title: Kommissionens forordning (EF) nr. 2610/98 af 3. december 1998 om fastsættelse af maksimumsrestitutionen ved udførsel af blød hvede inden for rammerne af den i forordning (EF) nr. 2004/98 omhandlede licitation

eurovoc_concepts:
award of contract
common wheat
export refund

formats: pdf print

text: L 328/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4. 12. 98 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 2610/98 af 3. december 1998 om fastsættelse af maksimumsrestitutionen ved udførsel af blød hvede inden for rammerne af den i forordning (EF) nr. 2004/98 omhandlede licitation KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR (cid:190) under henvisning til Europæiske Fællesskab, traktaten om oprettelse af Det under henvisning til R(cid:134)dets forordning (EØF) nr. 1766/92 juni 1992 om den fælles markedsordning for af 30. korn (1), senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 923/96 (2), under henvisning til Kommissionens forordning (EF) nr. 1501/95 af 29. juni 1995 om visse gennemførelsesbestem- melser til R(cid:134)dets forordning (EØF) nr. 1766/92 for s(cid:134) vidt ang(cid:134)r ydelse af eksportrestitutioner for korn samt de foranstaltninger, der skal træffes inden for kornsektoren i tilfælde af markedsforstyrrelser (3), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2513/98 (4), særlig artikel 7, og ud fra følgende betragtninger: En licitation over restitutionen og/eller afgiften ved udførsel af blød hvede til visse AVS-stater blev (cid:134)bnet ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2004/98 (5); i artikel 7 i forordning (EF) nr. 1501/95 er det fastsat, at Kommissionen p(cid:134) grundlag af de meddelte bud efter proceduren i artikel 23 i forordning (EØF) nr. 1766/92 kan beslutte at fastsætte en maksimumseksportrestitution under hensyntagen til kriterierne i artikel 1 i forordning (EF) nr. 1501/95; i dette tilfælde gives der tilslag til den eller de bydende, hvis bud er lig med eller lavere end maksimumsrestitutionen, og til de bydende, hvis bud omfatter en eksportafgift; anvendelse af ovennævnte kriterier p(cid:134) den nuværende markedssituation for den p(cid:134)gældende kornart medfører, at maksimumsrestitutionen fastsættes i artikel 1 nævnte beløb; til det Forvaltningskomit(cid:130)en for Korn har ikke afgivet udtalelse inden for den af formanden fastsatte frist (cid:190) UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 For bud, der meddeles fra den 27. november indtil den 3. december 1998 inden for rammerne af den i forordning (EF) nr. 2004/98 omhandlede licitation, fastsættes maksi- mumsrestitutionen for blød hvede til 36,00 ECU/ton. Artikel 2 Denne forordning træder i kraft den 4. december 1998. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart medlemsstat. i hver Udfærdiget i Bruxelles, den 3. december 1998. P(cid:134) Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen (1) EFT L 181 af 1. 7. 1992, s. 21. (2) EFT L 126 af 24. 5. 1996, s. 37. (3) EFT L 147 af 30. 6. 1995, s. 7. (4) EFT L 313 af 21. 11. 1998, s. 16. (5) EFT L 258 af 22. 9. 1998, s. 4


title: PREGUNTA ESCRITA n. 3636/98 del Peter TRUSCOTT Vammaisten oikeudet jäsenvaltioissa

eurovoc_concepts:
EU Member State
State aid
aid system
competence of the Member States
disabled person
information network
social policy

formats: html pdf print

text: 6. 11. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 320/61 Ni las autoridades portuguesas, ni las españolas, ni las francesas han solicitado la exención de los toros de lidia de la aplicación de las disposiciones. Esta cuestión requiere un análisis detenido a la vista de los riesgos inherentes para la saluda humana y animal, la salvaguardias previstas y la viabilidad de los controles señalados. No obstante, cualquier posible modificación de la Decisión 98/653/CE de la Comisión requeriría la mayoría cualificada del Comité Veterinario Permanente. En caso de que no se consiga tal mayoría, la propuesta debe enviarse al Consejo para ser examinada de nuevo. (1) DO L 311 de 20. 11. 1998. (1999/C 320/081) PREGUNTA ESCRITA P-3622/98 de Ulf Holm (V) a la Comisión (24 de noviembre de 1998) Asunto: Control discriminatorio en la zona de Schengen Recientemente se emitió un programa en la televisión sueca en el que dos periodistas de televisión con apariencia extranjera viajaban por el territorio de la UE para verificar la libre circulación de personas. Resultó que dichos periodistas fueron objeto de controles sistemáticos tanto en las fronteras como en el país que iban a visitar y ello debido a sus orígenes no europeos. Fueron objeto de discriminación visual a pasar de que habían nacido en Suecia y eran ciudadanos suecos. Las organizaciones de derechos humanos en toda la zona de Schengen confirman este tipo de discriminación. ¿Considera la Comisión que esta discriminación de ciudadanos es un precio que hay que pagar por 1. Schengen? ¿Qué se propone hacer la Comisión para evitar la discriminación visual como consecuencia de la 2. supresión de los controles fronterizos en la zona de Schenguen? ¿Considera la Comisión que una «apariencia no europea» es una razón suficiente para controlar a las 3. personas en la zona de Schengen? Respuesta del Sr. Monti en nombre de la Comisión (14 de enero de 1999) 1. No. Ruego a Su Señoría se remita a la respuesta de la Comisión a la pregunta escrita P-2892/98 de la 2. Sra. Waddington (1). 3. No. (1) DO C 118 de 29. 4. 1999, p. 161. (1999/C 320/082) PREGUNTA ESCRITA E-3636/98 de Peter Truscott (PSE) a la Comisión (3 de diciembre de 1998) Asunto: Derechos de los discapacitados en los Estados miembros ¿Puede indicar la Comisión si los discapacitados reciben el mismo trato en todos los Estados miembros en lo relativo a subsidios de subsistencia? Concretamente, ¿tienen las personas afectadas de sordera profunda derecho a los subsidios para discapacitados en todos los Estados miembros?


title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 2655/98 της Επιτροπής της 3ης Δεκεμβρίου 1998 σχετικά με τη διακοπή της αλιείας μπακαλιάρου melanogrammus aeglefinus από σκάφη που φέρουν τη σημαία της Ισπανίας

eurovoc_concepts:
Spain
authorised catch
catch quota
fishing area
fishing regulations
sea fish

text: 10. 12. 98 EL Ep(cid:148)sglg Evgleq(cid:148)da tym Euqypa(cid:152)j(cid:150)m Joimot(cid:147)tym L 335/55 JAMOMISLOS (EJ) aqih. 2655/98 TGS EPITQOPGS tgr 3gr Dejelbq(cid:148)ou 1998 swetij(cid:145) le tg diajop(cid:147) tgr akie(cid:148)ar lpajaki(cid:145)qou melanogrammus aeglefinus ap(cid:149) sj(cid:145)vg pou v(cid:146)qoum tg sgla(cid:148)a tgr Ispam(cid:148)ar G EPITQOPG TYM EUQYPA(cid:136)JYM JOIMOTGTYM, (cid:130)womtar up(cid:149)xg: tg sumh(cid:147)jg cia tgm (cid:148)dqusg tgr Euqypa(cid:152)j(cid:147)r Joim(cid:149)tgtar, tom jamomisl(cid:149) (EOJ) aqih. 2847/93 tou Sulbouk(cid:148)ou, tgr 12gr Ojtybq(cid:148)ou 1993, cia tg h(cid:146)spisg sust(cid:147)lator ek(cid:146)cwou pou evaql(cid:149)fetai stgm joim(cid:147) akieutij(cid:147) pokitij(cid:147) (1), (cid:149)pyr tqopopoi(cid:147)hgje tekeuta(cid:148)a ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 2635/97 (2), jai id(cid:148)yr to (cid:145)qhqo 21 paq(cid:145)cqavor 3, Ejtil(cid:150)mtar: (cid:149)ti o jamomisl(cid:149)r (EJ) aqih. 45/98 tou Sulbouk(cid:148)ou, tgr 19gr Dejelbq(cid:148)ou 1996, peq(cid:148) jahoqislo(cid:151), cia oqisl(cid:146)ma apoh(cid:146)lata jai ol(cid:145)der apohel(cid:145)tym iwh(cid:151)ym, tym sumokij(cid:150)m epitqepol(cid:146)mym akieul(cid:145)tym (TAC) cia to 1998 jah(cid:150)r jai oqisl(cid:146)mym (cid:149)qym up(cid:149) tour opo(cid:148)our e(cid:148)mai dumat(cid:149)m ma akie(cid:151)o- mtai (3), (cid:149)pyr tqopopoi(cid:147)hgje tekeuta(cid:148)a ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 2686/98 (4), pqobk(cid:146)pei tir posost(cid:150)seir lpaja- ki(cid:145)qou melanogrammus aeglefinus cia to 1998· (cid:149)ti, pqojeil(cid:146)mou ma enasvakishe(cid:148) g t(cid:147)qgsg tym diat(cid:145)neym swetij(cid:145) le tour posotijo(cid:151)r peqioqislo(cid:151)r tym akieul(cid:145)tym apoh(cid:146)lator pou up(cid:149)jeimtai se posost(cid:150)seir, e(cid:148)mai ama- cja(cid:148)o cia tgm Epitqop(cid:147) ma oq(cid:148)sei tgm gleqolgm(cid:148)a l(cid:146)wqi tgm opo(cid:148)a ta akie(cid:151)lata ta opo(cid:148)a pqaclatopoio(cid:151)mtai ap(cid:149) sj(cid:145)vg pou v(cid:146)qoum tg sgla(cid:148)a jq(cid:145)tour l(cid:146)kour heyqo(cid:151)mtai (cid:149)ti (cid:146)woum enamtk(cid:147)sei tgm pos(cid:149)stysg pou (cid:146)wei woqgcghe(cid:148)· (cid:149)ti, s(cid:151)lvyma le tir pkgqovoq(cid:148)er pou amajoim(cid:150)hgjam stgm Epitqop(cid:147), ta akie(cid:151)lata lpajaki(cid:145)qou melanogrammus aeglefinus sta (cid:151)data tym upodiaiq(cid:146)seym CIEM VII, VIII, IX, X· COPACE 34. 1. 1 (f(cid:150)mg EJ) ap(cid:149) sj(cid:145)vg pou v(cid:146)qoum tg sgla(cid:148)a tgr Ispam(cid:148)ar (cid:147) e(cid:148)mai mgokocgl(cid:146)ma stgm Ispam(cid:148)a (cid:146)woum enamtk(cid:147)sei to (cid:149)qio tgr pos(cid:149)stysgr pou (cid:146)wei woqg- cghe(cid:148) cia to 1998· (cid:149)ti g Ispam(cid:148)a apac(cid:149)qeuse tgm akie(cid:148)a tou apoh(cid:146)lator auto(cid:151) ap(cid:149) tir 22 Moelbq(cid:148)ou 1998· (cid:149)ti, jat(cid:145) sum(cid:146)peia, e(cid:148)mai amacja(cid:148)o ma tgqghe(cid:148) g gleqolgm(cid:148)a aut(cid:147), ENEDYSE TOM PAQOMTA JAMOMISLO: (cid:129)qhqo 1 Ta akie(cid:151)lata lpajaki(cid:145)qou melanogrammus aeglefinus sta (cid:151)data tym upodiaiq(cid:146)seym CIEM VII, VIII, IX, X· COPACE 34. 1. 1 (f(cid:150)mg EJ) ap(cid:149) sj(cid:145)vg pou v(cid:146)qoum tg sgla(cid:148)a tgr Ispam(cid:148)ar, (cid:147) e(cid:148)mai mgokocgl(cid:146)ma stgm Ispam(cid:148)a heyqo(cid:151)mtai (cid:149)ti (cid:146)woum enamtk(cid:147)sei tgm pos(cid:149)stysg pou (cid:146)wei woqgcghe(cid:148) stgm Ispam(cid:148)a cia to 1998. Apacoqe(cid:151)etai g akie(cid:148)a lpajaki(cid:145)qou melanogrammus aeglefinus sta (cid:151)data tym upodiaiq(cid:146)seym CIEM VII, VIII, IX, X· COPACE 34. 1. 1 (f(cid:150)mg EJ) ap(cid:149) sj(cid:145)vg pou v(cid:146)qoum tg sgla(cid:148)a tgr Ispam(cid:148)ar (cid:147) e(cid:148)mai mgokocgl(cid:146)ma stgm Ispam(cid:148)a, jah(cid:150)r ep(cid:148)sgr jai diat(cid:147)qgsg ep(cid:148) tou sj(cid:145)vour, g leta- v(cid:149)qtysg jai g ejv(cid:149)qtysg tou em k(cid:149)cy apoh(cid:146)lator pou (cid:146)wei akieuhe(cid:148) ap(cid:149) ta pqoamaveqh(cid:146)mta sj(cid:145)vg, let(cid:145) tgm gleqolgm(cid:148)a evaqloc(cid:147)r tou paq(cid:149)mtor jamomislo(cid:151). (cid:129)qhqo 2 O paq(cid:150)m jamomisl(cid:149)r aqw(cid:148)fei ma isw(cid:151)ei tgm ep(cid:149)lemg gl(cid:146)qa ap(cid:149) tg dglos(cid:148)eus(cid:147) tou stgm Ep(cid:148)sglg Evgleq(cid:148)da tym Euqypa(cid:152)j(cid:150)m Joimot(cid:147)tym. Evaql(cid:149)fetai ap(cid:149) tir 22 Moelbq(cid:148)ou 1998. O paq(cid:150)m jamomisl(cid:149)r e(cid:148)mai desleutij(cid:149)r yr pqor (cid:149)ka ta l(cid:146)qg tou jai isw(cid:151)ei (cid:145)lesa se j(cid:145)he jq(cid:145)tor l(cid:146)kor. Bqun(cid:146)kker, 3 Dejelbq(cid:148)ou 1998. Cia tgm Epitqop(cid:147) Emma BONINO L(cid:146)kor tgr Epitqop(cid:147)r (1) EE L 261 tgr 20. 10. 1993, s. 1. (2) EE L 356 tgr 31. 12. 1997, s. 14. (3) EE L 12 tgr 19. 1. 1998, s. 1. (4) EE L 297 tgr 6. 11. 1998, s. 2


