title: 1999/268/EF: Kommissionens beslutning af 20. januar 1999 om jorderhvervelse i henhold til lov om kompensation (Ausgleichsleistungsgesetz) (meddelt under nummer K(1999) 42) (Kun den tyske udgave er autentisk)

eurovoc_concepts:
Germany
State aid
acquisition of property
agricultural real estate
aid to agriculture
restriction on competition

text: 24. 4. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 107/21 II (Retsakter hvis offentliggørelse ikke er obligatorisk) KOMMISSIONEN KOMMISSIONENS BESLUTNING af 20. januar 1999 om jorderhvervelse i henhold til lov om kompensation (Ausgleichsleistungsge- setz) (meddelt under nummer K(1999) 42) (Kun den tyske udgave er autentisk) (1999/268/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR (cid:190) under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 93, stk. 2, første afsnit, efter i overensstemmelse med førnævnte artikel at have givet de interesserede parter en frist til at fremsætte deres bemærkninger samt under hensyntagen til disse bemærk- ninger, og ud fra følgende betragtninger: I Ved beslutning af 18. marts 1998 indledte Kommissionen undersøgelsesproceduren i henhold til EF-traktatens artikel 93, stk. 2, med hensyn jorderhvervelse i henhold til lov om kompensation (»Ausgleichsleistungsgesetz« (cid:190) »AusglLeistG«) (skrivelse nr. SG(98) D/2532 af 30. marts 1998). Ved nævnte skrivelse opfordrede Kommissionen Tysk- land til inden en m(cid:134)ned efter modtagelsen af skrivelsen at fremsætte sine bemærkninger. I overensstemmelse med artikel 93, stk. 2, blev de øvrige medlemsstater og andre interesserede underrettet gennem offentliggørelse af en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende, og opfordret til at fremsætte deres bemærkninger. (1) Kommissionen havde indledt undersøgelsesproceduren, da den ikke havde kunnet f(cid:134) vished om, hvorvidt det retsgrundlag (AusglLeistG), der allerede havde været i kraft siden 1994, tillod foranstaltninger, som m(cid:134)tte anses for at være uforenelige med fællesmarkedet. (1) EFT C 215 af 10. 7. 1998, s. 7. For det første rejste Kommissionen spørgsm(cid:134)l med hensyn til afgrænsningen af de p(cid:134)gældende foranstalt- ninger, dels som støtte efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1, dels som andre, i støttemæssig henseende ikke rele- vante foranstaltninger til kompensation for ekspropriati- oner. Mens Kommissionen anerkendte muligheden af kompensationer i forbindelse med de s(cid:134)kaldte »geninstal- lerede« (»Wiedereinrichter«), nærede den i denne hense- forbindelse med de s(cid:134)kaldte ende udtrykkeligt »nyinstallerede« juridiske personer. i (»Neueinrichter«) visse tvivl og Med hensyn til de foranstaltninger, der betegnes som støtte, nærede Kommissionen fortsat tvivl med hensyn til, om lofterne for støtteintensitet i forbindelse med erhver- velse af landbrugsarealer (35 % for landbrugsjord i ikke ugunstigt stillede omr(cid:134)der, jf. EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c)) var overholdt. Endvidere skulle det med undersøgelsesprocedurens indledning afklares, om og i bekræftede fald, i hvilken udstrækning der i forbindelse med foranstaltningerne var tale om forskelsbehandling af vesttyskere og andre fælles- skabsborgere, som navnlig er uforenelig med EF-trakta- tens artikel 6 og artikel 52 ff. Ved skrivelse af 29. maj 1998 fremsendte Tyskland sine bemærkninger til Kommissionen (del II). Der er ikke andre medlemsstater, der er fremkommet med udtalelser i sagen, mens hundrede af III) har fremsat bemærkninger. Tyskland forelagde ved skrivelse af 22. oktober 1998 og 16. december 1998 samt p(cid:134) et arbejdsmøde den 18. december 1998 yderligere oplys- ninger for Kommissionen. interesserede (del L 107/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24. 4. 1999 II Tyskland har til Kommissionens meddelelse af 30. marts 1998 om under- søgelsesprocedurens indledning: bemærkninger følgende fremsat 1. Anvendelse af EF-traktatens artikel 92, 93 og 94 Tyskland er af den opfattelse, at erhvervelsen af jord ikke er omfattet af støttekontrollen i EF-traktatens artikel 92, 93 og 94, da det tidsmæssigt drejer sig om en ordning, som DDR egentlig skulle have gennem- ført, og indholdsmæssigt om en regulering af uafkla- rede formuespørgsm(cid:134)l, der som en generel foranstalt- ning ikke falder ind under støtteforanstaltningerne i EF-traktaten. Tyskland anførte følgende: og om skadesgodtgørelse Bestemmelserne for erhvervelse af jord i henhold til lov kompensation (»Entsch(cid:132)digungs- und Ausgleichsleistungsgesetz« (cid:190) »EALG«) indg(cid:134)r i den omstilling af DDR’s ejendoms- retlige ordninger p(cid:134) land- og skovbrugsomr(cid:134)det, som allerede var p(cid:134)begyndt af DDR, til Forbundsrepu- blikken Tysklands retssystem og udgør s(cid:134)ledes en generel foranstaltning, der er en følge af enest(cid:134)ende historiske omstændigheder. Retsforskrifterne og de indholdsmæssige m(cid:134)lsætninger blev allerede fastsat i DDR’s første statstraktat og i traktaten om Tysklands forening: 1. 1. Statstraktat af 18. maj 1990 (cid:190) »Staatsvertrag« Et væsentligt grundlag for den monetære, økono- miske og sociale union, der blev etableret p(cid:134) grundlag af statstraktaten (traktat om oprettelse af en monetær, økonomisk og social union mellem Forbundsrepublikken Tyskland og Den Tyske Demokratiske Republik) af 18. maj 1990, var tilveje- bringelsen af en privatejendomsretlig ordning. I trak- taten bekender begge parter sig til den frie, demokra- tiske, føderative, retsstatslige og sociale forfatning (artikel 2, stk. 1, første punktum) og til den private ejendomsret (artikel 1, stk 3). DDR forpligter sig udtrykkeligt til at udforme DDR’s retssystem efter principperne i et s(cid:134)dant retssystem (fælles protokol om principper A I, nr. 1). Med statstraktaten har DDR dermed allerede p(cid:134)taget sig forpligtelsen til at tilvejebringe en retsstatslig og privatøkonomisk ejen- domsretlig ordning for den hidtidige »folkeejendom«. 1. 2. Fælles erklæring af 15. juni 1990 De uafklarede formuespørgsm(cid:134)l gav dog anledning til særlige problemer. P(cid:134) grund heraf og inden trakta- tens ratificering opn(cid:134)ede statstraktatens parter den juni 1990 enighed om en fælles erklæring om 15. regulering af uafklarede formuespørgsm(cid:134)l. I betragt- ning af form(cid:134)let med den planlagte regulering blev der i sagens natur foretaget en regional begrænsning at til var forpligtet af anvendelsesomr(cid:134)det til DDR’s omr(cid:134)de, som heller ikke i forbindelse med reguleringen af uafklarede formuespørgsm(cid:134)l anvende bestemmelserne i EF-traktaten, da det p(cid:134) intet tids- punkt hørte ind under fællesmarkedet. Det drejede sig heller ikke om, at virksomheder skulle omstille sig til den forest(cid:134)ende ændring af konkurrencesituati- onen, men derimod om nødvendige foranstaltninger til en omstrukturering af de ejendomsretlige forhold p(cid:134) baggrund af de personlige skader, som de berørte havde lidt under gennem (cid:134)rtier. Form(cid:134)let med ordningen stod s(cid:134)ledes heller ikke indholdsmæssigt p(cid:134) nogen m(cid:134)de i forbindelse med Fællesskabets opgaver i medfør af EF-traktaten. I præamblen til den fælles erklæring præciseres form(cid:134)let med den planlagte ordning, der s(cid:134)ledes var begrænset til regu- leringen af uafklarede formuespørgsm(cid:134)l: »Tysklands deling, den dermed forbundne befolk- ningsvandring fra øst til vest og de forskellige retssy- stemer i de to tyske stater har resulteret i talrige formueretlige problemer, som berører mange borgere i Den Tyske Demokratiske Republik og i Forbunds- republikken Tyskland. Begge regeringer tager ved løsningen af de uafklarede formuespørgsm(cid:134)l udgangspunkt i, at de forskellige interesser skal varetages p(cid:134) en socialt acceptabel m(cid:134)de. Retssikkerhed og retlig klarhed samt ejen- domsretten er principper, som regeringerne i Den Tyske Demokratiske Republik og Forbundsrepu- blikken Tyskland lægger til grund ved løsningen af de uafklarede formuespørgsm(cid:134)l. Kun s(cid:134)ledes kan der varigt sikres ro p(cid:134) det retlige omr(cid:134)de i et fremtidigt Tyskland. « Med hensyn til erhvervsvirksomhederne har DDR selv tilvejebragt lovgrundlaget for genoprettelsen af den private ejendomsret: Med lov om privatisering og omorganisering af statsformuen (»Treuhandgesetz«) af 17. juni 1990 skulle virksomhederne privatiseres. Det var dog kun for erhvervsvirksomhederne, at der blev tilvejebragt et grundlag for ejendomsrettens omstruk- turering. Med de statsejede virksomheders omdan- nelse til kapitalselskaber, som tilhører Treuhandan- stalt, var der (cid:134)bnet mulighed for, at Treuhandanstalt kunne sælge dem til enhver p(cid:134) grundlag af markeds- økonomiske principper. Umiddelbart derefter (cid:190) stadig mens DDR var en selvstændig stat (cid:190) blev privatiseringen af industrivirksomhederne og øvrige erhvervsvirksomheder p(cid:134)begyndt. Omstruktureringen af statens land- og skovbrugsformue var forbundet med særlige problemer for DDR. I Treuhandgesetz er der ganske vist ogs(cid:134) her (cid:190) som p(cid:134) erhvervsom- r(cid:134)det (cid:190) i princippet foreskrevet privatisering, men 24. 4. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 107/23 denne er underlagt begrænsende rammebetingelser, nemlig at der i forbindelse med privatiseringen og omorganiseringen af statens formue inden for land- og skovbrug skal tages hensyn til dette omr(cid:134)des økonomiske, økologiske, strukturelle og ejendomsret- lige egenart (1, stk. l, første punktum, og stk. 6, i Treuhandgesetz). Med hensyn til de særlige omstændigheder i forbin- delse med de arealer, der var fordelt som led i jordre- formen (»Bodenreformland«), var der under forhand- lingerne om den fælles erklæring enighed mellem de to regeringer om, at det kun var muligt varigt at sikre ro p(cid:134) det retlige omr(cid:134)de, hvis der i passende grad blev taget hensyn til de særdeles spændingsladede interessemodsætninger mellem dem, der p(cid:134) nuvæ- rende tidspunkt udnytter arealerne, og de tidligere ejere. Det blev derfor fastsl(cid:134)et i præamblen til den fælles erklæring, at interesserne skulle varetages p(cid:134) en socialt acceptabel m(cid:134)de. P(cid:134) landbrugsomr(cid:134)det var udgangspunktet herfor p(cid:134) den ene side at udelukke en restitution til de tidligere ejere og p(cid:134) den anden side at forhindre, at landbrugskollektiverne (»LPG«) fik en ensidig fortrinsret til at opn(cid:134) ejendomsret. Som led i en socialt acceptabel udligning skulle det s(cid:134)ledes klarlægges, hvem der p(cid:134) hvilke betingelser kan blive ejer af de tidligere statsejede jordreforma- realer. DDR havde enorm interesse i en s(cid:134)dan erklæ- ring, da landet ikke havde set nogen mulighed for at revidere de foretaget ekspropriationer, der mellem 1945 og 1949 (nr. 1 i den fælles erklæring), og s(cid:134)ledes ønskede at tilgodese DDR-borgerne med hensyn til arealernes anvendelse. Derudover var DDR ogs(cid:134) forpligtet til at løse disse spørgsm(cid:134)l vedrø- rende ejendomsretten med henblik p(cid:134) tilvejebrin- gelse af en privatejendomsretlig ordning (nr. 13 i den fælles erklæring). P(cid:134) grund af enhedsprocessens forløb havde DDR imidlertid ingen tid tilovers, hvorfor de ejendomsretlige spørgsm(cid:134)l for s(cid:134) vidt forblev ubesvarede. var 1. 3. Traktaten om Tysklands forening af 31. august 1990 (cid:190) »Einigungsvertrag« Traktaten om Tysklands forening blev ligeledes indg(cid:134)et p(cid:134) det tidspunkt, hvor DDR stadig var en selvstændig stat, og dermed uden for EF-traktatens om anvendelsesomr(cid:134)de. Under denne traktat holdt DDR vedholdende fast ved det standpunkt, som landet havde givet udtryk for i den fælles erklæring. forhandlingerne efterfølgende indføre en ordning, som DDR ikke selv kunne n(cid:134) at indføre. Tiltrædelsesomr(cid:134)dets rets- stilling, der er fastlagt i den fælles erklæring og bekræftet med indg(cid:134)elsen af traktaten med det suve- ræne DDR, er fortsat gældende inden for rammerne af denne ordning. Med jorderhvervelsesprogrammet gennemføres (cid:190) navnlig p(cid:134) de nye delstaters foran- ledning (cid:190) bestemmelser fra traktaten til fordel for DDR-borgerne, som er beskyttet af den i traktaten (artikel 44 i Einigungsvertrag). indeholdte garanti Med hensyn til den socialt acceptable interesseudlig- ning i forbindelse med de uløste formuespørgsm(cid:134)l har Bundesrat ved beslutning af 19. december 1996 udtrykkeligt bekræftet, at den fælles erklæring udgør en traktatfæstet bestanddel af foreningstraktaten, hvis overholdelse kan indbringes for forfatningsdomstolen af de nye delstater (BR-Drs. 871/96). Efter yderligere bemærkninger vedrørende hele forløbet anfører de tyske myndigheder, at det ville være udelukket at samle et parlamentarisk flertal for en ændring af lovgivningen, s(cid:134)ledes at »Neuein- richter« med bopæl i omr(cid:134)det den 3. oktober 1990 og juridiske personer ikke er omfattet af jorderhvervel- sesprogrammet. Dette ville, hedder det videre, have den konsekvens, at spørgsm(cid:134)let om ejendomsret i forbindelse med jordreformarealerne ville forblive uløst p(cid:134) ubestemt tid, da hele den politiske menings- dannelse ville være nødt til at starte forfra. Dette ville i Tyskland være ensbetydende med en ny politisk styrkeprøve. 2. Kompensation for lidt skade Den tyske regering holder fast ved det bredt formule- rede skadesbegreb. Den anfører i den forbindelse, at det principielt drejede sig om at genoprette grund- laget for en egenansvarlig økonomisk adfærd. Ogs(cid:134) af hensyn til den indre integration og ikke mindst den politiske stabilitet i et land m(cid:134)tte den uomgængeligt nødvendige og mest muligt omfattende genopretning af den private ejendomsret og afbalancerede ejen- domsretlige strukturer i bred forstand forst(cid:134)s som afhjælpning af en skade. Kommissionens bemærkninger vedrørende kompen- sation for ulemper er for snævre og tager heller ikke hensyn til de særlige omstændigheder i forbindelse med, at en planøkonomisk struktureret del af et land skal omdannes til og integreres i en markedsøkono- misk ramme. Da ejendomsretlige spørgsm(cid:134)l fortsat var uløste, blev den fælles erklæring gjort til en integrerende del af traktaten om Tysklands forening (artikel 41 i Eini- gungsvertrag). Det er først den fællestyske lovgiver, der med vedtagelsen af jorderhvervelsesordningen i EALG n(cid:134)r m(cid:134)let form af en socialt acceptabel udligning. Den fællestyske lovgiver m(cid:134)tte dermed i Desuden vil det ikke være praktisk gennemførligt at undersøge de enkelte tilfælde, hvilket ogs(cid:134) kunne true roen p(cid:134) det retlige omr(cid:134)de i de nye delstater. I øvrigt ville en individuel p(cid:134)visning af, at der fore- ligger skade, resultere i et utal af individuelle anmel- delser. L 107/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24. 4. 1999 3. Retten til at erhverve jord for Neueinrichter, der p(cid:134) skæringsdatoen endnu ikke var i den erhvervs- og arbejdsdygtige alder markedsværdier relativiserer dette beløb«. Andet siges der ikke herom. Vedrørende denne kategori Neueinrichter har Tysk- land anført følgende: Dette tilfælde er kun muligt under særlige omstæn- digheder og er formentlig uden betydning i praksis. Foruden at skulle have haft bopæl i omr(cid:134)det den 3. oktober 1990 er det i lovgivningen fastsat som en yderligere betingelse, at den berettigede den 1. oktober 1996 har oprettet en ny bedrift (»Neuein- richter«-begrebet) og langtidsforpagtet Treuhand- arealer. For at kunne opn(cid:134) en langtidsforpagtnings- kontrakt var det desuden en betingelse, at vedkom- mende selv stod for driften af arealerne og besad de nødvendige faglige kvalifikationer til at kunne drive en landbrugsbedrift. I det tilfælde, som Kommissionen lægger til grund, var den p(cid:134)gældende Neueinrichter i 1990 endnu ikke i den erhvervs- og arbejdsdygtige alder, m(cid:134) have erhvervet sine faglige kvalifikationer mellem 1990 og 1996, derp(cid:134) oprettet en ny landbrugsbedrift og umid- delbart derefter have opn(cid:134)et en langtidsforpagtnings- kontrakt pr. 1. oktober 1996. I langt de fleste tilfælde har Neueinrichter erhvervet deres faglige kvalifikati- oner i DDR-tiden inden 1990 og har arbejdet i et landbrugskollektiv (LPG) eller et statsejet landbrug (VEG). Der foreligger dog ingen statistiske oplys- ninger i denne henseende. 