanke på de befintliga skillnaderna mellan olika hamnförvaltningar inte är någon enkel uppgift. Kostnadsberäkningen är också invecklad eftersom inre och yttre kostnader hanteras på olika sätt inom hela trafik- och transportsystemet. Efter en utförlig beräkning skulle det till exempel kunna visa sig att en hamn som lägger ned mycket pengar på en förstklassig miljövård förlorar på det konkurrensmäs- sigt. Man måste också ta hänsyn till debatten om reglerna för statligt stöd till infrastruktur. 3. 6. Regionkommittén är emellertid ingen föresprå- kare för en rigid ”pricing framework”, något man i grönboken verkar tala för. Kommittén föredrar att Europeiska kommissionen försöker lägga fast riktlinjer baserade på artikel 92 i EG-fördraget. I dessa riktlinjer skall tydligt anges vad det är tillåtet att ta med i beräkningar av kostnader för hamninfrastruktur (hamn- bassänger, kajer och hamnområden)(1). 3. 7. Förutom de tidigare nämnda aspekterna bör man till hamnförvaltningen även räkna sådant som lagring och bearbetning av förorenat bottenslam och alla kostna- der för den administrativa apparaten. På dessa områden finns nu stora skillnader, vilket får kännbara konsekven- ser för konkurrensförhållandena. Politiken bör inriktas på att undanröja skillnaderna och därigenom uppnå harmonisering. Ansvaret för dessa aspekter bör helt och hållet ligga hos hamnförvaltningen. — Kusthamnar bör göras och bibehållas djupa. För att skydda miljön bör en bedömning göras av om bottenslammet efter muddring kan deponeras i miljön utan att skada denna (t. ex. genom att dumpas till havs) eller om det kan återanvändas (t. ex. genom att utnyttja det för att höja hamnområdet). Om utsläpp eller återanvändning inte är möjligt bör särskilda åtgärder vidtas (t. ex. lagring eller rengöring av det förorenade materialet). De härmed förbundna kostnaderna är mycket stora och kan, eftersom de i nuläget i vissa fall betalas av företag verksamma i hamnen och i andra fall inte, få kännbara konsekven- ser för konkurrensförhållandena mellan kustham- narna. Regionkommittén rekommenderar också att man utformar tydliga regler för bedömning av bottenslam, dumpning av bottenslam i söt- och lagring och bearbetning av förorenat saltvatten, (1) En möjlighet till detta är t. ex. bestämmelsen (eventuellt endast för hamnar av en viss storlek) att den totala inkomsten från hamnbassänger, kajer och hamnområden (hamnavgifter och inkomst från områdesavgifter) minst måste uppgå till. % av de därmed förbundna kostnaderna (markförvärv, förberedande byggnadsarbeten, hamn- och kajanläggningar, underhåll, administration). bottenslam och beräkning av kostnaderna. Kom- mittén hänvisar i detta sammanhang till direktivet ”Landfill of waste” (23 mars 1998). — Till de kostnader för hamnförvaltningen till vilka hamnanvändarna skall bidra i lika hög grad bör även läggas kostnaderna för den administrativa apparaten. En del av dessa kostnader utgörs av avgifter till pensionssystemet. Dessa utgör en inte försumbar del av de totala personalkostnaderna. I ett antal fall betalas faktiskt dessa kostnader av hamnförvaltningen. I andra fall är det andra allmän- na fonder som bekostar pensionssystemet. Region- kommittén föreslår att man beaktar dessa frågor inom ramen för den sociala harmoniseringen. — För närvarande saknas anläggningar för att ta emot oljeavfall från fartyg i många hamnar inom unionen. Det är en angelägen uppgift att mottagningsstationer byggs ut i dessa hamnar. Frågan om finansiering av sådana anläggningar bör ges hög prioritet. Ett samarbete med berörda länder för att få till stånd likartad lagstiftning när det gäller kontrollsystem för hantering av fartygsavfall är således av stor vikt. Ett synsätt på miljö och säkerhet som bygger på principen om den bästa metoden bör tillämpas för alla EU-hamnar. 3. 8. Målet med fri konkurrens på lika villkor gäller naturligtvis även de företag som tillhandahåller tjänster i kusthamnarna. Exempel på kusthamnstjänster är lotsning, trafikledning, bogsering, kajtjänster och stuveri (lastning, lossning och lagring i avvaktan på vidaretrans- port). Dessa tjänster tillhandahålls av såväl offentligägda som privata företag. Samma kostnadstäckning bör gälla i hela Europa för de offentligägda företagens beräkning av den del av kostnaden som skall debiteras användaren, till exempel vid användning av hamnens infrastruktur. När dessa tjänster tillhandahålls av ett privat företag får det omnämnda målet betraktas som uppfyllt, med hänsyn till gemenskapens konkurrenslagstiftning. 