title: INTERROGAZIONE SCRITTA n. 3647/98 dell'on. Amedeo AMADEO alla Commissione. Truffe comunitarie e malcostume politico

eurovoc_concepts:
EU control
budgetary control
corruption
fraud
humanitarian aid
judicial inquiry
services company
use of aid

text: 15. 10. 1999 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 297/91 I bandi sono stati pubblicati in queste date per poter rispettare le scadenze degli impegni finanziari del 1998. Nella consapevolezza che le date di pubblicazione non erano ideali, la Commissione ha compiuto ogni sforzo per pubblicizzare i bandi tramite altri mezzi, per esempio comunicando le informazioni agli Eurosportelli per la trasmissione locale. (1) GU L 209 del 24. 7. 1992. (1999/C 297/119) INTERROGAZIONE SCRITTA E-3632/98 di Anita Pollack (PSE) alla Commissione (3 dicembre 1998) Oggetto: Rafforzamento delle ONG nei paesi in via di sviluppo Quali azioni sta intraprendendo la Commissione per contribuire a rafforzare le organizzazioni non governative e le comunità locali nei paesi in via di sviluppo, affinché esse possano partecipare al monitoraggio e alla protezione delle foreste e della fauna e flora selvatiche? Risposta data dal sig. Marín in nome della Commissione (22 dicembre 1998) La Commissione invia direttamente all’Onorevole Parlamentare ed al Segretariato generale del Parlamento un tabulato contenente le informazioni richieste. (1999/C 297/120) INTERROGAZIONE SCRITTA E-3639/98 di John McCartin (PPE) alla Commissione (3 dicembre 1998) Oggetto: Aiuti alimentari destinati alla Russia Nel preparare un pacchetto di aiuti alimentari destinato alla Russia ha considerato la Commissione l’opportunità di includervi quantità di specie pelagica congelata (pesce), per la quale attualmente il mercato di esportazione per l’UE si rivela piuttosto debole? Risposta data dal sig. van den Broek in nome della Commissione (12 gennaio 1999) La Commissione non ha alcuna intenzione di includere il pesce nel pacchetto di aiuti alimentari destinati alla Russia, in quanto il governo russo non ha fatto alcuna richiesta in questo senso. (1999/C 297/121) INTERROGAZIONE SCRITTA E-3647/98 di Amedeo Amadeo (NI) alla Commissione (3 dicembre 1998) Oggetto: Truffe comunitarie e malcostume politico Il settimanale italiano Panorama, nella sua edizione dello scorso 5 novembre sottolinea il caso di furti sugli aiuti ai profughi registrati a ECHO, l’agenzia comunitaria che gestisce gli aiuti umanitari. ECHO dovrebbe sorvegliare l’efficacia dell’intervento comunitario, e in pochi mesi si è occupata di Bosnia, Grandi Laghi e Kurdistan. Si tratta di un lavoro importante che vede triplicare il bilancio dell’agenzia, che ora deve controllare e verificare oltre 1. 400 progetti. Per far ciò si ricorre ad un’agenzia venuta già alla ribalta in


title: Decisión del Consejo de 3 de diciembre de 1998 por la que se completa la definición de la forma de delincuencia «trata de seres humanos» incluida en el anexo del Convenio Europol

eurovoc_concepts:
Europol
crime against individuals
offence
trafficking in human beings

text: 30. 1. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 26/21 DECISIÓN DEL CONSEJO de 3 de diciembre de 1998 por la que se completa la definición de la forma de delincuencia «trata de seres humanos» incluida en el anexo del Convenio Europol (1999/C 26/05) EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA, Visto el apartado 3 del artículo 43 del Convenio, basado en el artículo K. 3 del Tratado de la Unión Europea, por el que se crea una Oficina Europea de Policía (Convenio Europol) (1), Vista la decisión adoptada por el Consejo el 4 de diciembre de 1997 de completar la definición de la «trata de seres humanos» incluida en el anexo del Convenio Europol, Tras debate del asunto en el Consejo de administración de Europol, DECIDE: Artículo 1 La definición de la forma de delincuencia «trata de seres humanos» incluida en el anexo del Convenio Europol se modificará de la manera indicada a continuación: «— “trata de seres humanos”: el acto de someter a una persona al poder real e ilegal de otras personas mediante la violencia o mediante amenazas o abusando de una relación de autoridad o mediante engaño, en particular con objeto de entregarla a la explotación de la prostitución ajena, a formas de explotación y de violencias sexuales respecto de menores de edad o al comercio ligado al abandono de niños. Estas formas de explotación incluyen asimismo las actividades de producción, venta o distribución de material de pornografía infantil;». La presente Decisión entrará en vigor el 1 de enero de 1999. Artículo 2 Hecho en Bruselas, el 3 de diciembre de 1998. Por el Consejo El Presidente K. SCHLÖGL (1) DO C 316 de 27. 11. 1995, p. 1


title: Afgørelse om Rådets fælles holdning fastlagt med henblik på vedtagelse af Rådets forordning (EF) om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1734/94 af 11. juli 1994 om finansielt og fagligt samarbejde med de besatte områder (11566/1/98 - C4-0612/98 98/0220(SYN))(Samarbejdsprocedure - andenbehandling)

eurovoc_concepts:
Palestine
Palestine question
drug addiction
interest rate subsidy
international relations
occupied territory
technical cooperation
workplace


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ αρ θ. 3649/98 του Amedeo AMADEO προς την Επ τροπή. Ομάδα Συντονισμού για την Καταπολέμηση των Περιπτώσεων Απάτης (UCLAF)

text: C 297/92 Επι΄σηµη Εφηµερι΄δα των Ευρωπαι¨κω΄ν Κοινοτη΄των EL 15. 10. 1999 υπηρεσι΄α αυτη΄, η οποι΄α ε΄χει επι΄σης την ευθυ΄νη του ελε΄γχου και της επαλη΄θευσης για 1. 400 α΄λλα προγρα΄µµατα. Για να αντεπεξε΄λθει στα καθη΄κοντα΄ της, η ECHO χρησιµοποιει΄ τις υπηρεσι΄ες της εταιρι΄ας Perry-Lux, η΄δη γνωστη΄ς απο΄ την υπο΄θεση Bertholet (του οδοντια΄τρου της Επιτρο΄που κ. Cresson), υπο΄θεση η οποι΄α η΄δη διερευνα΄ται απο΄ τα δικαστη΄ρια του Λουξεµβου΄ργου. Η ι΄δια η Οµα΄δα Συντονισµου΄ για την Καταπολε΄µηση των Περιπτω΄σεων Απα΄της (UCLAF), κυ΄ριος βραχι΄ονας των κοινοτικω΄ν υπηρεσιω΄ν για την καταπολε΄µηση της απα΄της, διερευνα΄ τη στιγµη΄ αυτη΄ τις πρα΄ξεις του διευθυντη΄ της ECHO σε σχε΄ση µε µια σειρα΄ συµβα΄σεων που συνδε΄ονται µε την προασναφερθει΄σα Perry-Lux: µι΄α απο΄ τις συµβα΄σεις αυτε΄ς χρονολογει΄ται απο΄ το 1993 και ε΄χει ση΄µερα εκπνευ΄σει, α΄λλη, εµφανω΄ς παρα΄νοµη, αφορα΄ ποσο΄ υ΄ψους 500 εκατ. Ecu (ενο΄ς τρισεκατοµµυ΄ρι΄ου ιταλικω΄ν λιρω΄ν), και α΄λλες, για τις οποι΄ες διεξα΄γονται ακο΄µη ε΄ρευνες, αφορου΄ν ποσα΄ υ΄ψους 2,3 εκατ. Ecu. ∆εν νοµι΄ζει η Επιτροπη΄ ο΄τι πρε΄πει να παρε΄µβει προκειµε΄νου να λα΄µψει η αλη΄θεια για τις αποκαλυ΄ψεις αυτε΄ς; (1999/C 297/122) ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ E-3649/98 υποβολη΄: Amedeo Amadeo (NI) προς την Επιτροπη΄ (3 ∆εκεµβρι΄ου 1998) Θε΄µα: Οµα΄δα Συντονισµου΄ για την Καταπολε΄µηση των Περιπτω΄σεων Απα΄της (UCLAF) Συ΄µφωνα µε δια΄φορα δηµοσιευ΄µατα του Τυ΄που, ο΄λο και πληθαι΄νουν οι εταιρι΄ες διαµεσολα΄βησης που ε΄χουν σχηµατισθει΄ απο΄ υπαλλη΄λους των Ευρωπαι¨κω΄ν Κοινοτη΄των µε σκοπο΄ να τη διεκδι΄κηση κοινοτικω΄ν συµβα΄σεων µε΄σω διαγωνισµω΄ν. Υπο΄ το φως των πληροφοριω΄ν που µιλου΄ν για σκα΄νδαλα και απα΄τες στις ε΄δρες των κοινοτικω΄ν θεσµικω΄ν πργα΄νων, θα µπορου΄σε η Επιτροπη΄ να εξηγη΄σει γιατι΄η UCLAF, ο΄ργανο επιφορτισµε΄νο µε την καταπολε΄µηση της απα΄της, παρενε΄βη µε το΄ση καθυστε΄ρηση; Μετα΄ απο΄ τις αποκαλυ΄ψεις του Claude Perry προς λουξεµβουργιανο΄ δικαστη΄ριο στο περιθω΄ριο του σκανδα΄λου ECHO, θα µπορου΄σε η Επιτροπη΄ να συντα΄ξει και να δω΄σει στη δηµοσιο΄τητα λεπτοµερη΄ µελε΄τη για τις εταιρι΄ες που συνα΄πτουν συµβα΄σεις µε την Επιτροπη΄, ο΄που θα εµφαι΄νονται, για κα΄θε εταιρι΄α, οι δραστηριο΄τητες, οι ιδιοκτη΄τες της, και οι συµβα΄σεις που της ε΄χουν ανατεθει΄; Κοινη΄ απα΄ντηση του κας Gradin εξ ονο΄µατος της Επιτροπη΄ς στις γραπτε΄ς ερωτη΄σεις E-3647/98 και E-3649/98 (25 Ιανουαρι΄ου 1999) Η Επιτροπη΄ κρι΄νει ο΄τι ε΄χει η΄δη διασαφηνι΄σει την θε΄ση της σχετικα΄ µε τους ισχυρισµου΄ς που αναφε΄ρει το Αξιο΄τιµο Με΄λος του Κοινοβουλι΄ου. Η Επιτροπη΄ ε΄δωσε κατευθει΄αν στο Κοινοβου΄λιο πληροφορι΄ες. Συγκεκριµε΄να, η εσωτερικη΄ αναφορα΄ της Επιτροπη΄ς για την υπο΄θεση Echo διαβιβα΄στηκε στο Κοινοβου΄λιο. Επιπλε΄ον, η Επιτροπη΄ ε΄δωσε ενηµε΄ρωση τυ΄που. Η Επιτροπη΄ επιθυµει΄να υπογραµµι΄σει ο΄τι το ορθο΄ συνολικο΄ ποσο΄ των τεσσα΄ρων συµβα΄σεων για τις οποι΄ες ε΄χει κινηθει΄ δικαστικη΄ ανα΄κριση ανερχο΄ταν σε 2. 421. 080 ECU. Επιπλε΄ον δεν ει΄ναι σωστο΄ να θεωρη΄σει κανει΄ς ο΄τι η Uclaf ενη΄ργησε καθυστερηµε΄να. Η Επιτροπη΄ τονι΄ζει ο΄τι η ανα΄κριση που διεξη΄χθη απο΄ την δικη΄ της Task Force για τον συντονισµο΄ της καταπολε΄µησης της απα΄της οδη΄γησε στο συµπε΄ρασµα ο΄τι η΄ταν απαραι΄τητο να παραπεµφθει΄ η υπο΄θεση στις δικαστικε΄ς αρχε΄ς του Λουξεµβου΄ργου. Αυτο΄ ε΄γινε στις 10 Ιουλι΄ου 1998, ταυτο΄χρονα µε την ολοκλη΄ρωση της ε΄κθεσης σχετικα΄ µε τον επιτο΄που ε΄λεγχο που διεξη΄χθη στην κυρι΄ως εµπλεκο΄µενη εταιρει΄α. Η Επιτροπη΄ θα τονι΄σει επιπλε΄ον ο΄τι διεξα΄γει ανακρι΄σεις για την προστασι΄α των οικονοµικω΄ν συµφερο΄ντων της Κοινο΄τητας ο΄ταν υπα΄ρχουν επαρκει΄ς αµφιβολι΄ες. Στο πλαι΄σιο αυτο΄, η Επιτροπη΄ εξε΄δωσε στις 14 Ιουλι΄ου 1998 απο΄φαση σχετικα΄ µε τις ανακρι΄σεις που θα διεξαχθου΄ν απο΄ την Task Force Συντονισµο΄ς για την καταπολε΄µηση της απα΄της. Επιπλε΄ον, λεπτοµερει΄ς κανο΄νες της εφαρµογη΄ς θεσπι΄στηκαν στις 9 ∆εκεµβρι΄ου 1998. Τα κει΄µενα αυτα΄ περιλαµβα΄νουν διατα΄ξεις σχετικα΄ µε τον τρο΄πο κατα΄ τον οποι΄ο διαβιβα΄ζονται οι πληροφορι΄ες στην επιτροπη΄ ελε΄γχου του πρου¨ πολογισµου΄ του Κοινοβουλι΄ου και ταυτο΄χρονα σεβασµο΄ του απορρη΄του των ανακρι΄σεων και των δικαιωµα΄των των φυσικω΄ν και νοµικω΄ν προσω΄πων. Όσον αφορα΄ την ενδεχο΄µενη αναθεω΄ρηση των εταιρειω΄ν µε τις οποι΄ες συνεργα΄ζεται η Επιτροπη΄, η Επιτροπη΄ παραπε΄µπει το Αξιο΄τιµο Με΄λος του Κοινοβουλι΄ου στην απα΄ντηση΄ της στην γραπτη΄ ερω΄τηση E-3230/98 της κας Mο΄ller (1). (1) βλε΄πε σελι΄δα 60