4. Juridiske personer uden Wiedereinrichter Den mulighed, som juridiske personer uden Wie- dereinrichter har for at erhverve jord, har p(cid:134) nuvæ- rende tidspunkt ingen relevans i praksis: For det første findes der næppe en efterfølger til et land- brugskollektiv, som ikke blandt sine deltagere har en person, der opfylder betingelserne for at kunne betragtes som Wiedereinrichter. Skulle dette alligevel (undtagelsesvis) tidligere, medførte Kommissionens skrivelse, hvis indhold i mellemtiden var blevet kendt, og under alle omstæn- digheder den forest(cid:134)ende offentliggørelse i De Euro- pæiske Fællesskabers Tidende, juridiske personer sørgede for, at deres deltagerkreds opfyldte denne betingelse. tilfældet at de været have 5. Afkald p(cid:134) mulige indtægter Tyskland havde ganske vist oprindeligt regnet med et beløb p(cid:134) 3 mia. DEM, for s(cid:134) vidt ang(cid:134)r afkaldet p(cid:134) mulige indtægter. Det kan dog forventes, at »faldende 6. Konkurrencefordrejning og samhandelen i Fællesskabet p(cid:134)virkning af I den forbindelse anføres følgende: til de forhold Erhvervelsen af jord p(cid:134) fordelagtige vilk(cid:134)r p(cid:134)virker ikke den p(cid:134)gældende bedrifts markeds- og konkur- renceposition i konkurrerende bedrifter, da bedriften kun kan erhverve forpagtet jord, som den allerede st(cid:134)r for driften af. Forudsættes det, at jorden erhverves ved hjælp af fremmedkapital, fører en sammenligning mellem renteomkostnin- gerne og de nuværende forpagtningsudgifter til det resultat, at erhvervelsen er omtrent overskudsneutral, s(cid:134)ledes at hverken bedriftens produktions- eller omkostningsstruktur ændres. Derfor p(cid:134)virker erhver- velsen af jord ikke landbrugsbedrifternes markedsad- færd. Prisniveau og markedsavance ændres ikke. Da jorderhvervelsesprogrammet s(cid:134)ledes ikke fordrejer konkurrencevilk(cid:134)rene, i Fællesskabet heller ikke. samhandelen p(cid:134)virkes landbrugsbedrifternes ejerandel Der vil højst være tale om, at bedrifternes stabilitet forbedres p(cid:134) lang sigt, da der i forbindelse med den erhvervede jord ikke hersker usikkerhed med hensyn til den ellers nødvendige forlængelse af forpagtnings- kontrakterne. Dette medfører dog ikke en forbedring af konkurrencepositionen i forhold til konkurrerende bedrifter. Tværtimod øges ejerandelen af den dyrkede jord. Landbrugsbedrifternes ejerandel udgør i de gamle delstater 51,8 %. I sammenligning hermed i de nye udgør delstater kun 8,9 %. Jorderhvervelsen skal bidrage til, at forholdet mellem forpagtet og ejet jord kommer op p(cid:134) samme niveau som strukturerne i de gamle delstater. Endvidere gøres der opmærksom p(cid:134), at som følge af r(cid:134)dighedsindskrænkningerne (skødningsre- servation til jordforvaltningsselskabet BWG, 20-(cid:134)rigt afhændelsesforbud) jorden kun i begrænset omfang til r(cid:134)dighed som garantikapital, og den tjener først og fremmest til sikring af købsprisen. Som følge af, at formuestrukturen er bedre end p(cid:134) en udeluk- kende forpagtet bedrift, kan det dog være lettere at f(cid:134) adgang til yderligere fremmedkapital som personlig kredit. st(cid:134)r 24. 4. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 107/25 7. Vedrørende undtagelsen i EF-traktatens artikel 92, stk. 2, litra c) Hertil bemærker Tyskland: Det er korrekt, at artiklens ordlyd, »opveje de økono- miske ulemper, som denne deling har for(cid:134)rsaget«, har relation til landets opsplitning. Denne er imidlertid ikke en følge af naturlige begivenheder, som vanske- liggør eller hindrer forbindelserne mellem de vestlige og østlige dele af landet, men skyldes derimod »tids- bestemte politiske omstændigheder« (Sml. 1960, s. 343 ff. (415) vedrørende artikel 92, stk. 2, litra c)). I betragtning af de faktiske forhold i forbindelse med formuleringen af delingsbestemmelsen skal begrebet »deling« ikke blot forst(cid:134)s som den konkrete etable- ring af grænseanlægget, som den kunstige barriere, der blev oprettet; det er derimod udtryk for den generelle politiske sammenhæng, som best(cid:134)r af grænsedragningen og indførelsen af et statsstyret økonomisk system. Det tidligere DDR’s afspærring og indførelsen af en central planøkonomi var uløse- ligt forbundet og m(cid:134) opfattes som en samlet proces. Det er derfor heller ikke muligt at fastsl(cid:134), i hvor høj grad de økonomiske mangler i de nye delstater skyldes dels den faktiske afspærring, dels det plan- økonomiske system. Kommissionens argument, hvorefter de nuværende økonomiske vanskeligheder i de nye delstater ikke er for(cid:134)rsaget af delingen, men derimod af delingens ophævelse, kan kun holde stik, hvis (cid:134)rsagerne til den d(cid:134)rlige økonomiske situation i de østtyske delstater forsvinder med delingens overvindelse uden at efter- lade spor, og de nuværende problemer skyldes nye omstændigheder, som ikke er et resultat af den tidli- gere afspærring og den centrale planøkonomi i det tidligere DDR. Der kan ikke herske uenighed om, at det planøkonomiske systems mangelfuldheder stadig gør sig gældende efter DDR’s opløsning. Tysklands genforening og den dermed forbundne indførelse af i Østtyskland er ikke en begi- markedsøkonomi venhed, som har brudt den nævnte (cid:134)rsagssammen- hæng; den har blot gjort de økonomiske ulemper mere synlige, men de er dog fortsat betinget af delingen. s(cid:134)ledes for(cid:134)rsaget af »forstyrrelsen«. Det var derfor berettiget, at lovgiveren gennem EALG bidrog til at overvinde disse følger i form af støtte til afhjælp- ningen af efterslæbet, indtil der var n(cid:134)et et niveau, der svarer til niveauet i vest. 8. Vedrørende undtagelsen i EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a) Tyskland p(cid:134)ber(cid:134)ber sig ikke EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a). Afhjælpningen af en tidligere uret kan ikke betragtes som en sædvanlig regional erhvervs- støtte. Den m(cid:134) snarere betragtes som sektorstøtte, som skal undersøges p(cid:134) grundlag af EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c). 9. Vedrørende undtagelsen i EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c) Forbundsregeringen Kommissionen følgende med hensyn til artikel 92, stk. 3, litra c): meddeler De grænser (højst 50 % ejerandel, udbytteindeks mellem 600 000 og 800 000), som er fastlagt i tysk jord p(cid:134) lovgivning, skal sikre, at erhvervelsen af fordelagtige vilk(cid:134)r resulterer i en passende balance mellem forpagtet og ejet jord. I den henseende er jorderhvervelsen med hensyn til forpagternes ret til at erhverve jord ogs(cid:134) egnet til at afhjælpe strukturel uligevægt mellem landbrugsbedrifterne i de nye delstater. forbindelse med den salgsgenstand, der skal I vurderes her, skal der i henseende til statsstøttereg- lerne tages hensyn til, at den jord, der sælges p(cid:134) fordelagtige vilk(cid:134)r, er underlagt omfattende r(cid:134)dig- hedsindskrænkninger, navnlig et 20-(cid:134)rigt afhændel- sesforbud og en lige s(cid:134) langvarig pligt til selv at st(cid:134) for driften af jorden. Desuden har BVVG en hævebe- føjelse, hvis jorden inden for den periode, hvor der best(cid:134)r et afhændelsesforbud, overføres til byggezone og dermed f(cid:134)r en højere værdi. Ved købers erhvervelse af den jord, som vedkom- mende allerede har langtidsforpagtet, sker der derfor umiddelbart ingen ændringer med hensyn til: Der er tale om ulemper i forbindelse med alle de tilfælde, der er omfattet jorderhvervelsespro- grammet. De er specificeret i detaljer ovenfor. Alle disse ulemper er umiddelbare følger af delingen og af (cid:190) produktionsstruktur, -omfang, -intensitet (cid:190) likviditet og rentabilitet (med en rentesats p(cid:134) 7 % svarer udgifterne til fremmedkapital omtrent til en forpagtningsafgift p(cid:134) 5 DEM/jordpunkt). L 107/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24. 4. 1999 Landbrugerens begunstigelse best(cid:134)r udelukkende i, at vedkommende efter 20 (cid:134)rs forløb vil f(cid:134) landbrugs- jord, der ikke er underlagt r(cid:134)dighedsindskrænkninger og har en tilsvarende markedsværdi, og som ogs(cid:134) først p(cid:134) det tidspunkt kan bel(cid:134)nes i fuldt omfang. Den begunstigede køber kan ikke realisere denne jord til de priser, der normalt kan opn(cid:134)s p(cid:134) markedet for fast ejendom. Begunstigelsen kan derfor beregnes p(cid:134) følgende m(cid:134)de: Markedsværdien, p(cid:134) grundlag af et udbytteindeks p(cid:134) 4 300, udgjorde i 1996 6 298 DEM/ha. Værdidiffe- rencen i forhold til EALG-prisen (3 010 DEM/ha) »merværdi« kan udgør 3 288 DEM/ha. Denne køberen dog først realisere om 20 (cid:134)r. Antages det, at købsværdierne ikke ændres i de kommende 20 (cid:134)r, udgør den p(cid:134) købstidspunktet diskonterede værdidif- ference (i = 5 %) 1 240 DEM/ha. Denne værdi ville svare til begunstigelsen p(cid:134) købstidspunktet. Støttein- tensiteten udgør derfor 29,2 % p(cid:134) købstidspunktet. Et lignende resultat n(cid:134)r man frem til ved besvarelsen af spørgsm(cid:134)let om, p(cid:134) hvilke betingelser modtageren i dag kunne opn(cid:134) den »begunstigende virkning«, dvs. forhøjelsen af ejerandelen af jorden, p(cid:134) markeds- tages vilk(cid:134)r. Ogs(cid:134) i denne forbindelse skal der hensyn til, at jorden er underlagt et 20-(cid:134)rigt afhæn- delsesforbud, at den fordel, der er forbundet med støtten, s(cid:134)ledes først kan realiseres efter 20 (cid:134)r, og at der derfor ikke er mulighed for spekulationsgevinster til fordel for køberen. I forhold til markedsværdien af jord uden r(cid:134)dighedsindskrænkninger m(cid:134) der fore- tages nedslag i værdien af s(cid:134)dan jord. Da der ikke findes noget marked i denne forbindelse, m(cid:134) der for denne jord fastlægges en beregnet markedsværdi, som skal sammenholdes med den nedsatte pris. En landbruger er p(cid:134) de nævnte betingelser kun rede til at betale en købspris, som svarer til jordens indtje- ningsværdi, da landbrugeren kun kan erhverve jorden i driftsøjemed (vedkommende er endog bundet af en driftsplan, forelægges privatiseringsin- stansen). som skal Kontantværdien af den forpagtningsafgift, der skal erlægges p(cid:134) lang sigt (cid:190) og kapitaliseres i løbet af en periode p(cid:134) 20 (cid:134)r (cid:190) vil derfor af landbrugeren blive fastsat som den for ham afgørende købspris, da kontantværdien af til indtjeningsværdien under de gældende produktions- forhold i landbruget. I forbindelse med en forpagt- ningsafgift p(cid:134) 5 DEM/jordpunkt har forpagtningsaf- giften s(cid:134)ledes en kontantværdi p(cid:134) 2 804 DM/ha (i = forpagtningsafgiften svarer 5 %). Da r(cid:134)dighedsindskrænkningerne ophæves efter 20 (cid:134)r, vil landbrugeren være rede til at betale ekstra for denne fordel. Denne fordel, tilbagediskonteret til købstidspunktet, skal derfor lægges til forpagtnings- (jf. ovenfor). Herved frem- afgiftens kontantværdi kommer en beregnet markedspris p(cid:134) 4 044 DEM/ha, som en landbruger under markedsvilk(cid:134)r ville være rede til at betale for jord, der var underlagt afhændel- sesforbud. Set i forhold til den nedsatte pris p(cid:134) 3 010 DEM/ha fremkommer der herved en støtteintensitet p(cid:134) 25,6 %. Det skal i øvrigt bemærkes, at værdien af en fordel i forbindelse med privatiseringen af den tidligere stats- ejede jord ikke uden videre kan beregnes p(cid:134) grundlag af en sammenligning med markedspriser, der opst(cid:134)r under helt andre betingelser. 10. Vedrørende begrænsningen af muligheden for at erhverve jord til personer med bopæl i omr(cid:134)det den 3. oktober 1990 I Tyskland anfører i denne forbindelse: (cid:190) Gennem den omstændighed, at de nye bestem- melser for de ejendomsretlige og sociale struk- turer som led i EALG er begrænset til de nye delstater, skabes der en direkte forbindelse til p(cid:134) den ene side de tidligere DDR-borgere i denne region og p(cid:134) den anden side de tidligere ejere. Med skæringsdatoen den 3. oktober 1990 ønskede lovgiveren at sikre, at potentielle købere, der har, eller hvis familier har boet og arbejdet i DDR i (cid:134)rtier, kan blive omfattet af den socialt acceptable udligning, som skulle finde sted mellem dem og de tidligere ejere. Ved udform- ningen af den socialt acceptable udligning og i denne forbindelse ogs(cid:134) fastlæggelsen af betingel- serne for at kunne erhverve jord lagde EALG de forhold til grund, der var gældende i de nye delstater den 3. oktober 1990. (cid:190) Ogs(cid:134) p(cid:134) baggrund af, at en vidtg(cid:134)ende social kontinuitet er tvingende nødvendig, bør den udvikling inden for land- og skovbrugsomr(cid:134)det, som tilstræbes med jorderhvervelsen (cid:190) s(cid:134)fremt det ikke drejer sig om tidligere ejere (cid:190) ske under særlig hensyntagen til de enhververe, der allerede havde boet i omr(cid:134)det i længere tid. Ved omstruk- tureringen af DDR’s landbrugsstruktur, der var præget af landbrugskollektiverne, m(cid:134)tte man ikke lade de sociale følger ude af betragtning. Med DDR-systemets abrupte afslutning var der risiko for en ukoordineret ødelæggelse af de eksister- ende sociale strukturer. Kun hvis disse gradvis 24. 4. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 107/27 blev tilpasset de nye betingelser, ville en vellykket omstillingsproces være mulig. Dette var efter lovgivernes opfattelse ogs(cid:134) tilfældet, for s(cid:134) vidt ang(cid:134)r spørgsm(cid:134)let om, hvem der skulle deltage i jorden. Det var derfor omstruktureringen af nødvendigt at tilvejebringe en særlig mulighed for at erhverve jord, s(cid:134)ledes at tidligere DDR- borgere p(cid:134) baggrund af deres særlige tilknytning til regionen kunne f(cid:134) mulighed for at finde sig til rette inden for nye sociale strukturer. Ogs(cid:134) af denne grund var det berettiget, at lovgivningen med hensyn til den jord, der var blevet stats- ejendom i DDR-tiden, ogs(cid:134) sikrede Neuein- richter mulighed for at deltage i omstrukture- ringen. (cid:190) Tyskland anfører endvidere, at p(cid:134) grund af pris- forskellen (navnlig i forbindelse med skovbrugs- jord) i og uden for Tyskland kunne det, hvis der ikke var fastsat en skæringsdato, forventes, at de østtyske skove ville være blevet solgt hurtigere og p(cid:134) en mere ukoordineret m(cid:134)de, formentlig uden nævneværdig deltagelse af østtyskerne selv. III Efter offentliggørelse af meddelelsen om procedurens indledning (1) har Kommissionen modtaget bemærk- ninger og kommentarer fra hundreder af interesserede sammenslutninger, enkeltpersoner. virksomheder Disse stammer fra s(cid:134)vel medlemsstaterne (bl. a. Frankrig, Det Forenede Kongerige, Tyskland, Belgien) som lande uden for Fællesskabet (bl. a. USA, Canada, Argentina, Brasilien). og Ud over Tysklands bemærkninger, der er anført i del II, er der ikke modtaget yderligere bemærkninger fra andre medlemsstater. Kommentarerne og bemærkningerne blev fremsendt til Tyskland efter udløbet af den frist, der var fastsat i medde- lelsen om procedurens indledning (2). De kan i alt væsentligt sammenfattes s(cid:134)ledes: I forbindelse med de bemærkninger, som umiddelbart vedrører de spørgsm(cid:134)l, der blev rejst som led i proce- duren, kunne der registreres tendenser, der gik i to forskellige retninger. Nogle af de interesserede parter (3) er af den opfattelse, at (cid:190) for s(cid:134) vidt som konkurrencereglerne finder anvendelse (cid:190) de foranstaltninger, der skal undersøges, m(cid:134) anses for at være forenelige med fællesmarkedet. Den anden gruppe (de øvrige interesserede parter) er enig i den tvivl, som Kommissionen har givet udtryk for, uddyber den eller anfører, at Kommissionen ikke er g(cid:134)et langt nok. (1) EFT C 215 af 10. 7. 1998, s. 7. (2) Skrivelse VI/32143 af 19. 8. 1998. (3) Ca. en hundrededel af alle modtagne skrivelser. S(cid:134)fremt der foreligger støtteelementer, betragter de dem som uforenelige med fællesmarkedet. 1. Anvendelse af EF-traktatens artikel 92, 93 og 94 Nogle interesserede parter henviser først og frem- mest til, at Tyskland ved skrivelse af 25. januar 1995 samt i sine senere bemærkninger vedrørende den ret til kompensation, som er indrømmet efterfølgerne til landbrugskollektiverne og Neueinrichter, selv har givet udtryk for, at EALG er omfattet af kontrollen med statsstøtte p(cid:134) grundlag af artikel 92, 93 og 94. Ifølge disse interesserede parters bemærkninger kan der ikke herske tvivl om, at disse bestemmelser finder anvendelse. En interesseret part erklærede derimod, at p(cid:134) grund af den historisk set enest(cid:134)ende sammenføringsproces er jorderhvervelsen ikke omfattet af EF-traktatens bestemmelser med hensyn til kontrol med statsstøtte. Alle øvrige parter sætter ikke spørgsm(cid:134)lstegn ved anvendelsen af de p(cid:134)gældende bestemmelser i trak- taten eller bekræfter den forudsætningsvis. Adskillige interesserede parter, fra begge grupper, har erklæret, at jorderhvervelsesprogrammet (cid:190) i strid med lovgiverens oprindelige hensigt (cid:190) først senere er blevet indarbejdet i EALG. Som det kan udledes af lovens oprindelseshistorie, har det været m(cid:134)let at fremme en omfattende ejendomserhvervelse blandt fysiske personer. Det blev bl. a. anført i denne forbin- delse, at den tyske regering ikke havde ret i at hævde, at det »i den enest(cid:134)ende historiske situation, som betegnede, at den tyske forening (drejede sig) om en generel foranstaltning med henblik p(cid:134) tilvejebrin- gelse af en ejendomsretlig ordning, der var i overens- stemmelse med Forbundsrepublikkens retssystem«. Gennem denne vending skulle det forhold, at der forel(cid:134) støtte efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1, endnu en gang tilsløres: Den havde nemlig i rege- ringsforslaget af 31. marts 1993 (cid:190) Bundesratsdruck- sache 244/1993 af 16. april 1993 (cid:190) overhovedet ikke selv forudset et jorderhvervelsesprogram i forbindelse med en lov om skadesgodtgørelse og kompensation (»Entsch(cid:132)digungs- und Ausgleichsleistungsgesetz« (cid:190) »EALG«). Efter deres opfattelse p(cid:134)lagde traktaten om Tysklands forening ikke den tyske lovgiver, at den ved hjælp af et jorderhvervelsesprogram ogs(cid:134) p(cid:134) land- og skovbrugsomr(cid:134)det skulle sørge for en socialt acceptabel udligning af forskellige interesser. Jorder- hvervelsesprogrammet var da heller ikke p(cid:134) den tyske regerings foranledning, men først p(cid:134) foranledning af koalitionsgrupperne CDU/CSU og FDP blevet lovforslaget efter førstebehandlingen af medtaget i loven den 13. maj 1993 (Bundestagsdrucksache 12/ 4887; »Sten. Ber. der 158. -Sitzung der 12. Wahlpe- riode vom 13. Mai 1993«). Dette var dog ikke sket L 107/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24. 