3. 9. Regionkommittén vill uppmärksamma följande aspekter i fråga om arbetsförmedlingen inom stuve- ribranschen. I ett antal kusthamnar har personalen fast anställning hos stuveriföretagen. I andra hamnar hyrs (en del av) personalen in av stuveriföretagen från en organisation som kan vara juridisk person och som ansvarar för arbetsförmedlingen i hamnen. Regionkom- mittén anser att kriteriet att samma kostnadstäckning skall gälla i hela Europa också bör omfatta lönekostna- derna när denna organisation inte har några uppdrag. 3. 10. Regionkommittén konstaterar att det i grönbo- ken läggs särskild tonvikt vid en ökad effektivitet i för kusthamnarna. Kommittén anser att ansvaret C 93/26 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 6. 4. 1999 hamnarnas inre effektivitet främst ligger hos hamnför- valtningarna och hamnföretagen själva. Om marknads- krafterna får verka fritt, vilket Regionkommittén före- språkar, kommer man att komma till rätta med ineffekti- vitetsproblemen. Europeiska kommissionen kan också verka för att Europas hamntransportsystem fungerar effektivt genom att skapa ett rättvist och enhetligt regelsystem. Regionalpolitik som tillfälligt korrigerande styrinstru- ment 3. 11. Regionkommittén förespråkar att regionalpoli- tiken används som ett tillfälligt korrigerande styrinstru- ment av strukturreglerande marknadskrafterna. Detta minskar inte betydelsen av den regionala politiken. Målsättningen är att se till att hamnarna spelar en viktig roll i gränsområdet mellan Europa och resten av världen och att kusthamnarna i avlägsna områden bidrar till öppnandet och utvecklingen av dessa områden i syfte att uppnå en optimalt fungerande gemensam marknad. Kommittén erkänner därmed att tilldelningen av resurser från gemenskapens strukturfonder och sammanhåll- ningsfonden till infrastruktur i hamnarna visserligen i princip inverkar negativt på konkurrensförhållandet mellan olika kusthamnar (hamnprioriterad politik) men att detta vägs upp av de rådande omständigheterna i vissa delar av EU. Detta gäller också tilldelningen av gemenskapsmedel till knutpunkter för kombinerade transporter i kusthamnar. De kombinerade transporter- na och närsjöfarten kan dock bidra till att minska köproblemen på våra vägar och leda till ett i miljöhän- seende ansvarsfullt transportsystem. I syfte att skapa incitament för kombinerade transporter och närsjöfart bör man prioritera övergripande åtgärder som riktar sig till transportörerna och inte stöd till specifika knutpunkter. 3. 12. Regionkommittén understryker att sjöfarten spelar en central roll för att minska miljöförstöringen. A˚ tgärder för att främja sjöfarten bör ges högsta prioritet, framför allt inom ramen för transportflödet inom gemenskapen. Detta ställer krav på intensifierade sjö- transporter mellan stora och medelstora hamnar till följd av en utvecklad sjöfart, högre trafiktäthet för korta transporter samt snabba förbindelser, vilket kommittén framhåller i sitt yttrande om ”Lokal och regional planering och utveckling i Europa”. Goda förbindelser mellan avlägset belägna regioner och kustområden å enda sidan och centralt belägna marknader å andra sidan ligger i gemenskapens intresse. Tillsammans med en välutvecklad närsjöfart drar de mindre hamnarna i avlägset belägna regioner och kustområden försorg om dessa förbindelser. A˚ tgärder måste vidtas för att främja havssjöfarten och på så sätt garantera den framtida rörligheten i Europa. Mindre hamnar bidrar ofta till en varaktig rörlighet och till att utveckla kustområden, samtidigt som trafikens skadliga effekter begränsas. Ett nätverk bestående av mindre hamnar är en nödvändig förutsättning för att närsjöfarten skall kunna utvecklas. Regionkommittén vill framhålla att hamnarna 3. 13. är ett av den europeiska transportpolitikens målområden och utgör en länk i kedjan av kombinerade transporter. Utvecklingen av de transeuropeiska näten bör också ta hänsyn till avlägset belägna regioner. Trafiknäten måste framför allt förlängas till länder utanför EU. Det är viktigt att de transeuropeiska näten inte bara kopplar samman olika transportsätt och nationella trafiknät, utan också att de är gränsöverskridande och inte slutar vid EU:s yttre gränser. Regionkommittén anser att de resurser som avsatts till de transeuropeiska näten bör begränsas till de anslutningar mellan hamnarna och övriga inlandsförbindelser som saknas. Att pröva om konkurrensen snedvrids är av avgörande betydelse. 