title: PERGUNTA ESCRITA n. 3652/98 do Deputado Cristiana MUSCARDINI Agenda 2000 om oljeväxter

eurovoc_concepts:
United States
World Trade Organisation
international agreement
offence
oleaginous plant

text: 12. 11. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 325/19 No que se refere à protecção dos consumidores contra a exposição à BSE, a Comunidade adoptou uma 3. estratégia de precaução. Tal resulta da natureza fatal da doença, da falta de instrumentos de diagnóstico, da resistência do agente causador da doença às técnicas de transformação utilizadas nos sectores dos géneros alimentícios e dos alimentos para animais e do limitado conhecimento do modo de transmissão ao homem e aos animais. Tanto os comités científicos como o Gabinete Internacional de Epizootias, responsáveis pela avaliação de métodos de protecção contra as encefalopatias espongiformes transmissíveis, emitiram recente- mente recomendações de medidas para reduzir os riscos associados à BSE. Com base nessas recomendações e na evolução da ocorrência da BSE em Portugal, a Comunidade adoptou as medidas de emergência acima referidas. Estas destinam-se a proteger os consumidores e a impedir a continuação da propagação do agente, através do reforço das medidas de protecção já em vigor, da introdução de medidas complementares em Portugal e do embargo à expedição de certos produtos. 4. A Comissão não prevê medidas de apoio específicas para a Região Autónoma da Madeira, para além das que já estão ou estão em vias de ser adoptadas no quadro geral do apoio financeiro concedido a Portugal para a erradicação e controlo da BSE. (1) JO L 311 de 20. 11. 1998. (1999/C 325/021) PERGUNTA ESCRITA E-3640/98 apresentada por John McCartin (PPE) à Comissão (3 de Dezembro de 1998) Objecto: Regime de ajudas regionais > Upper Shannon, Irlanda A Comissão pode indicar se está a examinar o pedido do Governo irlandês relativo à concessão de um regime fiscal especial para um programa de renovação das zonas rurais em Upper Shannon e se o referido pedido está a ser objecto de um tratamento distinto de outros pedidos apresentados pelo Governo irlandês? Que outros pedidos do Governo irlandês estão neste momento a ser examinados pela Comissão? Resposta dada pelo Comissário Van Miert em nome da Comissão (11 de Janeiro de 1999) A Comissão está actualmente a examinar o regime de benefícios fiscais previsto no programa de renovação das zonas rurais, notificado à Comissão de acordo com o Tratado CE. De facto, este regime está a ser tratado separadamente dos outros regimes de auxílio irlandeses presentemente em apreciação. A Comissão está também a analisar neste momento o regime de benefícios fiscais no âmbito da Lei de Renovação Urbana de 1998 (Urban Renewal Act 1998), a aplicação de deduções de capital numa nova extensão geográfica situada na zona aduaneira das docas, em Dublim, bem como a concessão de benefícios por duplo arrendamento, isenções fiscais e deduções de capital com base nas Leis orçamentais de 1994 e 1995. (1999/C 325/022) PERGUNTA ESCRITA E-3652/98 apresentada por CristianaMuscardini (NI) à Comissão (3 de Dezembro de 1998) Objecto: Disposições da Agenda 2000 para o sector das oleaginosas No que se refere às propostas da Agenda 2000 relativas ao sector das oleaginosas, poderia a Comissão indicar: 1. 2. Se não considera que as actuais condições do mercado mundial já não justificam as medidas propostas? Se não considera que os Estados Unidos violaram unilateralmente o acordo, não tendo posto de facto termo às ajudas ao sector das oleaginosas no quadro da nova política agrícola do «Fair ACT»?


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 3608/98 af Hugh McMAHON til Kommissionen. EU's udviklings- og samarbejdspolitik efter udvidelsen

eurovoc_concepts:
Central and Eastern European Countries
European Union
cooperation policy
developing countries
development policy
enlargement of the Union
trade relations

text: C 182/106 De Europæiske Fællesskabers Tidende DA 28. 6. 1999 Kan Rådet på baggrund af ovenstående argumentere for sin beslutning om kun at vælge disse to energikilder, og kan det i påkommende fald gøre nærmere rede for en udvidelse af den reducerede momssats, således at den også omfatter andre former for (varme)energiforsyning, navnlig når den fremstilles på grundlag af en vedvarende energikilde som f. eks. brænde? (1) (2) EFT L 316 af 31. 10. 1992, s. 1. EFT C 210 af 6. 7. 1998, s. 215. Svar (8. februar 1999) Da Rådet vedtog det direktiv, det ærede parlamentsmedlem henviser til, holdt det sig til det, der var 1. formålet med Kommissionens forslag. En eventuel udvidelse af det nugældende direktivs anvendelsesområde vil kræve, at Kommissionen 2. fremsætter et nyt forslag. Så længe Rådet ikke har modtaget et sådant, kan det ikke udtale sig. (1999/C 182/140) SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3600/98 af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) til Kommissionen Om: Autonomt EU-toldkontingent for tunfilet fra tredjelande for 1999 (3. december 1998) Kan Kommissionen oplyse om sine prognoser for det autonome EU-kontingent for tunfilet fra tredjelande for 1999? I hvilken størrelsesorden befinder kontingentet sig og hvilken procent ligger toldsatsen på? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti (15. januar 1999) Der findes ingen prognoser for 1999 for disse toldkontingenter for fiskerivarer, fordi kontingenterne åbnes fra den 1. april 1999. Derfor forelægger Kommissionen først sit forslag i februar 1999 med henblik på vedtagelse i Rådet i marts 1999. (1999/C 182/141) SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3608/98 af Hugh McMahon (PSE) til Kommissionen (3. december 1998) Om: EU’s udviklings- og samarbejdspolitik efter udvidelsen Kan Kommissionen oplyse Parlamentet om, hvorvidt den har indtaget en holdning til udvidelsens indvirkning på EU’s fremtidige udviklings- og samarbejdspolitik, og om den agter forelægge Parlamentet sine synspunkter om dette emne? Svar afgivet på Kommissionens vegne af João de Deus Pinheiro (11. januar 1999) Udvidelsen med landene i Central- og Østeuropa er et historisk skridt for Fællesskabet. Der er tale om et forløb, som kun kan styrke de demokratiske værdier, solidariteten og udviklingen. Kommissionen er overbevist om, at de positive virkninger af udvidelsen med tiden vil være ganske betydelige for udviklingslandene, navnlig takket


title: PREGUNTA ESCRITA n. 3647/98 del Amedeo AMADEO a la Comisión. Petokset yhteisön sisällä ja poliittinen korruptio

text: 15. 10. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 297/91 Las licitaciones se publicaron en esas fechas para cumplir los plazos que exigían los compromisos financieros de 1998. Aunque la Comisión es consciente de que las fechas de publicación no eran ideales, se hizo el mayor esfuerzo posible para dar publicidad a las convocatorias por otros medios, como, por ejemplo, transmitiendo la información a los Centros Europeos de Información Empresarial para su difusión territorial. (1) DO L 209 de 24. 7. 1992. (1999/C 297/119) PREGUNTA ESCRITA E-3632/98 de Anita Pollack (PSE) a la Comisión (3 de diciembre de 1998) Asunto: Creación de capacidades de ONG en los países en vías de desarrollo ¿Puede indicar la Comisión qué medidas está tomando para ayudar a la creación de capacidades de organizaciones no gubernamentales y comunidades locales en los países en vías de desarrollo, de forma que puedan participar en el control y protección de bosques y fauna? Respuesta del Sr. Marín en nombre de la Comisión (22 de diciembre de 1998) La Comisión envía directamente a Su Señoria y a la Secretaría General del Parlamento un listado por ordenador con los datos solicitados. (1999/C 297/120) PREGUNTA ESCRITA E-3639/98 de John McCartin (PPE) a la Comisión (3 de diciembre de 1998) Asunto: Ayuda alimentaria a Rusia ¿Puede indicar la Comisión si, en sus preparativos de un paquete de ayuda alimentaria a Rusia, ha considerado la posibilidad de incluir pescado congelado de especies pelágicas, para las cuales la UE cuenta, en la actualidad con pocos mercados de exportación? Respuesta del Sr. van den Broek en nombre de la Comisión (12 de enero de 1999) No es intención de la Comisión incluir al pescado en el programa de ayuda alimentaria a Rusia, dado que su Gobierno no ha solicitado este producto. (1999/C 297/121) PREGUNTA ESCRITA E-3647/98 de Amedeo Amadeo (NI) a la Comisión (3 de diciembre de 1998) Asunto: fraude comunitario y corrupción política La revista semanal italiana Panorama, en su publicación del 5 de noviembre pasado, informa sobre los casos de fraude en las ayudas a los refugiados que se han producido en ECHO, la agencia comunitaria que gestiona la ayuda humanitaria. ECHO se encarga de controlar la eficacia de la intervención comunitaria y en pocos meses se ocupó de Bosnia, de los Grandes Lagos y del Kurdistán. Se trata de un trabajo importante, durante el cual el presupuesto de la agencia se ha triplicado, y ahora tiene que controlar y verificar más de 1. 400 proyectos. Para ello, se ha


title: WRITTEN QUESTION No. 3584/98 by Alexandros ALAVANOS to the Commission. Funding of psychosocial support programmes for students with special needs at Greek universities

eurovoc_concepts:
EU programme
European Social Fund
Greece
disabled person
labour market
marginalisation
social integration
student
student mobility