4. 1999 for »ogs(cid:134) p(cid:134) land- og skovbrugsomr(cid:134)det at sørge for en socialt acceptabel varetagelse af forskellige inte- resser«. Tværtimod var form(cid:134)let med dette parlamen- tariske initiativ i første række udelukkende et »jorder- hvervelsesprogram« til ekspropriationsofre/kompen- sationsberettigede i erstatningsøjemed. Først efter at Bundesrat to gange havde forkastet lovforslaget, og det to gange var blevet behandlet i forligsudvalget, var jorderhvervelsesprogrammet, som oprindeligt var tænkt som erstatning til ekspropriati- onsofre, blevet »udmøntet« i hovedsageligt et bosæt- telsesprogram til fordel for personer, der ikke var berettigede til erstatning (Neueinrichter og »efterføl- gere til landbrugskollektiverne«). Ingen steder i loven i perioden 1991-1994 fandtes den begrundelse, som Tyskland for jorderhvervelsesprogrammet. nu havde fremsat forarbejderne til 2. Kompensation for skade 2. 1. Wiedereinrichter uden krav p(cid:134) restitution Den tyske retsstilling med hensyn til behovet for og retten til blandt Wiedereinrichter uden krav p(cid:134) resti- tution (1) at f(cid:134) kompensation har ingen af de interes- serede parter p(cid:134) begrundet vis sat spørgsm(cid:134)lstegn ved. Andre har understreget AusglLeistG’s kompen- sationskarakter med hensyn til denne gruppe af begunstigede. Dette gælder ogs(cid:134) for en betydelig del af de interesserede parter, som støtter Tysklands argumenter. De indrømmer, at »EALG kun i util- strækkelig grad indrømmer dem, der har været udsat for ekspropriation, erstatning eller kompensation«. 2. 2. Wiedereinrichter med krav p(cid:134) restitution Kommissionen er blevet gjort opmærksom p(cid:134), at i henhold til tysk lovgivning betragtes den »blotte værdiforringelse« ikke som en skade, der giver de berørte ret til at erhverve land- eller skovbrugsjord p(cid:134) fordelagtige vilk(cid:134)r i henhold til § 3 i AusglLeistG: Wiedereinrichter med krav p(cid:134) restitution (2) har nemlig f(cid:134)et deres tidligere ejendom tilbage. De er derfor fra at ifølge loven p(cid:134) forh(cid:134)nd udelukket erhverve land- og skovbrugsjord p(cid:134) fordelagtige vilk(cid:134)r, dog med (cid:130)n undtagelse: I henhold til § 3, stk. 2, tredje punktum, første komma, i AusglLeistG m(cid:134) (1) Definition jf. EFT C 215 af 10. 7. 1998, s. 9: Wiedereinrichter uden krav p(cid:134) restitution er tidligere ejere af landbrugsbedrifter, som blev eksproprieret mellem 1945 og 1949. (2) Definition jf. EFT C 215 af 10. 7. 1998, s. 9: Wiedereinrichter med krav p(cid:134) restitution er personer, hvis landbrugsbedrift er blevet eksproprieret efter 1949, og som i henhold til Vermo- gensgesetz har krav p(cid:134) at f(cid:134) bedriften tilbage. restitution kun Wiedereinrichter med krav p(cid:134) erhverve land- og skovbrugsjord p(cid:134) fordelagtige vilk(cid:134)r, hvis de som følge af, at en af undtagelserne i §§ 4 og 5 i Verm(cid:148)gensgesetz foreligger, ikke kan gennemføre det tilbageleveringskrav, som de har i henhold til Verm(cid:148)gensgesetz. Er dette imidlertid tilfældet, er der overhovedet ikke tilbageleveret nogen ejendom. Wiedereinrichter med krav p(cid:134) resti- tution ville s(cid:134) undtagelsesvis være i samme situation som Wiedereinrichter uden krav p(cid:134) restitution, som ikke har f(cid:134)et tilbageleveret nogen ejendom. I disse tilfælde kan der pr. definition ikke være indtr(cid:134)dt en værdiforringelse af (slet ikke) tilbageleveret ejendom. tysk lovgivning udelukket Har en Wiedereinrichter med krav p(cid:134) restitution imidlertid f(cid:134)et tilbageleveret tidligere ejendom, er det i henhold til f(cid:134) godkendt en (varig) værdimæssig skade (p(cid:134) grund af forringelse). Dette er grunden til, at Wiedereinrichter med krav p(cid:134) restitution ifølge loven allerede af den grund ikke er omfattet af den anfægtede bestem- melse i § 3 i AusglLeistG. at skade«, Dette følger ikke alene af lovbestemmelsen i § 3, stk. 2, tredje punktum, første komma, i AusglLeistG, men ogs(cid:134) af § 349, stk. 3, i lov om byrdeudligning (Laste- nausgleichsgesetz (cid:190) LAG). Ved tilbageleveringen af et frataget aktiv tager loven nemlig udgangspunkt i (cid:190) ogs(cid:134) selv om »værdien af den tilbageleverede ejendom er blevet væsentligt forringet« (cid:190) at den indtr(cid:134)dte skade er udlignet fuldt ud. Der er derfor i tysk lovgivning ikke tale om nogen henhold til »resterende berettiget til kompensation. Det er derfor konsekvent, n(cid:134)r denne kreds af personer er udelukket fra at kunne erhverve land- og skovbrugsjord til nedsat pris i henhold til § 3 i AusglLeistG. Endvidere kan tabet af landbrugsmaskiner og -udstyr ifølge sagens natur heller ikke p(cid:134) retmæssig vis kompenseres gennem erhvervelse af jord p(cid:134) fordelagtige vilk(cid:134)r. Endvidere anføres det, at Wiedereinrichter med krav p(cid:134) restitu- f(cid:134)et udlignet deres tion allerede s(cid:134) rigeligt har formuetab, da de siden 1990 hvert (cid:134)r har modtaget en betydelig tilpasningsstøtte. Denne bemærkning er dog ikke begrundet nærmere. som er Bestemte Wiedereinrichter (de s(cid:134)kaldte »Bodenrefor- msiedler«) m(cid:134) ikke henføres til kredsen af kompensa- tionsberettigede, da de aldrig har haft den fuldstæn- 24. 4. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 107/29 dige ejendomsret (deres jord m(cid:134)tte hverken sælges, arves eller behæftes). Ifølge de højere domstoles rets- praksis efterkommes krav om restitution derfor ikke. indeholder »et selvstændigt støtteprogram til opbyg- ning af land- og skovbruget i de nye delstater« og ingen erstatning. 2. 3. Wiedereinrichter med bopæl i omr(cid:134)det Nogle interesserede parter mener, at Tyskland ikke kan gøre gældende, at skader p(cid:134) maskineri og udstyr hos Wiedereinrichter med bopæl i omr(cid:134)det (1) skal kompenseres: Det er med hensyn til Wiederein- richter med bopæl i omr(cid:134)det ikke tilfældet, at »der ofte ikke (har) været tale om en fuldstændig godtgø- relse for det maskineri og udstyr, der blev bragt med ind i landbrugskollektivet«. Med henblik p(cid:134) en vurdering af, hvilke støtteelementer der er indeholdt i den tyske lov, er den retsstilling, der følger af § 44, nr. 1, i Landwirtschaftsanpassungsgesetz, s(cid:134)ledes af betydning. I henhold hertil ville Wiedereinrichter med bopæl i omr(cid:134)det have et retskrav p(cid:134) fuld erstat- indbragte maskineri og ning for værdien af det udstyr. Det har den tyske forfatningsdomstol for nylig fastsl(cid:134)et efter meddelelsen i Frankfurter Allge- meine Zeitung af 6. maj 1998, s. 19, nærmere bestemt ved afgørelse af 22. april 1998 (1 BvR 2146/ 94 og 2189/94). Men hvis Wiedereinrichter med bopæl i omr(cid:134)det havde et retskrav p(cid:134)Ja fuld erstatning for værdien af det medbragte maskineri og udstyr, m(cid:134) man i retlig henseende g(cid:134) ud fra, at der har fundet eller skal finde en fuldstændig erstatning sted af det maskineri og udstyr, der var bragt med ind i landbrugskollekti- verne. S(cid:134)danne krav kunne ogs(cid:134) i konkret henseende gennemføres, da efterfølgerne til landbrugskollekti- verne (cid:190) ikke mindst som følge af betydelige støt- teindtægter fra EF-midler siden 1990 (cid:190) som regel r(cid:134)dede over tilstrækkelig kapital til, at de kunne imødekomme kravene fra Wiedereinrichter med bopæl i omr(cid:134)det om erstatning for det indbragte maskineri og udstyr. Kommissionen kan derfor i betragtning af den tyske lovgivning ikke g(cid:134) ud fra, at »der ofte ikke (har) været tale om en fuldstændig godtgørelse for det maskineri og udstyr, der blev bragt med ind i landbrugskollektivet«; den kan p(cid:134) dette grundlag ikke afvise, at der er tale om støtteele- menter i forbindelse med begunstigelsen af Wie- dereinrichter med bopæl i omr(cid:134)det. rigtigt, n(cid:134)r der For Wiedereinrichter med bopæl i omr(cid:134)det er det derimod helt i Kommissionens beslutning om procedurens indledning (2) henvises til den tyske forfatningsdomstols afgørelse af 21. maj 1996, gengivet tidsskriftet »Europ(cid:132)ische Grund- rechte« 1996, s. 332 ff. Under den p(cid:134)gældende retssag har den tyske regering selv over for forfatningsdoms- tolen p(cid:134)ber(cid:134)bt sig, at § 3 i AusglLeistG for s(cid:134) vidt i Mod dette indvender en interesseret part, at tidligere individuelle landbrugeres ejendomsret i DDR var blevet degraderet til en ret uden indhold som følge af landbrugskollektivernes lovbestemte ubegrænsede udnyttelsesret. Denne form for begrænsninger, som alle DDR-borgere led under, bør ved hjælp af erhver- velsen af jord til nedsat pris i det mindste til dels udlignes for en kreds af personer, der arbejdede inden for landbruget. 2. 4. Neueinrichter En interesseret part har gjort gældende, at der er tale om en meget ulige behandling, n(cid:134)r de ca. 800-1 000 Neueinrichter (3), der har krav p(cid:134) ca. en tiendedel af den jord, som skal privatiseres, og som ligeledes (cid:190) som de andre, der har ret til at erhverve jord (cid:190) ikke har haft mulighed for at erhverve formue og selv- stændigt at udøve virksomhed som følge af det kommunistiske systems økonomiske og samfundspo- litiske udformning, er blevet behandlet d(cid:134)rligere i forbindelse med EALG end de andre, der har ret til at erhverve jord i henhold til EALG. De vanskelig- heder, som disse Neueinrichter har haft ved opbyg- ningen af de nye bedrifter, er langt større end alle andre grupperingers, da de ikke som andre fælles- skabsborgere i de forløbne 40 (cid:134)r har haft mulighed for at opbygge kapital, og de har heller ikke (cid:190) som de øvrige berettigede (cid:190) dele af den tidligere ejendom, som de havde f(cid:134)et tilbage, til r(cid:134)dighed som risikokapital. De har heller ikke til gengæld for land- brugskollektivernes udnyttelse af deres ejendom som led i den ved Landwirtschaftsanpassungsgesetz fore- skrevne formuefordeling modtaget en startkapital, der kan sammenlignes med den, som Wiederein- richter har modtaget. Det er s(cid:134)ledes ikke rimeligt, at Neueinrichter behandles anderledes end de andre, der har ret til at erhverve jord. I modsætning hertil mener andre interesserede parter, at der ikke er nogen grund til at behandle Neueinrichter bedre end alle andre virksomhedsejere i de nye delstater, der har oprettet en ny erhvervsvirk- somhed efter genforeningen. 2. 5. Juridiske personer Allerførst gøres det generelt gældende, at de juridiske personer (cid:190) i modsætning til de fleste borgere i det tidligere DDR (cid:190) ikke individuelt har lidt nogen skade og under alle omstændigheder kun kan indpla- ceres nederst i gruppen af dem, der er berørt. (1) Definition jf. EFT C 215 af 10. 7. 1998, s. 9. (2) EFT C 215 af 10. 7. 1998, s. 14. (3) Definition jf. EFT C 215 af 10. 7. 1998, s. 10. L 107/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24. 4. 1999 Kommissionen blev bl. a. gjort opmærksom p(cid:134), at der navnlig skal tages hensyn til bemærkningerne vedrø- rende henholdsvis Wiedereinrichter med krav p(cid:134) restitution og Wiedereinrichter med bopæl i omr(cid:134)det i forbindelse med spørgsm(cid:134)let om en afgrænsning af kompensation/støtte til juridiske personer, hvis delta- gere omfatter en Wiedereinrichter med krav p(cid:134) resti- tution eller en Wiedereinrichter med bopæl i omr(cid:134)det. Kommissionens bemærkninger i beslutningen om procedurens indledning (1), hvorefter det i forbin- delse med juridiske personer med Wiedereinrichter som deltagere i givet fald vil kunne udelukkes, at der foreligger støtteelementer efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1, er blevet kritiseret fra flere sider. En s(cid:134)dan ordning indbyder til misbrug, da der nemlig er risiko for, at støttebestemmelserne vil blive omg(cid:134)et, hvis de juridiske personer efterfølgende optager Wiederein- richter og derved opn(cid:134)r begunstigelser, som ikke tilkommer dem, da de ikke har ret til kompensation. Det blev derfor foresl(cid:134)et, at der blev fastsat en skæringsdato, hvor selskabet skal have været oprettet, eller den p(cid:134)gældende Wiedereinrichter skal have været medlem af den juridiske person. Som alternativ blev det foresl(cid:134)et at fastsætte en mindsteandel, som disse Wiedereinrichter-deltagere skulle udgøre. Hvis det kun drejer sig om en fuldstændig ubetydelig andel af den juridiske person, strider det mod proportionalitetsprincippet, hvis hele den juridiske person betragtes som skadelidt og dermed kan f(cid:134) del i begunstigelsen. Andre krævede til gengæld, at det kun er den p(cid:134)gæl- dende Wiedereinrichter som deltager, der har ret til at erhverve jord, og kun vedkommende, men ikke selskabet (den juridiske person), der m(cid:134) blive indført i tingbogen. Selskabet m(cid:134) s(cid:134)ledes ikke engang indi- rekte nyde gavn af støtten. 3. Retten til at erhverve jord for Neueinrichter, der p(cid:134) skæringsdatoen endnu ikke var i den erhvervs- og arbejdsdygtige alder En part anførte, at det i praksis kun er dem, der var myndige i 1990 og havde tilstrækkelig erfaring til at drive en landbrugsbedrift, der har ret til at erhverve jord. Denne ret er nemlig knyttet til den betingelse, at den begunstigede erhverver, s(cid:134)fremt vedkom- mende ikke havde f(cid:134)et sin bedrift eksproprieret under den sovjetiske besættelsesmagt (cid:190) dvs. en s(cid:134)kaldt tidligere ejer (cid:190) den 1. oktober 1996 havde langtidsforpagtet landbrugsjord af Bodenverwertungs- und de retningslinjer, som Treuhandanstalt i samr(cid:134)d med de ansvarlige forbundsmyndigheder havde fastsat p(cid:134) verwaltungsgesellschaft (BVVG). Ifølge (1) EFT C 215 af 10. 7. 1998, s. 12. for forpagtningsomr(cid:134)det, personer, der forelagde en bæredygtig driftsplan, at forpagte landbrugsjord. kun muligt det var Da der er krav om, at man selv skal st(cid:134) for driften af jorden, er det s(cid:134)ledes kun personer, som har tilstræk- kelig erfaring p(cid:134) landbrugsomr(cid:134)det og driftsøkono- misk viden, der kan forpagte og s(cid:134)ledes i sidste instans erhverve jord p(cid:134) grundlag af EALG. Det kan ikke udelukkes, at nogle f(cid:134) personer (formentlig 10- 15 i alle fem nye delstater) opfyldte betingelsen om at skulle have haft bopæl i DDR den 3. oktober 1990 uden at tilhøre kategorierne tidligere ejere eller land- brugere, der drev landbrugsvirksomhed p(cid:134) de betin- gelser, der var gældende i DDR. i undersøgelsesproceduren ville der Som led formentlig kunne ses bort fra de personer, som alle- rede den 3. oktober 1990 havde fast bopæl i DDR, men ikke var DDR-borgere. 4. Konkurrencefordrejning og samhandelen i Fællesskabet p(cid:134)virkning af De bemærkninger, som Kommissionen fremsatte i forbindelse med denne problematik, er kun blevet kritiseret af en enkelt interesseret part. Vedkom- mende anfører, at de, der har ret til at købe jord, ikke f(cid:134)r deres konkurrenceposition forbedret som følge af salget af jord p(cid:134) fordelagtige vilk(cid:134)r. Erhvervelsen af land- og skovbrugsjord til nedsat pris gør det ikke muligt for bedrifterne at tilvejebringe garantikapital p(cid:134) mere fordelagtige betingelser end konkurrerende bedrifter. Hvis bedrifterne nemlig r(cid:134)dede over egen- kapital og overførte den til grundværdier, ville deres garantikapital ikke dermed blive forhøjet. Men da det i betragtning af den ugunstige indtjeningssituation inden for landbruget er nødvendigt for de fleste bedrifter at optage l(cid:134)n for at kunne købe jord, nedsætter den nødvendige afdrags- og rentebyrde endog bedrifternes minimale likviditet og svækker de begunstigedes konkurrenceposition, for s(cid:134) vidt som de driver landbrugsvirksomhed. Bankerne stiller sig endog tøvende over for at yde l(cid:134)n med hensyn til den købte jord, da denne jord er tinglyst med et 20-(cid:134)rigt salgsforbud. Den erhvervede jord betyder s(cid:134)ledes ikke en yderligere sikkerhed i forbindelse med tilvejebringelsen af kapital. fastlagt indtjeningsværdi Som retningslinje for den nedsatte købspris blev jordens »Bohl-papiret«, som blev vedtaget den 16. november 1992 under ledelse af forbundskanslerens kontor. I forbindelse med EALG lagde man for forenklingens skyld den tredobbelte enhedsværdi (som oprindeligt var baseret p(cid:134) indtjeningsværdien i 1935) til grund. i 24. 4. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 107/31 Hermed er det udelukket, at erhvervelsen af jord til nedsat pris indebærer lavere udgifter til produktions- midler, og at det bliver muligt for de berettigede at tilbyde billigere landbrugsprodukter p(cid:134) markedet. 