4. Slutsatser EU-medborgarnas grundläggande 4. 1. rättigheter — folkhälsa och säkerhet — bör garanteras i samma utsträckning överallt i unionen, även i kusthamnarna. Europeiska unionens kusthamnar bör bidra till en hållbar utveckling i gemenskapen, både i ekologiskt och ekonomiskt hänseende. Europeiska unionens kustham- nar är likaledes gränsstationer inom unionen och därför av betydelse för folkhälsan, säkerheten och ekonomin. De europeiska hamnarna utgör en integrerad del av unionen där gemenskapens rättsliga bestämmelser till- lämpas utan undantag. 4. 2. Skillnader i lagstiftningen om miljövård, arbets- förhållanden, arbetarskyddsfrågor, yttre säkerhet och gränskontroll på dessa områden och i tillämpningen av gällande regler medför att de europeiska medborgarnas grundläggande rättigheter (säkerhet och folkhälsa) inte tillvaratas lika överallt och påverkar i hög grad konkur- rensförhållandena mellan olika hamnförvaltningar och mellan företag med verksamhet i kusthamnarna. En harmoniserad lagstiftning bör eftersträvas på detta område i Europa. Varuflödet bestäms av näringslivet. Ett effektivt 4. 3. transportsystem kan endast skapas i en fri konkurrens där villkoren är lika för alla. Den dynamiska anpassning som äger rum i den fria marknadens kraftfält gör att transportsystemet fortlöpande kan hållas i stånd att ge ett optimalt bidrag till ett konkurrenskraftigt förhållande mellan pris och kvalitet för varor på den europeiska marknaden och för europeiska varor på världsmarkna- den. Marknadskrafterna utgör ett lämpligt instrument för strukturell reglering av hamnarnas kapacitet och kvalitet. 6. 4. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 93/27 4. 4. En fri konkurrens på lika villkor kan åstadkom- mas genom att å ena sidan verka för en identisk lagstiftning i fråga om miljöskydd, arbetarskyddsfrågor, arbetsförhållanden, yttre säkerhet och gränskontroll och å andra sidan garantera att hamnanvändarna i alla europeiska kusthamnar bidrar i lika hög grad till att täcka kostnaderna för hamnanläggningen och de tjänster som tillhandahålls där. Det är viktigt att beakta såväl naturskillnader — geografiska och klimatologiska — som administrativa och organisatoriska skillnader. För att få kusthamnarna att fungera optimalt 4. 5. måste gemenskapen föra en politik som anger de grundläggande villkoren. Denna politik skall syfta till att skapa ett sammanhängande regelsystem för använd- ningen av hamnarnas infrastruktur (till att börja med ökad insyn i fråga om hamnförvaltningarnas intäkter och utgifter) samt gälla områdena för arbetsförhållanden, arbetarskyddsfrågor, miljövård, yttre säkerhet och gränskontroll. Den förutsättningsskapande hamnpoliti- ken — att vidta nödvändiga åtgärder — bör av samma orsaker dock förbehållas de nationella parterna: närings- livet samt de lokala, regionala och nationella myndighe- terna. Vi vill framhålla att subsidiaritetsprincipen bör tillämpas på den förutsättningsskapande politiken. 4. 6. Regionalpolitik, politik inriktad på de transeuro- peiska näten och politik för att stimulera kombinerade transporter och närsjöfart bör ses som tillfälliga styrin- strument som syftar till att korrigera de strukturregleran- de marknadskrafterna. Bidragsfinansierade projekt bör slutligen kunna stå på egna ben. Regionalpolitik, politik inriktad på de transeuropeiska näten och politik för att stimulera kombinerade transporter och närsjöfart kan inverka negativt på de fria marknadskrafterna i hamn- sektorn, vilka sköter den strukturella regleringen av branschens kapacitet och kvalitet. Denna typ av politik måste föras med stor försiktighet. Gemenskapen måste förhindra att den politik som motverkar de fria mark- nadskrafterna leder till ett icke-optimalt transportsys- tem, som får negativa återverkningar på såväl miljön som ekonomin i EU. De transeuropeiska näten bör kopplas samman med infrastruktur i länder utanför EU. Bryssel den 14 januari 1999. Regionkommitténs ordförande Manfred DAMMEYER BILAGA til Regionkommitténs yttrande Politik Grundläggande villkor A˚ tgärder Miljövård Säkerhet på arbetsplatsen Gränskontroll av: Finansiering och kostnadsberäkning Regionalpolitik Transeuropeiska nät Intermodal transport/närsjöfart Hamnförvaltning • Marpol • Manuella lyft • Djur • Kontroll av hamn- • Najnings- och loss- • Växter situationen ningsarbete • Muddringsarbete • Arbete på container- • Disinfektion av last tak • Beskattning • Narkotika • Vapen • Farlig last • Oljud, o. s. v. av • Sammanhållnings- • Förbindelser som • Stöd åt företag (inte termi- naler) transport- • Ställa hamnbassäng- er, kajer och hamn- områden till förfo- gande • O¨ verskådlighet inkomster och utgif- ter • Riktlinjer för statligt stöd saknas fonden • ERUF • Resider • Pesca • Renaval Strukturella uppgifter (balanserad utveckling) Enstaka/tillfälliga (korrigerande) uppgifter Europeiska unionen De politiskt ansvariga C 9 3 / 2 8 S V E u r o p e i s k a g e m e n s k a p e r n a s o f f i c i e l l a t i d n i n g 6. 4. 1 9 9 9 • Erbjuda hamntjäns- ter Strukturella uppgifter för nationella, regiona- la och lokala myndig- heter i samarbete med privata företag


title: WRITTEN QUESTION No. 4095/98 by Mihail PAPAYANNAKIS Hemp products in Europe

eurovoc_concepts:
EU production
Greece
complaint to the Commission
drug addiction
exchange of information
hemp
import restriction
manufactured goods
trade restriction

text: C 325/22 Europeiska gemenskapernas officiella tidning SV 12. 11. 1999 Kommissionens europeiska grupp för etik inom vetenskap och ny teknik, som enligt artikel 7 i direktiv 98/44/EG har till uppgift att bedöma alla etiska aspekter med anknytning till bioteknik, avgav den 23 november 1998 yttrande nr 12 om etiska aspekter på forskning där mänskliga foster används inom ramen för femte ramprogrammet för forskning. Gruppen framhåller som grundläggande princip att man måste respektera mångfalden av kulturer och etiska synsätt i Europa, som framför allt tar sig uttryck i stora skillnader mellan de nationella bestämmelserna. Det skall därför inte i förväg uteslutas att man skall kunna ge EU-bidrag till forskning om mänskliga foster, om denna utförs i länder där det är tillåtet. Gruppen påpekar emellertid att respekten för mångfalden inte rättfärdigar en låt-gå-attityd. Det är därför viktigt att finansiering av sådan forskning sker enligt strikta juridiska och etiska villkor, t. ex. genom förhandsgodkännande från etiska kommittéer. Man måste också se till att följa grundläggande etiska principer som är gemensamma för hela Europa, såsom respekten för mänskligt liv från dess första skede samt vikten av att få kvinnans eller parets samtycke till att foster kan användas i forskningssyfte. Kommissionen vill slutligen framhålla att om det skulle visa sig att patentsystemet ställs inför en svår fråga när det gäller möjligheten att patentera vävnader från mänskliga foster eller metoder inom detta område, kommer kommissionen att rapportera om detta i sina årsrapporter om patenträttens utveckling och konsekvenser som skall läggas fram för Europaparlamentet och rådet från och med den 30 juli 2000. (1) EGT L 213, 30. 7. 1998. (1999/C 325/025) SKRIFTLIG FRÅGA E-3679/98 från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen Angående: Textilier tillverkade av hampafibrer i Europa (7 december 1998) Den grekiska polisen har nyligen börjat ingripa mot en mängd affärer som säljer kläder och andra textilprodukter tillverkade av hampafibrer (cannabis sativa), produkter som vanligen importeras från andra länder än EU, där de säljs fritt och utan några ingripanden. Kommissionen tillfrågas: 1. Finns det några uppgifter som tyder på att dessa produkter på något sätt kan leda till ökat bruk eller ökat beroende av narkotika? 2. Om så är fallet, vad avser kommissionen att göra för att förbjuda handeln med dem i Tyskland, Danmark, Storbritannien och andra länder inom EU? 3. Om så inte är fallet, hur avser kommissionen att ingripa så att handeln med dem inte förhindras i Grekland? Skulle den kunna stödja tillverkningen av textilier gjorda av hampafibrer i Grekland? (1999/C 325/026) SKRIFTLIG FRÅGA E-4095/98 från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen Angående: Textilier tillverkade av hampafibrer i Europa (14 januari 1999) Den grekiska polisen har nyligen börjat ingripa mot en mängd affärer som säljer kläder och andra textilprodukter tillverkade av hampafibrer (cannabis sativa), produkter som vanligen importeras från andra länder än EU, där de säljs fritt och utan några ingripanden. Kommissionen tillfrågas: 1. Finns det några uppgifter som tyder på att dessa produkter på något sätt kan leda till ökat bruk eller ökat beroende av narkotika?