text: 21. 7. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 207/91 More precisely, have any funds been released from the budget to alleviate the damage caused by the forest fires in Tenerife (Canary Islands), Catalonia, Galicia and Castilla-León? What are the usual procedures for granting such aid? Answer given by Mr Fischler on behalf of the Commission (11 January 1999) The Honourable Member is asked to refer to the answer given by the Commission to Written Question E-3373/98 by Mrs Ferrer (1) concerning aid granted to Spain and to Catalonia for forest fire prevention. Apart from the fire prevention measures part-financed under Council Regulation (EEC) 2158/92 of 23 July 1992 on protection of the Community’s forests against fire (2), and the reafforestation measures and erosion control measures provided for in regional development plans and part-financed by the European Agricultural Guidance and Guarantee Fund (EAGGF) and the Cohesion Fund, the Commission does not have any additional financial resources available to help the disaster regions. However, measures in the Single Programming Document (SPD) may be reprogrammed to allocate appropriations to emergency measures introduced as a result of the recent forest fires. However, the members of the SPD monitoring committee have not yet been approached by the region concerned with such a request. If they do approve an application their decision must be communicated to the Commission so that the reprogramming procedure may be set in motion. See page 60. (1) (2) OJ L 217, 31. 7. 1992. (1999/C 207/122) WRITTEN QUESTION E-3584/98 by Alexandros Alavanos (GUE/NGL) to the Commission (3 December 1998) Subject: Funding of psychosocial support programmes for students with special needs at Greek universities Students with special needs face particular obstacles in addition to the problems they share with other students of their age-group, because their disability prevents them from taking part in university life, which means that they become increasingly marginalised from society. Given that the establishment of a counselling centre at Greek universities providing immediate psychosocial support for students, and particularly students with special needs, could help them, will the Commission say whether there is any scope for funding psychosocial support programmes for students, and, if so, under which Community programmes? Answer given by Mr Flynn on behalf of the Commission (5 February 1999) The European social fund (ESF) supports actions which strengthen and improve the education and training systems in objective 1 regions and which promote integration of people excluded from the labour market (Council Regulation (EEC) 2084/93 (1)). In the Greek Community support framework (CSF) the above objectives are served by the operational programmes ‘Education and initial training’ and ‘Combating exclusion from the labour market’. Concerning the mobility of students in the framework of the Socrates/Erasmus programme, expenses for providing psycho-social support to incoming students from other Member States are eligible expenses under the individual contracts between the Commission and the recipient universities. (1) OJ L 193, 31. 7. 1993


title: WRITTEN QUESTION No. 3615/98 by Nelly MAES to the Commission. Disappearance of documents, computer equipment, office furniture and office supplies when ECHO's external unit was shut down in June 1995

eurovoc_concepts:
European official
budgetary control
corruption
economic offence
fraud against the EU
humanitarian aid
office equipment
office supplies
theft

text: 28. 6. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 182/109 (1999/C 182/145) WRITTEN QUESTION E-3615/98 by Nelly Maes (ARE) to the Commission (3 December 1998) Subject: Disappearance of documents, computer equipment, office furniture and office supplies when ECHO’s external unit was shut down in June 1995 Is it true that, immediately before ECHO’s external unit was shut down in June 1995, all the documentation, computer equipment, office furniture and office supplies ‘disappeared’? Is there a list or summary of the equipment which disappeared? If so, what sums of money are involved? (1999/C 182/146) WRITTEN QUESTION E-3616/98 by Nelly Maes (ARE) to the Commission (3 December 1998) Subject: Degree of responsibility for the ECHO affair borne by the current Director of ECHO In its answer dated 11 September 1998 to the question raised in Mr Fabra Vallés initial working document (PE 226. 913) on the measures taken by the Commission in response to Special Report No 2/97 of the Court of Auditors and the ECHO affair, the Commission indicated that just one official, who had now been suspended, was suspected of involvement. Mr Fabra Vallés working document also posed questions about the degree of responsibility borne by the current Director of ECHO, given that, on 3 June 1998, he had written a letter of thanks to the firm that had perpetrated the fraud in the ECHO affair. Will the Commission please tell me how it can continue to maintain that the current Director of ECHO could have been unaware of the suspicions against the company accused of fraud, since no ‘decisive’ elements had been found to incriminate the now suspended official at the time when he wrote the letter? Can the Commission continue to maintain that the current Director of ECHO was not aware of the UCLAF investigation, all the more so since, in February 1998, UCLAF investigators interviewed at length the official who has since been suspended? Can the Commission continue to maintain that the current Director of ECHO was unaware of the fact that UCLAF was interviewing his predecessor and his predecessor’s assistant? Can the Commission agree with the statement that: either the current Director of ECHO manifestly had no clue about what was going on in his department or that the current Director of ECHO was particularly imprudent in writing a letter of thanks on 3 June 1998 to the company accused of fraud, all the more so since the relevant UCLAF report on the current inquiry had been completed as early as mid-May 1998? (1999/C 182/147) WRITTEN QUESTION E-3617/98 by Nelly Maes (ARE) to the Commission (3 December 1998) Subject: Degree of responsibility borne by the former Director of ECHO in the ECHO affair In its answer dated 11 September 1998 to the question raised in Mr Fabra Vallés initial working document (PE 226. 913) on the measures taken by the Commission in response to Special Report No 2/97 and the ECHO affair, the Commission indicated that only one official, who had now been suspended, was suspected of involvement


title: Kommissionens forordning (EF) nr. 2612/98 af 3. december 1998 om bud for udførsel af byg, der er meddelt inden for rammerne af den i forordning (EF) nr. 1564/98 omhandlede licitation

eurovoc_concepts:
award of contract
barley
export refund

text: L 328/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4. 12. 98 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 2612/98 af 3. december 1998 om bud for udførsel af byg, der er meddelt inden for rammerne af den i forord- ning (EF) nr. 1564/98 omhandlede licitation KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR (cid:190) under henvisning til Europæiske Fællesskab, traktaten om oprettelse af Det under henvisning til R(cid:134)dets forordning (EØF) nr. 1766/92 af 30. juni 1992 om den fælles markedsordning for korn (1), senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 923/96 (2), under henvisning til Kommissionens forordning (EF) nr. 1501/95 af 29. juni 1995 om visse gennemførelsesbestem- melser til R(cid:134)dets forordning (EØF) nr. 1766/92 for s(cid:134) vidt ang(cid:134)r ydelse af eksportrestitutioner for korn samt de foranstaltninger, der skal træffes inden for kornsektoren i tilfælde af markedsforstyrrelser (3), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2513/98 (4), særlig artikel 7, og ud fra følgende betragtninger: En licitation over restitutionen ved udførsel af byg fra Spanien til alle tredjelande blev (cid:134)bnet ved Kommissio- nens forordning (EF) nr. 1564/98 (5), ændret ved forord- ning (EF) nr. 2309/98 (6); i overensstemmelse med artikel 7 i forordning (EF) nr. 1501/95 kan Kommissionen p(cid:134) grundlag af de meddelte bud efter fremgangsm(cid:134)den i artikel 23 i forordning (EØF) nr. 1766/92 beslutte, at licitationen skal være uden virk- ning; under henvisning til bl. a. kriterierne i artikel 1 i forord- ning (EF) nr. 1501/95 bør der ikke fastsættes nogen maksimumsrestitution; de i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i over- ensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomit(cid:130)en for Korn — UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 De bud, der er meddelt fra den 27. november indtil den 3. december 1998 inden for rammerne af den i forordning (EF) nr. 1564/98 omhandlede licitation over restitutionen ved udførsel af byg, skal være uden virkning. Artikel 2 Denne forordning træder i kraft den 4. december 1998. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart medlemsstat. i hver Udfærdiget i Bruxelles, den 3. december 1998. P(cid:134) Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen (1) EFT L 181 af 1. 7. 1992, s. 21. (2) EFT L 126 af 24. 5. 1996, s. 37. (3) EFT L 147 af 30. 6. 1995, s. 7. (4) EFT L 313 af 21. 11. 1998, s. 16. (5) EFT L 203 af 21. 7. 1998, s. 6. (6) EFT L 288 af 27. 10. 1998, s. 11


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 3628/98 af Hartmut NASSAUER til Kommissionen. Benesch-dekreterne

eurovoc_concepts:
Czechoslovakia
Germany
accession to the European Union
expropriation
fundamental rights
human rights

text: C 207/94 De Europæiske Fællesskabers Tidende DA 21. 7. 1999 De nederlandske myndigheder har arbejdet tæt sammen med Kommissionen for at tilvejebringe et mere 4. nøjagtigt historisk billede af flåden. Repræsentanter for Kommissionen har aflagt en lang række besøg i Nederlandene, hvor alle historiske data blev fremlagt til undersøgelse. Der er lavet forslag til ændring af programmet for Nederlandene, og de to parter er for øjeblikket i gang med at drøfte dem. Det ændrede program vil blive vedtaget i begyndelsen af 1999, når Forvaltningskomitéen for Fiskeri og Akvakultur har afgivet udtalelse. 5. Ifølge rapporten til Rådet og Europa-Parlamentet om resultaterne af FUP for perioden indtil udgangen af 1997, der snart vil blive offentliggjort, var der kun to medlemsstater, nemlig Frankrig og Nederlandene, der ikke havde opfyldt FUP III- målene ved udløbet af den pågældende periode. Frankrig har siden hen opfyldt målene, og som nævnt ovenfor er der fortsat drøftelser i gang med Nederlandene om de foreslåede ændringer af deres program. Kommissionen vil undersøge, hvilke retlige virkninger ændringerne får, inden den beslutter, hvilke yderligere skridt der skal tages. (1999/C 207/126) SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3626/98 af Hartmut Nassauer (PPE) til Kommissionen (3. december 1998) Om: Uafklarede formuespørgsmål mellem Forbundsrepublikken Tyskland og Den Tjekkiske Republik Det er kendt, at Forbundsrepublikken Tysklands regering altid har kritiseret tyskernes forvisning fra Tjekkoslovakiet og inddragelsen af tysk formue uden udbetaling af erstatning for at være i strid med folkeretten. Den tyske regering har altid understreget dette standpunkt. Den tyske regering har over for Tjekkiet helt op til i dag gjort det klart, at formuespørgsmålene fortsat vil forblive uafklarede. Dette har den tyske forbundskansler konstateret efter undertegnelsen af den tysk-tjekkiske erklæring om de gensidige forbindelser og deres fremtidige udvikling af 21. januar 1997. Hvordan bedømmer Kommissionen i betragtning af tiltrædelsesforhandlingerne mellem Den Europæiske Union og Den Tjekkiske Republik disse fortsat uafklarede formuespørgsmål? Er Kommissionen af den opfattelse, at disse fortsat uafklarede formuespørgsmål vil kunne påvirke de forestående tiltrædelsesforhandlinger? Har Kommissionen under sine hidtidige forberedelser af de forestående tiltrædelsesforhandlinger taget disse fortsat uafklarede formuespørgsmål ad notam eller agter den at gøre dette fremover? Er Kommissionen af den opfattelse, at de fortsat uafklarede formuespørgsmål mellem medlemsstater af Den Europæiske Union kan skade Fællesskabets retsorden? (1999/C 207/127) SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3628/98 af Hartmut Nassauer (PPE) til Kommissionen (3. december 1998) Om: Benesch-dekreterne Den Tjekkiske Republiks domstol traf den 8. marts 1995 afgørelse i sagen »Dreihaler« om, at udvisningen af den tyske befolkning og fratagelsen af deres rettigheder på grundlag af de såkaldte Benesch-dekreter var i overensstemmelse med retsprincipperne i Europas civiliserede samfund. Ifølge dette har f. eks. loven af 8. maj 1946 om retmæssigheden af handlinger, som står i forbindelse med kampen for? af tjekkernes og slovakkernes frihed, fortsat gyldighed. Der er tale om en lov til fritagelse af straf for gerningsmænd, som giver de fortsatte vilkårlige foranstaltninger et til i dag effektivt retsgrundlag. Hvordan bedømmer Kommissionen i betragtning af de forestående tiltrædelsesforhandlinger den kends- gerning, at der i Den Tjekkiske Republik gælder diskriminerende love, som retter sig mod en anden medlemsstat eller af dens borgere? Er Kommissionen ligeledes af den opfattelse, at den fortsatte gyldighed af disse love er i strid med den europæiske retsorden? Anser Kommissionen en tiltrædelse af Den Tjekkiske Republik til Den Europæiske Union under uindskrænket fortsat gyldighed af disse love for mulig?


title: Forklarende rapport til konventionen om bekæmpelse af bestikkelse, der involverer tjenestemænd ved De Europæiske Fællesskaber eller i Den Europæiske Unions medlemsstater (Godkendt af Rådet den 3. december 1998)

eurovoc_concepts: judicial cooperation in criminal matters in the EU

text: 15. 12. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 391/1 (Retsakter vedtaget i henhold til afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union) FORKLARENDE RAPPORT til konventionen om bekæmpelse af bestikkelse, der involverer tjenestemænd ved De Europæiske Fællesskaber eller i Den Europæiske Unions medlemsstater (Godkendt af Rådet den 3. december 1998) (98/C 391/01) I. INDLEDNING Den Europæiske Unions medlemsstaters strafferet indeholder, som praktisk talt overalt i verden, bestemmelser til bekæmpelse af aktiv og passiv bestikkelse af nationale tjenestemænd. Selv om de strafferetlige definitioner på bestikkelse kan variere fra medlemsstat til medlemsstat, har de aspekter tilfælles, der åbner mulighed for en fælles definition. Man har i lang tid på internationalt plan snarere end på nationalt plan erkendt, at den største svaghed i bekæmpelsen af grænseoverskridende bestikkelse er, at medlemsstaternes strafferet ikke omfatter bestemmelser vedrørende bestikkelse af udenlandske embedsmænd og embeds- mænd ansat ved internationale organisationer. Definitionen på en tjenestemand eller embeds- mand gælder med hensyn til anvendelsen af national strafferet i mange medlemsstater kun nationale tjenestemænd, og selv om udtrykket ikke er defineret særlig snævert, fortolkes det ofte restriktivt. Ifølge de fleste medlemsstaters strafferet er det således ikke strafbart at forsøge at bestikke andre medlemsstaters embedsmænd, selv om det er sket på deres eget område eller på foranledning af en af deres egne statsborgere (1). Selv om den strafbare adfærd i visse tilfælde kan retsforfølges under anden anklage end bestikkelse, f. eks. svig eller underslæb, er der stor risiko for, at selve bestikkelsen ikke vil blive straffet. Denne situation, der længe har været i fokus i internationale fora (navnlig OECD (2) og Europarådet), og som er blevet behandlet i utallige henstillinger og resolutioner, er blevet mere og mere utålelig i Den Europæiske Union på grund af de tættere forbindelser mellem medlemsstaterne og deres fælles medlemskab af Det Europæiske Fællesskab, der er en overnational organisation, som bygger på retsstatsprincippet og har sine egne institutioner og en stor stab af tjenestemænd. Rent bortset fra det principielle i spørgsmålet hæmmer denne situation ofte det retlige samarbejde mellem medlemsstater, hvor betingelsen om dobbelt strafbarhed ikke er opfyldt. Et første skridt til at imødegå denne situation blev taget, da Rådet udarbejdede protokollen af 27. september 1996 (3) til konventionen af 26. juli 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser (4); denne protokol er endvidere en udmøntning af punkt 7, (1) Se Kommissionens meddelelse til Europa-Parlamentet og Rådet om EU’s politik mod korruption (KOM(97) 192 endelig udg. ), s. 3. (2) Efter denne konventions indgåelse er der blevet indgået en OECD-konvention om bekæmpelse af bestikkelse af udenlandske embedsmænd i det internationale handelssamkvem, som blev åbnet for undertegnelse den 17. december 1997. (3) EFT C 313 af 23. 10. 1996, s. 1. (4) EFT C 316 af 27. 11. 1995, s. 49. C 391/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 98 litra h), i Rådets resolution af 6. december 1994 om retlig beskyttelse af Fællesskabets økonomiske interesser (1), hvori det hedder, at »medlemsstaterne bør træffe effektive foranstalt- ninger til retsforfølgning af tjenestemænd ved De Europæiske Fællesskaber, der bestikker eller bliver bestukket i forhold vedrørende Fællesskabernes økonomiske interesser«. Da protokollen imidlertid er knyttet til den overordnede konvention, kunne den kun kræve, at medlemsstaterne gør svig mod De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser strafbart; det vil ifølge definitionen i protokollens artikel 2 og 3 sige en handling eller undladelse ». som skader eller vil kunne skade De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser«. Den italienske regering forelagde i 1996 et udkast til konvention for at få gjort enhver form for bestikkelse, der involverer EU-tjenestemænd eller tjenestemænd i medlemsstaterne, og ikke blot bestikkelse i forbindelse med svig til skade for Fællesskabernes finansielle interesser, strafbar. Selv om udkastet i vidt omfang byggede på bestemmelser og definitioner, som delegationerne var nået til enighed om under tidligere drøftelser om protokollen, var der ikke desto mindre tale om en selvstændig retsakt, der skulle finde generel anvendelse, og som indeholdt de nødvendige tillægsbestemmelser om retligt samarbejde og Domstolens kompetence. I forlængelse af dette initiativ vedtog Rådet den 26. maj 1997 retsakten om udarbejdelse af konventionen om bekæmpelse af bestikkelse, der involverer tjenestemænd ved De Europæiske Fællesskaber eller i Den Europæiske Unions medlemsstater (2). Gennemførelsen af ovennævnte konvention vil også kunne bidrage til at få det indre marked til at fungere og medvirke til gennemførelsen af den politiske retningslinje nr. 13 i handlingsplanen af 28. april 1997 til bekæmpelse af organiseret kriminalitet (3), som blev godkendt af Det Europæiske Råd i Amsterdam. Det skal bemærkes, at dele af denne forklarende rapport er udarbejdet på grundlag af bemærkningerne i de forklarende rapporter til konventionen af 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser (4) og til protokollen af 1996 (5) til denne konvention. II. BEMÆRKNINGER TIL ARTIKLERNE Artikel 11 Definitioner Disse kategorier defineres ved henvisning til deres respek- tive status. I denne indledende bestemmelse defineres det, hvad der overalt i konventionen forstås ved udtrykkene »tjeneste- mand«, »EF-tjenestemand« og »national tjenestemand«. 1. 1. Den overordnede definition på »tjenestemand« i litra a) omfatter forskellige kategorier af tjeneste- mænd — EF-tjenestemænd og nationale tjeneste- mænd, herunder nationale tjenestemænd fra en anden medlemsstat — for at sikre en så bred og ensartet anvendelse som muligt af konventionens materielle bestemmelser med henblik på bekæm- pelse af bestikkelse. (1) EFT C 355 af 14. 12. 1994, s. 2. (2) EFT C 195 af 25. 6. 1997, s. 1. (3) EFT C 251 af 15. 8. 1997, s. 1. (4) EFT C 191 af 23. 6. 1997, s. 1. (5) EFT C 11 af 15. 1. 1998, s. 5. 1. 2. Litra b) vedrører »fællesskabstjenestemaend«, hvor- ved der ikke blot forstås fastansatte tjenestemænd i snæver forstand, som er omfattet af vedtægten for tjenes- temænd ved De Europæiske Fællesskaber, men også de forskellige kategorier af personale, som er kontraktansat i henhold til ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte. Definitionen omfatter nationale eksperter, der er stillet til rådighed for De Europæiske Fællesskaber for at udøve hverv svarende til de hverv, der udøves af tjenestemænd eller øvrige ansatte i De Europæiske Fællesskaber. Medlemmer af fællesskabsinstitutionerne — Kommissio- nen, Europa-Parlamentet, De Europæiske Fællesskabers 15. 12. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 391/3 Domstol og Revisionsretten — er ikke omfattet af denne definition, men er dækket af konventionens artikel 4. — Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur (11) 1. 3. Sidste afsnit i litra b) sidestiller personalet ved organer, der er oprettet i henhold til EF-trakta- terne, med fællesskabstjenestemænd. Dette vedrø- rer på nuværende tidspunkt: — Det Europæiske Samarbejdsagentur (1) — Den Europæiske Investeringsbank (2) — Det Europæiske Center Erhvervsuddannelse (3) for Udvikling af — Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene (4) — Det Europæiske Universitetsinstitut i Fi- renze (5) — Den Europæiske Investeringsfond (6) — Det Europæiske Miljøagentur (7) 1. 4. — Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut (8) — Det Europæiske Overvågningscenter for Narko- tika og Narkotikamisbrug (9) — Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurde- ring (10) (1) Rådets forordning (EØF) nr. 3245/81 (EFT L 328 af 16. 11. 1981, s. 1). (2) EF-traktatens artikel 198 D og 198 E. (3) Rådets forordning (EFT L 39 af 13. 2. 1975, s. 1). Forordningen er senest ændret ved forord- ning (EF) nr. 354/95 (EFT L 41 af 23. 2. 1995, s. 1). (EØF) nr. 337/75 (4) Rådets forordning (EØF) nr. 1365/75 (EFT L 139 af 30. 5. 1975, s. 1), ændret ved forordning (EØF) nr. 1947/93 (EFT L 181 af 23. 7. 1993, s. 13). (5) Konventionen om oprettelse af et europæisk universitetsinsti- tut (EFT C 29 af 9. 2. 1976, s. 1). (6) Vedtægterne for Den Europæiske Investeringsfond (EFT L 173 af 7. 7. 1994, s. 1); jf. ligeledes artikel 30 i protokollen vedrørende vedtægterne for Den Europæiske Investerings- fond og EF-traktatens artikel 239. (7) Rådets forordning (EØF) nr. 1210/90 (EFT L 120 af 11. 5. 1990, s. 1). (8) Rådets forordning (EØF) nr. 1360/90 (EFT L 131 af 23. 5. 1990, s. 1). Forordningen er ændret ved forordning (EF) nr. 2063/94 (EFT L 216 af 20. 8. 1994, s. 9). (9) Rådets forordning (EØF) nr. 302/93 (EFT L 36 af 12. 2. 1993, s. 1). Forordningen er senest ændret ved forord- ning (EF) nr. 3294/94 (EFT L 341 af 30. 12. 1994, s. 7). (10) Rådets forordning (EØF) nr. 2309/93 (EFT L 214 af 24. 8. 1993, s. 1). Forordningen er senest ændret ved forord- ning (EF) nr. 649/98 (EFT L 88 af 24. 3. 1998, s. 7). — Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (varemærker, mønstre og modeller) (12) — Den Europæiske Centralbank (13) — EF-Sortsmyndigheden (14) — EU-organernes Oversættelsescenter (15) — Det Europæiske Observatorium for Racisme og Fremmedhad (16). Denne bestemmelse vedrører personale ved eksiste- rende eller kommende organer, der i meget bred forstand er ansvarlige for gennemførelsen af fælles- skabslovgivning, som allerede er eller vil blive vedtaget i henhold til fællesskabstraktaterne. I litra c) defineres begrebet »national tjeneste- mand« som en tjenestemand eller en anden person, der virker i offentlig tjeneste, som defineret i den enkelte medlemsstats lovgivning med henblik på dens egen strafferet. Definitionen i strafferetten i tjenestemandens hjemland har således fortrinsret. Når sagen vedrører en national tjenestemand fra den retsforfølgende medlemsstat, finder den natio- nale definition derfor anvendelse. Hvis sagen deri- mod vedrører en tjenestemand fra en anden med- lemsstat, er det sædvanligvis definitionen i denne medlemsstats lovgivning, der anvendes af den rets- forfølgende medlemsstat. Har den pågældende imidlertid ikke status som tjenestemand i henhold til lovgivningen i den pågældende anden medlems- stat, er denne definition ikke nødvendigvis afgø- rende. Dette fremgår klart af litra c), andet afsnit, ifølge hvilket en medlemsstat kun er forpligtet til at anvende definitionen på »national tjenestemand«, i (11) Rådets forordning (EF) nr. 2062/94 (EFT L 216 af 20. 8. 1994, s. 1). Forordningen er senest ændret ved forord- ning (EF) nr. 1643/95 (EFT L 156 af 7. 7. 1995, s. 1). (12) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 (EFT L 11 af 14. 1. 1994, s. 1). Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr. 2868/95 (EFT L 303 af 15. 12. 1995, s. 1). (13) EF-traktatens artikel 4 A; protokol vedrørende statutter for Det Europæiske System af Centralbanker og for Den Euro- pæiske Centralbank, der findes som bilag til traktaten om Den Europæiske Union. (14) Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 (EFT L 227 af 1. 9. 1994, s. 1). Forordningen er ændret ved forordning (EF) nr. 2506/ 95 (EFT L 258 af 28. 10. 1995, s. 3). (15) Rådets forordning (EF) nr. 2965/94 (EFT L 314 af 7. 12. 1994, s. 1). Forordningen er ændret ved forordning (EF) nr. 2610/95 (EFT L 268 af 10. 11. 1995, s. 1). (16) Rådets forordning (EF) nr. 1035/97 (EFT L 151 af 10. 6. 1997, s. 1). C 391/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 98 det omfang denne definition er forenelig med dens nationale lovgivning, og derfor kan vælge at bestemme, at bestikkelse, der involverer en anden medlemsstats nationale tjenestemænd, kun vedrø- rer tjenestemænd, hvis status er forenelig med medlemsstatens egen definition på national tjenes- temand. Selv om en medlemsstat ikke er forpligtet til at afgive en speciel erklæring herom, kan den erklære, at den har besluttet at anvende denne mulighed generelt. Det bemærkes, at henvisningen til lovgivningen i tjenestemandens medlemsstat generelt betyder, at der kan tages behørigt hensyn til særlige nationale forhold med hensyn til status for personer, der udøver offentlige hverv. Det fremgår imidlertid af artikel 4, stk. 2 og 3, at begrebet »national tjenestemand« ikke automatisk omfatter parlamentsmedlemmer, ministre, medlem- mer af højesteret eller medlemmer af en revisions- ret i medlemsstaterne. Dette er imidlertid ikke til hinder for, at en medlemsstat kan udvide sin definition af »national tjenestemand« til at omfatte en eller flere af disse personkategorier. Artikel 2 Passiv bestikkelse I artikel 2 defineres de elementer, der indgår i passiv bestikkelse. Som mange af konventionens øvrige bestem- melser bygger affattelsen, med de nødvendige tilpasnin- ger, hovedsagelig på de tilsvarende artikler i protokollen til konventionen om beskyttelse af De Europæiske Fælles- skabers finansielle interesser (i det følgende benævnt »første protokol«). 2. 1. I stk. 1 opregnes en række elementer, der indgår i bestikkelse af en tjenestemand, og hvoraf forsæt er en nødvendig bestanddel. 2. 2. De vigtigste elementer i bestikkelse omfatter: at anmode om, at modtage og at tage imod visse ting »direkte eller gennem tredjemand«. Dette omfatter: — en tjenestemand, som ensidigt anmoder om en fordel for sig selv ved eksplicit eller implicit at lade en anden person forstå, at han må »be- tale« for at få udført eller ikke udført en officiel handling; det er uvæsentligt, om der reageres på anmodningen, da det er selve anmodningen, der er kernen i lovovertrædel- sen — den pågældendes accept eller modtagelse af visse ting efter overensstemmelse mellem ham selv og giveren; lovovertrædelsen er fuldbyrdet, når der er givet udtryk for samtykke, selv om tjenestemanden senere giver afkald på aftalens opfyldelse eller returnerer den modtagne ting. Konventionen sondrer ikke mellem direkte og indi- rekte bestikkelsesmidler. Den omstændighed, at en tredjemand kan være involveret, hvorved passiv bestikkelse udvides til også at omfatte tjenesteman- dens indirekte handlinger, medfører nødvendigvis, at strafbarheden af tjenestemandens adfærd fast- slås, uanset om den deltagende tredjemand har handlet i god eller ond tro. 2. 3. Lovovertrædelsen omfatter også de tilfælde, hvor en tjenestemand f. eks. anmoder om en gave eller en anden fordel, ikke til sig selv, men til en tredjepart, som f. eks. en ægtefælle eller en partner, en god ven, et politisk parti eller anden organisation. 2. 4. De vigtigste elementer i bestikkelse omfatter tilbud, løfter eller fordele, uanset disses art, til gavn for tjenestemanden eller en anden person. »Fordele, uanset disses art« er bevidst et bredt begreb, som ikke blot omfatter konkrete genstande (penge, værdigenstande, alle slags varer, tjeneste- ydelser), men også alt, hvad der kan være af indirekte interesse, såsom afvikling af den bestukne persons gæld, arbejde på ejendom, der tilhører den pågældende. Denne opregning er ikke udtøm- mende. Begrebet fordel, der er anmodet om, mod- taget eller lovet, omfatter alle former for materielle eller immaterielle fordele. I konventionens forstand er det tidspunkt, hvor de ting, der udgør substansen i bestikkelsen, ydes eller tilvejebringes, uvæsentligt. Ved udtrykkeligt at nævne »tage imod løfter« tager stk. 1 højde for senere udbetalinger, hvis de har oprindelse i en strafbar aftale mellem den bestukne og bestikke- ren. 15. 12. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 391/5 2. 5. Bestemmelsen er affattet således, at anmodningen eller accepten skal ligge forud for tjenestemandens handling eller undladelse, da det i teksten helt klart hedder »en tjenestemand. anmoder om eller modtager fordele. eller tager imod et løfte herom, for. at udføre eller undlade at udføre en handling. «. Bestemmelsen skal derfor forstås således, at hvis en person modtager en fordel, efter at en handling er udført, er medlemsstaterne ikke forpligtet til at indføre strafansvar, hvis der ikke forinden er blevet anmodet om eller taget imod en fordel. Artiklen gælder heller ikke gaver, som ikke er knyttet til nogen efterfølgende handling fra en tjenestemands side i udøvelsen af hans hverv. I medfør af konventionens artikel 11 er der selvføl- gelig ikke noget til hinder for, at medlemsstater, der måtte ønske det, også kan kriminalisere bestik- kelse, der består i at modtage en fordel, som tjenestemanden har anmodet om eller accepteret efter at have udført handlingen i strid med sit hverv. Artikel 3 Aktiv bestikkelse I denne artikel beskrives den lovovertrædelse, der består i aktiv bestikkelse af en tjenestemand. Bestemmelsen er en naturlig følge af den lovovertrædelse, der er defineret i artikel 2, set fra bestikkerens side; den har navnlig til formål at sikre, at den offentlige forvalt- ning fungerer korrekt, og at beskytte tjenestemanden mod eventuelle manøvrer rettet mod ham, ud fra den anta- gelse, at aktiv og passiv bestikkelse i de fleste medlems- stater er særskilte, selvstændige lovovertrædelser, der kan retsforfølges særskilt og selvstændigt. Stk. 1 opregner de former for strafbar adfærd fra bestik- kerens side, som udgør aktiv bestikkelse af en tjeneste- mand. 2. 6. Konventionen finder anvendelse på adfærd, der er knyttet til en tjenestemands hverv eller pligter. Konventionen finder anvendelse på udførelsen eller undladelsen af enhver handling, som i medfør af en lov eller retsforskrift hører med til beføjelserne for indehaveren af embedet eller hvervet (tjenestepligt), for så vidt handlingerne udføres i strid med tjenes- temandens pligter. 3. 1. »At en person med forsæt. lover eller yder. en fordel« vedrører bestikkeren, uanset i hvilken egenskab (forretning, offentlig tjeneste, osv. ) han handler; bestikkeren kan være en privatperson, der handler som sådan eller for et selskab, eller en person, der udøver et offentligt hverv. Lovgivningen i visse medlemsstater omfatter endvi- dere tilfælde, hvor en tjenestemand i strid med sin officielle pligt til at være upartisk modtager en fordel til gengæld for at handle i overensstemmelse med sit hverv (f. eks. at give fortrinsbehandling ved at fremskynde eller suspendere behandlingen af en sag). Også disse tilfælde er omfattet af denne artikel. 2. 7. Ifølge stk. 2 skal medlemsstaterne træffe de straffe- retlige foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at den adfærd, der er beskrevet i stk. 1, er strafbar. Bestikkelsen skal foretages med forsæt, dvs. ud fra et udtrykkeligt ønske om at få tjenestemanden til at udføre handlinger, der er i strid med de pligter, som er knyttet til offentlig tjeneste. Spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger en lov- overtrædelse i de tilfælde, hvor bestikkeren handler med fortsæt, men tager fejl med hensyn til de beføjelser, han tror tjenestemanden har, er et spørgsmål, som skal afgøres i henhold til medlems- staternes nationale ret. Det er derfor medlemsstaternes opgave at under- søge, om deres nuværende strafferet faktisk dæk- ker alle de relevante personkategorier og former for adfærd, og hvis dette ikke er tilfældet, vedtage bestemmelser, hvorved der indføres en eller flere hertil svarende lovovertrædelser i deres straffelov- givning. Medlemsstaterne kan gøre dette ved at indføre en enkelt, generel lovovertrædelse eller flere specifikke lovovertrædelser i deres straffelovgiv- ning. 3. 2. Bestikkerens handling kan bestå i, direkte eller gennem en tredjemand, at love eller yde en materiel eller immateriel fordel uanset dennes art, og uanset om der reageres på tilbuddet, og uanset om forde- len rent faktisk bliver ydet. Bestikkelsen kan være ensidig eller gensidig; den kan vedrøre en materiel eller immateriel ting: begrebet fordel skal forstås i den bredest mulige betydning, jf. punkt 2. 4 og 2. 5 ovenfor. C 391/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 98 I artiklen sondres der ikke mellem de — direkte eller indirekte — midler, hvorved bestikkelsen finder sted. Den omfatter enhver form for bestikkelse, der enten direkte eller gennem en tredjemand er rettet mod tjenesteman- den. 3. 3. Aktiv bestikkelse er rettet mod en person, som pr. definition skal være en tjenestemand, uanset om fordelen er beregnet for tjenestemanden selv eller en anden person. 3. 4. Aktiv bestikkelse forfølger samme mål som passiv bestikkelse; jf. punkt 2. 6. 3. 5. Artikel 3, stk. 2, har samme ordlyd som artikel 2, stk. 2; jf. punkt 2. 7. medlemmer af medlemsstaternes højesteretter og medlemmer af Revisionsretten med deres nationale kolleger. I kraft af denne ligestilling skal nationale bestemmelser, for så vidt de vedrører lovovertræ- delser begået af medlemmer af nationale parlamen- ter og ministre mv. udvides, så de kommer til at gælde for ovennævnte medlemmer af De Europæi- ske Fællesskabers institutioner. Bestemmelsen kræver selvfølgelig ikke, at der skal fastsættes regler om særlige lovovertrædelser for sådanne personer i en medlemsstat. Hvis en med- lemsstat allerede anvender de samme bestemmelser vedrørende bestikkelse af ministre, parlamentsmed- lemmer eller medlemmer af retsvæsenet som dem, der gælder for bestikkelse af tjenestemænd, er det tilstrækkeligt at kriminalisere bestikkelse af med- lemmer af fællesskabsinstitutionerne ved at an- vende disse generelle bestemmelser. Artikel 4 Ligestilling Denne artikel har til formål at udvide og skærpe anven- delsen af de foranstaltninger til bekæmpelse af bestik- kelse, der indføres med konventionen, ved at kræve, at alle medlemsstaters strafferet tilpasses, så de også omfat- ter lovovertrædelser begået af enkeltpersoner, der beklæ- der en særlig stilling i EF-institutionerne. Som det er tilfældet med den første protokol indføres der et ligestil- lingsprincip, som går ud på, at medlemsstaterne er for- pligtet til at lade medlemmer af EF-institutionerne omfatte af de samme bestemmelser, der gør bestikkelse til en strafbar handling, og som gælder for personer, der bestrider tilsvarende hverv i deres egne institutioner. 4. 2. Da visse medlemsstater ikke har nogen revisionsret, betragtes følgende instanser som svarende hertil: — National Audit Office i Det Forenede Konge- rige — Office of the Comptroller and Auditor-General i Irland — Rigsrevisionen i Danmark — Riksrevisionsverket i Sverige — Valtiontalouden tarkastusvirasto/Statens revi- sionsverk i Finland. 4. 1. I stk. 1 knæsættes princippet om, at lovovertrædel- ser, som ministre, parlamentsmedlemmer, medlem- mer af højesteretter og revisionsretter kan dømmes for, skal udvides til også at omfatte tilsvarende personer under udøvelsen af deres hverv i EF- institutionerne (medlemmer af Kommissionen, medlemmer af Europa-Parlamentet, medlemmer af Domstolen for De Europæiske Fællesskaber og medlemmer af Revisionsretten). 4. 3. Stk. 2 giver mulighed for at fravige ligestillingsprin- cippet i stk. 1 i de medlemsstater, hvor ministres strafansvar er reguleret i en særlovgivning, der gælder for særlige nationale forhold. Muligheden for at fravige princippet udelukker dog ikke, at der skal indføres en form for strafansvar for lovover- trædelser begået af eller over for medlemmer af Kommissionen i henhold til den nationale straffe- rets almindelige regler. Heraf følger, at for så vidt angår strafbare handlin- ger i form af bestikkelse vil medlemmer af Kom- missionen blive sidestillet med nationale ministre, medlemmer af Europa-Parlamentet med medlem- mer af de nationale parlamenter, medlemmer af Domstolen for De Europæiske Fællesskaber med Denne mulighed vil især kunne vise sig nyttig i medlemsstater som Danmark, hvor de strafferetlige regler for ministres ansvar gælder i specifikke for- hold (f. eks. når en minister kan gøres strafferetligt ansvarlig for handlinger foretaget af hans under- 15. 12. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 391/7 ordnede), hvor andre personer i en ledende stilling normalt ikke ville kunne pålægges strafansvar. artikel 2 og 3, altid straffes med strafferetlige sanktioner, dvs. at der er mulighed for dom- stolsprøvelse. 4. 4. Ifølge stk. 3 berører de forudgående stykker om ligestilling med hensyn til strafbarhed »ikke de bestemmelser om straffeproces og om domstols- kompetence, der gælder i hver enkelt medlems- stat«. For så vidt angår de forskellige stykker i artikel 4 taget under e´t kan konventionen ikke berøre eller anfægte nationale strafferetlige regler eller regler, der giver domstole kompetence til at prøve sager vedrørende de pågældende lovovertrædelser. Men dette forhindrer ikke, at artiklen har fuld virkning i de nationale retssystemer. Følgende skal dog specielt bemærkes vedrørende personer, der er omfattet af stk. 1, og med hensyn til hvilke ligestillingsprincippet generelt og uden undtagelse indebærer strafferetlig ligebehandling. I de tilfælde, hvor en særlov i en medlemsstat giver en særlig domstol (eller en domstol i en særlig sammensætning) kompetence til at prøve sager, hvori ministre, parlamentsmedlemmer, medlemmer af højesteretter eller medlemmer af revisionsretter er anklaget for en lovovertrædelse, kan denne domstol også tillægges kompetence til at prøve tilsvarende sager, der vedrører medlemmer af Kom- missionen, medlemmer af Europa-Parlamentet, medlemmer af De Europæiske Fællesskabers Domstol samt medlemmer af Revisionsretten, men uden at det berører de nationale bestemmelser om domstolskompetence. 4. 5. Stk. 4 fastsætter, at konventionen ikke berører bestemmelserne om ophævelse af immunitet for personalet ved Fællesskabets institutioner. Ophævelse af immunitet er således fortsat en betin- gelse for udøvelse af domsmyndighed. Konventio- nen anerkender, at hver af de pågældende institu- tioner har pligt til at lade bestemmelserne om privilegier og immuniteter få virkning under hen- syntagen til gældende procedurer og retsmidler i henhold til fællesskabsretten (1). Artikel 5 Sanktioner Dette gælder ligeledes for medvirken til og anstif- telse af sådanne lovovertrædelser, som skal fortol- kes i overensstemmelse med definitionerne i den enkelte medlemsstats strafferet. Da lovovertrædelserne aktiv og passiv bestikkelse omfatter fremsættelse af løfter, også selv om disse ikke opfyldes, er det ikke blevet anset for nødven- digt at stille krav om, at forsøg på aktiv eller passiv bestikkelse skal gøres strafbart. Det er imidlertid klart, at de medlemsstater, som måtte ønske det, også kan gøre forsøg på at begå de pågældende lovovertrædelser strafbare. Sanktionerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning, jf. den kendte dom afsagt af De Europæi- ske Fællesskabers Domstol, som i sag 68/88 (2) udtalte følgende: »medlemsstaterne skal navnlig drage omsorg for, at overtrædelser af fællesskabs- retten sanktioneres efter samme materielle og pro- cessuelle regler, som efter national ret gælder for overtrædelser af samme art og grovhed, og sank- tionen skal under alle omstændigheder være effek- tiv, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning. « Medlemsstaterne har, når de skal efterkomme denne bestemmelse, en vis skønsmargen med hen- syn til at bestemme arten af de sanktioner, som idømmes, samt hvor strenge de skal være. Disse behøver ikke nødvendigvis altid at indebære fri- hedsstraf: som et alternativ eller supplement til fængsling kan der også idømmes bødestraf. 5. 2. I alvorlige tilfælde kræver konventionen dog, at medlemsstaterne sørger for, at der idømmes fri- hedsstraf, som kan medføre udlevering. Under alle omstændigheder vil det være op til medlemssta- terne at beslutte, hvilke kriterier eller faktiske for- hold der bestemmer en lovovertrædelses grovhed på baggrund af deres respektive retstraditioner. 5. 1. Ifølge artikel 5, stk. 1, skal medlemsstaterne sikre, at aktiv og passiv bestikkelse, der er defineret i 5. 3. Stk. 2 omhandler forbindelsen mellem strafferet og disciplinære regler, når omstændighederne er af en sådan art, at den samme bestikkelseshandling kan falde ind under begge; princippet om de nationale (1) Jf. især artikel 18 i protokollen vedrørende De Europæiske Fællesskabers privilegier og immuniteter. (2) Dom af 21. september 1989, Sml. s. 2965. C 391/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 98 eller Fællesskabets disciplinære systemers uafhæn- gighed har fortrinsret, idet gennemførelse af en straffesag »ikke berører de kompetente myndighe- ders udøvelse af disciplinære beføjelser over for nationale tjenestemænd eller fællesskabstjeneste- mænd«. For at tage hensyn til visse nationale retstraditioner kan medlemsstaternes myndigheder ifølge stk. 2 endvidere lade principperne i deres egen lovgivning få virkning, således at der ved fastlæggelsen af den strafferetlige sanktion kan tages hensyn til discipli- nære sanktioner, som tidligere er pålagt samme person for samme adfærd. Dette er en specifik bestemmelse, der ikke er obligatorisk i medlemssta- ter, som ikke anerkender eller håndhæver discipli- nære sanktioner. Artikel 6 Virksomhedslederes strafferetlige ansvar finansielle 6. 1. Denne artikel er næsten helt og holdent overtaget fra artikel 3 i konventionen om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers interesser. Ligesom i den pågældende konvention har bestem- melsen til formål at sikre, at virksomhedsledere eller andre personer, der har juridiske eller faktiske beføjelser i en virksomhed, ikke automatisk skal kunne unddrage sig enhver form for strafferetligt ansvar, når underordnede på virksomhedens vegne har begået aktiv bestikkelse. Konventionen giver medlemsstaterne stort spil- lerum til at fastlægge, på hvilket grundlag virksom- hedsledere og beslutningstagere strafferetligt kan drages til ansvar. 7. 1. I henhold til artikel 6 kan medlemsstaterne gøre et strafferetligt ansvar gældende over for virksomhed- sledere eller beslutningstagere for handlinger, som disse selv har begået (som gerningsmænd, medger- ningsmænd, bagmænd eller medskyldige), men medlemsstaterne har endvidere mulighed for at gøre et sådant ansvar gældende over for de pågæl- dende på et andet grundlag. Således vil en medlemsstat i henhold til artikel 6 kunne gøre virksomhedsledere strafferetligt ansvar- lige, når de har tilsidesat en tilsyns- eller kontrol- forpligtelse (culpa in vigilando). I denne forbindelse vil virksomhedslederes strafansvar kunne gøres gældende på baggrund af en strafbar handling, som ikke er bestikkelse, men tilsidesættelse af en tilsyns- eller kontrolforpligtelse. Uagtsomhed eller uduelighed vil også kunne danne grundlag for at gøre virksomhedsledere strafferet- ligt ansvarlige. Endelig forhindrer artikel 6 ikke medlemsstaterne i at fastsætte, at virksomhedsledere og beslutningsta- gere kan gøres objektivt strafferetligt ansvarlige for andres handlinger, uden at det er nødvendigt at bevise, at de har gjort sig skyldige i forseelse, uagtsomhed eller manglende tilsyn. Problemet med juridiske personers ansvar behand- les dog ikke direkte i konventionen. Der mindes dog om, at artikel 3 i anden protokol til konven- tionen om beskyttelse af De Europæiske Fællesska- bers finansielle interesser kræver, at medlemssta- terne indfører forskellige former for ansvar for juridiske personer, herunder også ansvar for aktiv bestikkelse til skade for De Europæiske Fællesska- bers finansielle interesser. En lignende bestemmelse er medtaget i den nyligt vedtagne OECD-konven- tion. Man kan således roligt sige, at medlemssta- terne under alle omstændigheder vil skulle overveje spørgsmålet på baggrund af de forpligtelser, der følger af disse retsakter. Artikel 7 Straffemyndighed I denne artikel opstilles en række kriterier, som tillægger nationale retshåndhævende og retlige myndigheder kompetence til at retsforfølge og prøve sager vedrørende lovovertrædelser, der er omfattet af konventionen, dvs. aktiv og passiv bestikkelse og de overtrædelser, der i medfør af ligestillingsprincippet er omhandlet i artikel 4. I analogi med den løsning, der allerede er vedtaget i forbindelse med instrumenterne om beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser, foreslås der fire kompetencekriterier, hvoraf dog kun det ene (territorialitetsprincippet) er obligatorisk for alle medlemsstater, da de tre andre kriterier kan fravi- ges ved hjælp af en erklæring i henhold til stk. 2. 7. 2. Ifølge stk. 1 skal alle medlemsstater i princippet fastlægge deres straffemyndighed i mindst fire situationer: 15. 12. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 391/9 a) i de tilfælde, hvor lovovertrædelsen helt eller delvis er begået på dens område, dvs. bestikkel- seshandlingen finder sted de´r, fordelen gives de´r, eller den strafbare aftale indgås de´r, uanset involverede tjeneste- bestikkerens eller den mands status eller nationalitet (territorialprin- cippet) b) i de tilfælde, hvor gerningsmanden er statsbor- ger eller tjenestemand i medlemsstaten (princip- pet om den aktive person): kriteriet vedrørende gerningsmandens status betyder, at straffemyn- digheden kan fastlægges uanset lex loci delicti. Det er derefter op til medlemsstaterne at iværk- sætte retsforfølgelse for lovovertrædelser begået i udlandet, herunder også i tredjelande. Dette er særlig vigtigt for medlemsstater, som ikke udle- verer deres egne statsborgere c) i de tilfælde, hvor lovovertrædelsen er begået over for en statsborger i medlemsstaten, og denne er tjenestemand i eller medlem af en fællesskabsinstitution (princippet om den pas- sive person). Dette princip er især vigtigt i tilfælde af aktiv bestikkelse i udlandet begået af personer, som ikke er statsborgere i den pågæl- dende medlemsstat d) i de tilfælde, hvor gerningsmanden er fælles- skabstjenestemand i en fællesskabsinstitution med hjemsted i den pågældende medlemsstat. Hjemstedskriteriet kan vise sig hensigtsmæssigt i ekstraordinære tilfælde, som ikke dækkes af andre kompetenceregler, f. eks. hvor en lov- overtrædelse begås uden for Fællesskabet af en EF-tjenestemand, som ikke er statsborger i en medlemsstat (1). 7. 3. Som allerede nævnt får en medlemsstat, der måtte ønske det, med stk. 2 mulighed for at undlade at acceptere eller for på visse betingelser at acceptere reglerne i litra b), c) og d), ved at fremsætte en erklæring herom samtidig med afgivelsen af den i konventionens artikel 13, stk. 2, nævnte notifika- tion. Der mindes om, at denne bestemmelse i overens- stemmelse med konventionens artikel 15 er den ene af kun to bestemmelser, som der kan tages forbe- hold over for. Artikel 8 Udlevering og retsforfølgning pæiske Fællesskabers finansielle interesser, navnlig dennes artikel 5, og er kun er blevet ændret, hvor det var nødvendigt. Begge bestemmelser skulle således udtrykke- ligt også finde anvendelse på første protokol, jf. henvis- ningsklausulen i artikel 7 i sidstnævnte instrument. Som i artikel 5 i ovennævnte konvention er reglerne i denne artikel tænkt som et supplement, for så vidt angår bestikkelse, der involverer fællesskabstjenestemænd og tjenestemænd fra medlemsstaterne, til de bestemmelser om udlevering af egne statsborgere, som allerede gælder mellem medlemsstaterne, og som fremgår af bilaterale eller multilaterale udleveringsaftaler. Det skal først understreges, at en række medlemsstater ikke udleverer egne statsborgere. Artikel 8 indeholder bestemmelser, som tager sigte på at undgå, at personer, der formodes at have gjort sig skyldige i bestikkelse, kan gå fuldstændigt ustraffede som følge af dette princip. Begrebet »statsborger« skal i artikel 8 forstås på grundlag af de erklæringer, som stater, der er kontraherende parter i den europæiske konvention om udlevering af 13. december 1957, måtte have fremsat i henhold til denne konventions artikel 6, stk. 1, litra b). I henhold til artikel 8 skal en medlemsstat, der ikke udleverer egne statsborgere, i første række træffe de nødvendige foranstaltninger med henblik på at fastsætte sin straffemyndighed med hensyn til de lovovertrædelser, som er defineret og strafbare i henhold til artikel 2, 3 og 4 i konventionen, når disse begås af en af medlemsstatens egne statsborgere i en anden medlemsstat. Endvidere fastsættes det i artikel 8, at den anmodede medlemsstat skal forelægge sagen for sine kompetente myndigheder med henblik på retsforfølgning, når der er begået bestikkelse på en medlemsstats territorium af en anden medlemsstats statsborger, som ikke kan udleveres udelukkende med den begrundelse, at medlemsstaten ikke udleverer egne statsborgere. I artikel 8, stk. 2, fastslås således klart princippet »aut dedere, aut judicare«. Hen- sigten med denne bestemmelse er dog ikke at indvirke på de nationale regler med hensyn til straffesagens forløb. For at dette princip kan føres ud i livet, forpligter den begærende medlemsstat sig til at oversende akter, oplys- ninger og bevismidler vedrørende lovovertrædelsen til den medlemsstat, der indleder retsforfølgningen af sin egen statsborger. Den begærende medlemsstat skal holdes underrettet om retsforfølgningen og resultaterne heraf. Artikel 8 bygger ligesom artikel 9, 10 og 11 i vid udstrækning på konventionen om beskyttelse af De Euro- (1) Selv om en EF-tjenestemand sædvanligvis vil være statsborger i en af medlemsstaterne, findes der dog undtagelser herfra. Artikel 8 indeholder ikke nogen betingelser, som skal være opfyldt, før den anmodede stat indleder retsforfølg- ningen. Den begærende stat behøver således ikke at fremsætte en formel anmodning til den anmodede stat om at indlede straffesagen. C 391/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 98 Endvidere gøres der opmærksom på, at ligesom da den første protokol blev indgået, blev det i dette tilfælde ikke anset for nødvendigt at medtage bestemmelsen i artikel 5, stk. 3, i konventionen om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser, der forbyder, at udle- vering kan nægtes blot med den begrundelse, at der er tale om overtrædelser af skattelovgivningen. I modsæt- ning til lovovertrædelser til skade for Fællesskabets finan- sielle interesser er en sådan undtagelse irrelevant i tilfælde af bestikkelse. Artikel 9 Samarbejde Som allerede nævnt vedrører konventionen både bestik- kelse i en enkelt medlemsstat og bestikkelse, der involve- rer fællesskabstjenestemænd eller tjenestemænd fra andre medlemsstater. Sidstnævnte kategori er klart den største nyskabelse i konventionen, og den må nødvendigvis også indeholde grænseoverskridende aspekter. Da grænse- overskridende efterforskningsaktioner i disse sager er meget komplicerede, er samarbejde af fundamental betyd- ning. De forskellige former for samarbejde, der er nævnt i stk. 1, er at betragte som eksempler. Formålet med ordene »f. eks. « i denne bestemmelse er at tage højde for forhol- dene i visse stater, som ikke er parter i alle europæiske konventioner af relevans for det strafferetlige samarbejde. Det drejer sig om gensidig retshjælp på det strafferetlige område, udlevering, overførsel af retsforfølgning eller fuldbyrdelse af straffedomme afsagt i udlandet; alle er anført som eksempler, således at der i hvert enkelt tilfælde kan vælges det bedst egnede samarbejdsmiddel. Gældende konventioner mellem medlemsstaterne på dette område berøres ikke af denne konvention. Stk. 2 omhandler det tilfælde, hvor mere end e´n med- lemsstat er kompetent til at indlede retsforfølgning for en lovovertrædelse på grundlag af de samme forhold. I sådanne tilfælde pålægges det medlemsstaterne at samarbejde indbyrdes for at afgøre, hvilken stat der skal være kompetent til at retsforfølge. Formålet med bestem- melsen er at forbedre effektiviteten ved i videst muligt omfang at samle retsforfølgningen i en enkelt medlems- stat. For at afgøre sådanne kompetencekonflikter vil medlems- staterne f. eks. kunne tage følgende elementer i betragt- ning: omfanget af den bestikkelse, som er begået på deres respektive territorier, stedet, hvor de pågældende fordele er blevet ydet, stedet, hvor de mistænkte personer er blevet anholdt, hvilken nationalitet de pågældende har, hvorvidt der tidligere har været foretaget retsforfølgning mv. Artikel 10 Ne bis in idem I stk. 1 knæsættes »ne bis in idem«-princippet. Dette princip er af ganske særlig betydning, når der er tale om international bestikkelse, som vil kunne retsfor- følges ved domstolene i mere end en medlemsstat, og det ikke har været muligt at samle retsforfølgningen i en enkelt stat ved anvendelse af princippet i artikel 9, stk. 2. Artiklen bygger i vid udstrækning på konventionen om anvendelse af »ne bis in idem«-princippet, der blev undertegnet den 25. maj 1987 i Bruxelles inden for rammerne af Det Europæiske Politiske Samarbejde. Lig- nende bestemmelser findes i artikel 54 ff. i konventionen af 1990 om gennemførelse af Schengen-aftalen. I stk. 2 begrænses medlemsstaternes mulighed for at afgive erklæringer til nogle få særtilfælde. Disse tilfælde falder sammen med de tre tilfælde, der er nævnt i artikel 2 i konventionen om anvendelsen af »ne bis in idem«- princippet. Ifølge stk. 4 skal de undtagelser, som har været genstand for erklæringer, imidlertid ikke gælde, såfremt den medlemsstat, der har fremsat erklæringerne, alligevel har taget skridt over for den pågældende og har anmodet den anden medlemsstat om at retsforfølge eller udlevere ham. Der skal især lægges mærke til muligheden for undtagelse i stk. 2 litra c), der vedrører et forhold, for hvilket der er afsagt dom i en anden medlemsstat, og som er begået af en tjenestemand i strid med dennes embedspligter. Selv om bestemmelsen er taget fra konventionen om anvendel- sen af »ne bis in idem«-princippet, synes den særlig relevant i forbindelse med denne konvention, som ude- lukkende omhandler bestikkelse, da disse forhold i alle sager, hvor der afsiges dom i udlandet for passiv bestik- kelse begået af en udenlandsk tjenestemand, helt klart må være begået af tjenestemanden i strid med dennes embedspligter. Stk. 2, litra c), kan derfor komme til at vise sig særlig vigtig i forbindelse med denne konvention alt efter de erklæringer, som medlemsstaterne afgiver samtidig med ratifikationen. I stk. 3 fastsættes det, at den medlemsstat, som viderefø- rer retsforfølgningen, under alle omstændigheder skal tage hensyn til det tidsrum, frihedsberøvelsen i en anden medlemsstat har varet. I stk. 5 præciseres det, at de principper, der allerede gælder i forholdet mellem visse medlemsstater, og erklæ- ringer i henhold til bilaterale eller multilaterale aftaler, ikke berøres. 15. 12. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 391/11 Artikel 11 Bestemmelser i national lovgivning Artikel 11 tillader medlemsstaterne i deres nationale lovgivning at vedtage bestemmelser, som er mere vidtgå- ende end konventionens. Ligesom konventionerne om beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser fast- sætter denne konvention således minimumsnormer. Artikel 12 Domstolen I denne artikel præciseres det, hvilken kompetence De Europæiske Fællesskabers Domstol skal have til at bilægge tvister mellem medlemsstaterne og, i visse til- fælde, mellem medlemsstaterne og Kommissionen, om konventionens fortolkning eller anvendelse; den fastsætter endvidere, at Domstolen skal have kompetence til at fortolke nogle af artiklerne i konventionen ved præjudi- ciel afgørelse på anmodning af retterne i medlemssta- terne. Artiklen minder sine steder om lignende bestem- melser i andre instrumenter, der hidtil er blevet vedtaget under Afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union; det skal imidlertid fremhæves, at det er første gang, spørgsmålet om Domstolens kompetence til at træffe præjudicielle afgørelser er blevet behandlet og løst direkte i en konvention i stedet for i en særskilt protokol, som det er tilfældet med konventionen om oprettelse af en europæisk politienhed (Europol) (1), konventionen om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser og konventionen om brug af informationstek- nologi på toldområdet (2). Det præciseres i stk. 1, under hvilke omstændigheder Domstolen er kompetent til at bilægge tvister mellem medlemsstaterne om konventionens fortolkning eller anvendelse. Ifølge dette stykke behandles tvisten i første omgang af Rådet efter proceduren i afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union med henblik på bilæggelse. Såfremt det efter en frist på seks måneder ikke har været muligt at nå frem til en bilæggelse, har de medlemsstater, der er parter i tvisten, mulighed for at indbringe spørgsmålet for Domstolen, for at denne kan bilægge tvisten. Som det er tilfældet med konventionen om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser, er bestemmelsen om tvister mellem en eller flere medlems- stater og Kommissionen begrænset til de bestemmelser i konventionen, der muligvis vil kunne give anledning til tvister. Dette gælder artikel 1 »Definitioner«, dog udtryk- keligt bortset fra litra c), der definerer en »national tjenestemand« med henvisning udelukkende til de enkelte medlemsstaters lovgivning, samt artiklerne om passiv og aktiv bestikkelse og ligestilling af bestikkelse af EF- institutionernes medlemmer, for så vidt fællesskabsretten, Fællesskabernes finansielle interesser eller medlemmer af eller tjenestemænd ved Fællesskaberne er berørt. Ifølge den procedure, der er fastlagt i stk. 2, skal tvister mellem medlemsstater og Kommissionen først søges bi- lagt ved forhandling. Hvis det ikke er muligt, kan tvisten indbringes for Domstolen. Domstolens kompetence til at træffe præjudicielle afgø- relser vedrørende spørgsmål, som angår fortolkningen af konventionen, jf. stk. 3, gælder ikke alle konventionens bestemmelser, men kun de artikler, som vedrører spørgs- mål, der skønnes relevante for fællesskabsretten, hvilket vil sige, at artiklerne vedrørende sanktioner, virksomheds- lederes ansvar, kompetenceregler og bestemmelser om retligt samarbejde og anvendelsen af »ne bis in idem«- princippet ikke er omfattet heraf. Denne metode må også betragtes som en nyskabelse sammenlignet med den løs- ning, man tidligere har benyttet i ovennævnte protokoller til konventioner, som åbner mulighed for fortolkning af alle bestemmelser, uden undtagelse, i disse konventioner og protokoller. Stk. 4, 5 og 6 bygger på bestemmelserne om præjudicielle afgørelser i protokollen af 29. november 1996 om præju- diciel fortolkning ved De Europæiske Fællesskabers Domstol af konventionen om beskyttelse De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser (3). Ifølge stk. 4 er Domstolens kompetence til at træffe præjudicielle afgø- relser betinget af, at den pågældende medlemsstat har accepteret dette i en erklæring. På grundlag af stk. 5 kan erklæringen begrænse muligheden for at anmode Dom- stolen om at træffe præjudicielle afgørelser til kun at omfatte de af dens retsinstanser, hvis afgørelser efter dens nationale ret ikke kan appelleres. Ifølge stk. 6 finder statutten for Det Europæiske Fællesskabs Domstol og dens procesreglement anvendelse på sager, der er indbragt i medfør af artikel 12. Artikel 13 Ikrafttrædelse 13. 1. Denne artikel omhandler konventionens ikrafttræ- den i overensstemmelse med de relevante regler, (1) EFT C 316 af 27. 11. 1995, s. 2. (2) EFT C 316 af 27. 11. 1995, s. 34. (3) EFT C 151 af 20. 5. 1997, s. 2. C 391/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 98 Rådet har fastlagt. Konventionen træder i kraft 90 dage efter, at den sidste medlemsstat har foretaget den i stk. 2 omhandlede notifikation. 13. 2. Som det har været tilfældet ved indgåelsen af andre konventioner mellem medlemsstaterne, skal det også her fremhæves, at stk. 4 åbner mulighed for, at konventionens bestemmelser kan anvendes inden sin ikrafttræden i det gensidige forhold mellem de medlemsstater, der har deponeret en erklæring herom. En sådan bestemmelse, som ikke findes i konventionen om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser, forekommer berettiget i denne konvention. I førstnævnte kon- vention er det væsentligt, at alle medlemsstater er lige forpligtede til at beskytte den fælles interesse. Under nærværende konvention, som ikke alene har en målsætning om at beskytte en fælles interesse for alle medlemsstater, men også at beskytte de enkelte medlemsstaters interesser, er der imidlertid ikke noget i vejen for, at to eller flere medlemssta- ter anvender den i afventning af, at alle medlems- stater vedtager den. Der mindes om, at hvis konventionen er bragt i anvendelse på et fremskyndet tidspunkt i medfør af stk. 4, vil de medlemsstater, der har afgivet en sådan erklæring, være tvunget til at anvende kon- ventionen i sager, der eventuelt involverer tjeneste- mænd ved Fællesskaberne, i tilfælde af aktiv eller passiv bestikkelse af sådanne tjenestemænd. Denne analyse synes bekræftet af stk. 5, som går ud på, at selv om der ikke er afgivet erklæring om at anvende konventionen på et fremskyndet tids- punkt, kan konventionen anvendes på forbindel- serne mellem to medlemsstater på grundlag af bilaterale aftaler alene. Bestemmelsen giver først og fremmest en medlemsstat mulighed for at anvende konventionen på bilateralt grundlag over for en anden medlemsstat, uden at den derfor nødvendig- vis er nødt til at lade den gælde for sine egne forbindelser med andre medlemsstater eller over for EF-tjenestemænd. Under alle omstændigheder finder artikel 12 om Domstolen først anvendelse, når konventionen er trådt i kraft efter at være blevet ratificeret af alle medlemsstater. Artikel 14 Nye medlemsstaters tiltrædelse Denne artikel vedrører fremtidige medlemsstaters tiltræ- delse af konventionen i overensstemmelse med de regler, der allerede findes i andre unionsinstrumenter. Den eneste særregel, der bør lægges mærke til, findes i stk. 5, der også gør det muligt for tiltrædende stater at benytte sig af bestemmelsen om fremskyndet anvendelse, hvis konven- tionen endnu ikke er trådt i kraft på tidspunktet for deres tiltrædelse. Artikel 15 Forbehold Ifølge artiklen er forbehold ikke tilladt, bortset fra dem, der udtrykkeligt er nævnt i konventionsteksten, det vil sige de forskellige kompetencebestemmelser bortset fra territorialitetsprincippet (artikel 7) og anvendelsen af »ne bis in idem«-princippet (artikel 10). Et forbehold kan til enhver tid trækkes tilbage ved notifikation herom til Rådets generalsekretær


title: QUESTION ECRITE no 3605/98 de Quinídio CORREIA Inclusion de la région autonome de Madère dans l'embargo sur l'exportation de viande bovine portugaise

eurovoc_concepts:
Madeira
Portugal
animal disease
beef
consumer protection
export
health policy
international sanctions
veterinary inspection
veterinary legislation

formats: html print