5. Vedrørende undtagelsen i EF-traktatens artikel 92, stk. 2, litra c Markedet for fast ejendom p(cid:134) landbrugsomr(cid:134)det er under alle omstændigheder ikke bestemt af forrent- ningsmulighederne. I Tyskland og i næsten alle medlemsstater er der ingen sammenhæng mellem jordprisernes størrelse og forrentningsmulighederne. Ud fra et produktionsomkostningsmæssigt synspunkt medfører købet af landbrugsjord i næsten alle regioner i Fællesskabet en konkurrencebegrænsende fordyrelse af produktionen. For produktionsomkostningerne i landbruget er det jordforpagtningsafgifterne, der er af afgørende betyd- ning, ikke købsprisen for jorden. Det lader sig ikke nægte, at landbrugsbedrifter, der som følge af land- brugernes sparsommelighed gennem (cid:134)rtier og ofte (cid:134)rhundreder kunne erhverve ejendomsret til jord, er mere stabile og sikre. Dette argument gælder dog ikke for de bedrifter, der er ved at blive opbygget i de nye delstater, og som i forvejen er belastet af høje l(cid:134)neomkostninger, og navnlig ikke for det foreliggende problem med køb af jord til nedsat pris. Hertil kommer ogs(cid:134), at jordpriserne varierer særdeles meget uden for Fællesskabets forskellige medlems- ikke er nogen stater og regioner, sammenhæng mellem jordpriserne og indkomstmu- lighederne. samt at der Den tredobbelte enhedsværdi, hvortil de berettigede i henhold til EALG kan købe jorden, ligger højere end den markedsværdi, der i gennemsnit skal betales for at erhverve jord i Frankrig, Spanien, Wales og Skot- land. Over for klager fra grundejersammenslutninger i disse medlemsstater kan det derfor anføres, at jord kan købes billigere hos dem. De forpagtningsafgifter, der er afgørende for konkurrencen p(cid:134) landbrugsom- r(cid:134)det, ligger endvidere i alle medlemsstater, undtagen Vesttyskland, p(cid:134) ca. samme niveau som i de nye delstater. I modsætning hertil bemærkede en anden interes- seret part, at købet af jord p(cid:134) fordelagtige vilk(cid:134)r forbedrer de begunstigedes konkurrenceposition. Den jord, der kan erhverves til nedsat pris, er ogs(cid:134) til r(cid:134)dighed som garantikapital, da skødningsreservati- onen til BVVG som hovedregel er lidet effektiv eller udløber i sidste ende. I øvrigt er der ikke noget til hinder for efterstillede behæftelser. Ikke en eneste interesseret part har gjort indsigelse mod Kommissionens bemærkning om, at undta- gelsen i EF-traktatens artikel 92, stk. 2, litra c), ikke finder anvendelse p(cid:134) jorderhvervelsesprogrammet. En part er af den opfattelse, at Tyskland ikke har form(cid:134)et i fremføre noget overbevisende modargument af denne henseende. Dette er navnlig tilfældet med Kommissionens argument om, at de anfægtede ordninger af delingen, men for(cid:134)rsaget derimod af delingens ophævelse. Dette argument kan Tyskland heller ikke imødeg(cid:134) under henvisning til, »at det planøkonomiske systems mangelfuldheder stadig gør sig gældende efter DDR’s opløsning« eller under henvisning til, at »indførelsen af markedsøko- nomien i østtyskland« er betinget af delingen, som derfor retfærdiggør den anfægtede begunstigelse. ikke er »Forstyrrelsen« i form af delingen har været bragt til ophør siden 1990, hvilket berettiger argumentet om, at delingens ophævelse er (cid:134)rsagen til, at forpagterne bliver begunstiget, s(cid:134)ledes at de nu p(cid:134) et privatøko- nomisk grundlag kan st(cid:134) for driften af kolossale land- brugsarealer med henblik p(cid:134) opbygning af formue. Der kan ikke ses nogen grund til (cid:190) heller ikke betinget af delingen (cid:190) at de ogs(cid:134) skal have over- draget ejendom p(cid:134) gunstige vilk(cid:134)r. 6. Vedrørende undtagelsen i EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a) I denne forbindelse kan det konstateres, at der ikke er fremsat en eneste bemærkning om, at den p(cid:134)gæl- dende foranstaltning efter artikel 92, stk. 3, litra a), kan betragtes som støtte til fremme af den økono- miske udvikling i omr(cid:134)der, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse. 7. Vedrørende undtagelsen i EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c) 7. 1. Udvikling af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner/fælles interesse Det er i denne forbindelse blevet bemærket, at Tysk- land ikke kan argumentere for, at »landbrugsbedrif- terne i de nye delstater er kendetegnet ved en struk- turel uligevægt med hensyn til jordbesiddelse, da de for langt hovedpartens vedkommende (91,1 %) drives jord«. Denne omstændighed skyldes p(cid:134) forpagtet L 107/32 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24. 4. 1999 nemlig, at de (cid:190) i modsætning til andre ansøgere, navnlig i modsætning til klagerne (cid:190) har f(cid:134)et lov til at forpagte alt for store arealer. I øvrigt kan langtids- forpagtningskontrakter med hensyn til store land- brugsarealer tjene som tilstrækkelig sikring af inve- steringer og arbejdspladser. Erhvervelsen af jorden p(cid:134) fordelagtige vilk(cid:134)r kan m(cid:134)ske medføre »en passende balance mellem forpagtet og ejet jord«, hvis man betragter landbrugskollektiverne til isoleret. Men ser man p(cid:134) landbrugsstrukturen i de nye delstater under (cid:130)t, kan man ikke tale om en passende balance med hensyn til den m(cid:134)de, hvorp(cid:134) land- og skovbrugsjorden er fordelt mellem de berørte grupper. efterfølgerne for p(cid:134) den m(cid:134)de at n(cid:134) frem til en støtteintensitet p(cid:134) købstidspunktet p(cid:134) angiveligt kun 29,2 % (cid:190) idet det herved m(cid:134) tages i betragtning, at Kommissionen har betegnet en støtteintensitet p(cid:134) 35 % i ikke ugunstigt stillede omr(cid:134)der som berettiget. En langtidsforpagter, som ønsker at erhverve ejendom (cid:190) navnlig med henblik p(cid:134) sikring af l(cid:134)n (cid:190) »generes« nemlig ikke af det i tidsbegrænsede afhændelsesforbud, da der forvejen ikke foreligger en salgshensigt eller et salgs- behov. Det blev til dels dokumenteret, at støtteinten- siteten udgør indtil 70 %. 7. 2. Støtteintensitet i forbindelse med landbrugsjord i handling ikke ugunstigt stillede omr(cid:134)der 7. 3. Skæringsdato den 3. oktober 1990 (cid:190) forskelsbe- En interesseret part har understreget, at landbrugs- jorden i forbindelse med erhvervelsen er underlagt retlige indskrænkninger, som i høj grad indvirker negativt p(cid:134) markedsværdien i forhold til erhvervelsen af landbrugsjord p(cid:134) det frie marked. overensstemmelse med jorderhvervelsesforord- I ningen (»Fl(cid:132)chenerwerbsverordnung«) til købsaftalerne s(cid:134)ledes som hovedregel knyttet afhæn- delses- og r(cid:134)dighedsforbud, klausuler om afgivelse af det beløb, hvormed salgsprisen overstiger købsprisen, og hævebeføjelser i en periode p(cid:134) immervæk 20 (cid:134)r efter købsaftalens indg(cid:134)else. er der i graverende r(cid:134)dighedsindskrænkninger Det er almindeligt anerkendt forbindelse med vurderingen af udnyttede landbrugsarealer, at ogs(cid:134) disse og byrder som retlige egenskaber har varig indflydelse p(cid:134) den jordpris, der skal fastsættes. Det er derfor ikke korrekt at sammenligne den købspris, der i forbin- delse med erhvervelse af jord p(cid:134) gunstige vilk(cid:134)r i henhold til jorderhvervelsesprogrammet var fastsat som den tredobbelte enhedsværdi, med køb af »byrdefri« landbrugsjord p(cid:134) det frie marked. En beregning af den faktiske markedsværdi af denne landbrugsjord under hensyntagen til r(cid:134)dighedsind- skrænkningerne vil formentlig i reglen, selv med en nedsat købspris p(cid:134) den tredobbelte enhedsværdi, give en »støtteintensitet« p(cid:134) under 35 %. Denne part erkender dog i tilslutning til disse bemærkninger, at der i nogle tilfælde kan forventes en intensitet p(cid:134) over 35 %. Andre parter anklager Tyskland for ikke at have beregnet støtteintensiteterne korrekt. De protesterer mod forsøget p(cid:134) at fastsætte begunstigelsen for lavt En interesseret part anfører, at det fremg(cid:134)r af oprin- delseshistorien for loven og af overvejelserne forud for loven under ledelse af forbundskanslerens kontor, at den tyske regering med forbundsdagens støtte tilstræbte at begrænse erhvervelsen af jord p(cid:134) fordel- agtige vilk(cid:134)r til personer, der havde bopæl i DDR. Tidligere borgere i Forbundsrepublikken Tyskland blev derfor ligeledes udelukket, s(cid:134)fremt de ikke tilhørte den kreds af personer, hvis bedrifter blev eksproprieret under den sovjetiske besættelse eller af DDR, eller ikke ejede jord i DDR. De blev behandlet p(cid:134) samme m(cid:134)de som de øvrige fællesskabsborgere. Neueinrichter m(cid:134)tte ikke »udelukkes« af Kom- missionen. De havde i de forudg(cid:134)ende 40 (cid:134)r ikke som andre fællesskabsborgere haft mulighed for at opbygge kapital. De andre parter gav derimod udtryk for en anden holdning. Det er ofte blevet kritiseret og opfattet som forskelsbehandling, at foranstaltningen ikke st(cid:134)r i forhold til den lidte skade: gruppen af tidligere ejere med og uden krav p(cid:134) restitution (i egenskab af Wiedereinrichter eller uden selv at st(cid:134) for driften) s(cid:134)vel som Wiedereinrichter med bopæl i omr(cid:134)det har lidt skade. Det er i den forbindelse ganske vist vanskeligt nøjagtigt at angive omfanget af den skade, som de forskellige grupper har lidt, navnlig hvad ang(cid:134)r Wiedereinrichter med krav p(cid:134) restitution og Wiedereinrichter med bopæl i omr(cid:134)det, hvor værdi- forringelsen eller manglende udviklingsmuligheder m(cid:134) betragtes som skader. Men hvis man vil sætte skaderne i relation til hinanden og opstiller en rang- følge, turde det være ubestridt, at skaderne hos de personer uden krav p(cid:134) restitution, hvis bedrift er største, mens blevet eksproprieret, er de relativt skaderne hos Wiedereinrichter, som aldrig har f(cid:134)et deres bedrift eksproprieret, derimod er de relativt mindste. 24. 4. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 107/33 i at Med udgangspunkt i det ovenfor anførte, som der ikke kan herske tvivl om, forekommer det i støtte- retlig henseende betænkeligt, rangfølgen er modsat forbindelse med de begunstigelser, der skulle tjene som kompensation. I henhold til Ausgl- LeistG har Wiedereinrichter med bopæl i omr(cid:134)det, dvs. de personer, hvis bedrift aldrig er blevet ekspro- prieret, og for hvem skaderne kun best(cid:134)r i de manglende udviklingsmuligheder, en forkøbsret og ret til at erhverve et udbytteindeks p(cid:134) 600 000. Tidli- gere ejere, som ikke selv drev en bedrift, og som til dels ikke igen har kunnet overtage driften, fordi personerne med bopæl i omr(cid:134)det »allerede var der«, fik derimod kun en »efterstillet forkøbsret« og ret til at erhverve et udbytteindeks p(cid:134) 300 000. De, der har lidt de største skader og derfor egentlig har krav p(cid:134) den største kompensation, laveste kompensation (cid:190) i det mindste hvis de samtidig er lidt de relativt forpagtere (cid:190) mens de, der har mindste skader, f(cid:134)r den største kompensation. f(cid:134)r den relativt Der er et misforhold i, at de, der har lidt relativt lidt skade, f(cid:134)r en større kompensation end dem, der har lidt større skade. Lovgivningen er i forbindelse med jorderhvervelses- programmet til dels blevet beskyldt for vilk(cid:134)rlighed fra statens side: Den tidligere DDR-borger, som flyg- tede p(cid:134) grund af repressionerne og uroen i 1989 og først vendte tilbage til sin hjemregion efter den 3. oktober 1990, er ikke berettiget til at erhverve jord p(cid:134) fordelagtige vilk(cid:134)r efter denne lovgivning, selv om vedkommende m(cid:134)ske har m(cid:134)ttet leve hele sit tidli- gere liv i DDR. P(cid:134) den anden side er den person berettiget, der »s(cid:134) at sige rettidigt« inden den 3. oktober 1990 flyttede til det tidligere DDR’s omr(cid:134)de fra den gamle forbundsrepubliks omr(cid:134)de. I den p(cid:134)gældende parts tilfælde medførte dette, at han, til markedsværdi, p(cid:134) økonomisk ikke hensigtsmæssig m(cid:134)de kan udvide sin eksisterende bedrift, da alle de tilgrænsende arealer er blevet solgt til nedsat pris i henhold til EALG. engang De andre parter betegner den p(cid:134)gældende foranstalt- ning som udtryk for forskelsbehandling og gør gældende, at den er i strid med EF-traktatens artikel 52, artikel 6 og artikel 40, stk. 3. De støtter udtrykke- ligt de betænkninger, som Kommissionen gav udtryk for i forbindelse med procedurens indledning. Endvi- dere anføres det bl. a. , at Tyskland forgæves forsøger at retfærdiggøre den ubestridelige forskelsbehandling af andre vesttyskere og fællesskabsborgere »med de forhold, der skyldes DDR«. Ogs(cid:134) i denne forbindelse overses det, at EALG først tr(cid:134)dte i kraft fem (cid:134)r efter Tysklands genforening, hvor der hverken af retlige eller faktiske grunde var anledning til, at andre vest- tyskere og fællesskabsborgere skulle udsættes for forskelsbehandling i forhold til efterfølgerne til land- brugskollektiverne og Neueinrichter. Ogs(cid:134) i denne forbindelse argumenterer Tyskland (cid:190) dog uden nogen form for berettigelse (cid:190) blot med at henvise til »udformningen af den socialt acceptable udligning« og til, at »en omfattende social kontinuitet er tvingende nødvendig« med hensyn til udviklingen inden for land- og skovbruget. Som modargument hertil anfører disse parter, at begunstigelsen af efter- følgerne til landbrugskollektiverne er vilk(cid:134)rlig, socialt uafbalanceret og helt igennem uretfærdig, hvorfor Tysklands henvisning til en angiveligt socialt accep- tabel udligning ikke m(cid:134) forveksles med den konsta- tering, at erhvervelsen p(cid:134) fordelagtige vilk(cid:134)r rent faktisk havde et s(cid:134)dant resultat. Dette viser navnlig Tysklands bemærkning om, at man ved omstruktureringen af DDR’s landbrugs- struktur, der var præget af landbrugskollektiverne, ikke m(cid:134)tte »lade de sociale følger ude af betragtning«. Det, der i denne forbindelse betegnes som en »ukoor- dineret ødelæggelse af de eksisterende sociale struk- turer«, er i virkeligheden de mange hundredtusinde arbejdspladser, der rent faktisk er g(cid:134)et tabt i landdi- strikterne, hvilket under ingen omstændigheder kunne have været undg(cid:134)et. Man undgik navnlig heller ikke dette ved at begunstige efterfølgerne til landbrugskollektiverne og Neueinrichter i forbin- delse med forpagtningskontrakterne og erhvervelsen af ejendomsret. Den anfægtede begunstigelse st(cid:134)r s(cid:134)ledes p(cid:134) ingen m(cid:134)de i forbindelse med den af Tyskland p(cid:134)st(cid:134)ede bevarelse af »eksisterende sociale strukturer«. Den massive afvandring af arbejdskraft fra landbrugskol- lektiverne, der har fundet sted, afslører tværtimod, at denne udtalelse blot er et p(cid:134)skud. Disse interesserede parter, som i dag stadig bor i de nye delstater, men som ikke er blevet begunstiget p(cid:134) tilsvarende m(cid:134)de, m(cid:134) opfatte følgende argumentation fra den tyske regering som værende ligefrem skinhellig: Den ville tilvejebringe en særlig mulighed for at erhverve jord, »s(cid:134)ledes at tidligere DDR-borgere p(cid:134) baggrund af deres regionen kunne f(cid:134) mulighed for at finde sig til rette i nye sociale struk- turer«. For heller ikke i denne forbindelse har den tyske regering tænkt p(cid:134) »menneskene« i de nye delstater (cid:190) og dermed heller ikke p(cid:134) disse interesse- rede parter (cid:190) men derimod udelukkende p(cid:134) de ca. 3 000 efterfølgere til landbrugskollektiverne. Rent faktisk har lovgivningen »af disse grunde« ikke tilve- jebragt en socialt acceptabel ordning. særlige tilknytning til Kommissionen er desuden udtrykkeligt blevet gjort opmærksom p(cid:134), at langt de fleste langtidsforpagt- ningskontrakter blev indg(cid:134)et med østtyskere i 1996. Fordi denne betingelse følgelig ikke opfyldes af de fleste vesttyskere og andre fællesskabsborgere, kan denne gruppe heller ikke deltage i jorderhvervelses- programmet, selv om skæringsdatoen den 3. oktober 1990 ikke var blevet fastsat. Dermed viser skærings- datoen den 3. oktober 1990 sig som unødvendig. L 107/34 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24. 4. 