title: Νομοθετικό ψήφισμα που αποτελεί τη γνώμη του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου επί της πρότασης Κανονισμού (ΕΚ) του Συμβουλίου όσον αφορά τα μέτρα ελέγχου, τα μέτρα σχετικά με το σύστημα επιστροφής και τα μέτρα διοικητικής συνεργασίας που είναι αναγκαία για την εφαρμογή της οδηγίας 98/xxx/EK (COM(98)0377 C4-0475/98 98/0210 (CNS))(Διαδικασία διαβούλευσης)

eurovoc_concepts:
catalogue
free movement of goods
new economic order
nut
single market
tax system

text: C 104/126 EL Epi·shmh Efhmeri·da tvn Eyrvpai¤kv· n Koinoth·tvn 14. 4. 1999 Pe·mpth, 14 Ianoyari·oy 1999 II. Pro· tash kanonismoy· toy Symboyli·oy o·son afora· ta me·tra ele·gxoy, ta me·tra sxetika· me to sy·sthma epistrofh· w kai ta me·tra dioikhtikh· w synergasi·aw poy ei·nai anagkai·a gia thn efarmogh· thw odhgi·aw 98/xxx/EK (COM(98)0377 › C4-0475/98 › 98/0210(CNS)) H en lo·gv pro·tash egkri·netai me tiw ako·loyuew tropopoih·seiw: KEIMENO POY PROTEINEI H EPITROPH (*) TROPOPOIHSEIS TOY KOINOBOYLIOY (Tropologi·a 11) `ruro 3, para· grafow 1a (ne·a) 1a. (cid:211)tan den ei·nai dynato· n na diapistvuei· o·ti h dapa· nh ei·nai epaggelmatikoy· xarakth· ra kai oi forolo- gike·w arxe·w apaitoy·n apo· ton ypo·xreo na metafra· sei ka· poia stoixei·a eno·w parastatikoy·, to ko·stow ejvteri- kh· w meta· frashw bary·nei th forologikh· arxh·. (Tropologi·a 12) `ruro 6, para·grafow 4a (ne·a) 4a. To kra· tow me·low e·kptvshw plhroforei· ame·svw thn Epitroph· kai ta loipa· kra· th me·lh sxetika· me o·lew ekei·new tiw tropopoih· seiw poy e·xoyn pragmatopoihuei· stiw eunike·w nomouetike·w diata· jeiw ston tome·a FPA poy ua mporoy·san na epitre·coyn sto kra· tow me·low e·kptvshw na katapolema· apotelesmatiko·tera tiw endexo·menew prospa· ueiew forodiafygh· w h· apa· thw. (*) EE C 219 thw 15. 7. 1998, sel. 20. Nomouetiko· ch· fisma poy apotelei· th gnv· mh toy Eyrvpai¤koy· Koinoboyli·oy epi· thw pro·tashw Kanonismoy· (EK) toy Symboyli·oy o·son afora· ta me·tra ele·gxoy, ta me·tra sxetika· me to sy·sthma epistrofh· w kai ta me·tra dioikhtikh· w synergasi·aw poy ei·nai anagkai·a gia thn efarmogh· thw odhgi·aw 98/xxx/EK (COM(98)0377 › C4-0475/98 › 98/0210(CNS)) (Diadikasi·a diaboy·leyshw) To Eyrvpai¤ko· Koinoboy·lio, › e·xontaw ypo·ch thn pro·tash thw Epitroph·w prow to Symboy·lio (COM(98)0377 › 98/0210(CNS)) (1), › e·xontaw klhuei· apo· to Symboy·lio na gnvmodoth·sei, sy·mfvna me to a·ruro 99 thw Synuh·khw EK (C4-0474/98), › e·xontaw ypo·ch to a·ruro 58 toy Kanonismoy· toy, › e·xontaw ypo·ch thn e·kuesh thw Epitroph· Oikonomikh·w, Nomismatikh·w kai Biomhxanikh·w Politikh·w (A4-0490/98), egkri·nei thn pro·tash thw Epitroph·w, me thn epify·lajh tvn tropopoih·sevn poy epe·fere to 1. Koinoboy·lio kalei· thn Epitroph· na tropopoih·sei analo·gvw thn pro·tash· thw, sy·mfvna me to a·ruro 189 A, 2. para·grafow 2, thw Synuh·khw EK• kalei· to Symboy·lio, sthn peri·ptvsh poy proti·uetai na apomakrynuei· apo· to kei·meno poy ene·krine 3. to Koinoboy·lio, na to enhmerv· sei sxetikv· w• (1) EE C 219 thw 15. 7. 1998, sel. 20