1999 IV Beføjelsen til at kunne erhverve jord inden for rammerne af § 3 i AusglLeistG er heller ikke (cid:190) som anført (cid:190) udelukket ved andre tyske love (»Lastenaus- »Landwirtschaftsanpassungsgesetz«). gleichsgesetz«, Tyskland har ved skrivelse af 22. oktober 1998 fremsendt følgende bemærkninger til ovenst(cid:134)ende kommentarer fra de interesserede parter: 1. Wiedereinrichter med krav p(cid:134) restitution I modsætning til klagernes indlæg samt bemærknin- gerne fra andre interesserede parter har Wiederein- richter med krav p(cid:134) restitution og Wiedereinrichter med bopæl i omr(cid:134)det, som igen frit kan r(cid:134)de over den jord, de bragte med ind i landbrugskollektiverne, ret til at erhverve jord i henhold til § 3, stk. 2, første punktum, i AusglLeistG. Henvisningen til § 3, stk. 2, tredje punktum, første komma, i AusglLeistG, hvoraf det skulle fremg(cid:134), at Wiedereinrichter med krav p(cid:134) restitution kun kan erhverve land- og skovbrugsjord p(cid:134) fordelagtige vilk(cid:134)r, hvis de ikke kan gennemføre deres krav p(cid:134) tilbagegivelse i henhold til Verm(cid:148)gensgesetz p(cid:134) grund af en undtagelse i §§ 4 og 5 i Verm(cid:148)gensge- setz, er ikke korrekt. Allerede formuleringen i § 3, stk. 2, tredje punktum, i AusglLeistG, »Wiederein- richter efter stk. 1 er ogs(cid:134). « beviser, at denne bestemmelse ikke endeligt definerer kredsen af Wiedereinrichter udtømmende. Den præciserer blot, at ogs(cid:134) de der nævnte grupper af personer, som af forskellige grunde ikke kan opn(cid:134) restitution af den eksproprierede berettigede Wiedereinrichter. formue, tilhører de første punktum, Ifølge lovgivningen er Wiedereinrichter efter § 3, stk. i AusglLeistG netop ogs(cid:134) de 2, personer, som har f(cid:134)et deres tidligere ejendom tilbage gennem restitution, og tidligere landbrugskollektiv- medlemmer, der igen selv st(cid:134)r for driften. I modsat fald ville et stort antal Wiedereinrichter med bopæl i omr(cid:134)det, som har forpagtet en betydelig del af BVVG’s jord, have været udelukket fra at erhverve jord. For at være berettiget til at erhverve jord som Wie- dereinrichter i henhold til § 3, stk. 2, sammenholdt med stk. 1 i AusglLeistG er det tilstrækkeligt, hvis en landbrugsbedrift igen er overtaget, og driften som led i denne overtagelse er blevet udvidet til at omfatte den i § 3, stk. 1, i AusglLeistG nævnte jord. Kun med hensyn til tilbagesøgningen/modregningen af byrdeudligning foreligger der i henhold til § 349, stk. 3, i Lastenausgleichsgesetz en fiktiv fuldstændig skadesudligning i de berettigedes disfavør, mens de i virkeligheden ikke modtog nogen reelle bedrifter. Denne fiktion har udelukkende retsteknisk betyd- ning for begrundelsen af tilbagesøgningskravet. I den forbindelse har tilbagesøgningen af byrdeudligningen altid været begrænset restitutionsobjekternes til faktiske værdi. er bestemmelser Byrdeudligningen vedrørende særligt vanskelige tilfælde og udgør lige s(cid:134) lidt som reguleringen af uafklarede formuespørgsm(cid:134)l i trak- taten om Tysklands en fuldstændig kompensation for de indtr(cid:134)dte skader efter f. eks. civilretten eller en erstatning ved ekspropriation efter artikel 14, (den tyske grundlov). »Grundgesetz« forening stk. 3, i Byrdeudligningen udelukker s(cid:134)ledes p(cid:134) ingen m(cid:134)de anvendelsen af bestemmelser, der bygger p(cid:134) et andet retsgrundlag, i det foreliggende tilfælde ejendomsret- lige bestemmelser. Af den omstændighed, at tidligere landbrugskollek- tivmedlemmer i henhold til § 44, nr. 1, i Landwirt- schaftsanpassungsgesetz har et retligt krav p(cid:134) fuld erstatning for værdien af det medbragte maskineri og udstyr, udleder klagerne endvidere den tese, at man »i retlig henseende« m(cid:134) g(cid:134) ud fra, at der har fundet en fuldstændig erstatning sted af det maskineri og udstyr, der blev bragt med ind i landbrugskollekti- verne. De sætter dermed kravet p(cid:134) en ydelse lig med dennes opfyldelse. Det er imidlertid almindeligt kendt, at der i talrige tilfælde ikke har været tale om en fuldstændig erstatning af det maskineri og udstyr, der blev bragt med ind i landbrugskollektiverne. 2. Kompensation for formuetab I flere af bemærkningerne kommer det synspunkt til udtryk, at landbrugsbedrifterne i de nye delstater »allerede s(cid:134) rigeligt har f(cid:134)et udlignet deres formuetab, 24. 4. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 107/35 da de siden 1990 hvert (cid:134)r har modtaget en betydelig tilpasningsstøtte«. var at kompensere imidlertid ikke Denne antagelse tager udgangspunkt i forkerte forud- sætninger: Det er ganske vist rigtigt, at landbrugsbe- drifterne i de nye delstater siden 1990 har f(cid:134)et stillet betydelige midler til r(cid:134)dighed. Form(cid:134)let med disse midler for formuetab, som bedrifterne eller disse indehavere havde lidt inden Tysklands forening. Tværtimod har indførelsen af den økonomiske, monetære og sociale union, overtagelse af Fællesskabets markedsordnings- system og tilpasningen til landbrugsprisernes niveau i de gamle delstater betydet, at producentpriserne for landbruget i de nye delstater, som i DDR-tiden var fastlagt af staten, er faldet betydeligt. Ganske vist er priserne for driftsmidler samtidig ogs(cid:134) faldet, men dette fald kan ikke blot tilnærmelsesvis udligne indtægtstabene, hvorfor flertallet af bedrifterne ikke har været i stand til at opfylde deres betalingsforplig- telser. Som kompensation for disse ulemper er der derfor ydet tilpasningsstøtte. Denne støtte er anmeldt til Kommissionen og godkendt af denne. 3. Forskelsbehandling Med hensyn til en i henseende til fællesskabsretten betydelig forskelsbehandling anfører Tyskland, at selv hvis en tidligere ejer i et (cid:190) antaget (cid:190) enkelt tilfælde i forbindelse med forpagtningen og den efterfølgende erhvervelse af landbrugsjord eller ved salg af skovbrugsjord rent faktisk skulle være blevet stillet ringere end en anden ansøger, der havde ret til at erhverve jord, har nationaliteten ingen rolle spillet i den forbindelse. Denne konkurrence finder udeluk- kende sted mellem tidligere DDR-borgere. Den skæringsdato (3. oktober 1990), som gælder i forbin- delse med erhvervelsen af jord, er sagligt berettiget. Vesttyske borgere har (cid:190) i forhold til DDR-borgere (cid:190) haft særdeles gode muligheder for i forbindelse med deres erhvervsmæssige udvikling at lade sig lede af deres individuelle ønsker og evner; dette har ogs(cid:134) givet dem mulighed for at erhverve formue. Ville man nu give vesttyskere (eller borgere fra andre medlemsstater), som ikke individuelt var berørt af Tysklands deling, mulighed for at erhverve jord, vil det med den formue, de havde erhvervet i vest, være muligt at foretage fordelagtige investeringer i de nye delstater (f. eks. i form af skovbrug som bierhverv). Dermed ville DDR-borgere, som langtfra havde haft f(cid:134) mulighed for at erhverve individuel formue, frataget muligheden for at opbygge ny driftsformue (ikke privatformue). Udelukkelsen af kapitalinveste- ringsmodeller har været et politisk ledemotiv ved udformningen af den socialt acceptable udligning. Af den omstændighed, at kun personer, som umid- delbart var berørt af Tysklands deling, er berettiget til at erhverve jord, fremg(cid:134)r det desuden klart, at m(cid:134)lsætningen om at tilvejebringe nye ejendomsret- lige strukturer og dermed at frigøre økonomiske og sociale kræfter ikke st(cid:134)r i modsætning til tanken om en kompensation for de ulemper, der havde gjort sig gældende i DDR. indeholder Jorderhvervelsesprogrammet ingen vilk(cid:134)rlig forskelsbehandling af vesttyskere og fælles- skabsborgere. Man m(cid:134)tte i forbindelse med loven om skadesgodtgørelse og kompensation (»Entsch(cid:132)di- gungs- und Ausgleichleistungsgesetz«) ved udform- ningen af den socialt acceptable udligning, og i den forbindelse fastsættelsen af forudsætningerne for erhvervelse af jord, tage udgangspunkt i situationen i de nye delstater den 3. oktober 1990. For at f(cid:134) skabt en indre enhed og sikre ro p(cid:134) det retlige omr(cid:134)de har det været nødvendigt ogs(cid:134) at give de personer, der p(cid:134) daværende tidspunkt havde bopæl i omr(cid:134)det og stod for driften af jord, ret til at erhverve jord p(cid:134) fordelag- tige vilk(cid:134)r. Dermed er det samtidig sikret, at kun personer, som individuelt og umiddelbart har været berørt af Tysklands deling, kan erhverve jord. V jorderhvervelsesprogrammet Kommissionen fastslog som led i procedurens indled- ning, at ikke var anmeldt som støtteprogram som fastsat i EF-traktatens artikel 93, stk. 3. I henhold til denne bestemmelse skal statsstøtte allerede anmeldes til Kommissionen i planlægningsfasen. Tilsidesættelsen af ovennævnte bestemmelse medfører, s(cid:134)fremt der foreligger støtte, at denne m(cid:134) betragtes som ulovlig. Tyskland har imidlertid anført, at artikel 93, stk. 3, s(cid:134)vel som traktatens øvrige statsstøtteregler ikke finder anven- delse. Kommissionen skal hertil bemærke følgende: Med DDR’s tiltrædelse af Forbundsrepublikken Tyskland den 3. oktober 1990 er EF-traktaten ogs(cid:134) blevet gældende i det tidligere DDR’s omr(cid:134)de. Konkurrencereglerne har derfor fra dette tidspunkt samme gyldighed i s(cid:134)vel den vestlige som den østlige del af Tyskland. Den del af EALG, der indeholder jorderhvervelsespro- grammet, tr(cid:134)dte i kraft den 1. december 1994 (1), dvs. efter den 3. oktober 1990, p(cid:134) et tidspunkt, hvor EF-trak- taten var gældende for hele Tyskland. S(cid:134)vel artikel 93, stk. 3, som Fællesskabets øvrige statistikregler finder derfor anvendelse p(cid:134) EALG. For at være p(cid:134) den sikre side skal Kommissionen ogs(cid:134) bemærke følgende: Tyskland har anført, at landet allerede inden den 3. oktober 1990 ikke blot politisk, men ogs(cid:134) (1) BGBl. I, s. 2624. L 107/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24. 4. 1999 retligt var forpligtet til at vedtage den p(cid:134)gældende foran- staltning. Flere interesserede parter har imødeg(cid:134)et dette med det argument, at jorderhvervelsesprogrammet oprin- deligt overhovedet ikke indgik i EALG-lovinitiativet, samt at forarbejderne til loven ikke indeholdt noget om en s(cid:134)dan retlig forpligtelse. Dette kan st(cid:134) hen, da det ikke er relevant for den forelig- gende beslutning: Ogs(cid:134) selv om den tyske regering alle- rede p(cid:134) et af de nævnte tidspunkter inden den 3. oktober 1990 virkelig allerede retligt og ikke kun politisk skulle have forpligtet sig til p(cid:134) et senere tidspunkt (dvs. efter EF-traktatens ikrafttræden i de nye delstaters omr(cid:134)de) at indføre bestemte støtteforanstaltninger i de nye delstaters omr(cid:134)de, havde den allerede inden indg(cid:134)elsen af denne forpligtelse til anmelde Kommissionen i henhold til artikel 93, stk. 3, da Tysk- land har været bundet af traktaten siden 1958. Denne anmeldelse har imidlertid (cid:190) hvilket er ubestridt (cid:190) aldrig fundet sted. foranstaltningen skullet Jorderhvervelsesprogrammet er s(cid:134)ledes ulovligt, s(cid:134)fremt der foreligger støtteelementer. VI Ulovligheden af en støtteforanstaltning foregriber ikke besvarelsen af spørgsm(cid:134)let om denne støttes forenelighed med fællesmarkedet i henhold til EF-traktatens artikel 92, der ligesom artikel 93 og 94 finder anvendelse p(cid:134) land- brugsomr(cid:134)det i medfør af artikel 42. Dette spørgsm(cid:134)l vil blive behandlet senere. Først skal det afklares, hvorvidt indeholder foranstaltninger, jorderhvervelsesprogrammet der ikke opfylder kriterierne i EF-traktatens artikel 92, stk. 1, og for hvis vedkommende det s(cid:134)ledes ikke skal afgøres, om de er forenelige med fællesmarkedet eller ej. Dette kan eksempelvis være tilfældet, hvis staten blot giver en erhvervsdrivende det tilbage, som den tidligere (ulovligt) har frataget vedkommende. Dette kan typisk være erstatning (i naturalier eller i penge) for den skade, som en erhvervsdrivende har lidt som følge af ekspropria- tioner eller lignende. Kommissionen gjorde det klart ved procedurens indledning, at s(cid:134)fremt erstatningens størrelse ikke overstiger den ulempe, som den erhvervsdrivende har lidt som følge af de førnævnte indgreb, kan der ikke være tale om at begunstige efter EF-traktatens artikel 92, ikke støtte. stk. 1. s(cid:134) fald foreligger der s(cid:134)ledes I Kommissionen skal i denne forbindelse indledningsvis bemærke, at hverken Tyskland eller de andre interesse- rede parter har sat spørgsm(cid:134)lstegn ved dette princip. samme forbindelse Kommissionen havde ligeledes udtrykkeligt fastsl(cid:134)et, at der p(cid:134) grund af den m(cid:134)de, hvorp(cid:134) erhvervelsen af jord til nedsat pris var udformet, fandtes en formodning om, at der forel(cid:134) en begunstigelse. i I denne henseende konstaterer Kommissionen nu, at ikke en eneste af parterne, dvs. hverken Tyskland eller de andre interesserede parter, har gjort indsigelse mod denne formodningshypotese. Kommissionen ser derfor ingen grund til at ændre sit standpunkt i denne henseende. Den g(cid:134)r s(cid:134)ledes princi- pielt fortsat ud fra, at der foreligger en begunstigelse, medmindre det bevisligt kun drejer sig om en foranstalt- ning som kompensation for skader, der er opst(cid:134)et som følge af ekspropriationer eller tilsvarende indgreb. Kommissionen tager udgangspunkt i national ret, dvs. i dette tilfælde tysk lovgivning. Kommissionen skal derfor have entydig dokumentation for, at anden national ret end EALG anerkender, at de enkelte grupper af personer, der er omfattet af jorderhvervelsesprogrammet, har ret til og er i stand til at opn(cid:134) kompensation. Af disse grupper af personer findes der principielt fem. 1. Wiedereinrichter uden krav p(cid:134) restitution Wiedereinrichter uden krav p(cid:134) restitution er tidligere ejere af landbrugsbedrifter, som blev eksproprieret mellem 1945 og 1949 (1). Det drejer sig sædvanligvis om bedrifter af en størrelse p(cid:134) mindst 100 ha. Denne gruppe af personer havde ikke hidtil f(cid:134)et disse bedrifter tilbage. Deres skade best(cid:134)r mindst i stør- relsen af formueværdien af disse eksproprierede bedrifter. Kommissionen bemærkede ved procedurens indled- ning, at fordelen »alene (bestod i) ret(ten) til at f(cid:134) en del af jorden tilbage p(cid:134) fordelagtige vilk(cid:134)r«. Ingen af parterne, dvs. hverken Tyskland eller de andre interesserede parter, har sat spørgsm(cid:134)lstegn ved dette. Heller ikke den konklusion, der blev udledt heraf, dvs. at »den opn(cid:134)ede fordel s(cid:134)ledes er mindre end værdien af den eksproprierede ejendom« (2), er draget i tvivl af nogen af de førnævnte parter. I mangel af bemærkninger, der bestrider dette syns- punkt, eller øvrige holdepunkter har Kommissionen ingen anledning til at g(cid:134) bort fra sit daværende standpunkt. Den havde anført, at disse kompensati- oner alene afspejlede de retsprincipper, som fandtes i alle medlemsstater, med hensyn til beskyttelsen af ejendomsretten. (1) Herunder de s(cid:134)kaldte »Alteigent(cid:129)mer« (gamle ejere). (2) EFT C 215 af 10. 7. 1998, s. 12, del III. 1). 24. 4. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 107/37 Kommissionen fastsl(cid:134)r derfor, at i forbindelse med Wiedereinrichter uden krav p(cid:134) restitution foreligger der ikke støtteelementer efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1. 2. Wiedereinrichter med krav p(cid:134) restitution Wiedereinrichter med krav p(cid:134) restitution har f(cid:134)et deres bedrift eksproprieret efter 1949 og har i henhold til Verm(cid:148)gensgesetz krav p(cid:134) at f(cid:134)Ja den tilbage. I forbindelse med denne kategori sondrer loven mellem Wiedereinrichter med krav p(cid:134) restitution, hvor kravet p(cid:134) restitution kan gennemføres, og personer, som ikke kan gennemføre deres krav p(cid:134) restitution. Hvad ang(cid:134)r Wiedereinrichter med krav p(cid:134) restitu- tion, som ikke kan gennemføre deres krav, er det klart, at en person, der har f(cid:134)et sin bedrift ekspro- prieret, og som har krav p(cid:134) at f(cid:134) bedriften tilbage, men som ikke er i stand til at gennemføre dette krav, i praksis er i samme situation som en person, der har f(cid:134)et sin bedrift eksproprieret, men som ikke har krav p(cid:134) at f(cid:134) den tilbage. En Wiedereinrichter med krav p(cid:134) restitution, som ikke kan gennemføres, m(cid:134) i forbindelse med denne undersøgelse derfor ligestilles med en Wiedereinrichter uden krav p(cid:134) restitution. Heraf følger, at der for denne specifikke undergruppe af Wiedereinrichter med krav p(cid:134) restitution m(cid:134) drages de konklusioner, der er anført ovenfor under punkt 1. Med hensyn til retten til at erhverve jord for de andre Wiedereinrichter med krav p(cid:134) restitution, dvs. de personer, hvis krav p(cid:134) restitution kan gennemføres, er de tyske myndigheder og hovedparten af de inte- resserede parter af forskellig opfattelse: Den ene part p(cid:134)st(cid:134)r, at de har ret til at erhverve jord, den anden part bestrider dette. Denne strid vedrører fortolk- ningen af national ret, med hensyn til hvilken af de to parter har anført de højere domstoles retspraksis. Kommissionen skal ikke udtale sig om udlægningen af national ret p(cid:134) dette punkt. Da Tyskland imidlertid g(cid:134)r ud fra en ret til at erhverve jord, kan det i praksis heller ikke udelukkes, at denne kreds af personer rent faktisk kan nyde godt af at erhverve jord p(cid:134) fordelagtige vilk(cid:134)r. I s(cid:134) fald er det p(cid:134) ingen m(cid:134)de udelukket, at der foreligger en begunstigelse efter artikel 92, stk. 1. I forbindelse med denne specifikke undergruppe af ’Wiedereinrichter’ med krav p(cid:134) restitution kommer det an p(cid:134) det enkelte tilfælde, da der ikke foreligger nogen holdepunkter, hvoraf Kommissionen for samt- lige tilfældes vedkommende med sikkerhed kan slutte, at den fordel, der er opn(cid:134)et som følge af erhvervelsen af jord til nedsat pris i forbindelse med det (gennemførte) krav p(cid:134) restitution beregningsmæs- sigt (altid) er lig eller lavere end den ulempe, der er opst(cid:134)et som følge af ekspropriation (eller skader p(cid:134) maskineri og udstyr). tilpasningsstøtte, Dette resultat ændres ikke af den af de interesserede parter anførte »betydelige« som landbrugsbedrifterne i de nye delstater har modtaget siden 1990. Form(cid:134)let hermed er ikke at kompensere for formuetab, som de begunstigede har lidt inden genforeningen. Der skal derfor ses bort fra den. S(cid:134)fremt det ovenfor anførte viser, at der foreligger støtteelementer efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1, derefter kommer i betragtning, er der endnu ikke sagt noget om støttens eventuelle forenelighed med fællesmarkedet. Denne undersøgelse foretages i de følgende kapitaler. 