title: ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 94/1999 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 14ης Ιανουαρίου 1999 για καθορισμό της μέγιστης επιστροφής κατά την εξαγωγή κριθής στο πλαίσιο του διαγωνισμού που προβλέπεται στον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1564/98

eurovoc_concepts:
award of contract
barley
export refund

formats: pdf print

text: 15. 1. 1999 EL Ep(cid:148)sglg Evgleq(cid:148)da tym Euqypa(cid:152)j(cid:150)m Joimot(cid:147)tym L 9/21 JAMOMISLOS (EJ) aqih. 94/1999 TGS EPITQOPGS tgr 14gr Iamouaq(cid:148)ou 1999 cia jahoqisl(cid:149) tgr l(cid:146)cistgr epistqov(cid:147)r jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147) jqih(cid:147)r sto pka(cid:148)sio tou diacymislo(cid:151) pou pqobk(cid:146)petai stom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 1564/98 G EPITQOPG TYM EUQYPA(cid:136)JYM JOIMOTGTYM, (cid:130)womtar up(cid:149)xg: tg sumh(cid:147)jg cia tgm (cid:148)dqusg tgr Euqypa(cid:152)j(cid:147)r Joim(cid:149)tgtar, tom jamomisl(cid:149) (EOJ) aqih. 1766/92 tou Sulbouk(cid:148)ou, tgr 30(cid:147)r Ioum(cid:148)ou 1992, peq(cid:148) dgliouqc(cid:148)ar joim(cid:147)r oqcam(cid:150)seyr acoq(cid:145)r stom tol(cid:146)a tym sitgq(cid:150)m (1), (cid:149)pyr tqopopoi(cid:147)hgje tekeuta(cid:148)a ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 923/96 (2), tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 1501/95 tgr Epitqop(cid:147)r, tgr 29gr Ioum(cid:148)ou 1995, peq(cid:148) hesp(cid:148)seyr oqisl(cid:146)mym keptoleq(cid:150)m jam(cid:149)mym evaqloc(cid:147)r tou jamomislo(cid:151) (EOJ) aqih. 1766/92 tou Sulbouk(cid:148)ou, (cid:149)som avoq(cid:145) tg woq(cid:147)cgsg epistqov(cid:150)m jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147), jah(cid:150)r jai ta l(cid:146)tqa ta opo(cid:148)a pq(cid:146)pei ma kalb(cid:145)momtai se peq(cid:148)ptysg diataqaw(cid:147)r tgr acoq(cid:145)r stom tol(cid:146)a tym sitgq(cid:150)m (3), (cid:149)pyr tqopopoi(cid:147)hgje tekeuta(cid:148)a ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 2513/98 (4), jai id(cid:148)yr to (cid:145)qhqo 7, Ejtil(cid:150)mtar: (cid:149)ti, le tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 1564/98 tgr Epitqop(cid:147)r (5), (cid:149)pyr tqopopoi(cid:147)hgje ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 2309/ 98 (6)· pqojgq(cid:151)whgje diacymisl(cid:149)r cia tom jahoqisl(cid:149) tgr epistqov(cid:147)r (cid:147)/jai tou v(cid:149)qou jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147) jqih(cid:147)r ap(cid:149) tgm Ispam(cid:148)a pqor (cid:149)ker tir tq(cid:148)ter w(cid:150)qer· (cid:149)ti to (cid:145)qhqo 7 tou jamomislo(cid:151) (EJ) aqih. 1501/95, pqobk(cid:146)- pei (cid:149)ti, le b(cid:145)sg tir amajoimyhe(cid:148)ser pqosvoq(cid:146)r, g Epitqop(cid:147) d(cid:151)matai, s(cid:151)lvyma le tg diadijas(cid:148)a pou pqobk(cid:146)petai sto (cid:145)qhqo 23 tou jamomislo(cid:151) (EOJ) aqih. 1766/92, ma apova- s(cid:148)sei ma jahoq(cid:148)sei lia l(cid:146)cistg epistqov(cid:147) jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147), kalb(cid:145)momtar up(cid:149)xg ta jqit(cid:147)qia pou amav(cid:146)qomtai sto (cid:145)qhqo 1 tou jamomislo(cid:151) (EJ) aqih. 1501/95· (cid:149)ti stgm peq(cid:148)ptysg aut(cid:147), o diacymisl(cid:149)r jatajuq(cid:150)metai s’ eje(cid:148)mom (cid:147) s’ eje(cid:148)mour ej tym pqosveq(cid:149)mtym tym opo(cid:148)ym g pqosvoq(cid:145) e(cid:148)mai lijq(cid:149)teqg (cid:147) (cid:148)sg ap(cid:149) tg l(cid:146)cistg epistqov(cid:147)· (cid:149)ti g evaqloc(cid:147) tym amyt(cid:146)qy jqitgq(cid:148)ym stgm paqo(cid:151)sa jat(cid:145)stasg tgr acoq(cid:145)r tou em k(cid:149)cy sitgqo(cid:151) odgce(cid:148) stom jahoqisl(cid:149) tgr l(cid:146)cistgr epistqov(cid:147)r jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147) sto pos(cid:149) pou amav(cid:146)qetai sto (cid:145)qhqo 1· (cid:149)ti ta l(cid:146)tqa pou pqobk(cid:146)pomtai stom paq(cid:149)mta jamomisl(cid:149) e(cid:148)mai s(cid:151)lvyma le tg cm(cid:150)lg tgr epitqop(cid:147)r diawe(cid:148)qisgr sitgq(cid:150)m, ENEDYSE TOM PAQOMTA JAMOMISLO: (cid:129)qhqo 1 Cia tir pqosvoq(cid:146)r pou amajoim(cid:150)momtai sto pka(cid:148)sio tou diacymislo(cid:151) pou pqobk(cid:146)petai stom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 1564/98 ap(cid:149) tgm 8g (cid:146)yr tir 14 Iamouaq(cid:148)ou 1999, g l(cid:146)cistg epistqov(cid:147) jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147) jqih(cid:147)r jahoq(cid:148)fetai se 63,90 EUR am(cid:145) t(cid:149)mo. (cid:129)qhqo 2 O paq(cid:150)m jamomisl(cid:149)r aqw(cid:148)fei ma isw(cid:151)ei stir 15 Iamouaq(cid:148)ou 1999. O paq(cid:150)m jamomisl(cid:149)r e(cid:148)mai desleutij(cid:149)r yr pqor (cid:149)ka ta l(cid:146)qg tou jai isw(cid:151)ei (cid:145)lesa se j(cid:145)he jq(cid:145)tor l(cid:146)kor. Bqun(cid:146)kker, 14 Iamouaq(cid:148)ou 1999. Cia tgm Epitqop(cid:147) Franz FISCHLER L(cid:146)kor tgr Epitqop(cid:147)r (1) EE L 181 tgr 1. 7. 1992, s. 21. (2) EE L 126 tgr 24. 5. 1996, s. 37. (3) EE L 147 tgr 30. 6. 1995, s. 7. (4) EE L 313 tgr 21. 11. 1998, s. 16. (5) EE L 203 tgr 21. 7. 1998, s. 6. (6) EE L 288 tgr 27. 10. 1998, s. 11