3. Neueinrichter Neueinrichter med bopæl i omr(cid:134)det er personer, som indtil omstillingen arbejdede i landbrugskollektiver eller statsejede landbrug og, som ikke tidligere har ejet en landbrugsbedrift, men nu har etableret en ny landbrugsbedrift. Disse Neueinrichter har aldrig f(cid:134)et en bedrift ekspro- prieret. De var i DDR-tiden blot i at opbygge skov- og landbrugsejendom. Tyskland har i denne forbindelse talt om »entgangene Chancen« (mistede muligheder) (1). forhindret Derfor har denne gruppe af personer i henhold til tysk ret heller ikke krav p(cid:134) finansiel kompensa- tion (2). Denne omstændighed er ubestridt. Kommissionen bemærkede ved procedurens indled- ning følgende: »Kommissionen konstaterer i denne forbindelse, at næsten alle DDR-borgere, s(cid:134) længe DDR anvendte det system, formentlig har mistet muligheder, uanset hvilken sektor de arbejdede inden for. planøkonomiske kommunistiske (. ) Under hensyntagen til skadesbegrebet efter oven- nævnte retspraksis kan Kommissionen s(cid:134)ledes ikke p(cid:134) nogen m(cid:134)de udelukke, at der foreligger støtte efter EF-traktatens artikel 92. « Kommissionen har efter at have undersøgt alle inte- resserede parters bemærkninger og kommentarer ingen anledning til at opgive sit hidtidige stand- punkt. Ingen af parterne kunne redegøre for, at der ifølge tysk ret best(cid:134)r en pligt til at kompensere for »skader« af den art. Genopretning af den private ejen- domsret og afbalancerede ejendomsretlige strukturer (1) EFT C 215 af 10. 7. 1998, s. 13, del III. 5). (2) EFT C 215 af 10. 7. 1998, s. 10, del II. 2). L 107/38 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24. 4. 1999 kan ganske vist i vid forstand betragtes som afhjælp- ning af en skade. Ifølge det tyske retssystem best(cid:134)r der imidlertid ikke en forpligtelse til at gøre dette ved hjælp af offentlige midler. Der er en nærliggende formodning om, at dette ogs(cid:134) ville være umuligt i praksis. I modsat fald ville alle erhvervsdrivende ogs(cid:134) fra alle andre erhvervssektorer skulle have »kompen- sation« for, at det i 40 (cid:134)r var nægtet dem frit at udøve økonomiske aktiviteter. Kommissionen kan derfor ikke følge den opfattelse, at dens bemærkninger vedrørende ulempekompensa- tionen er for snævre og ikke tager hensyn til de særlige omstændigheder i forbindelse med, at en planøkonomisk struktureret del af et land omdannes og integreres i en markedsøkonomisk ramme. Kommissionen bekræfter derfor sit standpunkt hvor- efter det subsidierede salg af land- og skovbrugsjord til Neueinrichter, der indg(cid:134)r i en særlig erhvervs- sektor, som en specifik foranstaltning udgør støtte efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1. Spørgsm(cid:134)let om denne foranstaltnings forenelighed med fællesmar- kedet undersøges i de efterfølgende kapitler. Ovennævnte betragtninger gælder naturligvis s(cid:134) meget desto mere for to særlige underkategorier af Neueinrichter, nemlig dem, der kort tid inden den 3. oktober 1990 flyttede til østtyskland fra Vesteuropa (og som aldrig havde været forhindret i at opbygge skov- og landbrugsejendom) og dem, der p(cid:134) skæringsdatoen endnu ikke var i den erhvervs- og arbejdsdygtige alder (f. eks. børn i den skolepligtige alder). 4. Wiedereinrichter med bopæl i omr(cid:134)det Wiedereinrichter med bopæl i omr(cid:134)det er ejere af landbrugsjord, som har udskilt deres jord fra land- brugskollektivet og igen overtaget deres bedrift. Tysk- land har gjort gældende, at skaden for denne gruppe af personer best(cid:134)r i, at ogs(cid:134) de som hovedregel har lidt tab som følge af betydelige forringelser af værdien af deres oprindelige bedrifter, hvilket der ikke er ydet finansiel kompensation for. Desuden er det maskineri og udstyr, som de havde bragt med ind i landbrugskollektivet, ofte ikke blevet erstattet fuldt ud. Under henvisning til den tyske forfatningsdomstols retspraksis indvendte interesserede parter imod dette, at det tyske retssystem allerede indeholdt et krav om erstatning af skaden i forbindelse med maskineri og udstyr. Dette har Tyskland ikke bestridt. Tyskland anfører imidlertid, at et krav p(cid:134) en ydelse ikke kan ligestilles med dennes opfyldelse. Kommissionen er enig i denne opfattelse. Tyskland har dog heller ikke anført faktiske omstæn- digheder, der tyder p(cid:134), at opfyldelsen af det nævnte krav som hovedregel ikke foreligger. I en retsstat som Tyskland kan man efter Kommissionens opfattelse tværtimod g(cid:134) ud fra, at lovene som regel overholdes nøje af forvaltningen. Kommissionen m(cid:134) derfor i mangel af holdepunkter for det modsatte, formode at der som hovedregel finder en kompensation sted for skader i forbindelse med maskineri og udstyr. Den erkender dog, at det kan forholde sig anderledes i det enkelte tilfælde, fordi der ikke har fundet nogen erstatning sted, eller en s(cid:134)dan ikke har været tilstrækkelig. Som resultat g(cid:134)r Kommissionen derfor ud fra (cid:190) for s(cid:134) vidt ang(cid:134)r hovedreglen med hensyn til skader i forbindelse med maskineri og udstyr (cid:190) at der sker kompensation p(cid:134) grundlag af Landwirtschaftsanpassungsgesetz, s(cid:134)ledes at den foreliggende foranstaltning ikke ligger under skaden som følge af bortkomst eller ødelæggelse, men derimod overstiger skadestærsklen. P(cid:134) grundlag af denne hypotese kunne man (cid:190) stadig med hoved- reglen som grundlag (cid:190) g(cid:134) ud fra, at der foreligger en begunstigelse efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1. Det er dog nødvendigt at se nærmere p(cid:134) det enkelte tilfælde. Dette gælder s(cid:134) meget desto mere, som der ogs(cid:134) kan foreligge forringelser af værdien. I s(cid:134) fald skal der foretages præcise beregninger for det enkelte tilfælde. Da skaderne (skader p(cid:134) maskineri og udstyr/ værdiforringelser) kan optræde s(cid:134)vel samtidig som hver for sig, og det endvidere er muligt at forestille sig, at fordelene optræder samtidig (i henhold til Landwirtschaftsanpassungsgesetzt/AusglLeistG), m(cid:134) det ved en beregning i det enkelte tilfælde fastsl(cid:134)s, hvorvidt fordelene alt i alt er mindre end de samlede skader eller ej. Alt efter omstændighederne ville der nemlig alene foreligge en kompensation eller en begunstigelse efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1. Spørgsm(cid:134)let om, hvorvidt en eventuel begunstigelse er skal vurderes separat. forenelig med fællesmarkedet, 5. Juridiske personer Ogs(cid:134) juridiske personer kan erhverve jord p(cid:134) fordel- agtige vilk(cid:134)r. Hertil er der ifølge loven knyttet visse betingelser: 75 % af kapitalen skal ejes af personer med bopæl i omr(cid:134)det den 3. oktober 1990. Interesserede parter har gjort gældende, at de juri- diske personer (cid:190) i modsætning til de fleste borgere i det tidligere DDR (cid:190) individuelt ikke har lidt skade. Dette har Tyskland ikke gjort indsigelse imod. 24. 4. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 107/39 Hvis og s(cid:134)fremt de p(cid:134)gældende begunstigede juri- diske personer ikke har været udsat for ekspropriati- oner eller ekspropriationslignende indgreb, gælder (cid:190) i overensstemmelse med den ovennævnte for- modningshypotese (cid:190) at en begunstigelse efter EF- traktatens artikel 92, stk. 1, ikke p(cid:134) forh(cid:134)nd kan udelukkes. Dette fastslog Kommissionen udtrykke- ligt ved procedurens indledning for denne kategori af begunstigede(10). Alligevel er Kommissionen (cid:190) trods enhver frygt for et eventuelt misbrug (cid:190) af den opfattelse, at der p(cid:134) helt bestemte, klart definerede betingelser muligvis ikke foreligger støtteelementer, selv om den juridiske person, der ikke har lidt skade, erhverver jord til nedsat pris. Det kan f. eks. være tilfældet, hvis en Wiedereinrichter uden krav p(cid:134) restitution eller en person med bopæl i omr(cid:134)det, der kan sidestilles med en s(cid:134)dan (navnlig en Wiedereinrichter med et ikke gennemførligt krav p(cid:134) restitution), beslutter, at ikke han selv, men derimod den juridiske person, han deltager i, p(cid:134) fordelagtige vilk(cid:134)r erhverver den jord, som han selv har ret til at erhverve. I fællesskabsretlig henseende gør det ingen forskel, om en Wiedereinrichter uden krav p(cid:134) restitution eller en person med bopæl i omr(cid:134)det, som kan side- stilles med en s(cid:134)dan, i stedet for sig selv lader den juridiske person blive indført i tingbogen (Durch- gangserwerb). Kommissionen har med særlig opmærksomhed taget de talrige bemærkninger fra parterne til efterretning, hvorefter en s(cid:134)dan ordning indbyder til misbrug eller til omg(cid:134)else af støttereglerne. Først og fremmest m(cid:134) det i denne forbindelse gentages, at det her udeluk- kende drejer sig om en afgrænsning af kompensa- tion/begunstigelse i henseende til artikel 92, stk. 1. Det drejer sig s(cid:134)ledes ikke om at fastsl(cid:134), om foran- staltningen er forenelig med fællesmarkedet. til ingen hensyn foreligger for misbrug skal frygten Med Kommissionen bemærke følgende: Kun hvis og s(cid:134)fremt der med sikkerhed kan udelukkes, at delta- geren i den juridiske person foretager en dobbelter- hvervelse, begunstigelse. der Dobbelterhvervelse betyder i denne henseende, at b(cid:134)de deltageren og den juridiske person kan erhverve jord. Hvis dette var tilfældet, kunne Kommissionen p(cid:134) ingen m(cid:134)de udelukke en begunstigelse, for s(cid:134) vidt ang(cid:134)r den juridiske person. Er dobbelterhvervelse derimod udelukket, kan den juridiske person maksi- malt erhverve jord i samme omfang (i gennemsnit maksimalt 140 ha), som ville tilkomme dens deltager (hvis vedkommende ville kunne erhverve jord). I betragtning af disse betingelser er Kommissionen af den opfattelse, at fastsættelsen af en skæringsdato, p(cid:134) skal have været oprettet eller hvilken selskabet personen med bopæl i omr(cid:134)det skal have været medlem af den juridiske person, som krævet af de interesserede nødvendig. Kommissionen har dog med hensyn til overhol- delsen af ovennævnte betingelser behov for en (cid:134)rlig rapport fra Tyskland. parter, ikke er I betragtning af ovennævnte betingelser er indsigel- serne fra parterne om, at det strider mod proportio- nalitetsprincippet, hvis det kun drejer sig om en fuld- stændig ubetydelig andel af den juridiske person, medens hele den juridiske person betragtes som skadelidt og dermed kan f(cid:134) del i begunstigelsen, efter Kommissionens opfattelse ubegrundede. Som anført ovenfor g(cid:134)r Kommissionen p(cid:134) ingen m(cid:134)de automatisk ud fra, at en juridisk person har lidt skade (i form af en ekspropriation el. lign. ). Desuden kan den juridiske person ikke erhverve mere jord end Wiedereinrichter uden krav p(cid:134) restitution (eller hermed ligestillede) som dennes deltagere. Endvidere loven fastsatte henviser Kommissionen til den i kvote p(cid:134) 75 %. Endelig henvises der til, at det efter førnævnte model kun med tilstrækkelig sikkerhed kan udelukkes, at der foreligger en begunstigelse af den juridiske person efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1, for s(cid:134) vidt som og alene i de tilfælde, hvor den juridiske person har mindst en Wiedereinrichter uden krav p(cid:134) restitu- tion (eller Wiedereinrichter med et ikke gennemfør- ligt krav p(cid:134) restitution) som deltager, der ejer de i loven fastsatte kapitalandele. I forbindelse med de andre kategorier, der er beskrevet under punkt 2, 3 og 4, kan Kommissionen af de der anførte grunde ikke udelukke eller m(cid:134) endog formode, at der er tale om en begunstigelse af den juridiske person. I disse tilfælde m(cid:134) der tages forbehold for foranstaltningens forenelighed med fællesmarkedet. Som konklusion med hensyn til den problematik, der er behandlet i dette kapitel, kan Kommissionen kun med sikkerhed udelukke, at der foreligger en begunstigelse efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1, i forbindelse med »Wiedereinrichter« uden krav p(cid:134) restitution, Wiedereinrichter med krav p(cid:134) restitution, der kan ligestilles med førnævnte, og de juridiske personer, der som deltagere har mindst en af de førnævnte personer. I forbindelse med alle andre begunstigede er dette ikke tilfældet. L 107/40 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24. 4. 1999 S(cid:134)fremt begunstigelse s(cid:134)ledes ikke kan udelukkes, finder konkurrencereglerne (artikel 92, 93 og 94) anvendelse. Den tyske regering har selv i sine bemærkninger erkendt, at den erhvervede jord kan anvendes som garantikapital. Desuden kan det være lettere at f(cid:134) adgang til yderligere fremmedkapital. Ifølge EF-traktatens artikel 92, stk. 1, er statsstøtte eller støtte, som ydes af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilk(cid:134)rene ved at begunstige visse virksomheder eller produktioner, principielt forbudt i det omfang, den p(cid:134)virker samhandelen mellem medlemsstaterne. Om der foreligger støtte, skal, som det allerede blev bemærket ved procedurens indledning (1), vurderes p(cid:134) grundlag af dens begunstigende virkning for modtageren og ikke p(cid:134) grundlag af medlemsstaternes m(cid:134)lsætninger og økonomisk-politiske overvejelser. Tyskland benægter, at jorderhvervelsesprogrammet har en begunstigende virkning. I overensstemmelse med sin meddelelse om statsstøt- teelementer i forbindelse med offentlige myndighe- ders salg af jord og bygninger kan Kommissionen tage udgangspunkt i, at der foreligger støtte i forbin- delse med afhændelse af jord, s(cid:134)fremt afhændelsen: a) ikke sker p(cid:134) grundlag af et offentligt og betingel- sesløst udbud til højeste eller eneste tilbud, eller b) uden en s(cid:134)dan procedure, ikke blev foretaget til mindst den af uafhængige sagkyndige fastlagte markedsværdi. Kommissionen g(cid:134)r i det foreliggende tilfælde snarere ud fra, at jorderhvervelsesprogrammet har en begun- stigende virkning. Det er ganske vist rigtigt, at den begunstigede som forpagter allerede tidligere har haft r(cid:134)dighed over den r(cid:134)digheden f(cid:134)r p(cid:134)gældende jord, men ud over vedkommende nu ogs(cid:134) ejendomsretten til jorden. Den blotte r(cid:134)dighedsret st(cid:134)r over for den stærkere ejendomsret, som forpagteren opn(cid:134)r. Ejeren har ikke blot flere rettigheder end r(cid:134)digheds- haveren, men er navnlig i økonomisk henseende ogs(cid:134) bedre stillet. Var jorderhvervelsesprogrammet ikke forbundet med nogen form for begunstigelse, havde der heller ikke været nogen interesse for og ingen købere til denne jord, men jorderhvervelses- programmet har netop været genstand for stor inte- resse. Dette bekræfter den opfattelse, som Kommissionen havde givet udtryk for ved procedurens indled- ning (2), nemlig at erhvervelsen af land- og skov- brugsjord til nedsat pris gør det muligt for de beretti- gede at opbygge driftsformue og dermed ogs(cid:134) garan- tikapital. Kommissionen fastholder denne opfattelse. Heller ikke henvisningen til de byrder, som den erhvervede jord er p(cid:134)lagt (navnlig det 20-(cid:134)rige afhæn- delsesforbud) kan ændre noget ved den konstatering, at der principielt er tale om en begunstigelse. for er heller S(cid:134)danne klausuler Kommissionen i forbindelse med investeringstilskud eller køb af jord til nedsat pris i andre sammenhæng. ikke ukendte Form(cid:134)let med en s(cid:134)dan anti-spekulationsklausul er netop af forhindre, at den erhvervede fordel ikke med det samme omsættes til rede penge. Landbru- geren eller skovforvalteren skal selv st(cid:134) for driften af den jord, som vedkommende har erhvervet p(cid:134) fordel- agtige vilk(cid:134)r, og tjene til livets ophold p(cid:134) det grundlag. Vedkommende skal ikke opn(cid:134) en fortje- neste p(cid:134) grundlag af spekulation. Det forhold, at der tyder en s(cid:134)dan anti-spekulationsklausul findes derimod netop p(cid:134), at jorderhvervelsesprogrammet er forbundet med begunstigelse. Omfanget af denne begunstigelse behandles nedenfor. (intensiteten) økonomisk en En interesseret part mener, at den jord, der yderligere er erhvervet, ikke betyder en yderligere sikkerhed i forbindelse med tilvejebringelsen af kapital, da bankerne »stiller sig tøvende« over for at yde l(cid:134)n med hensyn til den købte jord. ikke dette argument kan Kommissionen Heller tilslutte sig. Det tinglyste afhændelsesforbud er ganske givet en byrde. Men dette er tidsbegrænset. Den byrdefrie jord kan behæftes som enhver anden. I øvrigt har en anden interesseret part med rette bemærket, at der heller ikke under det 20-(cid:134)rige salgs- forbud (og trods den (som hovedregel lidet effektive eller (ophørende) skødningsreservation til BVVG) er noget til hindre for efterstillede behæftelser. Tysk- land har heller ikke benægtet dette. (1) EFT C 215 af 10. 7. 1998, s. 17. (2) EFT C 209 af 10. 7. 1997, s. 3. 24. 4. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 107/41 S(cid:134)fremt der p(cid:134) grundlag af den hidtidige undersø- gelse foreligger støtte, fordrejer eller truer den med at fordreje konkurrencevilk(cid:134)rene ved at begunstige visse virksomheder eller produktioner. Ifølge EF-traktatens artikel 92, stk. 1, er det tilstrækkeligt, at støtten er egnet hertil. Støttens fordrejning af konkurrencevilk(cid:134)rene eller i det mindste det forhold, at den er egnet til at gøre det, er en følge af, at de, der erhverver jord til nedsat pris, stilles økonomisk bedre end deres konkurrenter, som ikke modtager en s(cid:134)dan støtte. jorden erhverves ved hjælp af Tyskland indvender imod dette, at hvis det antages, at fremmedkapital, fører en sammenligning mellem renteomkostnin- gerne og de nuværende forpagtningsafgifter til det resultat, at erhvervelsen er »omtrent overskudsneu- tral«, s(cid:134)ledes at hverken omkostnings- eller produkti- onsstrukturen ændres. Dette argument er ikke overbevisende, da det blot omfatter en af flere erhvervelseshypoteser. Mange parter har gjort opmærksom p(cid:134), at de begunstigede (navnlig landbrugskollektiverne) til meget vel kan være i stand til at betale købsprisen af egne midler. Optagelsen af l(cid:134)n er dermed p(cid:134) ingen m(cid:134)de altid uundg(cid:134)elig. efterfølgerne Endvidere skal der gøres opmærksom p(cid:134), at »over- skudsneutraliteten« hverken er blevet begrundet eller hævdet for hvert enkelt tilfælde. Dermed kan det p(cid:134) ingen m(cid:134)de udelukkes, at bedriftens omkostnings- struktur p(cid:134)virkes. At prisniveauet og markedsforskellen forbliver uændret, er en vurdering, som Kommissionen ikke kan følge i mangel af yderligere forklaringer. Det samme gælder for p(cid:134)standen om, at det er udelukket, at erhvervelsen af jord til nedsat pris muliggør lavere udgifter til produktionsmidler og gør det muligt for de p(cid:134)gældende virksomheder at tilbyde billigere landbrugsprodukter p(cid:134) markedet. Uden yderligere dokumentation anførte en interes- seret part, at »køb af landbrugsjord i næsten alle regioner i EU (medfører) en konkurrencebegræn- sende fordyrelse af produktionen«. Hvis denne part dermed i ramme alvor vil p(cid:134)st(cid:134), at købet af jord til nedsat pris i Østtyskland (cid:190) og det er kun det, der er tale om her (cid:190) svækker de p(cid:134)gældende virksomhe- ders konkurrencestilling, kan man kun spørge sig selv, hvorfor de p(cid:134)gældende virksomheder deltager i jorderhvervelsesprogrammet. Det argument, der endvidere anføres, nemlig at den tredobbelte i henhold til EALG kan købe jorden til, ligger meget som de berettigede enhedsværdi, højere end den markedsværdi, der i gennemsnit skal betales for at erhverve jord i Frankrig, Spanien, Wales og Skotland, er ikke holdbart. tage udgangspunkt Bestemmelserne i forbindelse med støttekontrollen skal i den reelle økonomiske situation i de enkelte medlemsstater og regioner i Fællesskabet. Det kan ikke være form(cid:134)let med konkurrenceretten at udjævne konkurrencebetingel- sernes (1) objektive forskellighed og skabe absolut lighed. Kommissionen var ved procedurens indledning af fælles den opfattelse, at det kan antages, at det marked p(cid:134)virkes, hvis støttemodtageren konkurrerer med virksomheder fra andre medlemsstater. Med hensyn til den ved lov fastsatte erhvervelse af jord til nedsat pris foreligger der (. ) en virkning, som har betydning for andre medlemsstater p(cid:134) grund af stør- relsen og den andel, der kan erhverves, navnlig med hensyn til efterfølgerne for landbrugskollektiverne. Udenlandske virksomheder er derimod ikke begun- stigede og er derfor ringere stillet end de begunsti- gede. skal Det i den forbindelse understreges, at en forholdsvis lav støtte ikke ubetinget udelukker, at samhandelen mellem medlemsstaterne kan blive p(cid:134)virket. De bemærkninger, der hidtil er anført, giver ikke Kommissionen anledning til at opgive dette stand- punkt. Jorderhvervelsesprogrammet opfylder s(cid:134)ledes kriteri- erne i EF-traktatens artikel 92, stk. 1, med undtagelse af foranstaltningerne til fordel for Wiedereinrichter uden krav p(cid:134) restitution, de Wiedereinrichter med krav p(cid:134) restitution, der kan ligestilles med førnævnte, og de juridiske personer, s(cid:134)fremt disse har førnævnte som deltagere. VII Der er dog mulighed for visse undtagelser eller fritagelser fra den principielle uforenelighed i henhold til EF-trakta- tens artikel 92, stk. 1. 1. Fritagelse efter EF-traktatens artikel 92, stk. 2, litra c) I henhold til EF-traktatens artikel 92, stk. 2, litra c), er støtteforanstaltninger for økonomien i visse af Forbundsrepublikken Tysklands omr(cid:134)der, som er p(cid:134)virket af Tysklands deling, forenelige med fælles- markedet i det omfang, de er nødvendige for at opveje de økonomiske ulemper, som denne deling har for(cid:134)rsaget. (1) EFT C 215 af 10. 7. 1998, s. 13. L 107/42 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24. 4. 1999 Kommissionen anførte i denne henseende ved procedurens indledning: »EF-traktatens artikel 92, stk. 2, litra c), har efter sin ordlyd og sit form(cid:134)l alene været beregnet p(cid:134) de umiddelbare følger af Tysklands geografiske deling, men ikke den omfattende kompensation for den økonomisk d(cid:134)rlige situation i de nye delstater. Desuden mangler den nødvendige (cid:134)rsagssammenhæng mellem deling og økonomiske ulemper, da virksomhederne i det tidligere DDR ikke er p(cid:134)virket af delingen, men derimod af delin- gens ophævelse. (cid:143)rsagen til økonomiske mangler har været det praktiserede kommunistiske planøkono- miske system, men ikke Tysklands opdeling. Manglen p(cid:134) driftsformue og ansvarlig kapital er i DDR’s socialistiske ejen- oprindeligt begrundet domsstruktur, men ikke en følge af Tysklands deling. « Tyskland er af den opfattelse, at det tidligere DDR’s afspærring og indførelsen af en central planøkonomi var uløseligt forbundet og m(cid:134) opfattes som en samlet proces. Men ifølge Tyskland kan der ikke herske systems uenighed om, mangelfuldheder efter DDR’s opløsning. De økonomiske ulemper er fortsat imidlertid tale om betinget af delingen. Der er ulemper i forbindelse med alle de tilfælde, der er omfattet af jorderhvervelsesprogrammet. at det planøkonomiske sig gældende stadig gør om statens støtte til salg af jord i hele det tidligere DDR’s omr(cid:134)de. Kommissionen gør endvidere opmærksom p(cid:134), at det ikke er dokumenteret, at der er en nødvendig (cid:134)rsags- forbindelse mellem Tysklands deling og ulemperne i hele det tidligere DDR’s omr(cid:134)de. Delingen har ganske givet fremkaldt problemer, navnlig p(cid:134) infra- strukturomr(cid:134)det (afbrydelse) og med hensyn til markederne (afsondring). Disse kan i mellemtiden anses at være overvundet. De økonomiske problemer, der stadig findes i det tidligere DDR, er umiddelbare eftervirkninger af det tidligere politiske og økonomiske styre (og ikke af Tysklands deling) eller i givet fald højst følger af denne delings ophæ- velse, da disse økonomiske problemer i virkeligheden skyldes andre (cid:134)rsager, der er indtr(cid:134)dt senere. for af grundlag P(cid:134) fastholder Kommissionen sin faste praksis, hvorefter artikel 92, stk. 2, litra c), ikke kan finde anvendelse p(cid:134) hele det tidligere DDR (1). ovenst(cid:134)ende 2. Fritagelse efter EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a) indeholder denne I henhold til EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), kan der godkendes støtte til fremme af den økono- miske udvikling i omr(cid:134)der, hvor levestandarden i forhold til hele Fællesskabet er usædvanlig lav. Som det allerede blev anført ved procedurens indled- ning (2), artikel udelukkende bestemmelser vedrørende regionalstøtte til fordel for de særligt ugunstigt stillede omr(cid:134)der i Fællesskabet. Disse foranstaltninger skal anvendes som led i omfat- tende og m(cid:134)lrettede programmer p(cid:134) det regionalpoli- tiske omr(cid:134)de og har normalt form(cid:134)l at skabe arbejdspladser og fremme nye investeringer p(cid:134) tværs af sektorerne. til Herimod kan først og fremmest indvendes, at den p(cid:134)gældende bestemmelse skal fortolkes strikt. Den er blot en undtagelse fra det principielle forbud mod støtte, i artikel 92, stk. 1. Inden den tyske genforening var denne bestem- melses til de indhold udelukkende begrænset omr(cid:134)der i den gamle forbundsrepublik, der som følge af Tysklands deling l(cid:134) ugunstigt i nærheden af den tysk-tyske grænse (zonegrænseomr(cid:134)derne og Vest- berlin). Hvis denne bestemmelse i det hele taget skulle bibeholdes efter Tysklands genforening, kunne det kun dreje sig om at medtage de omr(cid:134)der i det tidligere DDR, der befandt sig i nærheden af denne zonegrænse. Dette kan p(cid:134) ingen m(cid:134)de begrunde en udvidelse til hele det tidligere DDR’s omr(cid:134)de. Det foreliggende jorderhvervelsesprogram drejer sig imidlertid netop Kommissionen holder i denne henseende fast ved sin konstatering af, at det ikke er dokumenteret, at der foreligger en s(cid:134)dan regionalpolitisk støttekompo- jorderhvervelsesprogrammet nent. P(cid:134) grundlag af regulerer man foreløbig kun de fremtidige ejendoms- forhold i forbindelse med tidligere »folkeejede« arealer i det tidligere DDR. Der blev ikke dokumen- teret nogen virkninger p(cid:134) den økonomiske udvikling i bestemte regioner. Der mangler fortsat en forbindelse mellem jorder- hvervelsesprogrammet og de ovennævnte økono- miske rammebetingelser i de begunstigede virksom- heder. Spørgsm(cid:134)let om, hvorvidt salget af jord til nedsat pris til Neueinrichter og efterfølgerne til landbrugskol- lektiverne er egnet til at forbedre levestandarden eller (1) Sag 6/69 og 11/69, Banque de france, Sml 1969, s. 523 ff. (2) SG(94) D/5981, s. 2 (Verkehr Tettau/Bayern); beslutning af 14. april 1992 (»Potsdamer Platz«), (EFT L 263, af 9. 9. 1992 s. 15; Opel-Eisenach (EFT C 43 af 16. 2. 1993, s. 14); Carl-Zeiss-Jena (EFT C 97 af 6. 4. 1993, s. 7); Rhone-Poulenc Rhotex (EFT C 210, af 4. 8. 1993 s. 11); SST-Garnt (EFT L 114 af 5. 5. 1994 s. 21); Volkswagen I (EFT L 385 af 31. 12. 1994, s. 1) og Deggen- dorf s. 13). EFT C 215 af 10. 7. 1998, s. 15. ør (EFT L 386 af 31. 12. 1994, 24. 4. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 107/43 arbejdsmarkedssituationen i de nye delstater, er fortsat uafklaret. Det er imidlertid en betingelse i henhold til EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), at støtten er egnet hertil. Den p(cid:134)gældende undtagelsesbestemmelse finder derfor ikke anvendelse. Bestemmelsen er da heller ikke blevet p(cid:134)ber(cid:134)bt, hverken af Tyskland eller af de øvrige interesserede parter. 3. Fritagelse efter EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c) Ifølge EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), kan der godkendes statsstøtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner, n(cid:134)r den ikke ændrer samhandelsvilk(cid:134)rene p(cid:134) en m(cid:134)de, der strider mod den fælles interesse. hvis beløb overstiger de heri fastsatte lofter, forudsat at foranstaltningerne træffes i overensstemmelse med traktatens artikel 92, 93 og 94. Det er Kommissio- nens faste praksis i bestemte tilfælde ikke at gøre indsigelse mod investeringsstøtte p(cid:134) indtil 100 % af de støtteberettigede omkostninger ved den p(cid:134)gæl- dende foranstaltning (5). Men den gør allerede nu for en sikkerheds skyld opmærksom p(cid:134), at denne politik muligvis snart bliver ændret. I det foreliggende tilfælde m(cid:134) salget af skovbrugsjord til nedsat pris betragtes som en foranstaltning, »hvis betingelser eller regler for ydelse afviger fra de i forordningen fastsatte«. Statsstøtte kan (cid:190) uanset art (cid:190) imidlertid ikke fritages efter EF-traktatens artikel 92, stk. 3, hvis og s(cid:134)fremt den indebærer forskelsbehandling og strider mod traktaten. Stillet over for spørgsm(cid:134)let om, hvorvidt Kommissio- nens ovennævnte specifikke regler er blevet over- holdt i forbindelse med støtten til erhvervelsen af land- og skovbrugsjord p(cid:134) fordelagtige vilk(cid:134)r, skal Kommissionen s(cid:134)ledes først og fremmest undersøge, forskelsbehandling efter de om den indebærer gældende bestemmelser i EF-traktaten. Artikel 92, stk. 3, litra c), finder navnlig anvendelse, n(cid:134)r den p(cid:134)gældende støtte er egnet til at overvinde strukturelle svagheder inden for erhvervsgrene eller økonomiske regioner. 3. 1. Forskelsbehandling Efter den retlige situation, der var gældende p(cid:134) tids- punktet for EALG’s ikrafttræden, var det i henhold til artikel 35, stk. 1, sammenholdt med artikel 12, stk. 5 (1), i R(cid:134)dets forordning (EØF) nr. 2328/91 af 15. juli 1991 om forbedring af landbrugsstrukturernes effek- tivitet (2) principielt muligt at betragte investerings- støtte til køb af landbrugsjord (3) som forenelig med fællesmarkedet og at godkende den som s(cid:134)dan, n(cid:134)r støtteintensiteten ikke overstiger 35 % (eller 75 % i ugunstigt stillede omr(cid:134)der (4)). Hvad ang(cid:134)r i alminde- skovbrugsforanstaltninger lighed, kan medlemsstaterne i henhold til artikel 8, stk. 2, i R(cid:134)dets forordning (EØF) nr. 2080/92 af 30. juni 1992 om en fællesskabsordning med støtte til skovbrugsforanstaltninger i landbruget vedtage støtte- foranstaltninger, hvis betingelser eller for ydelse afviger fra de i forordningen fastsatte, eller regler (1) EFT C 215 af 10. 7. 1998, s. 15. (2) Nu artikel 12, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 950/97. (3) Jf. statsstøtte N 682/97, N 156/97, N 797/96 og N 940/96. (4) Jf. kriterierne i punkt 18, litra i), i bilaget til Kommissionens meddelelse fra 1979 (EFT C 31 af 3. 2. 1979). artikel 6). Den gjorde Kommissionen nærede ved procedurens indledning tvivl med hensyn til, om kravet om, at Neueinrichter eller 75 % af indehaverne af andelene i juridiske personer skulle have bopæl i omr(cid:134)det p(cid:134) skæringsda- toen den 3. oktober 1990, er foreneligt med bestemte artikler i EF-traktaten (bl. a. EF-traktatens artikel 52 i den forbindelse og opmærksom p(cid:134), at artikel 52-58 indeholder bestem- melser om ophævelse af begrænsninger i etablerings- friheden. Dette gælder ogs(cid:134) for grundlæggelse eller opbygning af virksomheder, hovedkontorer, afde- linger eller filialer. Begrebet etableringsfrihed kan ogs(cid:134) ifølge EF-Domstolens omfatte erhvervelse af fast ejendom med henblik p(cid:134) at opn(cid:134) det økonomiske form(cid:134)l (7). Med forbudet mod »begrænsninger i etableringsfriheden for stats- borgere fra en medlemsstat p(cid:134) en anden medlems- stats omr(cid:134)de« henviser bestemmelsen klart til natio- nalitet (8) og forbyder forskelsbehandling p(cid:134) grundlag forskelsbehandling mod heraf. retspraksis (6) Forbuddet faste (5) I de nye delstater er kun ca. halvdelen af alle omr(cid:134)der klassifi- ceret som ugunstigt stillede omr(cid:134)der; jf. artikel 2 og 3 i direktiv 75/268/EØF (nu underafsnit III i forordning (EF) nr. 950/97) (6) Statsstøtte N 567/97, N 752/96, N 750/96, N 646/96 og N 153/96. (7) Sag 305/87, Kommissionen mod Grækenland, Sml. 1989, s. 1461 ff. (8) Jf. almindelig plan for ophævelse af begrænsninger i etable- ringsretten fra 1962, (EFT 2 af 15. 1. 1962, s. 36/62). L 107/44 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24. 4. 1999 omfatter ikke kun den direkte forskelsbehandling, men ogs(cid:134) den skjulte forskelsbehandling. Der fore- ligger en skjult forskelsbehandling med hensyn til nationalitet, hvis det anvendte kriterium reelt fører til samme resultat (1), dvs. at der ganske vist ikke fore- tages en differentiering direkte p(cid:134) grundlag af natio- nalitet, men dog p(cid:134) grundlag af de kriterier, som kun nationale statsborgere eller kun udlændinge typisk kan opfylde (f. eks. krav med hensyn til hjemsted eller bopæl). I henhold til EF-traktatens artikel 54, stk. 3, litra h), skal Kommissionen endvidere sikre, at etableringsvil- k(cid:134)rene ikke fordrejes som følge af støtteforanstalt- ninger fra medlemsstaternes side. Under anvendelse af denne bestemmelse og p(cid:134) grundlag af sin alminde- lige plan for ophævelse af begrænsninger i etable- ringsfriheden fra 1962 (2) har R(cid:134)det fastsat, at bestem- som alene for udlændinges melser og praksis, vedkommende udelukker, begrænser eller stiller betingelser for beføjelsen til at udøve de rettigheder, som normalt er knyttet til udøvelse af selvstændig erhvervsvirksomhed, skal ophæves. Blandt s(cid:134)danne bestemmelser eller s(cid:134)dan praksis hører ogs(cid:134) direkte eller indirekte statsstøtte, s(cid:134)som støtte til erhvervelse af jord. Med dette forbud mod at begrænse etableringsfri- heden tilsigter artikel 52-58 bl. a. , at de berørte virk- somheder behandles som virksomheder med hjem- Ifølge den p(cid:134)gældende sted i modtagerlandet. ordning er det imidlertid kun personer med bopæl i omr(cid:134)det, der kan drage fordel af de i § 3, stk. 2, i AusglLeistG omhandlede foranstaltninger. For at kunne nyde godt af denne ordning, skulle de selskaber, der ikke har deres hjemsted i de nye delstater, have flyttet deres hjemsted, eller de fysiske personer skulle have flyttet deres hovedbopæl til de p(cid:134)gældende regioner. Dette var i praksis umuligt for andre EU-virksomheder p(cid:134) grund af de politiske og økonomiske omstændigheder p(cid:134) skæringsdatoen den 3. oktober 1990. Derved begunstiger loven fysiske eller juridiske personer i de nye delstater i forhold til personer uden hjemsted eller bopæl i Tyskland, og den kan derfor være i strid med forbuddet mod forskelsbehandling efter EF-traktatens artikel 52- (1) For s(cid:134) vidt ang(cid:134)r juridiske personer, fastlægges et selskabs nationalitet i henhold til artikel 58 i overensstemmelse med en medlemsstats retsforskrifter, hvorefter det er oprettet, og efter dets hjemsted, hovedkontor eller hovedvirksomhed. (2) Dom af 23. februar 1994, sag C-419/92, Scholz mod Opera Universitaria, Sml. 1994, s. I-505, præmis 7. Dom af 23. maj 1996, sag C-237/94, O’Flynn, Sml. 1996, s. I-2617, præmis 17. 58 (3), som Domstolen fastslog i sin dom af 7. juni 1996 i sag C-107/94 (Asscher). at Det var m(cid:134)ske i retlig henseende muligt for alle fællesskabsborgere opfylde betingelsen med hensyn til at kunne dokumentere en hovedbopæl i de nye delstater p(cid:134) skæringsdatoen den 3. oktober realiteten næsten 1990. Men betingelsen var udelukkende opfyldt af tyske statsborgere (cid:190) med tidligere bopæl navnlig i de nye delstater. i Denne betingelse bevirker derfor, at de personer, som ikke opfylder kriteriet om (hoved)bopæl i de nye delstater, udelukkes. Under henvisning til Domstolens faste retspraksis (4) har Kommissionen dog erkendt, at kriterier som bopæl med hensyn til deres faktiske virkninger i hvert fald ikke udgør en ulovlig indirekte forskelsbe- handling p(cid:134) grundlag af nationalitet, hvis kriterierne (og dermed en differentieret behandling) er sagligt berettigede. Kriteriet »bopæl i omr(cid:134)det den 3. oktober 1990« kan kun være berettiget, hvis det b(cid:134)de er nødvendigt og egnet til at opfylde form(cid:134)let med lovgivningen. En foranstaltning er ikke nødvendig, hvis det form(cid:134)l, der tilsigtes med loven, ogs(cid:134) kan opn(cid:134)s med en mildere, dvs. mindre indgribende foranstaltning, der er lige s(cid:134) egnet. Med den tyske regerings ord ønskede lovgiveren »med skæringsdatoen den 3. oktober 1990 [. ], at sikre, at potentielle købere, der har, eller hvis familier i DDR i (cid:134)rtier, kan blive har, boet og arbejdet omfattet af den socialt acceptable udligning, som skulle finde sted mellem dem og de tidligere ejere. « Form(cid:134)let var s(cid:134)ledes at inddrage potentielle købere, der har, eller hvis familier har boet og arbejdet i DDR i (cid:134)rtier. er social kontinuitet Tyskland motiverer denne inddragelse med, »at en vidtg(cid:134)ende tvingende nødvendig«. Der skulle findes en »socialt acceptabel udligning«. »Erhververe, der havde boet i omr(cid:134)det i længere tid«, skulle der tages særligt hensyn til. Det var »berettiget, at lovgivningen med hensyn til den jord, der var blevet i DDR-tiden, ogs(cid:134) statsejet sikrede »Neueinrichter« mulighed for at deltage i omstruktureringen«. (3) EFT 2 af 15. 1. 1962, s. 36/62. (4) Sag C-107/94, Asscher, Sml. 1996, s. I-3089 ff. , præmis 36 ff. 24. 4. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 107/45 Kommissionen skal i denne forbindelse understrege, at den anerkender form(cid:134)let med foranstaltningerne. Tilpasningen af de ejendomsretlige strukturer i Østtyskland til det nye økonomiske system er fuld- stændig legitimt m(cid:134)l for den tyske lovgivning. I de fleste medlemsstater har der faktisk fundet jordre- former sted, som gjorde det muligt for bønderne at erhverve den jord, som de dyrkede. Kommissionen respekterer, at der tages hensyn til en s(cid:134)dan omr(cid:134)demæssig tilknytning. Skæringsdatoen for bopæl i omr(cid:134)det, 3. oktober 1990, var imidlertid slet ikke nødvendig for at opn(cid:134) dette form(cid:134)l. Disse Neueinrichter eller juridiske personer kunne nemlig i henhold til § 3, stk. 1, i AusglLeistG nyde godt af jorderhvervelsesprogrammet, hvis de den 1. oktober 1996 havde langtidsforpagtet (1) tidli- gere statsejet jord, der skulle privatiseres af Treuhand- anstalt. I løbet af undersøgelsesproceduren er Kommissionen af interesserede parter udtrykkeligt blevet gjort opmærksom p(cid:134), at langt de fleste langtidsforpagt- ningskontrakter er indg(cid:134)et med østtyskere. Tyskland har udførligt og resolut besvaret alle spørgsm(cid:134)l med hensyn til forskelsbehandlingen dog uden at gøre indsigelse mod denne p(cid:134)stand, endsige modbevise den. Det er dermed klarlagt, at selv om der blev givet afkald p(cid:134) skæringsdatoen den 3. oktober 1990, ville dette i praksis ikke have gjort det umuligt at n(cid:134) det ved lovgivningen tilstræbte m(cid:134)l, selv med anerken- delse af dets legitimitet (nemlig østtyskernes delta- gelse i jorderhvervelsesprogrammet). For s(cid:134) vidt som erhvervelsen af land- og skovbrugs- jord er knyttet til skæringsdatoen, 3. oktober 1990, er denne bestemmelse efter Kommissionens opfattelse ikke nødvendig og derfor heller ikke berettiget. For s(cid:134) vidt som betingelsen om bopæl i omr(cid:134)adet ikke falder sammen med kravet om en langtidsfor- pagtningskontrakt (2), gælder følgende: Ifølge Domstolens faste retspraksis foreligger der forskelsbehandling, som er forbudt i henhold til trak- (1) Dom af 23. maj 1996, sag C-237/94, O’Flynn, Sml. 1996, s. I-2617, præmis 20 og 21. Dom af 12. september 1996, sag C-278/94, Kommissionen mod Kongeriget Belgien, Sml. 1996, s. I-4307, præmis 20. (2) Med undtagelse af Neueinrichters erhvervelse af skovbrugsjord i henhold til § 3, stk. 8, litra b), i AusglLeistG. taten, hvis ens omstændigheder behandles forskelligt eller forskellige omstændigheder behandles ens (3). Den ens eller forskellige behandling skal være beret- tiget af saglige grunde, der følger af de p(cid:134)gældende omstændigheder. Kommissionen har allerede anført, at tilpasningen af de ejendomsretlige strukturer til det nye økonomiske system efter dens opfattelse er et fuldstændigt legi- timt m(cid:134)l. Tilpasningen af de ejendomsretlige strukturer ved at de personer, som allerede st(cid:134)r for driften af den jord, der skal privatiseres, f(cid:134)r fortrinsret til at erhverve jorden, kunne (cid:190) principielt (cid:190) p(cid:134) grund af den snævre sammenhæng (forpagter (cid:190) fremtidig ejer) begrundes. Datoen, 3. oktober 1990, er dog ikke betinget af en (langtids)forpagtningskontrakt. Den rent faktiske forh(cid:134)ndsudelukkelse af andre fællesskabsborgere er ikke berettiget i betragtning af det ovenfor anførte. Af bemærkningerne vedrørende Neueinrichter (4) fremg(cid:134)r det entydigt, at en forskelsbehandling p(cid:134) grundlag af skader heller ikke er berettiget: Neuein- richter har (cid:190) som nogle parter med rette har gjort gældende (cid:190) aldrig f(cid:134)et deres bedrift eksproprieret som deres konkurrenter i de andre medlemsstater. Dette havde Kommissionen allerede præciseret ved procedurens indledning (5). sin opgave Af disse grunde kan Kommissionen ikke følge den anklage, som en interesseret part retter mod den, nemlig at den ønsker at »udelukke« Neueinrichter. I overensstemmelse med bestræber Kommissionen sig blot p(cid:134)a at drage omsorg for EF- traktatens gennemførelse. Kommissionen fastholder s(cid:134)ledes, at der p(cid:134) grund af den uberettigede forskels- behandling af principielt ensartede kategorier af potentielle købere i forbindelse med adgangen til at erhverve jord til nedsat pris (potentielle købere fra (Øst)Tyskland/de andre medlemsstater) foreligger en forskelsbehandling, som er i strid med EF-traktatens artikel 52-58. (3) § 3, stk. 8, litra b), i AusglLeistG. (4) F. eks. for den første kategori: F(cid:130)d(cid:130)ration Charbonni(cid:138)re de la Belgique/Haute Autorit(cid:130), sag 8/55 og 9/55, Sml. 1955/56, s. 297 ff. og 331 ff. ; Soci(cid:130)t(cid:130) des Fonderies de Pont (cid:133) Mousson, sag 14/59, Sml. 1958/59, s. 465 ff. ; K(cid:129)hlhaus-Zentrum, sag 79/77, Sml. 1978, s. 611 ff. , og for den anden kategori: Italien/ Kommissionen, sag 13/63, Sml. 1963, s. 357 ff. ; Milac, sag 8/ 78, Sml. 1978, s. 1721 ff. ; Eridania, sag 230/78, Sml. 1979, s. 2749 ff. ; Wagner, sag 8/82, Sml. 1983, s. 371 ff. (5) Kapitel VI. 3; juridiske personer kan i henhold til § 3, stk. 8, litra b), i AusglLeistG ikke erhverve jord. L 107/46 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24. 4. 1999 som der Denne indirekte forskelsbehandling er, udførligt blev redegjort for i beslutningen om proce- durens indledning, ogs(cid:134) i strid med EF-traktatens artikel 6 (1). Kommissionen kunne i nævnte beslut- ning heller ikke principielt udelukke, at der var tale om en overtrædelse af EF-traktatens artikel 40, stk. 3 (2). Hvad ang(cid:134)r skæringsdatoen, 1. oktober 1996, skal Kommissionen bemærke, at da den ikke har været genstand for klager fra interesserede parters side, er den ikke blevet kommenteret af de tyske myndig- heder. Heroverfor har Tyskland med rette anført, at bestem- melserne ganske vist ogs(cid:134) er rettet til medlemssta- terne, men kun for s(cid:134) vidt som det drejer sig om den fælles markedsordning. 3. 2. Støtteintensitet Det er i realiteten tilfældet, at der i forbindelse med jorderhvervelsesprogrammet er tale om en national foranstaltning. Det drejer sig ikke om gennem- førelsen af en fælles markedsordning. Det p(cid:134)gæl- dende program falder derfor ikke ind under anven- delsesomr(cid:134)det for EF-traktatens artikel 40, stk. 3. Der er ikke fremsat yderligere underbyggede bemærk- ninger vedrørende denne problematik. socialt uafbalanceret og helt Det er derfor unødvendigt at komme yderligere ind p(cid:134) de talrige bemærkninger fra interesserede parter, hvorefter de, der er begunstiget af jorderhvervelses- programmet, i første række er efterfølgerne til land- som brugskollektiverne, hvilket er blev opfattet igennem »vilk(cid:134)rligt, uretfærdigt«. Kommissionen undlader derfor lige- ledes at kommentere beskyldningen om, at der er tale om en fuldstændig disproportionalitet inden for gruppen af berettigede, fordi de, der havde lidt rela- tivt mindst skade, opn(cid:134)ede større kompensationer som led i jorderhvervelsesprogrammet end dem, der havde lidt større skade som følge af ekspropriationer. Af førnævnte grunde kommer Kommissionen ikke nærmere ind p(cid:134) de bebrejdelser, der er rettet mod den tyske regering, og som denne ikke har bestridt, hvorefter den omstridte ordning ikke er egnet til at bevare »eksisterende sociale strukturer«, og hvorefter den tyske regering overhovedet ikke har tænkt p(cid:134) »menneskene« i de nye delstater, men derimod udelukkende p(cid:134) de ca. 3 000 efterfølgere til land- brugskollektiverne. Kommissionen er s(cid:134)ledes n(cid:134)et frem til den konklu- sion, at den støtte, der er knyttet til betingelsen om bopæl i omr(cid:134)det den 3. oktober 1990 (Neueinrichter og juridiske personer), strider mod EF-traktatens artikel 6 og artikel 52-58 og derfor efter artikel 92, 93 og 94 ikke er forenelig med fællesmarkedet. (1) EFT C 215 af 10. 7. 1998, s. 18, kapitel IV. 5) (næstsidste afsnit). (2) EFT C 215 af 10. 7. 1998, s. 17. Kommissionen skal subsidiært bemærke, at den ikke støttepro- kunne f(cid:134) tilstrækkelig vished for, at grammet i samtlige tilfælde overholder de støttein- tensiteter, som Kommissionen har fastsat. Allerede ved hjælp af den beregningsmetode, som Tyskland selv har forelagt (kapitel II. 9), fremkommer der en støtteintensitet p(cid:134) 29,2 % for Østtyskland. Selv om Kommissionen fuldt ud godtog denne beregningsmetode, drejer det sig imidlertid kun om gennemsnitsværdier. De data fra det tyske statistiske kontor, som Tyskland fremsendte til Kommissionen ved skrivelse af 25. juli 1997, dokumenterer imidlertid helt klart, at der er en vis udsvingsmargen alt efter, hvilken delstat, der er tale om (cid:190) fra i gennemsnit +8,7 % for delstaten Brandenburg til –7,8 % for delstaten Mecklenburg- Vorpommern. Med en s(cid:134)dan udsvingsmargen for gennemsnitssatserne i forbindelse med de enkelte delstater m(cid:134) det med udgangspunkt i den bereg- ningsmetode, som Tyskland fremsendte efterføl- gende, befrygtes, at der er i enkelte delstater sker en overskridelse af loftet p(cid:134) 35 % for i de ikke ugunstigt stillede omr(cid:134)der. Da ogs(cid:134) disse værdier alene er gennemsnitsværdier (cid:190) nemlig for de enkelte delstater (cid:190) kan der i det enkelte tilfælde (cid:190) stadig med udgangspunkt i den nye, senere fremsendte beregningsmetode (cid:190) være tale om ganske betydelige overskridelser af loftet p(cid:134) 35 %. Desuden hersker der betydelig tvivl med hensyn til, om de beregningsme- toder, som Tyskland har fremsendt efterfølgende, er berettigede. Kommissionen anerkender ganske vist forbindelse med den udtrykkeligt, at byrderne i p(cid:134)gældende afhændelses- landbrugsjord (20-(cid:134)rigt forbud, hævebeføjelse i tilfælde af ændring til bygge- grund) er egnet til i nogen grad at presse markeds- værdien af denne jord. De beregningsmetoder, som lider imid- Tyskland har fremsendt efterfølgende, lertid under, at de g(cid:134)r ud fra, at købet af jord til nedsat pris ikke har nogen »merværdi« for landbru- geren, mens det 20-(cid:134)rige afhændelsesforbud er 24. 4. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 107/47 gældende. Men som interesserede parter med fuld rette har anført, »generer« det tidsbegrænsede afhæn- delsesforbud som hovedregel ikke langtidsforpag- teren. Som følge af langtidsforpagtningskontrakten har vedkommende i denne periode som regel heller ikke nogen salgshensigt eller noget salgsbehov. Efter Kommissionens opfattelse ville det derfor være mere korrekt principielt at tage udgangspunkt i den subventionsækvivalent p(cid:134) i gennemsnit 55,5 %, som Tyskland udtrykkeligt nævnte i ovennævnte skrivelse, eventuelt reduceret med en gennemsnitlig salgs- eller hævningskoefficient. Denne salgs- eller hævnings- (dvs. det gennemsnitlige antal salg af koefficient landbrugsjord inden for 20 (cid:134)r eller omdannelse til byggegrund) ikke meddelt Kommissionen. Tyskland har Kommissionen har derfor ingen holdepunkter for, at de subventionsækvivalenter for de enkelte delstater, som Tyskland udtrykkeligt har nævnt (Brandenburg 64,2 %; Sachsen 61,9 %; Sachsen-Anhalt 61,3 %, 59,4 %; Mecklenburg-Vorpommern Th(cid:129)ringen 47,7 %), overholder Kommissionens loft p(cid:134) 35 %. Dette er en yderligere grund til, at jorderhvervelses- programmet i denne henseende(16) ikke kan anses som forenelig med Kommissionens politik med hensyn til for støtteintensitet, s(cid:134)ledes som denne er beskrevet. loftet Af disse grunde kan Kommissionen ikke indrømme fritagelse efter EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c). Da den p(cid:134)gældende støtteordning heller ikke tjener nogen af de øvrige m(cid:134)lsætninger, der er nævnt i stk. 2 (1) og 3, m(cid:134) EF-traktatens Kommissionen drage den konklusion, at denne foranstaltning ikke kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet. artikel 92, VIII Kommission konstaterer afslutningsvis, at Tyskland har gennemført støtten i strid med EF-traktatens artikel 93, stk. 3. Enhver ulovligt ydet støtte skal kræves tilbagebetalt af den begunstigede for at genoprette den økonomiske situation, der ville have foreligget uden den p(cid:134)gældende støtte. Tilbagebetalingen skal ske i overensstemmelse med de efter tysk ret gældende procedurer og bestemmelser, og der skal beregnes renter fra udbetalingstidspunktet med den referencesats, der benyttes ved beregning af regional- støtte. Tyskland skal s(cid:134)ledes tilbagesøge den som led i jorder- hvervelsesprogrammet ydede støtte, der er knyttet til betingelsen om bopæl i omr(cid:134)det den 3. oktober 1990, eller som overstiger loftet for støtteintensitet p(cid:134) 35 % for landbrugsjord i ikke ugunstigt stillede omr(cid:134)der i henhold til forordning (EF) nr. 950/97. Tyskland skal senest to m(cid:134)neder efter offentliggørelsen af denne beslutning underrette Kommissionen om de foranstaltninger, der er truffet for at efterkomme beslutningen (cid:190) VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: Artikel 1 I det jorderhvervelsesprogram (Fl(cid:132)chenerwerbsprogramm), der er omhandlet i § 3 i den tyske lov om kompensation (Ausgleichsleistungsgesetz), indg(cid:134)r ingen støtte, s(cid:134)fremt foranstaltningerne alene udgør kompensation for ekspro- priationer indgreb fra statens side, og de opn(cid:134)ede fordele er lig med eller mindre end de skader p(cid:134) formue, der er for(cid:134)rsaget af disse indgreb. ekspropriationslignende eller Artikel 2 Støtteforanstaltningerne er forenelige med fællesmar- kedet, s(cid:134)fremt de ikke er knyttet til betingelsen om bopæl i omr(cid:134)det den 3. oktober 1990, og s(cid:134)fremt de ikke over- skrider loftet for støtteintensitet p(cid:134) 35 % for landbrugs- jord i ikke ugunstigt stillede omr(cid:134)der i henhold til forord- ning (EF) nr. 950/97. Støtteforanstaltninger, der er knyttet til betingelsen om bopæl i omr(cid:134)det den 3. oktober 1990, samt støtte, hvis intensitet overskrider loftet p(cid:134) 35 % for landbrugsjord i ikke ugunstigt stillede omr(cid:134)der i henhold til forordning (EF) nr. 950/97, er uforenelige med fællesmarkedet. Tyskland skal ophæve og m(cid:134) ikke længere yde de i stk. 2 nævnte støtteforanstaltninger. Artikel 3 Tyskland tilbagesøger inden for to m(cid:134)neder den støtte, der er ydet i henhold til artikel 2, stk. 2. Tilbagebeta- lingen sker i overensstemmelse med de efter tysk ret gældende fastsatte procedurer og bestemmelser, og der beregnes renter fra udbetalingstidspunktet med den refe- rencesats, der benyttes ved beregning af regionalstøtte. Artikel 4 (1) Domstolen (cid:190) Graff, sag C-351/92 Sml. 1994, s. I-3361, 3379; Domstolen (cid:190) Klensch m. fl. mod Luxembourg, sag 201/85 og 202/85, Sml. 1986, s. 3477. Tyskland underretter senest to m(cid:134)neder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om de foranstalt- ninger, der er truffet for at efterkomme denne beslutning. L 107/48 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24. 4. 1999 Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland. Artikel 5 Udfærdiget i Bruxelles, den 20. januar 1999. P(cid:134) Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen