title: Dictamen del Comité Económico y Social sobre «La política de empleo y el papel de las organizaciones socioeconómicas en la tercera fase de la Unión Económica y Monetaria»

eurovoc_concepts:
ESC opinion
European Central Bank
employment policy
professional association
third stage of EMU
trade union

text: 15. 2. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 40/37 3. 7. Capı´tulo IV (Control de emisiones) Es muy importante, a juicio del Comité, fijar 3. 7. 1. unos métodos comunes y ecolo´ gicamente compatibles de recuperacio´n y destruccio´n de todas las sustancias reguladas, ası´ como unos requisitos profesionales mı´ni- mos para los trabajadores encargados de manipular dichas sustancias. En este a´mbito se puede aumentar la eficacia de las medidas de eliminacio´n de las sustancias que agotan la capa de ozono, por lo que es importante fomentar los intercambios de experiencias entre Estados miembros sobre las mejores tecnologı´as disponibles. También en este caso, el sistema comunitario de gestio´n y auditorı´a medioambientales [EMAS (1)] podrı´a desem- pen˜ ar un papel positivo. 3. 8. Artı´culo 20 (Sanciones) El Comité aprueba la nueva formulacio´ n de 3. 8. 1. este artı´culo, ma´s firme, y se pregunta si no serı´a u´til que la Comisio´ n comunicase perio´dicamente a través de un informe los resultados de las notificaciones recibidas de los Estados miembros. Efectivamente, una mayor transparencia podrı´a contribuir a la eliminacio´n del mercado negro. (1) Reglamento no 1836/93. Bruselas, el 2 de diciembre de 1998. La Presidenta del Comité Econo´ mico y Social Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Dictamen del Comité Econo´ mico y Social sobre «La polı´tica de empleo y el papel de las organizaciones socioecono´ micas en la tercera fase de la Unio´n Econo´ mica y Monetaria» (1999/C 40/12) El 29 de enero de 1998, de conformidad con el apartado 3 del artı´culo 23 de su Reglamento Interno, el Comité Econo´ mico y Social decidio´ elaborar un dictamen sobre «La polı´tica de empleo y el papel de las organizaciones socioecono´ micas en la tercera fase de la Unio´ n Econo´ mica y Monetaria». La Seccio´n de Unio´ n Econo´ mica y Monetaria y Cohesio´n Econo´ mica y Social, encargada de preparar los trabajos en este asunto, aprobo´ su dictamen el 20 de octubre de 1998 (ponente: Sr. Thierry Dock) En su 359o Pleno de los dı´as 2 y 3 de diciembre de 1998 (sesio´ n del 2 de diciembre) el Comité Econo´ mico y Social ha aprobado por 94 votos a favor, 3 votos en contra y 2 abstenciones el presente Dictamen. 1. Nuevo contexto creado por la unio´n monetaria La instauracio´n de la moneda u´nica constituye 1. 1. una etapa esencial en la construccio´ n europea. Crea un nuevo contexto que puede modificar el comportamiento de numerosos agentes, incluidas las organizaciones socioprofesionales. Este cambio de comportamiento es, en algunos casos, esencial y condiciona el pleno éxito de la construccio´ n de una unio´ n monetaria en Europa. 1. 2. Uno de los cambios fundamentales derivados de la desaparicio´ n de las monedas nacionales es que los Estados pierden la posibilidad de ejercer una polı´tica cambiaria. 1. 3. Asimismo, la tercera fase de la unio´ n econo´ mica y monetaria (UEM) determina el nacimiento o la consolidacio´n de nuevos agentes. 1. 3. 1. B a n c o C e n t r a l E u r o p e o En el artı´culo 105 del Tratado constitutivo 1. 3. 1. 1. de la Comunidad Europea se establece el objetivo del Sistema Europeo de Bancos Centrales (SEBC): «El objetivo principal del SEBC sera´ mantener la estabilidad de precios. Sin perjuicio de este objetivo, el SEBC apoyara´ las polı´ticas econo´ micas generales de la Comunidad con el fin de contribuir a la realizacio´ n de los objetivos comunitarios estableci- dos en el artı´culo 2. » C 40/38 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 15. 2. 1999 1. 3. 1. 2. Por otro lado, entre los objetivos enunciados en el artı´culo 2 del Tratado de la Unio´ n Europea, modificado en la cumbre de Amsterdam, se precisa que la Unio´ n tiene por misio´ n «promover el progreso econo´ mico y social y un alto nivel de empleo y conseguir un desarrollo equilibrado y sostenible, principalmente mediante la creacio´n de un espacio sin fronteras interio- res, el fortalecimiento de la cohesio´ n econo´ mica y social y el establecimiento de una unio´ n econo´ mica y monetaria que implicara´, en su momento, una moneda u´nica, conforme a las disposiciones del presente Tratado». 1. 3. 2. C o o r d i n a c i o´ n d e l a p o l ı´ t i c a e c o - n o´ m i c a p o r p a r t e d e l C o n s e j o 1. 3. 2. 1. A la vez que establece la arquitectura y los fundamentos jurı´dicos de la moneda u´nica, el Tratado también prevé una serie de disposiciones relativas a la integracio´n econo´ mica de los Estados miembros. En el artı´culo 99, tras la reforma de Amster- 1. 3. 2. 2. dam (antiguo artı´culo 103), se prevé explı´citamente que «Los Estados miembros considerara´n sus polı´ticas econo´ micas como una cuestio´n de interés comu´n y las coordinara´n en el seno del Consejo (. )». Se trata en concreto de: — establecer las orientaciones generales para las polı´ti- cas econo´ micas de los Estados miembros y de la Comunidad; — supervisar la evolucio´ n econo´mica de cada uno de los Estados miembros y de la Comunidad; — formular recomendaciones a los Estados que no se ajusten a estas orientaciones generales. 1. 3. 2. 3. Esta coordinacio´ n de las polı´ticas econo´ micas es uno de los mecanismos esenciales que permitira´n a la unio´ n monetaria cumplir sus objetivos. Si los Estados no logran establecer una coordinacio´ n suficiente, existe el riesgo de que la moneda u´nica provoque desilusiones considerables. En la cumbre europea de Luxemburgo de diciembre de 1997, los Estados determinaron de forma ma´s concreta las modalidades de la coordinacio´ n de las polı´ticas econo´ micas. 1. 3. 2. 4. En la Resolucio´ n del Consejo Europeo sobre la coordinacio´n de las polı´ticas econo´ micas durante la tercera fase de la UEM se sen˜ala que las polı´ticas econo´ micas y la determinacio´n de los salarios seguira´n siendo responsabilidad nacional. Al mismo tiempo, se afirma que son indispensables una coordinacio´n y una supervisio´n reforzadas en la medida en que la evolucio´ n econo´ mica nacional tendra´ repercusiones en un marco ma´s amplio. 1. 3. 3. P a p e l f u n d a m e n t a l d e l a s o r g a n i - e n s o c i o p r o f e s i o n a l e s z a c i o n e s m a t e r i a s a l a r i a l En la tercera fase de la UEM, la polı´tica 1. 3. 3. 1. monetaria y la polı´tica econo´ mica deberı´an seguir unas pautas fijadas sobre todo a escala europea. Para que la unio´ n monetaria sea un éxito debe utilizarse de forma adecuada un tercer instrumento: las polı´ticas de empleo y de mercado de trabajo incluida la polı´tica salarial. En estos a´mbitos, el papel de las organizacio- 1. 3. 3. 2. nes socioprofesionales y, ma´s concretamente, el de los interlocutores sociales siempre ha sido esencial. Su responsabilidad podrı´a ser au´n mayor en la unio´ n monetaria. 1. 4. Los bancos centrales, el Consejo y las organiza- ciones socioprofesionales constituira´n los pilares del edificio de la UEM. Cada uno debera´ asumir la responsa- bilidad de la gestio´n de un a´mbito especı´fico: polı´tica monetaria, econo´ mica y de empleo, respectivamente. Es evidente que, si se quiere que la UEM logre 1. 4. 1. los objetivos fijados, los distintos agentes no podra´n actuar de forma desordenada. Debera´ organizarse una coordinacio´ n suficiente, que requiere sobre todo una buena circulacio´n de la informacio´ n. 2. El Banco Central Europeo en la tercera fase de la unio´n monetaria 2. 1. Las disposiciones del Tratado de Maastricht sobre la independencia del BCE en el ejercicio de sus funciones son sumamente claras. 2. 2. El Comité no tiene intencio´n de poner en entredi- cho esta independencia, sino que quiere analizar la mejor manera de lograr que el dia´logo necesario entre el Banco Central Europeo y los medios socioecono´ micos sea lo ma´s eficaz y democra´tico posible. En efecto, el Banco Central Europeo no so´lo debera´ construir y consolidar su reputacio´n para evitar tendencias inflacio- nistas, sino que, ante todo, debera´ conseguir que la opinio´n pu´blica europea acepte su polı´tica. El dia´logo y la transparencia han sido las cualidades que han permitido que, en el pasado, los objetivos de varios bancos centrales nacionales se consideraran legı´timos y, adema´s, eficaces desde el punto de vista econo´ mico a medio y largo plazo. 2. 2. 1. Ahora bien, dada la existencia en esta fase de una elevada tasa de desempleo en distintos Estados miembros y la actitud de desconfianza de algunas opiniones pu´blicas frente a la construccio´ n europea, esta labor no sera´ fa´cil. Asimismo, hay que destacar que la unio´n moneta- 2. 3. ria se realizara´, por lo menos inicialmente, sin una verdadera unio´ n econo´ mica y polı´tica y que el BCE estara´ especialmente expuesto a las crı´ticas. Esta situa- cio´n carece de precedentes y no deben subestimarse las consecuencias. A este respecto, el dia´logo con el Consejo y el Parlamento Europeo es esencial. 2. 3. 1. Por todo ello, aprobamos y consideramos satisfactoria la creacio´n del Euro-11, que permitira´ un dia´logo fructı´fero entre el BCE y las autoridades polı´ticas. 15. 2. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 40/39 2. 3. 2. Por lo dema´s, en el Tratado también se prevén audiencias regulares en el Parlamento Europeo. El artı´culo 113 (antiguo artı´culo 109 B) dispone que, adema´s de la presentacio´n del informe anual al Consejo y el Parlamento, «El Presidente del BCE y los restantes miembros del Comité Ejecutivo, a peticio´ n del Parla- mento Europeo o por propia iniciativa, podra´n ser oı´dos por las comisiones competentes del Parlamento Europeo». 2. 3. 2. 1. Habida cuenta del cara´cter democra´tico del Parlamento Europeo, el Comité no puede sino desear una aplicacio´ n completa de este artı´culo. 2. 4. Los miembros del Comité, en su calidad de representantes de los medios socioecono´ micos, conside- ran indispensable que el BCE también presente las lı´neas maestras de su polı´tica en el Comité Econo´mico y Social. 2. 4. 1. En efecto, el Comité es la institucio´n clave para el encuentro de los distintos medios econo´ micos y sociales. En consecuencia, son necesarios intercambios regulares de informacio´ n entre el BCE y las organizacio- nes representadas en el CES. En noviembre de 1997 se celebro´ en Frankfurt 2. 4. 1. 1. una primera reunio´n entre el Instituto Monetario Euro- peo y la Seccio´ n de Asuntos Econo´ micos, Financieros y Monetarios. Esta experiencia resulto´ muy interesante y merece la pena repetirla en el futuro. 2. 4. 2. Para el Banco Central Europeo, los contactos con el Comité Econo´ mico y Social constituyen un canal privilegiado que le permite dialogar con las organizaciones socioprofesionales y escuchar sus preocu- paciones. 2. 4. 3. Ya existe un intercambio similar, con distintos mecanismos, en determinados Estados miembros. Con la creacio´ n de una verdadera unio´ n monetaria, serı´a u´til aplicar esta fo´ rmula a nivel europeo. 2. 4. 4. En la UEM, una de las funciones u´tiles del Comité Econo´ mico y Social deberı´a ser la elaboracio´n anual de un dictamen sobre la polı´tica monetaria y la polı´tica cambiaria seguidas en la zona euro. Este trabajo persigue un objetivo doble. Adema´s de servir para informar a las diferentes instituciones europeas sobre la evaluacio´n que hace el CES de la polı´tica monetaria y cambiaria, serı´a también una ocasio´n u´nica para introducir aclaraciones y fomentar el debate en el seno de las diferentes organizaciones representadas en el Comité. 2. 5. Asimismo, independientemente de los contactos con el CES, resulta evidente la conveniencia de reuniones entre el BCE y los representantes de los interlocutores sociales. 2. 5. 1. En efecto, los interlocutores sociales han desem- pen˜ado tradicionalmente un papel destacado en la negociacio´ n de la evolucio´n salarial. Por lo tanto, sin cuestionar la independencia del Banco Central Europeo, la celebracio´n de reuniones perio´dicas con el BCE permitirı´a establecer una coordinacio´n suficiente entre la polı´tica monetaria y la evolucio´ n de los salarios negociada por los interlocutores sociales. 2. 5. 2. Sera´ necesario procurar que el dia´logo entre el BCE y los interlocutores sociales alcance el mismo nivel que el que se lleva a cabo a nivel nacional en varios Estados miembros. De lo contrario, existe un grave riesgo de incomprensio´n que conducirı´a a decisiones poco satisfactorias. Ello tendrı´a como consecuencia un menor crecimiento inferior y un aumento del desempleo. Este dia´logo no sera´ fa´cil de establecer dado 2. 5. 3. que los sistemas de negociacio´n varı´an de un Estado miembro a otro. En funcio´ n de las diversidades naciona- les, sera´ necesario demostrar imaginacio´ n para que los contactos entre el Banco Central Europeo y los interlocutores sociales sean lo ma´s fructı´feros posible. En conclusio´n, el Banco Central Europeo esta´ 2. 6. llamado a asumir una funcio´ n extremadamente delicada en la tercera fase de la UEM. Para hacerlo, goza de una independencia total sancionada en el Tratado de Maastricht. El Comité considera que el BCE desempen˜ ara´ 2. 6. 1. esta misio´ n con mucha ma´s eficacia si es capaz de entablar un dia´logo fructı´fero no so´lo con las autoridades polı´ticas, sino también con los representantes de los interlocutores sociales. 3. Negociaciones salariales en la UEM La particularidad del mercado del empleo es que 3. 1. la negociacio´n de las condiciones laborales es, en gran medida, de cara´cter colectivo. Esta negociacio´ n puede efectuarse en varios niveles: interprofesional, a nivel sectorial o a nivel de las empresas. De hecho, suelen coexistir distintos niveles de negociacio´ n. Existen abundantes estudios cientı´ficos (1) en los 3. 2. que se examinan los vı´nculos entre las formas de la negociacio´ n colectiva y los resultados econo´ micos. 3. 2. 1. Los estudios no ofrecen resultados una´nimes, aunque pueden establecerse dos tipos de conclusiones. Algunos trabajos de investigacio´n ponen de 3. 2. 1. 1. relieve el hecho de que los mejores resultados en materia de empleo corresponden a los sistemas en que la negociacio´ n esta´ o bien muy centralizada o bien muy descentralizada: — en un modelo descentralizado (el centro de gravedad de la negociacio´ n se establece en la empresa) la competencia entre los agentes puede expresarse con fuerza. El mercado marca la pauta de forma que los niveles de salario y empleo se determinan de forma competitiva; — en un modelo centralizado las organizaciones socio- profesionales asumen ma´s fa´cilmente las repercusio- nes macroecono´micas de las reivindicaciones respec- tivas. Durante la negociacio´ n, los agentes incorporan (1) Véase en especial «Négociation collective et performance économique» en «Perspectives de l’emploi», OCDE, julio de 1997, Parı´s. C 40/40 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 15. 2. 1999 las consecuencias de las decisiones tomadas y realizan un arbitraje entre salario, empleo y mantenimiento de la competitividad. 3. 3. 1. en la UEM adquiere, pues, una nueva dimensio´n. El control de la evolucio´n de los costes salariales Existe una segunda tesis en la que, ma´s que 3. 2. 1. 2. el alcance de la centralizacio´ n de la negociacio´n, lo que se destaca sobre todo es el grado de coordinacio´ n existente entre los distintos niveles de negociacio´ n. En la misma lı´nea que con un sistema centralizado, un elevado grado de coordinacio´n permite a las organizacio- nes socioprofesionales tener en cuenta las consecuencias macroecono´ micas de las decisiones que contribuyen a elaborar. Los negociadores asumen ma´s fa´cilmente la preocupacio´ n de evitar que los costes y la inflacio´n se disparen. Las tensiones inflacionistas pueden surgir 3. 2. 1. 2. 1. del aumento excesivo de los costes salariales en relacio´ n con los incrementos de productividad conseguidos. Se produce entonces un aumento de los costes de produc- cio´n que puede dar lugar a una subida de los precios. Ésta, a su vez, suscita la demanda de nuevos aumentos salariales, con el riesgo de impulsar una espiral inflacio- nista. Por lo tanto, para evitar las presiones inflacionistas es importante que en la negociacio´ n colectiva se tenga en cuenta la necesidad de no conceder aumentos de los salarios reales que superen la evolucio´ n de la productividad. 3. 2. 1. 2. 2. Los sistemas en los que existe una coordina- cio´n suficiente entre los distintos niveles en los que se lleva a cabo la negociacio´n colectiva muestran sus ventajas cuando la coyuntura econo´mica es favorable. No cabe duda entonces de que el control de las tensiones inflacionistas es ma´s fa´cil. 3. 2. 1. 2. 3. En un sistema en el que la coordinacio´ n sea insuficiente los interlocutores sociales tienen muchas ma´s dificultades para lograr ese resultado. Las reivindica- ciones se producen de manera dispersa y no incluyen las repercusiones macroecono´ micas de las decisiones adoptadas a nivel microecono´mico. 3. 2. 1. 2. 4. Existe por tanto el riesgo —sobre todo, en caso de coyuntura favorable— de que la accio´n de organizaciones socioprofesionales no permita evitar las presiones inflacionistas. En tal caso, las autoridades monetarias pueden verse obligadas a intervenir, en concreto, a través de los tipos de interés. La conjuncio´ n de estos factores es peligrosa ya que puede dar lugar a un empeoramiento de la coyuntura, con peores resulta- dos en términos de crecimiento y creacio´ n de empleo. Los costes salariales esta´n lejos de ser el u´nico 3. 3. factor determinante que explica la evolucio´ n del empleo. Tan fundamentales como este factor son otros para´me- tros como la formacio´n de la mano de obra, el proceso de innovacio´ n, el dinamismo de la demanda de bienes y servicios, etc. No es menos cierto que una evolucio´ n divergente de los costes, especialmente salariales, puede generar en un paı´s problemas de competitividad que podrı´an provocar una pérdida de empleo. Los Estados miembros que participen en la moneda u´nica ya no podra´n efectuar devaluaciones para compensar una pérdida de competitividad. 3. 3. 2. Las organizaciones socioprofesionales, que son las primeras que debera´n negociar la evolucio´n salarial, tienen diferentes opciones. Es posible que, en cada paı´s, las opciones se orienten hacia una mayor centralizacio´n o, a la inversa, hacia una mayor descentralizacio´ n de las negociaciones colectivas. Cada modelo tiene sus ventajas e inconvenientes. Lo esencial en la UEM es que, cualquiera 3. 3. 2. 1. que sea el sistema adoptado, haya una coordinacio´n suficiente entre los diferentes escalones y las diferentes instancias en los que se llevan a cabo las negociaciones colectivas, sobre todo las salariales. Se trata, en efecto, de evitar que unas negociaciones desordenadas contribu- yan a alimentar las tensiones inflacionistas. El riesgo es particularmente elevado en los perı´odos de coyuntura favorable. 3. 3. 2. 2. Al mismo tiempo que las organizaciones socioprofesionales deberı´an procurar que se consolide la coordinacio´n de la negociacio´n colectiva deberı´a an˜ adirse una dimensio´n adicional. En efecto, la evolucio´ n salarial en los paı´ses vecinos —especialmente, si se adhieren a la UEM—, adquiere au´ n ma´s importancia que antes. Ya no basta una buena coordinacio´ n entre los distintos niveles de negociacio´n a nivel nacional, sino que debe tenerse en cuenta el marco europeo. 3. 3. 3. La forma de la negociacio´ n colectiva evoluciona de manera diferente en los paı´ses de la Unio´ n Europea. Segu´ n los estudios llevados a cabo sobre el asunto, algunos paı´ses esta´n inmersos en un proceso de descen- tralizacio´ n mientras que en otros se intenta aumentar el grado de coordinacio´ n en las relaciones laborales colectivas. En el segundo caso, el método seguido es el de 3. 3. 4. acuerdos tripartitos o incluso pactos sociales (Portugal, Italia, Irlanda, Espan˜a); en algunos casos, la dimensio´n europea o transnacional se tiene en cuenta de forma explı´cita (Bélgica). 3. 3. 4. 1. Las transformaciones son complejas. En algu- nos paı´ses se da al mismo tiempo, sin que exista una contradiccio´ n subyacente, una intensificacio´n del dia´logo en el nivel intersectorial y, para determinados asuntos, un mayor grado de responsabilidad de los interlocutores econo´ micos y sociales en el plano de la empresa. 3. 3. 4. 2. Junto a las organizaciones socioprofesionales la intervencio´ n del sector pu´blico a través de un dia´logo tripartito facilita en algunos casos la formacio´n del consenso. 3. 3. 4. 3. Diversos acuerdos tripartitos recientes han permitido en varios Estados miembros fomentar polı´ti- cas en favor del empleo y del crecimiento. Tales acuerdos son necesarios porque contribuyen a optimizar los efectos de la coyuntura a la vez que la consolidan. 15. 2. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 40/41 4. Prevencio´n necesaria respecto de las crisis asimé- tricas saneadas. En la actualidad es preciso constatar que son pocos los Estados miembros que disponen de verdaderos ma´rgenes presupuestarios. 4. 1. La desaparicio´n de las monedas nacionales puede plantear a los Estados una nueva dificultad en caso de crisis asimétrica en la unio´n monetaria. 4. 1. 1. Por crisis asimétrica se entiende un aconteci- miento no anticipado que tiene una repercusio´n directa o indirecta en los para´metros socioecono´ micos: empleo, produccio´n, inflacio´n. 4. 1. 2. Mientras que una crisis simétrica afecta de forma similar a las economı´as de los Estados miembros, una crisis asimétrica so´lo afecta a un paı´s o a un grupo de paı´ses. 4. 1. 3. Una crisis asimétrica puede deberse a un feno´meno natural (terremoto, etc. ) o a un hecho econo´- mico que provoque el alejamiento de un paı´s del ciclo coyuntural de los dema´s Estados miembros. Por consiguiente, una crisis asimétrica puede deberse a causas tanto externas como internas. Puede, de este modo, ser el resultado de una decisio´n inapropiada. En la situacio´n anterior, la devaluacio´n era uno 4. 2. de los instrumentos que podı´an utilizarse en caso de crisis asimétrica. Pero, como se ha dicho, los paı´ses miembros de la unio´n monetaria ya no tendra´n esta posibilidad. 4. 2. 1. Por su parte, el BCE no podra´ tener en cuenta las particularidades de los ciclos econo´ micos de cada paı´s participante. Por lo tanto, debera´n utilizarse instru- mentos alternativos a la devaluacio´n. Con algunos de ellos, la responsabilidad recae en gran medida sobre los interlocutores sociales. 4. 3. Otras vı´as apuntan directamente a las autorida- des pu´blicas. La vı´a ma´s arriesgada es la que llevarı´a, en 4. 3. 1. caso de que se produjera una crisis asimétrica, a que cada Estado miembro se lanzara a una competencia salvaje en detrimento de sus vecinos. El terreno de juego podrı´a ser la fiscalidad, el medio ambiente o las condiciones de trabajo. No quedarı´a excluido el riesgo de que se produjera una escalada. Por ello, en el contexto de la Unio´ n Monetaria, son todavı´a ma´s pertinentes los procesos de armonizacio´ n, como por ejemplo los proyectos en materia de fiscalidad del ahorro o de las sociedades. 4. 3. 2. En el «Pacto de Estabilidad y Crecimiento» se fijaron los principios que debera´n guiar la polı´tica presupuestaria de los Estados. En caso de crisis asimé- trica, un Estado, sin dejar de respetar el lı´mite ma´ximo del 3 % de déficit, siempre podra´ utilizar el margen presupuestario disponible. En caso de crisis asimétrica, los gastos sociales y, de modo ma´s amplio, los presupue- stos pu´blicos son uno de los primeros instrumentos en los que podrı´an apoyarse los Estados miembros. Por ello, es esencial que se cuente con unas finanzas pu´blicas 4. 3. 3. El volumen restringido del presupuesto euro- peo en relacio´n con el producto interior bruto de la Unio´ n ofrecera´ pocas posibilidades para utilizar estabilizadores automa´ticos. Esta es una diferencia fundamental entre la Unio´n Europea y Estados Unidos. No obstante, en el Tratado se faculta al Consejo para adoptar disposiciones especı´ficas en favor de un Estado. En efecto, el apartado 2 del artı´culo 100 del 4. 3. 3. 1. Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, prevé que «En caso de dificultades o en caso de serio riesgo de dificultades graves en un Estado miembro, ocasionadas por acontecimientos excepcionales que dicho Estado no pudiere controlar, el Consejo, por unanimidad y a propuesta de la Comisio´n, podra´ decidir la concesio´ n, en determinadas condiciones, de una ayuda financiera comunitaria al Estado miembro en cuestio´ n. » Un aspecto de la unio´ n monetaria que se suele 4. 3. 4. descuidar con demasiada frecuencia es la movilidad. Distintos estudios han puesto de manifiesto que la movilidad geogra´fica permite en Estados Unidos una buena parte de los ajustes en una crisis propia de una regio´ n (crisis asimétrica). En Europa, esta movilidad es claramente inferior. No obstante, el u´ltimo informe sobre el empleo de la Comisio´n pone de manifiesto que la movilidad en Europa no es tan baja como parece. Sin embargo, subsisten importantes obsta´culos que dificultan la movilidad de los migrantes no comunitarios, las personas dependientes de la asistencia social y, en menor medida, los parados. 4. 3. 5. En el pasado, Europa vivio´ importantes migra- ciones de mano de obra que se dirigı´a hacia las zonas en las que existı´a demanda de mano de obra exterior. En el contexto de un nivel elevado de desempleo, existe en la actualidad el riesgo de que la migracio´n dé pie a feno´menos de racismo. Este riesgo no debe infravalorarse, pero su 4. 3. 6. toma en consideracio´ n no debe llevar a cerrar apresura- damente el debate. A juicio del Comité, el tema de la movilidad deberı´a ser una de las prioridades de la agenda comunitaria. La integracio´n europea no puede conducir a una unio´n polı´tica en la que los pobres y los extranjeros sean los u´nicos que no puedan circular libremente. La aplicacio´ n de los distintos instrumentos antes 4. 4. mencionados incumbe ante todo al conjunto de las autoridades polı´ticas. En cambio, otras vı´as que pueden explorarse en caso de crisis asimétrica conciernen en primer término a las organizaciones socioprofesionales. 4. 4. 1. A menudo se habla de la flexibilidad salarial como una necesidad en la unio´n monetaria, ya que podrı´a paliar la supresio´n de la fluctuacio´n de los tipos de cambio, sobre todo, cuando se produzca una crisis asimétrica. C 40/42 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 15. 2. 1999 4. 4. 1. 1. A causa de las exacciones fiscales y parafisca- les, existe una divergencia sustancial en los paı´ses de la Unio´n Europea entre el coste del trabajo y el salario nominal percibido por los trabajadores. 4. 4. 1. 2. Por lo tanto, el interés por tener una determi- nada flexibilidad salarial no presupone automa´ticamente debilitar el poder adquisitivo de la mano de obra. En caso de necesidad, la parte del coste salarial deducida para financiar prestaciones colectivas y de seguridad social podrı´a servir temporalmente de amortiguador. Esta polı´tica permitirı´a a los paı´ses que han de hacer frente a una crisis asimétrica lograr efectos similares a los de una devaluacio´n. 4. 4. 1. 3. Por supuesto, existe un riesgo: debilitar la financiacio´n de la proteccio´ n social y de las prestaciones colectivas. 4. 4. 2. Las organizaciones socioprofesionales, con el apoyo de las autoridades pu´blicas, segu´n las especificida- des nacionales, deben desempen˜ ar una funcio´ n de anticipacio´n. Se tratarı´a de constituir reservas en fases de coyuntura favorable. Los fondos se utilizarı´an en caso de crisis para compensar una merma de los ingresos. Este procedimiento permite cumplir un triple objetivo: — generar una flexibilidad adecuada del coste salarial para hacer frente a una crisis asimétrica; — proteger el poder adquisitivo de los trabajadores; — garantizar la estabilidad de la financiacio´n de las prestaciones sociales. 4. 4. 3. miembros se basan ya en tal esquema. Ciertas experiencias aplicadas en los Estados 4. 5. En cualquier caso, es evidente que las organiza- ciones socioprofesionales no disponen por sı´ mismas de instrumentos que permitan a un Estado miembro afrontar una crisis asimétrica. Debe existir la posibilidad Bruselas, el 2 de diciembre de 1998. de utilizar otras herramientas como la polı´tica presu- puestaria o la polı´tica fiscal. 5. Conclusiones El establecimiento de la Unio´n Monetaria en 5. 1. Europa puede modificar en muchos aspectos el compor- tamiento de numerosos actores, entre ellos los interlocu- tores sociales. 5. 2. La labor del Banco Central Europeo no resultara´ fa´cil sin una verdadera unio´ n econo´ mica y polı´tica. Para desempen˜ ar su cometido eficazmente, goza de una independencia total. El Comité esta´ convencido de que para el BCE es interesante entablar un dia´logo instructivo con las autoridades polı´ticas (Consejo, Parlamento Europeo, etc) y con los representantes de los interlocuto- res sociales, sobre todo, por intermedio del Comité Econo´ mico y Social. 5. 3. Las organizaciones socioprofesionales asumira´n responsabilidades importantes en la Unio´n Monetaria. Se vera´n directamente confrontadas con la negociacio´n de la evolucio´n salarial. Para evitar la aparicio´n de tensiones inflacionistas, los interlocutores econo´micos y sociales debera´n intentar incrementar la coordinacio´n entre los diferentes niveles e instancias en las que se lleva a cabo la negociacio´ n salarial. En una unio´n monetaria, un Estado miembro ya no tiene la posibilidad de devaluar su moneda para corregir una desventaja competitiva. Finalmente, las organizaciones socioprofesiona- 5. 4. les deben reflexionar eficazmente sobre qué mecanismos permitira´n hacer frente a la aparicio´n de una crisis asimétrica. Si los interlocutores econo´ micos y sociales disponen de determinadas herramientas, también recaen importantes responsabilidades sobre los poderes pu´bli- cos de los Estados miembros que, en caso de necesidad, deben ser capaces de poner en funcionamiento estabiliza- dores, principalmente mediante una polı´tica presupues- taria o fiscal. La Presidenta del Comité Econo´ mico y Social Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: Information om ikraftträdandet av protokollet om anpassning av handelsaspekterna i Europaavtalet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Slovakiska republiken, å andra sidan, för att beakta Republiken Österrikes, Republiken Finlands och Konungariket Sveriges anslutning till Europeiska unionen och resultaten av jordbruksförhandlingarna inom Uruguayrundan, däribland förbättringarna av den befintliga förmånsordningen

eurovoc_concepts:
European Association Agreement
Slovakia
Uruguay Round
enlargement of the Union
protocol to an agreement
tariff preference

formats: pdf print

text: 2. 12. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 324/29 II (R(cid:132)ttsakter vilkas publicering inte (cid:132)r obligatorisk) R(cid:143)DET Information om ikrafttr(cid:132)dandet av protokollet om anpassning av handelsaspek- terna i Europaavtalet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlems- stater, (cid:134) ena sidan, och Slovakiska republiken, (cid:134) andra sidan, f(cid:148)r att beakta Republiken (cid:153)sterrikes, Republiken Finlands och Konungariket Sveriges anslut- ning till Europeiska unionen och resultaten av jordbruksf(cid:148)rhandlingarna inom Uruguayrundan, d(cid:132)ribland f(cid:148)rb(cid:132)ttringarna av den befintliga f(cid:148)rm(cid:134)nsordningen Protokollet om anpassning av Europaavtalet med Slovakiska republiken efter utvidgningen och Uruguayrundan, som r(cid:134)det beslutade att f(cid:134) till st(cid:134)nd den 5 oktober 1998 (1), tr(cid:132)dde i kraft den 1 november 1998 sedan anm(cid:132)lan skett om att vissa f(cid:148)rfaranden enligt artikel 7 i n(cid:132)mnda protokoll hade avslutats den 22 oktober 1998. (1) EGT L 306, 16. 11. 1998


title: Avis du Comité économique et social sur la «Proposition de directive du Conseil concernant la disponibilité d'informations sur la consommation de carburant à l'intention des consommateurs lors de la commercialisation des voitures particulières neuves»

eurovoc_concepts:
ESC opinion
consumer information
energy consumption
motor fuel
motor vehicle
motor vehicle industry

formats: html pdf print

text: 15. 2. 1999 FR Journal officiel des Communautés européennes C 40/45 Avis du Comité économique et social sur la «Proposition de directive du Conseil concernant la disponibilité d’informations sur la consommation de carburant à l’intention des consomma- teurs lors de la commercialisation des voitures particulières neuves» (1) (1999/C 40/14) Le 13 octobre 1998, le Conseil a décidé, conformément aux dispositions de l’article 130 S, premier paragraphe, du Traité instituant la Communauté européenne, de consulter le Comité économique et social sur la proposition susmentionnée. Le Comité économique et social a décidé de charger la section «Marché unique, production et consommation» de préparer les travaux en la matière et a nommé M. Herna´ndez Bataller rapporteur général. Lors de sa 359e session plénière des 2 et 3 décembre 1998 (séance du 2 décembre), le Comité économique et social a adopté par 102 voix pour et 2 abstentions l’avis suivant. 1. Introduction 1. 1. La stratégie communautaire de réduction des émissions de CO2 dues aux voitures particulières, qui représentent 12 % des émissions d’origine anthropique produites dans l’UE, s’appuie sur trois instruments, à savoir: — un accord environnemental avec les constructeurs; — des mesures fiscales; — un système d’information sur la consommation de carburant visant à influencer le choix des consomma- teurs. La proposition de directive à l’examen s’inscrit 1. 2. dans le cadre de cette dernière action. Il convient de signaler le consensus qui existe 1. 3. entre les parties intéressées (industrie automobile, experts des États membres, organisations non gouverne- mentales, etc. ) quant à la nécessité de mettre au point une étiquette de consommation de carburant pour les voitures particulières neuves. — l’intégration de données sur la consommation de carburant dans l’ensemble du matériel promotionnel utilisé pour la commercialisation des voitures parti- culières neuves. 2. 3. Il est expressément interdit d’afficher d’autres indications, symboles ou inscriptions susceptibles de créer une confusion pour l’acquéreur potentiel d’une voiture particulière neuve, concernant la consommation de carburant. 2. 4. Les États membres devront: — notifier à la Commission l’organisme compétent chargé du fonctionnement du système d’information proposé dans la directive; — fournir à la Commission des informations sur la mise en œuvre des dispositions de la directive; — déterminer le régime des sanctions applicables. 2. 5. La Commission sera assistée par un comité en vue de l’adaptation de la directive à l’examen au progrès technique. 2. Contenu essentiel de la directive 3. Observations générales La directive à l’examen a pour objectif de 2. 1. garantir que des informations précises concernant la consommation de carburant des voitures particulières neuves offertes à la vente dans la Communauté soient mises à la disposition des acheteurs potentiels. La Commission entend ainsi orienter le choix des acheteurs vers les modèles les plus économes en carburant. 2. 2. Outre l’étiquetage, la proposition de directive envisage trois autres méthodes afin d’atteindre l’objectif fixé, à savoir: — la diffusion d’un guide contenant les caractéristiques de la consommation de carburant et d’une liste des dix modèles présentant le meilleur rendement énergétique; — l’apposition chez les concessionnaires d’affiches reprenant les données de consommation de carburant de toutes les voitures particulières en vente; (1) JO C 305 du 3. 10. 1998, p. 2. 3. 1. Le Comité économique et social accueille très favorablement la proposition de directive du Conseil, qui s’inscrit dans le cadre de la stratégie de réduction des émissions de CO2 grâce aux actions de sensibilisation des consommateurs destinées à leur permettre d’effectuer un meilleur choix, tout en réduisant la consommation des carburants provenant de sources non renouvelables, pour lesquels la Communauté dépend largement de l’extérieur. Le Comité engage la Commission à présenter 3. 1. 1. à l’avenir d’autres propositions de ce type, qui ont pour effet d’accroître la transparence des prix au bénéfice du consommateur et de la libre concurrence. La proposition de directive a pour base juridi- 3. 1. 2. que l’article 130 S. Cependant, en ce qui concerne le droit des consommateurs à l’information, l’article 129 A pourrait également être invoqué, dès lors que la proposi- tion de directive complète la politique menée par les États membres en vue d’assurer aux consommateurs une information adéquate. C 40/46 FR Journal officiel des Communautés européennes 15. 2. 1999 3. 2. Le CES estime que la proposition à l’examen est conforme aux principes de subsidiarité et de proportion- nalité, dans la mesure où, d’une part, l’intervention communautaire laisse une marge de manœuvre suffisante aux États membres puisqu’il s’agit d’une directive minimale et, d’autre part, l’ampleur de cette intervention est suffisante et correspond aux objectifs poursuivis. A` plusieurs reprises, le CES a signalé la nécessité 3. 2. 1. de réaliser une étude d’impact global qui évalue toutes les modifications apportées aux voitures particulières et aux poids lourds (normes de sécurité plus strictes, réduction des émissions sonores, nouvelle qualité pour les carburants, recyclage des épaves automobiles,. ) en fonction de la consommation d’énergie. Le CES estime à nouveau que la mise en œuvre d’une mesure supplémen- taire dans le cadre de la stratégie existante devrait déclencher le lancement définitif de cette étude. 3. 3. La Commission considère à juste titre qu’il est indispensable de présenter des informations comparati- ves sur la consommation de carburant des différents véhicules. A` cet égard, la Commission signale dans l’exposé des motifs de sa proposition qu’il est essentiel de déterminer le type de véhicules à comparer: faut-il présenter une comparaison de la consommation de carburant d’une voiture par rapport à toutes les autres en vente sur marché, ou au contraire présenter une comparaison des véhicules similaires. Selon le Comité, c’est la seconde option qui doit 3. 4. être retenue. Il est plausible qu’un consommateur modifie son choix, au sein d’une même gamme de voitures, en fonction de la consommation ou plutôt en fonction des dommages qu’il peut causer à l’environnement. Toutefois, il est improbable, voire impossible, que ces mêmes raisons l’incitent à opter pour un véhicule d’une autre gamme, auquel cas, la directive pourrait poser un problème en termes de concurrence, étant donné que certains pays, dont l’Allemagne ou la Suède, qui ont une production essentiellement basée sur les véhicules de grande cylindrée pourraient être désavantagés. 3. 4. 1. Malgré ce qui précède, le Comité considère que la Commission devrait à l’avenir définir les classes ou catégories des véhicules, pour une plus grande cohérence du système d’information proposé. Bruxelles, le 2 décembre 1998. 3. 5. Il faudrait indiquer plus clairement que la direc- tive concerne également les véhicules fabriqués dans des pays tiers et commercialisés dans l’Union européenne. Le Comité rappelle à la Commission que, dans ses conclusions, le Conseil de l’environnement du 23 mars 1998 invitait celle-ci à vérifier que les principaux cons- tructeurs automobiles appliquent des systèmes sembla- bles aux systèmes européens en matière de réduction des émissions de CO2, y compris les systèmes d’information aux consommateurs tels que celui proposé dans le document à l’examen. 4. Observations particulières Bien que la directive s’applique aux voitures 4. 1. particulières neuves, il faut tenir compte du fait que les problèmes écologiques se posent lorsque ces voitures cessent d’être neuves, c’est-à-dire lorsqu’elles circulent. Une relecture des articles et annexes de la 4. 2. proposition appelle les observations suivantes. A` l’article 2, il est difficile de faire la distinction 4. 2. 1. entre les «variantes» et les «versions». Les définitions proposées devraient être plus claires. A` l’article 4, premier paragraphe, il faudrait 4. 2. 2. ajouter les salons internationaux de l’automobile, durant lesquels les nombreux visiteurs peuvent procéder au choix du véhicule qu’ils souhaitent acheter. Les revues spécialisées constituant également d’impor- tantes références pour le consommateur amené à choisir une voiture, il faudrait étudier la possibilité de les inclure dans le système d’information au consommateur, afin qu’elles collaborent avec les organismes compétents chargés de l’application et du fonctionnement du sys- tème. 4. 2. 3. Concernant l’article 6, l’obligation d’apposer des affiches ne devrait pas concerner uniquement les concessionnaires, mais également les salons internatio- naux de l’automobile. 4. 2. 4. Il serait intéressant, en raison de son incidence, de signaler la consommation maximale des véhicules selon les divers types d’utilisation (route, ville, mixte), et surtout pour ce qui est de la circulation en ville. 4. 2. 5. L’annexe III devrait mentionner que les affiches doivent être apposées dans des endroits suffisamment visibles. La Présidente du Comité économique et social Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sähköisten allekirjoitusten yhteisestä kehyksestä"

eurovoc_concepts:
Community certification
ESC opinion
contract
distance selling
electronic mail
trade regulations

text: 15. 2. 1999 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti C 40/29 sovellettavan menettelyä, jolla ao. maa suljetaan komis- sion päätöksellä kolmeksi tai kuudeksi kuukaudeksi tullietuusjärjestelmän ulkopuolelle. Vaikka komitea lisävaltuuksien antami- suhtautuukin varauksellisesti seen komissiolle, jäävät varaukset päätösprosessien otaksuttavan nopeutumisen ansiosta taustalle. Samalla komitea pitää kuitenkin erittäin tarpeellisena, että kysei- sistä maista tuontia harjoittavien perusedut suojataan sopivin mekanismein. Tämän vuoksi komitea suosittaa- kin, että ao. maille ilmoitetaan epäilystä, ettei tullie- tuussääntöjä noudateta asianmukaisesti, julkaisemalla asia EY:n virallisessa lehdessä jo hyvissä ajoin. Mahdol- listen vastatoimien ei tulisi kuitenkaan koskea todistetta- vasti ennen kyseistä ilmoitusta solmittuja sopimuksia. Bryssel 2. joulukuuta 1998. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sähköisten allekirjoitusten yhteisestä kehyksestä” (1999/C 40/10) Neuvosto päätti 30. heinäkuuta 1998 EY:n perustamissopimuksen 100 a artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut ”Yhtenäismarkkinat-, tuotanto- ja kulutus” -jaosto antoi lausuntonsa 28. lokakuuta 1998. Esittelijä oli Umberto Burani. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 359. täysistunnossaan 2. joulukuuta 1998 yksimielisesti seuraavan lausunnon. 1. Johdanto 1. 1. Komission aloite tehdä sähköisten allekirjoitus- ten yhteistä sääntely- ja oikeuskehystä koskeva direktii- viehdotus muodostaa selkeän jatkon tiedonannolle ”Tie- toturvan ja luottamuksen varmistaminen sähköisessä viestinnässä – Digitaalisia allekirjoituksia ja viestien salausta koskeva eurooppalainen malli” (1). 1. 2. Tiedonannossaan komissio kuvailee tilannetta, johon unionin viranomaisten on tarpeen kiinnittää huomiota. Eräät jäsenvaltiot ovat jo omaksuneet tai omaksumassa erilaisia lähestymistapoja sähköisiin alle- kirjoituksiin. Vastavuoroisen tunnustamisen puute voi pirstoa unionin sisämarkkinoita sähköisen kaupan ja on-line-palvelujen osalta. Kahta päävaatimusta varten onkin pikaisesti määriteltävä yhteinen kehys. Toisin sanoen on luotava täsmällinen mutta samalla riittävän joustava oikeuskehys, jottei alaa rajoiteta liikaa, kun otetaan huomioon tekniikan jatkuva kehittyminen. 1. 3. Talous- ja sosiaalikomitea on ilmaissut olevansa yhtä mieltä komission näkemyksestä (2), jonka perusteel- la se ehdotti itsesääntely- ja läheisyysperiaatteen mukais- ta sääntelyä, joka rajoittuu yhteisölainsäädännön osalta selkeästi vain välttämättömimpään. Kommentoidessaan lausuntonsa jälkeistä tiedonantoa, joka käsitteli aihetta ”Maailmanlaajuistuminen ja tietoyhteiskunta – Vah- vemman kansainvälisen koordinaation tarve” (3), komi- tea totesi mm. että lukuisat keskenään koordinoimatto- mat aloitteet hidastavat liikaa eurooppalaisen oikeuske- hyksen yhteensovittamista muun maailman kanssa. Sähköinen kaupankäynti on luonteeltaan rajatylittävää. Kansainvälisen sähköisen kaupankäynnin turvallisuu- den vuoksi yhteensovittaminen on kuitenkin välttä- mätöntä. (1) KOM(97) 503 lopull. , 8. 10. 1997. (2) EYVL C 157, 25. 5. 1998. (3) EYVL C 284, 14. 9. 1998. C 40/30 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti 15. 2. 1999 1. 4. Komission päätös laatia direktiiviehdotus on oikeansuuntainen aloite, etenkin koska se tähtää kan- sainvälisen koordinoinnin edellyttämään joustavuuteen. 2. Yleistä 2. 1. Sähköisen allekirjoituksen ansiosta sähköisessä muodossa lähetettyjen tietojen vastaanottaja saa takeet tietojen alkuperästä (aitous) ja varmistaa, että ne ovat täydellisessä ja alkuperäisessä muodossa (koskematto- muus). Tietojen aitouden ja koskemattomuuden varmis- taminen ei välttämättä paljasta sähköistä allekirjoitusta käyttäneen lähettäjän henkilöllisyyttä. Tämän vuoksi tarvitaankin kolmannen osapuolen eli nk. ”varmenne- palvelujen tarjoajan” vahvistus. Allekirjoitusten var- mennusjärjestelmästä muodostuu siten korvaamaton keino taata sopimuspuolille tietojen oikeellisuus ja valaa luottamusta sähköiseen kaupankäyntiin. 2. 2. Varmistaakseen sähköisten allekirjoitusten pe- rustana olevien oikeusvarmuusperiaatteiden molemmin- puolisen tunnustamisen komissio nojaa seuraaviin näkökohtiin, jotka vastaavat jatkuvasti kehittyvää tilan- netta: – Koska uusien järjestelmien käyttöönotto on mahdol- lista, on säädösten oltava teknisesti puolueettomia ja avoimia muuhunkin kuin digitaaliseen julkisen avaimen tekniikkaan perustuville allekirjoituksille. – Vaikka vapaaehtoisten akkreditointimenettelyjen omaksumisesta voisi olla hyötyä, tulee jäsenvaltioiden välttää varmennepalvelujen tarjoajien kohdalla lupa- menettelyjen hyväksymistä etukäteen. – Direktiivi koskee ainoastaan avoimessa verkossa vaih- dettujen viestien sähköisiä allekirjoituksia – suljettu- jen verkkojen toimittajat voivat itse päättää direktiivin noudattamisesta. – Elektronisten allekirjoitusten oikeudellisen tunnusta- misen vuoksi on määriteltävä palveluntarjoajille ase- tettavat tärkeimmät vaatimukset ja niiltä edellytettävä vastuu. 2. 3. Komitea kannattaa tätä vapaakaupan periaattei- siin perustuvaa yleissuunnitelmaa. Sen mielestä käyttä- jien suojeluun on kuitenkin kiinnitetty liian vähän huomiota. Komitea pidättääkin komission asiakirjan käsittelyn yhteydessä itselleen oikeuden tehdä huomioita ja ehdotuksia. 2. 4. Unionin ja muiden maiden lainsäädännön yh- teensovittamisesta komissio toteaa, että ”kansainväli- sellä tasolla on käynnistetty monia hankkeita” (1), joista se mainitsee mm. YK:n kansainvälisen kauppaoikeuden toimikunnan (UNICTRAL), OECD:n ja WTO:n aloit- teet. Kuten komitea on aiemmin todennut (2), nämä sinänsä kannatettavat aloitteet osoittavat, että eri laitos- ten toimivallan ja säännöstöjen päällekkäisyyden tai – mikä vielä pahempaa – ristiriitaisuuden vaara on todellinen. Käytännössä tämä merkitsee hidasta byro- kratiaa, viivästymisiä ja veronmaksajien maksettavaksi lankeavia kuluja. Pyrkiessään tekemään kaiken heti maailmanlaajuiset järjestöt saavat aikaan päinvastaisen tuloksen kuin on toivottu aiheuttamalla hämmennystä ja epävarmuutta. Tämä on komiteasta valitettavaa. 3. Erityistä 3. 1. 1 artikla Direktiivin tavoitteena on luoda julkisesti saatavia varmennepalveluja koskeva oikeuskehys, helpottaa sähköisten allekirjoitusten käyttöä ja taata niiden oikeu- dellinen tunnustaminen. Sopimusten tekoon ja niiden pätevyyteen liittyvät muut seikat eivät kuitenkaan kuulu direktiivin piiriin. Direktiivi rajoittuu artiklan tekstin ja johdanto-osan kymmenennen kappaleen (”ottaa huo- mioon”) mukaisesti avoimiin järjestelmiin. Suljettujen järjestelmien osalta komissio antaa osapuolille vapauden sopia keskenään sähköisen allekirjoituksen hyväksymis- ja tunnustamisehdoista. 3. 1. 1. Tässä yhteydessä komitea suhtautuu muuta- maan seikkaan varauksin. Vaikka ehdotettu sopimusva- pauden huomioon ottava muotoilu on toisaalta kanna- tettava, on huomautettava, että osa suljetuista järjestel- mistä on jatkuvasti kasvavan käyttäjäkunnan avoimesti käytettävissä, eivätkä kunkin järjestelmän standardit ole sille välttämättä tuttuja. On totta, että suljetussa järjestelmässä voidaan noudattaa direktiivin säädöksiä vapaaehtoisesti. Komitea kuitenkin ihmettelee, eikö olisi järkevämpää ja suljettujen järjestelmien käyttäjien ja operaattoreiden edun mukaista laajentaa direktiivin soveltamisala koskemaan myös yleisölle avoimia suljet- tuja järjestelmiä. 3. 2. 3 artiklan 1 ja 2 kohta Jäsenvaltioita kielletään tekemästä varmennepalvelujen tarjoamisesta luvanvaraista. Ne voivat tosin ottaa käyttöön ja ylläpitää vapaaehtoisuuteen perustuvia ak- kreditointijärjestelmiä rajoittamatta kuitenkaan var- mennepalvelujen tarjoajien määrää. (1) KOM(98) 297 lopull. , kohta 7. (2) EYVL C 284, 14. 9. 1998. 15. 2. 1999 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti C 40/31 3. 2. 1. Komitea ehdottaa, että näiden säännösten ulot- tuvuutta pohdittaisiin tarkoin. Varmenteella on tietoja vaihtavien osapuolten lisäksi merkitystä myös, kun ollaan yhteydessä kolmansiin osapuoliin. Mikäli akkre- ditoinnilta edellytetään ”vapaaehtoisuutta”, tulee poh- tia, miten jatkossa voitaisiin selvästi erottaa akkreditoi- tujen ja muiden varmennepalvelujen toimittajien var- menteet (kysymykseen palataan jäljempänä). Direktii- viehdotuksen 5 artiklan 2 kohdassa tulisi mainita selvästi, että oikeudessa ja oikeuden ulkopuolella todis- teena esitettyjen sähköisten allekirjoitusten pätevyys on kolmannen osapuolen kiistettävissä vain, mikäli tukena on akkreditoidun palveluntarjoajan myöntämä todistus. todentamistekniikan 3. 2. 2. Nykytilanne ei ole kovinkaan huolestuttava. Lainsäädännössä on kuitenkin otettava huomioon myös odottamattomien kehityskulkujen mahdollisuus. Vähä- lukuisten ja tunnettujen palveluntarjoajien määrä voi moninkertaistua yleistyessä. Mikäli lähtökohtana on, ettei varmennepalvelujen tarjo- ajien määrää rajoiteta, ei ole toivottavaa, että ne vapautetaan alustavasta tarkastuksesta ja akkreditoin- nista. Käyttäjien ja kolmannen osapuolen edun vuoksi vaikuttaa välttämättömältä, että varmennepalvelujen tarjoajia koskevat direktiiviehdotuksen liitteessä II lue- tellut ”vaatimukset varmennepalvelujen tarjoajille” kuu- luvat julkisviranomaisen valvontaan, mikäli kyseiset palveluntarjoajat toimivat yleisölle avoimissa suljetuissa järjestelmissä. 3. 2. 3. Julkisviranomaisten toimivaltaan kuuluvassa palveluntarjoajien akkreditoinnissa tulee noudattaa liit- lueteltuja vaatimuksia. Tämä ehto on teessä II välttämätön muttei riittävä. Säätämällä ajoittaisesta tarkistuksesta on paikallaan varmistua, että vaatimukset pysyvät ajan tasalla. Julkisviranomaiset eivät voi välttää vastuutaan. Kun säädökset on kerran hyväksytty, tulee julkisviranomaisten taata, että niitä noudatetaan. 3. 3. 3 artiklan 4 kohta Artiklan nojalla jäsenvaltiot voivat asettaa lisävaatimuk- sia sähköisten allekirjoitusten käytölle julkisella alalla. 3. 3. 1. Komitea on asiasta samaa mieltä, mutta katsoo, että siinä voitaisiin edetä pidemmälle velvoittamalla yksityissektorilla sähköisen allekirjoitukset hyväksyvät jäsenvaltiot hyväksymään sähköinen allekirjoitus myös julkissektorilla. Mikäli julkisviranomaiset, joiden vel- vollisuus on taata oikeusvaltion periaatteen toteutumi- nen ja kansalaisten suojelu, ottavat vastuulleen sähköis- ten allekirjoitusten oikeudellisen pätevyyden tunnusta- misen yksityisen asiakirjojenvaihdon yhteydessä, niillä ei ole pätevää syytä, olla soveltamatta samaa periaatetta julkishallinnon piirissä tapahtuvaan asiakirjojen vaih- toon, vaikka tämä edellyttäisikin ”lisävaatimusten” asettamista. 3. 4. 4 artikla Sisämarkkinoiden sääntöjen noudattamiseen viitaten artiklassa todetaan, että jäsenvaltiot eivät saa rajoittaa varmennepalvelujen tarjontaa toisesta jäsenvaltiosta. 3. 4. 1. Komitea huomauttaa, että edellä esitetty sääntö on tosin sisämarkkinoiden periaatteiden mukainen, muttei suojele yleisöä muissa jäsenvaltioissa toimivien akkreditoimattomien toimijoiden palvelutarjonnalta. Jos käyttäjän on vaikeaa erottaa omassa maassaan toimivat akkreditoidut palveluntarjoajat akkreditoimat- tomista, on erottaminen varmasti vielä vaikeampaa, kun palveluntarjoaja sijaitsee yhteisön ulkopuolisessa maassa. Tilanne on tältä osin samankaltainen kuin toisen pankkidirektiivin kohdalla, eli palvelujen vapaa tarjoaminen sallitaan ainoastaan direktiivin piiriin kuu- luville laitoksille. Muiden kohdalla (rahoitus-) palvelu- jen tarjoaminen on sallittua vain alkuperämaassa. 3. 4. 2. Sähköisesti allekirjoitettujen asiakirjojen va- paata liikkuvuutta rajoittamatta tulisi allekirjoitukset nyt käsiteltävässä tapauksessa hyväksyä todisteina tuo- mioistuimissa käsiteltävissä tai muissa oikeustapauk- sissa ainoastaan, mikäli ne ovat akkreditoidun elimen varmentamia. 3. 5. 5 artikla on siirrettävä Jäsenvaltioiden lainsäädäntöönsä määräykset, joilla estetään, ettei sähköisen allekirjoituk- sen oikeusvaikutuksia ja oikeudellista pätevyyttä kiistetä yksinomaan sillä perusteella, että allekirjoitus on sähköi- sessä muodossa tai ettei siihen liity hyväksyttyä varmen- nusta. Toisaalta niiden on toimittava siten, että akkredi- toidun varmennepalvelujen tarjoajan varmentamilla al- lekirjoituksilla on oikeudessa sama arvo kuin käsinkir- ja että ne kelpaavat allekirjoituksilla joitetuilla todisteeksi oikeudellisissa menettelyissä. 3. 5. 1. Komitea kiinnittää komission huomion edellä kohdissa 3. 4. 1 ja 3. 4. 2 esitettyjä huomioita tukevaan seikkaan. Ainoa ero akkreditoidun ja akkreditoimatto- man varmennepalvelujen tarjoajan varmentaman alle- kirjoituksen välillä on varmenteen todistusvoimassa. Tämän perusteella 5 artiklan 2 kohta ei vaikuta selkeältä ja olisikin muotoiltava uudelleen. Kohdan mukaan jäsenvaltioiden tulisi sallia ”liitteessä II olevien vaatimus- ten mukaisen” varmennepalvelujen tarjoajan myöntä- män varmenteen käyttö todisteena oikeudellisessa me- nettelyssä. Tekstistä saa käsityksen, että kaikki liitteen II vaatimukset täyttävät palveluntarjoajat voivat myöntää C 40/32 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti 15. 2. 1999 varmenteita, jotka käyvät oikeudessa todisteeksi. Mikäli tästä ei ole kysymys, tulisi ilmaisu muuttaa yksiselittei- seen muotoon ”akkreditoidun” palveluntarjoajan. 3. 5. 2. Lisäksi – komitea viittaa kohdan 3. 4. 2 huo- mioon – ehdotuksessa ei käsitellä lainkaan kolmannessa maassa toimivan akkreditoidun palveluntarjoajan myöntämän varmenteen todistusvoimaa. Direktiivin säännösten tulisi olla myös tältä osin täsmällisiä. Komi- tea esittää, että tällainen varmenne hyväksyttäisiin vain, mikäli kyseinen unionin ulkopuolinen maa tunnustaa vastavuoroisesti EU-maiden palveluntarjoajien varmen- teet. 3. 6. 6 artikla Vastuukysymyksiin liittyen artiklassa säädetään var- mennepalvelun tarjoajaa koskevista velvoitteista eli tietojen oikeellisuudesta, direktiivin vaatimusten nou- dattamisesta ja sen varmistamisesta, että allekirjoittajan ja varmentajan tulee täyttää tarvittavat tekniset ja teknologiset edellytykset. Artiklassa säädetään myös vastuusta myönnettävistä poikkeuksista, mikäli alkupe- räiset tiedot havaitaan virheellisiksi, ja mahdollisuudesta asettaa varmenteelle sen käyttöä tai arvoa koskevia rajoja. Komitean mielestä tämän artiklan säännökset 3. 6. 1. noudattavat yleisiä oikeusperiaatteita ja sopimusvapaut- ta. Komitea haluaa kuitenkin saada tietää, millainen vastuu palvelun tarjoajalla on kuluttajaa kohtaan, mikäli palvelujen tarjoaja keskeyttää tai lopettaa varmennepal- velun. Tarvitaan järjestelmä, joka takaa kuluttajien oikeussuojan jatkuvuuden. Näin voitaisiin toimia esim. päättämällä pakollisista varmuuskopioista, jotka tulee tietyin takuin antaa kolmannen osapuolen säilytettä- väksi. 3. 7. 7 artiklan 1 kohta Artikla sisältää yhteisön ulkopuoliseen maahan sijoittu- neen varmennepalvelujen tarjoajan myöntämiä varmen- teita koskevia säädöksiä. Niiden myöntämät varmenteet tunnustetaan oikeusvaikutuksiltaan yhteisöön sijoittu- neen varmennepalvelujen tarjoajan myöntämiä vastaa- viksi, mikäli palvelujen tarjoaja on akkreditoitu jäsen- valtion vapaaehtoisessa akkreditointijärjestelmässä, mikäli yhteisöön sijoittautunut palvelujen tarjoaja ottaa varmenteesta vastuun tai mikäli varmenne tai varmenne- palvelun tarjoaja on tunnustettu toisaalta yhteisön ja toisaalta ulkopuolisten maiden tai kansainvälisten organisaatioiden kanssa tehdyn kahden- tai monenväli- sen sopimuksen perusteella. 3. 7. 1. Komitea on näistä säännöksistä eri mieltä. Kaupan vapauden nimessä ei oteta huomioon vastavuo- roisuuden periaatetta, johon kaupan (eikä ainoastaan sähköisen kaupan) maailmanlaajuisen yhdentymisen tulee perustua. Kohdassa esitetyt suuntaviivat, erityisesti ne, jotka koskevat unionin ulkopuolisen palveluntarjo- ajan akkreditointia jäsenvaltiossa sekä unionissa sijaitse- van palveluntarjoajan antamaa takuuta unionin ulko- puolisessa maassa myönnetylle varmenteelle, voidaan hyväksyä, mikäli kyseiset ulkopuoliset maat myöntävät kaikkien jäsenvaltioiden varmennepalvelujen tarjoajille tai varmenteille saman tai vastaava kohtelun. 3. 7. 2. Mitä tulee yhteisön ulkopuolisesta maasta pe- räisin olevan varmenteen tai varmennepalvelun tarjoajan tunnustamiseen jäsenvaltion kanssa solmitun kahdenvä- lisen sopimuksen perusteella, komitea toteaa, että tämänkaltaisen periaatteen hyväksyminen vääristäisi jäsenvaltioiden välistä kilpailua lainsäädännöltään ”va- paamielisempien” ja muiden jäsenvaltioiden välillä. Palvelujen vapaata liikkuvuutta ei pidä käyttää ”Troijan hevosena”, joka avulla yhteisön ulkopuolisten maiden toimijoita tai tuotteita tuodaan EU-markkinoille ainoas- taan yhden jäsenvaltion kanssa solmitun kahdenvälisen sopimuksen avulla. 3. 7. 3. Edellämainittua periaatetta ei ole myöskään mahdollista perustella esim. toisen pankkidirektiivin ennakkotapauksella. Tässä tapauksessa ”isäntäjäsenval- tio” valvoo yhteisön ulkopuolisesta maasta peräisin olevaa yritystä jatkuvasti ja takaa sen vakauden ja maksukykyisyyden. Asianomaisen yrityksen tulee kui- tenkin sijaita jäsenvaltiossa. fyysisesti kyseisessä Sähköisten allekirjoitusten varmentamisessa näitä ehto- ja on mahdoton täyttää. 3. 8. 8 artikla Tämän artiklan säännökset eivät edellytä erityiskom- mentteja, paitsi salanimiä koskeva 4 kohta. Varmenne- palvelujen tarjoajan tulee pystyä pyydettäessä toimitta- maan viranomaisille salanimeä käyttävän henkilön tiedot kyseisen henkilön suostumuksella. Direktiivieh- dotuksesta ei kuitenkaan käy ilmi, mikä on palveluntar- joajan asema, mikäli salanimen käyttäjä ei suostu paljastamaan tietojaan viranomaisille. 3. 8. 1. Samaisen 8 artiklan 4 kohdan jälkimmäinen osa antaa aihetta lisäepäilyihin tapauksissa, joissa salani- meen perustuvaa sähköistä allekirjoitusta epäillään käy- tetyn sääntöjen vastaisesti. Mikäli jäsenvaltioiden lain- säädäntö edellyttää, että palveluntarjoaja luovuttaa kyseisen henkilön henkilötiedot tunnistamista varten, ilmoitetaan luovutuksesta ko. henkilölle vasta tutkinnan valmistuttua. 3. 8. 2. Komitea ihmettelee, tarvitaanko näin yksityis- kohtaisia säännöksiä. Tutkimusten päätyttyä asianomis- taja varmasti jo tietää henkilötietojensa paljastamisesta. Tämän vuoksi säännös vaikuttaa tarpeettomalta. Lisäksi viittausta ”kansalliseen lainsäädäntöön” tulisi täs- mentää, ja määritellä selkeästi, minkä jäsenvaltion lainsäädännöstä on kyse, eli onko kyseessä palvelujen tarjoajan, kuten on oletettavaa, salanimen haltijan 15. 2. 1999 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti C 40/33 (mikäli se on tiedossa) vai jopa kokonaan ulkopuolisen jäsenvaltion lainsäädäntö. Koska kyseessä on selvästi (vaikkei nimenomaisesti) rikosten vastaisen taistelun alaan kuuluva asia, on direktiivin oltava menettelytapo- jen ja palveluntarjoajien oikeuksien ja velvollisuuksien osalta nykyistä täsmällisempi. Edellä esitetyn perusteella TSK:n mielestä voisi 3. 8. 3. olla paikallaan tarkistaa koko artiklan sanamuoto ja todeta pelkästään, että henkilökohtaista tietosuojaa ja rahanpesua koskevat direktiivit ovat täydellisinä voimassa. Tältä kannalta tarkasteltuna ei asiakirjoihin perustuvan tai sähköisen liiketoiminnan välillä itse asiassa ole eroa. 3. 9. 9 ja 10 artikla Näissä artikloissa säädetään ”sähköisten allekirjoitusten komiteasta”, joka koostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jossa puhetta johtaa komission edustaja. Komiteaa kuullaan tarvittaessa kysymyksissä, jotka koskevat var- mennepalvelujen tarjoajille asetettuja vaatimuksia ja sähköisille allekirjoitustuotteille yleisesti tunnustettuja standardeja. Komissio lupaa pitää komitean ajan tasalla komission yritysten, käyttäjien ja kuluttajien kanssa järjestämien ajoittaisten tapaamisten tuloksista. 3. 9. 1. TSK merkitsee aloitteen tiedoksi, mutta ihmet- telee, tarvitaanko erillistä komiteaa, kun komissio voisi toimielimenä itsekin helposti kuulla jäsenvaltioita ja muita asianosaisia ilman välikättä, jonka työ on loppujen Bryssel 2. joulukuuta 1998. lopuksi päällekkäinen komission tehtäväkentän kanssa. Lisäksi kyseessä olisi menettely, jota komissio tavallises- tikin noudattaa tehtäviensä hoidossa. Lisää byrokratiaa ei komitean mielestä tarvita etenkään, koska se ei paranna tehokkuutta. 3. 10. 12 ja 13 artikla Näissä kahdessa artiklassa, jotka näyttävät olevan väärässä esitys- ja asiajärjestyksessä, säädetään, että jäsenvaltioiden tulee panna direktiivin säädökset täytän- töön 31. joulukuuta 2000 mennessä ja että komission tulee toimittaa alustava selvitys direktiivin toimeenpa- nosta Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 31. joulukuuta 2002. Komitea on monessa yhteydessä korostanut (1), että tietoyhteiskuntaa, joka on käsitteenä hyvin laaja, koskevan yhdenmukaisen lainsäädännön omaksumisella on kiire. Komitea ihmetteleekin, tuleeko jäsenvaltioille aika direktiivin täytäntöönpanoa varten, kun niistä monet ovat jo onnistuneet säätämään omat lakinsa hyvin lyhyessä ajassa. Tarpeellisten yhdenmukaistamistoimien hyväk- symisen ei siten pitäisi viedä jäsenvaltioiden lainsäätä- jiltä liikaa voimia ja aikaa. Komitean mielestä vuoden pituisen, laskettavan määräajan tulisi riittää tarvittavien pienehköjen muutos- ten tekemiseksi voimassa olevaan lainsäädäntöön tai uusien lakien säätämiseksi. antaa niin pitkä hyväksymisestä direktiivin (1) EYVL C 284, 14. 9. 1998; EYVL C 95, 30. 3. 1998, EYVL C 19, 21. 1. 1998. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: 1999/398/EG: Beschikking van de Commissie van 2 december 1998 betreffende de door de regio Friuli-Venezia Giulia en door de Italiaanse regering aan Seleco SpA verleende steun (kennisgeving geschied onder nummer C(1998) 4035) (Voor de EER relevante tekst) (Slechts de tekst in de Italiaanse taal is authentiek)

eurovoc_concepts:
Friuli-Venezia Giulia
Italy
State aid
aid to undertakings
electronics industry
regional aid

text: L 150/28 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 17. 6. 1999 (Besluiten waarvan de publicatie niet voorwaarde is voor de toepassing) II COMMISSIE BESCHIKKING VAN DE COMMISSIE van 2 december 1998 betreffende de door de regio Friuli-Venezia Giulia en door de Italiaanse regering aan Seleco SpA verleende steun (kennisgeving geschied onder nummer C(1998) 4035) (Slechts de tekst in de Italiaanse taal is authentiek) (Voor de EER relevante tekst) (1999/398/EG) DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, inzonderheid op artikel 93, lid 2, eerste alinea, (2) Gelet op de Overeenkomst betreffende de Europese Economische Ruimte, inzonderheid op artikel 62, lid 1, onder a), Na de belanghebbenden overeenkomstig voornoemde artikelen in de gelegenheid te hebben gesteld hun opmerkingen kenbaar te maken (1), Overwegende hetgeen volgt: I (1) Seleco (Seleco), een bedrĳf gevestigd te Pordenone, in de regio Friuli-Venezia Giulia (Italië), was een concern met 1 500 werknemers, dat activiteiten had op de markt van de consumentenelektronica, meer in het bĳzonder in drie sectoren: kleurentelevisies, decodeerapparaten voor versleutelde programma’s (sector betaal-TV) en zogenoemde „professionele” producten (videoprojectors en monitors). Zoals andere ondernemingen die in Italië in deze sector actief zĳn, heeft Seleco in de afgelopen tien jaar (1) PB C 373 van 29. 12. 1994, blz. 5, en PB C 155 van 20. 5. 1998, blz. 24. regelmatig steun ontvangen (2) via de openbare financieringsinstelling Ristrutturazione Elettronica (REL) (3). In 1993 bedroeg het netto-exploitatieverlies van de groep 77,5 miljard ITL (41 miljoen ECU); dit bedrag lag hoger dan de eigen middelen (60,6 en reserves). Om deze miljard ITL kapitaal verliezen te dekken werd begin 1994 tussen de verschillende aandeelhouders een overeenkomst inzake de dekking van schulden en de herkapitali- satie van de onderneming gesloten (16 miljard ITL); hierin werd de gedeeltelĳke kwĳtschelding van vorderingen van REL op Seleco (82 miljard ITL) vastgelegd, een kapitaalinjectie van 13 miljard ITL door de openbare financieringsmaatschappĳ Friulia SpA, alsook de verbintenis aangegaan door banken van de openbare sector om tezamen met een aantal banken van de particuliere sector in te schrĳven op de herkapitalisatie voor een bedrag van 9 miljard ITL, in verhouding tot hun respectieve vorderingen. De bĳdrage van de overheidsbanken beliep 3,5 miljard ITL. (3) De Italiaanse autoriteiten hadden alleen de bĳdrage van Friulia SpA aangemeld, maar deze steun was verleend voordat de Commissie zich hierover had (2) Bĳ beschikking C 20/91 (PB C 166 van 3. 7. 1992, blz. 6) hechtte de Commissie haar goedkeuring aan de steun die door REL was verleend aan een twaalftal bedrĳven van de sector consumentenelektronica, waarvan Seleco het grootste was. (3) Staatsmaatschappĳ (holding) voor de herstructurering van de sector consumentenelektronica in Italië, ten aanzien waarvan op 17 januari 1984 en 17 september 1985 beschikkingen zĳn gegeven. 17. 6. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 150/29 (4) (5) (6) kunnen uitspreken. Deze steun alsook de niet door REL en de openbare banken aangemelde steun waren voor de Commissie aanleiding om ten aanzien hiervan op 27 september 1994 de proce- dure van artikel 93, lid 2, van het EG-Verdrag in te leiden. Bĳ brieven van respectievelĳk 26 oktober 1994, 30 januari 1995, 19 april 1995, 7 juli 1995, 25 augustus 1995 en 19 november 1996 heeft de Commissie de Italiaanse autoriteiten om meer gedetailleerde inlichtingen over de hoger vermelde transacties verzocht. De Italiaanse autoriteiten antwoordden hierop bĳ brieven die door de Commissie werden ontvangen op 14 oktober 1994, 10 november 1994, 31 maart 1995, 27 juni 1995, 19 december 1995, 22 januari 1996, 5 december 1996 en 11 februari 1997. Voorts werden op 22 november 1995 aanvullende inlich- tingen verschaft tussen vertegenwoordigers van de Commissie en van de Italiaanse regering. tĳdens een bĳeenkomst II transacties waarbĳ Begin 1996, toen de Commissie zich opmaakte om de procedure die in 1994 was ingeleid met een gedeeltelĳk negatieve beschikking af te sluiten, kwam zĳ via artikelen in de pers in kennis van overheidsbedrĳven andere betrokken zouden zĳn en waardoor de structuur van het Seleco-concern aanmerkelĳk zou zĳn gewĳzigd. Het betrof met name: a) de afscheiding van de moedermaatschappĳ van de professionele activiteiten en de betaal-TV-activiteiten van Seleco en de hergroepering ervan in het bedrĳf Seleco Multimedia, waarvan het kapitaal van 30 miljard ITL in gelĳke delen zou zĳn verdeeld over Seleco, Italtel (50 % particulier, 50 % overheid) en Friulia SpA (overheid); b) een obligatielening van 12 miljard ITL, die zou zĳn uitgeschreven door Seleco en waarop door verschillende banken van de parti- culiere en de openbare sector zou zĳn inge- schreven; c) een convertibele lening van 12 miljard ITL die door Friulia SpA aan Seleco zou zĳn verstrekt; d) de terugkoop door Seleco van de uitstaande schuld van 66 miljard ITL die het bedrĳf tegenover REL had; e) de door Italtel aangegane verbintenis om de bovengenoemde door Friulia SpA toegekende obligatielening over te nemen. (7) Bĳ schrĳven van 19 november 1996 heeft de Commissie de Italiaanse autoriteiten om nadere inlichtingen over deze maatregelen verzocht. De antwoorden van de Italiaanse autoriteiten zĳn door de Commissie op 5 december 1996 en 11 februari 1997 ontvangen. In deze brieven hielden de Italiaanse autoriteiten staande dat de investering door Italtel en Friulia SpA in het kapitaal van Seleco Multimedia beant- woordde aan een bedrĳfslogica die aanvaardbaar is voor een particuliere investeerder, aangezien de onderneming door de verwerving van Seleco Multi- media daarvan ook de knowhow verwierf. Wat de door een consortium van banken aan Seleco verleende obligatielening van 12 miljard ITL en de door Friulia SpA aan Seleco verstrekte lening betreft, hielden de Italiaanse autoriteiten staande dat het om een lening tegen marktvoorwaarden ging. Wat de overname door Seleco van de reste- rende schuld van 66 miljard ITL tegenover REL voor de prĳs van 20 miljard ITL betreft, autoriteiten dat het verklaarden de Italiaanse schuld wordt disconteringspercentage gerechtvaardigd door de risico’s die het gevolg zĳn van de ernstige moeilĳkheden op de markt voor consumentenelektronica in Italië. Ten slotte wezen de Italiaanse autoriteiten erop dat Italtel niet verplicht was om de door Friulia SpA aan Seleco toegestane obligatielening over te kopen. van de Bĳ een beslissing die bĳ schrĳven van 18 februari 1998 aan de Italiaanse regering is medegedeeld (1), breidde de Commissie de procedure van artikel 93, lid 2, uit om alle steunmaatregelen die tot dat ogenblik waren genomen tezamen te kunnen onderzoeken en aanvullende inlichtingen te krĳgen over nieuwe steun die in de tussentĳd aan Seleco was verleend. III de nog gevraagde inlichtingen De Italiaanse regering heeft niet gereageerd op de beslissing van de Commissie en de Commissie heeft niet ontvangen, ondanks een op 15 juli 1998 verzonden herinnering, waarin erop werd gewezen dat de Itali- aanse autoriteiten bĳ uitblĳven van een antwoord een bevel tot antwoorden zouden krĳgen. Pas op 21 september 1998 deelde de Italiaanse autoriteiten per fax officieel mede dat, op 17 april 1997, een Italiaanse rechtbank het faillissement van Seleco had uitgesproken. (8) (9) (10) Na die mededeling verzocht de Commissie de Itali- aanse regering bĳ schrĳven van 29 september 1998 nadere inlichtingen te verstrekken betreffende a) de staat van liquidatie van Seleco, b) de lĳst van credi- teuren van de openbare en de particuliere sector alsook het bedrag van hun kredieten, c) de even- tuele verlening van andere steun naast de steun waarop de procedure betrekking heeft die in 1994 werd ingeleid en in 1998 werd uitgebreid en d) het eventuele gebruik van de commerciële activa van Seleco, met name voor het opzetten van andere industriële projecten. De Commissie vroeg daar- naast of het mogelĳk was e) nieuwe kredieten in de failliete boedel op te nemen, onder andere met het oog op de eventuele terugbetaling van steun die inmiddels onverenigbaar met de gemeenschappe- lĳke markt is verklaard. (1) Beslissing van 4 februari 1998 (PB C 155 van 20. 5. 1998, blz. 24). L 150/30 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 17. 6. 1999 (11) (12) Bĳ schrĳven van 7 oktober 1998 beantwoordden de Italiaanse autoriteiten de brief van de Commissie van 29 september 1998; zĳ wezen erop dat de beslissing van de Commissie van 18 februari 1998 om de procedure van artikel 93, lid 2, uit te breiden hen pas ter kennis kwam toen zĳ de herinnering van 15 juli 1998 ontvingen. Dit is bĳzonder verba- zingwekkend, vooral aangezien de Commissie op diezelfde dag de tekst van de beslissing aan de permanente vertegenwoordiging van Italië heeft gezonden. Bovendien deelden de Italiaanse autori- teiten de Commissie mede dat het hen niet mogelĳk was binnen de door de Commissie opge- legde termĳn van 15 werkdagen de door de Commissie gestelde vragen te beantwoorden. Bĳ brief die op 17 november 1998 door de Commissie werd ontvangen hebben de Italiaanse autoriteiten de brief van de Commissie van 29 september 1998 beantwoord. Desondanks blĳft de onderhavige beschikking noodzakelĳk omdat de verschafte inlichtingen geen volledige lĳst bevatten van de crediteuren van Seleco uit de openbare en de particuliere sector. Bovendien zĳn de gegevens waarom in deze beslissing wordt gevraagd uitge- breider en meer gedetailleerd in vergelĳking met het verzoek dat in de brief van 29 september 1998 was gedaan. (13) De Commissie kan, op basis van de beschikbare informatie, niet vaststellen of de aan Seleco verleende steun verenigbaar is met het Verdrag. IV (14) Overeenkomstig de jurisprudentie van het Hof van Justitie (1) heeft de Commissie, indien zĳ consta- teert dat steun is verleend of gewĳzigd zonder dat deze is aangemeld, de bevoegdheid, na de lidstaat in kwestie in de gelegenheid te hebben gesteld zĳn standpunt terzake te geven, genoemde lidstaat bĳ in afwachting van het voorlopige beschikking, resultaat van het onderzoek van de steun, te bevelen binnen een door haar vastgestelde termĳn te alle documenten, verschaffen die nodig zĳn om de verenigbaarheid van de steun met de gemeenschappelĳke markt te kunnen beoordelen. inlichtingen en gegevens (15) Indien de Italiaanse regering de gevraagde infor- matie niet verstrekt, zal de Commissie op basis van de gegevens in haar bezit een beschikking geven, (1) Zaak C-301/87 Boussac (14 februari 1990), Jurispr. 1990, blz. I-307; gevoegde zaken C-324/90 en 342/90 Duitsland en Pleuger Werthington tegen Commissie, Jurispr. 1994, blz. I-1173. HEEFT DE VOLGENDE BESCHIKKING GEGEVEN: Artikel 1 Italië verstrekt binnen 15 werkdagen na de kennisgeving van deze beschikking aan de Commissie alle gegevens die nodig zĳn om haar in staat te stellen de verenigbaarheid met de gemeenschappelĳke markt te onderzoeken van de steun die door de regio Friuli-Venezia Giulia via Friulia SpA en door de Italiaanse staat via de financieringsmaat- schappĳ Ristrutturazione Elettronica en een aantal banken van de openbare sector, alsook met andere middelen aan Seleco is verleend. Artikel 2 Italië verstrekt de gegevens waarom bĳ brieven van 1. 18 februari 1998 en 29 september 1998 is verzocht. 2. Voorts wordt Italië verzocht: a) alle eventuele andere steun aan te geven die is verleend aan Seleco naast de steunmaatregelen genoemd in de beslissing tot inleiding van de procedure van artikel 93, lid 2, en in de beslissing tot uitbreiding van de procedure, die bĳ schrĳven van 18 februari 1998 aan de Italiaanse regering is medegedeeld; b) de redenen van economische en commerciële aard op te geven  zo deze er zĳn  die Seleco er in 1996 toe hebben aangezet een gedeelte van zĳn activiteiten af te stoten om deze in een ander bedrĳf, Seleco Multi- media, onder te brengen alsook bĳzonderheden over de balanspositie van de moedermaatschappĳ op het ogenblik van deze afsplitsing. Voorts dient een gede- tailleerd verslag te worden overgelegd over de wĳzi- gingen in de aandeelhoudersstructuur van Seleco Multimedia vanaf de oprichting van het bedrĳf tot heden; c) aan te geven of het bedrĳf, voordat het failliet werd verklaard, onder toezicht was gesteld in de zin van artikel 187 e. v. van decreet nr. 267 van 16 maart 1942 faillissement) of zĳn activiteiten heeft (wet op het voortgezet op basis van een gerechtelĳk akkoord in de zin van artikel 160 e. v. van de wet op het faillissement. In elk van beide gevallen moet een verslag worden overgelegd over de activiteiten van Seleco, een lĳst van de crediteuren die deelnemen aan het comité dat in het leven is geroepen in het kader van het toezicht of van het gerechtelĳk akkoord, alsook een afschrift van de notulen van de vergaderingen van dit comité met betrekking tot de discussie en de aanvaarding van het toezicht of de deelneming in het gerechtelĳk akkoord; hierbĳ moeten de bedragen worden aangeduid die Seleco aan de staat verschuldigd is in de vorm van belastingen, sociale bĳdragen of overheidsmiddelen voor maatregelen ten behoeve van werknemers; 17. 6. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 150/31 d) indien het bedrĳf niet onder toezicht of een gerech- telĳk akkoord is geplaatst: een beschrĳving te geven van de omstandigheden waaronder in 1997 het faillis- sement is uitgesproken, met vermelding van de even- tuele schuldvorderingen van de staat op Seleco in de vorm van belastingen en heffingen, sociale bĳdragen en overheidsmiddelen voor maatregelen ten behoeve van werknemers; de naam van de verzoeker moet worden aangegeven en een kopie van de uitspraak van het faillissement, de lĳst van de crediteuren, het bedrag van hun schuldvorderingen alsook hun respectieve rang moeten worden verstrekt. Daarnaast dient de huidige te worden aangeduid alsook bĳzonderheden over even- tuele stappen die zĳn ondernomen met het oog op de nietigverklaring van het vonnis; faillissementsprocedure stand van de e) een gedetailleerd verslag in te dienen over alle commerciële en financiële activiteiten die door Seleco na de faillietverklaring zĳn ondernomen. In dit geval moet Italië, behalve een beschrĳving van de rechts- grond waarop het zich baseert en de onderliggende i) een lĳst van economische redenen, verschaffen: crediteuren die deel uitmaken van een eventueel comité van crediteuren en een kopie van de door dat comité gegeven adviezen over de vraag of het wenselĳk is dit soort activiteiten te starten en voort te zetten, en ii) de bedragen die Seleco aan de staat verschuldigd is in de vorm van belastingen, sociale bĳdragen of over- heidsmiddelen voor maatregelen ten behoeve van werknemers; f) een gedetailleerde beschrĳving over te leggen van de liquidatie van de activa van Seleco vanaf de datum van de faillietverklaring tot heden, alsook de voorwaarden en de praktische bepalingen inzake de overdracht van de commerciële activa van dit bedrĳf; g) een beschrĳving te geven van de voorwaarden en de praktische bepalingen voor de verdeling onder de crediteuren van het faillissement van de opbrengst van de verkoop van de activa van Seleco. Indien de verde- ling is gebaseerd op een gerechtelĳk akkoord met de crediteuren, moeten de onderliggende redenen van economische aard worden aangegeven, tezamen met een afschrift van het voorgestelde akkoord, de notulen van de vergadering waarop het comité van crediteuren het voorstel heeft aanvaard alsook de uitspraak van de rechtbank waarin genoemd akkoord wordt goedge- keurd. Artikel 3 Deze beschikking is gericht tot de Italiaanse Republiek. Gedaan te Brussel, 2 december 1998. Voor de Commissie Karel VAN MIERT Lid van de Commissie


title: Regolamento (CE) n. 2597/98 della Commissione del 2 dicembre 1998 che fissa i prezzi rappresentativi e gli importi dei dazi addizionali all'importazione per i melassi nel settore dello zucchero

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
molasses
representative price

text: 3. 12. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee L 325/7 REGOLAMENTO (CE) N. 2597/98 DELLA COMMISSIONE del 2 dicembre 1998 che fissa i prezzi rappresentativi e gli importi dei dazi addizionali all’importa- zione per i melassi nel settore dello zucchero LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE, visto il trattato che istituisce la Comunità europea, visto il regolamento (CEE) n. 1785/81 del Consiglio, del 30 giugno 1981, relativo all’organizzazione comune dei settore dello zucchero (1), modificato da mercati nel ultimo dal regolamento (CE) n. 1148/98 (2), visto il regolamento (CE) n. 1422/95 della Commissione, del 23 giugno 1995, che stabilisce le modalità d’applica- zione per l’importazione di melassi nel settore dello zucchero e che modifica il regolamento (CEE) n. 785/ 68 (3), in particolare l’articolo 1, paragrafo 2 e l’articolo 3, paragrafo 1, considerando che, ai sensi del regolamento (CE) n. 1422/ 95, il prezzo cif all’importazione di melassi, di seguito stabilito denominato «prezzo rappresentativo», conformemente al regolamento (CEE) n. 785/68 della Commissione (4); che tale prezzo si intende fissato per la qualità tipo definita all’articolo 1 del regolamento citato; viene considerando che il prezzo rappresentativo del melasso è calcolato per un determinato luogo di transito di frontiera della Comunità, che è Amsterdam; che questo prezzo deve essere calcolato in base alle possibilità d’acquisto più favorevoli sul mercato mondiale stabilite mediante i corsi o i prezzi di tale mercato adeguati in funzione delle eventuali differenze di qualità rispetto alla qualità tipo; che la qualità tipo del melasso è stata definita dal regola- mento (CEE) n. 785/68; i prezzi constatati considerando che, per rilevare le possibilità d’acquisto più favorevoli sul mercato mondiale, occorre tener conto di le offerte fatte sul tutte le informazioni riguardanti su importanti mercato mondiale, mercati dei paesi terzi e le operazioni di vendita concluse negli scambi internazionali di cui la Commissione abbia avuto conoscenza direttamente o per il tramite degli Stati membri; che all’atto di tale rilevazione, ai sensi dell’arti- colo 7 del regolamento (CEE) n. 785/68, può essere presa come base una media di più prezzi, purché possa essere considerata rappresentativa della tendenza effettiva del mercato; considerando che non si tiene conto delle informazioni quando esse non riguardano merce sana, leale e mercan- tile o quando il prezzo indicato nell’offerta riguarda soltanto una quantità limitata non rappresentativa del (1) GU L 177 dell’1. 7. 1981, pag. 4. (2) GU L 159 del 3. 6. 1998, pag. 38. (3) GU L 141 del 24. 6. 1995, pag. 12. (4) GU L 145 del 27. 6. 1968, pag. 12. mercato; che devono essere esclusi anche i prezzi d’offerta che possono essere ritenuti non rappresentativi della tendenza effettiva del mercato; considerando che, per ottenere dati comparabili relativi al melasso della qualità tipo, è necessario, secondo la qualità di melasso offerta, aumentare ovvero diminuire i prezzi in funzione dei risultati ottenuti dall’applicazione dell’arti- colo 6 del regolamento (CEE) n. 785/68; considerando che un prezzo rappresentativo può, a titolo eccezionale, essere mantenuto ad un livello invariato per un periodo limitato quando il prezzo d’offerta in base al quale è stato stabilito il precedente prezzo rappresentativo non è pervenuto a conoscenza della Commissione e quando i prezzi d’offerta disponibili, ritenuti non suffi- cientemente rappresentativi della tendenza effettiva del mercato, determinerebbero modifiche brusche e rilevanti del prezzo rappresentativo; considerando che, qualora esista una differenza tra il prezzo limite per il prodotto in causa e il prezzo rappre- sentativo, occorre fissare dazi addizionali all’importazione alle condizioni previste all’articolo 3 del regolamento (CE) n. 1422/95; che, in caso di sospensione dei dazi all’impor- tazione a norma dell’articolo 5 del regolamento (CE) n. 1422/95, occorre fissare importi specifici per tali dazi; considerando che dall’applicazione delle suddette disposi- zioni risulta che i prezzi rappresentativi e i dazi addizio- nali all’importazione dei prodotti in causa devono essere fissati conformemente all’allegato del presente regola- mento; considerando che le misure previste dal presente regola- mento sono conformi al parere del comitato di gestione per lo zucchero, HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: Articolo 1 I prezzi rappresentativi e i dazi addizionali applicabili all’importazione dei prodotti di cui all’articolo 1 del rego- lamento (CE) n. 1422/95 sono indicati in allegato. Articolo 2 Il presente regolamento entra in vigore il 3 dicembre 1998. L 325/8 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 3. 12. 98 Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a Bruxelles, il 2 dicembre 1998. Per la Commissione Franz FISCHLER Membro della Commissione ALLEGATO al regolamento che fissa i prezzi rappresentativi e gli importi dei dazi addizionali all’importazione per i melassi nel settore dello zucchero Codice NC Importo del prezzo rappresentativo per ECU/100 kg netti del prodotto considerato Importo del dazio addizionale per ECU/100 kg netti del prodotto considerato Importo del dazio all’importazione in ragione di sospensione di cui all’articolo 5 del regolamento (CE) n. 1422/95 per ECU/100 kg netti del prodotto considerato (2) 1703 10 00 (1) 1703 90 00 (1) 6,31 7,13 0,24 0,08 — — (1) Fissazione per la qualità tipo definita all’articolo 1 del regolamento (CEE) n. 785/68, modificato. (2) Detto importo si sostituisce, a norma dell’articolo 5 del regolamento (CE) n. 1422/95, al tasso del dazio della tariffa doganale comune fissato per questi prodotti


title: Regolamento (CE) n. 2600/98 della Commissione del 2 dicembre 1998 che fissa le restituzioni massime all'esportazione di olio di oliva per la seconda gara parziale effettuata nell'ambito della gara permanente indetta dal regolamento (CE) n. 2269/98

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
olive oil

text: 3. 12. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee L 325/11 REGOLAMENTO (CE) N. 2600/98 DELLA COMMISSIONE del 2 dicembre 1998 che fissa le restituzioni massime all’esportazione di olio di oliva per la seconda gara parziale effettuata nell’ambito della gara permanente indetta dal regola- mento (CE) n. 2269/98 LA COMMISSIONE DELLE COMUNIT(cid:211) EUROPEE, visto il trattato che istituisce la Comunit(cid:133) europea, visto il regolamento n. 136/66/CEE del Consiglio, del 22 settembre 1966, relativo all’attuazione di un’organizza- zione comune dei mercati nel settore dei grassi (1), modifi- cato da ultimo dal regolamento (CE) n. 1638/98 (2), in particolare l’articolo 3, considerando che, con il regolamento (CE) n. 2269/98 della Commissione (3), (cid:138) stata indetta una gara perma- nente per la determinazione delle restituzioni all’esporta- zione di olio di oliva; considerando che l’articolo 6 del regolamento (CE) n. 2269/98 dispone che, tenuto conto in particolare della situazione e della prevedibile evoluzione del mercato dell’olio di oliva nella Comunit(cid:133) e a livello mondiale, si proceda, sulla base delle offerte ricevute, alla fissazione degli importi massimi delle restituzioni all’esportazione; le cui che sono dichiarati aggiudicatari offerte si collocano a un livello pari o inferiore a quello della restituzione massima all’esportazione; i concorrenti considerando che gli importi delle restituzioni massime all’esportazione che si ottengono applicando le disposi- zioni sopra riportate sono quelli indicati in allegato; considerando che il comitato di gestione per le materie grasse non ha emesso alcun parere nel termine fissato dal suo presidente, HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: Articolo 1 Le restituzioni massime all’esportazione di olio di oliva per la seconda gara parziale effettuata nell’ambito della gara permanente indetta dal regolamento (CE) n. 2269/98 sono fissate nell’allegato sulla base delle offerte presentate sino al 22 novembre 1998. Articolo 2 Il presente regolamento entra in vigore il 3 dicembre 1998. Il presente regolamento (cid:138) obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a Bruxelles, il 2 dicembre 1998. Per la Commissione Franz FISCHLER Membro della Commissione (1) GU 172 del 30. 9. 1966, pag. 3025/66. (2) GU L 210 del 28. 7. 1998, pag. 32. (3) GU L 284 del 22. 10. 1998, pag. 25. L 325/12 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee 3. 12. 98 ALLEGATO al regolamento della Commissione, del 2 dicembre 1998, che fissa le restituzioni massime all’esportazione d’olio d’oliva per la seconda gara parziale indetta dal regolamento (CE) n. 2269/98 Codice del prodotto Importo della restituzione (in ECU/100 kg) 1509 10 90 9100 1509 10 90 9900 1509 90 00 9100 1509 90 00 9900 1510 00 90 9100 1510 00 90 9900 — — — — — — NB: I codici prodotti e i relativi richiami in calce sono definiti dal regolamento (CEE) n. 3846/87 della Commissione, modificato


title: ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 2596/98 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 2ας Δεκεμβρίου 1998 για τροποποίηση των επιστροφών κατά την εξαγωγή της λευκής ζάχαρης και της ακατέργαστης ζάχαρης σε φυσική κατάσταση

eurovoc_concepts:
export refund
raw sugar
white sugar

text: 3. 12. 98 EL Ep(cid:148)sglg Evgleq(cid:148)da tym Euqypa(cid:152)j(cid:150)m Joimot(cid:147)tym L 325/5 JAMOMISLOS (EJ) aqih. 2596/98 TGS EPITQOPGS tgr 2ar Dejelbq(cid:148)ou 1998 cia tqopopo(cid:148)gsg tym epistqov(cid:150)m jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147) tgr keuj(cid:147)r f(cid:145)waqgr jai tgr ajat(cid:146)qcastgr f(cid:145)waqgr se vusij(cid:147) jat(cid:145)stasg G EPITQOPG TYM EUQYPA(cid:136)JYM JOIMOTGTYM, (cid:130)womtar up(cid:149)xg: tg sumh(cid:147)jg cia tgm (cid:148)dqusg tgr Euqypa(cid:152)j(cid:147)r Joim(cid:149)tgtar, tom jamomisl(cid:149) (EOJ) aqih. 1785/81 tou Sulbouk(cid:148)ou, tgr 30(cid:147)r Ioum(cid:148)ou 1981, peq(cid:148) joim(cid:147)r oqcam(cid:150)seyr acoq(cid:145)r stom tol(cid:146)a tgr f(cid:145)waqgr (1), (cid:149)pyr tqopopoi(cid:147)hgje tekeuta(cid:148)a ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 1148/98 (2), jai id(cid:148)yr to (cid:145)qhqo 19 paq(cid:145)cqavor 4 de(cid:151)teqo ed(cid:145)vio, Ejtil(cid:150)mtar: (cid:149)ti oi epistqov(cid:146)r pou evaql(cid:149)fomtai jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147) cia tg keuj(cid:147) f(cid:145)waqg jai tgm ajat(cid:146)qcastg f(cid:145)waqg (cid:146)woum jaho- qishe(cid:148) ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 2524/98 tgr Epi- tqop(cid:147)r (3), (cid:149)pyr tqopopoi(cid:147)hgje ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 2569/98 (4)· (cid:149)ti g evaqloc(cid:147) tym keptoleqei(cid:150)m pou amav(cid:146)qomtai stom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 2524/98 sta stoiwe(cid:148)a cia ta opo(cid:148)a (cid:146)kabe cm(cid:150)sg g Epitqop(cid:147) odgce(cid:148) stgm tqopopo(cid:148)gsg tym epistqov(cid:150)m jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147), oi opo(cid:148)er isw(cid:151)oum s(cid:147)leqa, s(cid:151)lvyma le to paq(cid:145)qtgla tou paq(cid:149)mtor jamomislo(cid:151), ENEDYSE TOM PAQOMTA JAMOMISLO: (cid:129)qhqo 1 Oi epistqov(cid:146)r jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147), se vusij(cid:147) jat(cid:145)stasg jai (cid:149)wi letousiyl(cid:146)mym, tym pqo(cid:152)(cid:149)mtym pou amav(cid:146)qomtai sto (cid:145)qhqo 1 paq(cid:145)cqavor 1 stoiwe(cid:148)o a) tou jamomislo(cid:151) (EOJ) aqih. 1785/81 jai jahoq(cid:148)fomtai sto paq(cid:145)qtgla tou jamomi- slo(cid:151) (EJ) aqih. 2524/98 e(cid:148)mai tqopopoigl(cid:146)mer s(cid:151)lvyma le ta pos(cid:145) pou oq(cid:148)fomtai sto paq(cid:145)qtgla. (cid:129)qhqo 2 O paq(cid:150)m jamomisl(cid:149)r aqw(cid:148)fei ma isw(cid:151)ei stir 3 Dejelbq(cid:148)ou 1998. O paq(cid:150)m jamomisl(cid:149)r e(cid:148)mai desleutij(cid:149)r yr pqor (cid:149)ka ta l(cid:146)qg tou jai isw(cid:151)ei (cid:145)lesa se j(cid:145)he jq(cid:145)tor l(cid:146)kor. Bqun(cid:146)kker, 2 Dejelbq(cid:148)ou 1998. Cia tgm Epitqop(cid:147) Franz FISCHLER L(cid:146)kor tgr Epitqop(cid:147)r (1) EE L 177 tgr 1. 7. 1981, s. 4. (2) EE L 159 tgr 3. 6. 1998, s. 38. (3) EE L 317 tgr 26. 11. 1998, s. 5. (4) EE L 322 tgr 1. 12. 1998, s. 3. L 325/6 EL Ep(cid:148)sglg Evgleq(cid:148)da tym Euqypa(cid:152)j(cid:150)m Joimot(cid:147)tym 3. 12. 98 tou jamomislo(cid:151) tgr Epitqop(cid:147)r, tgr 2ar Dejelbq(cid:148)ou 1998, cia tqopopo(cid:148)gsg tym epistqov(cid:150)m jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147) tgr keuj(cid:147)r f(cid:145)waqgr jai tgr ajat(cid:146)qcastgr f(cid:145)waqgr se vusij(cid:147) jat(cid:145)stasg PAQAQTGLA Jydij(cid:149)r pqo(cid:152)(cid:149)mtor 1701 11 90 9100 1701 11 90 9910 1701 11 90 9950 1701 12 90 9100 1701 12 90 9910 1701 12 90 9950 1701 91 00 9000 1701 99 10 9100 1701 99 10 9910 1701 99 10 9950 Epistqov(cid:147) — Ecu/100 kg — 42,35 40,94 42,35 40,94 (1) (1) (2) (1) (1) (2) — Ecu/1 % fawaq(cid:149)fgr (cid:253) 100 kg — 0,4604 — Ecu/100 kg — 46,04 46,14 46,14 — Ecu/1 % fawaq(cid:149)fgr (cid:253) 100 kg — 1701 99 90 9100 0,4604 (1) To paq(cid:149)m pos(cid:149) evaql(cid:149)fetai stgm ajat(cid:146)qcastg f(cid:145)waqg apod(cid:149)seyr 92 %. Am g ap(cid:149)dosg tgr enac(cid:149)lemgr ajat(cid:146)qcastgr f(cid:145)waqgr ap(cid:146)wei jat(cid:145) 92 %, to pos(cid:149) tgr eisvoq(cid:145)r pou evaql(cid:149)fetai upokoc(cid:148)fetai s(cid:151)lvyma le tir diat(cid:145)neir tou (cid:145)qhqou 17a paq(cid:145)cqavor 4 tou jamomislo(cid:151) (EOJ) aqih. 1785/81. (2) Jahoqisl(cid:149)r pou amast(cid:146)kketai ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EOJ) aqih. 2689/85 tgr Epitqop(cid:147)r (EE L 255 tgr 26. 9. 1985, s. 12), (cid:149)pyr tqopopoi(cid:147)hgje ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EOJ) aqih. 3251/85 (EE L 309 tgr 21. 11. 1985, s. 14)


title: Informatie betreffende de inwerkingtreding van het protocol tot aanpassing van de handelsaspecten van de Europaovereenkomst tussen de Europese Gemeenschappen en hun lidstaten, enerzĳds, en de Slowaakse Republiek, anderzĳds, teneinde rekening te houden met de toetreding van de Republiek Finland, de Republiek Oostenrĳk en het Koninkrĳk Zweden tot de Europese Unie en met de resultaten van de landbouwonderhandelingen van de Uruguayronde, met inbegrip van de verbetering van de bestaande preferentiële regeling

text: 2. 12. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 324/29 II (Besluiten waarvan de publicatie niet voorwaarde is voor de toepassing) RAAD Informatie betreffende de inwerkingtreding van het protocol tot aanpassing van de handelsaspecten van de Europaovereenkomst tussen de Europese Gemeen- schappen en hun lidstaten, enerzijds, en de Slowaakse Republiek, anderzijds, teneinde rekening te houden met de toetreding van de Republiek Finland, de Republiek Oostenrijk en het Koninkrijk Zweden tot de Europese Unie en met de resultaten van de landbouwonderhandelingen van de Uruguayronde, met inbe- grip van de verbetering van de bestaande preferenti(cid:137)le regeling Het protocol tot aanpassing van de Europaovereenkomst met de Slowaakse Republiek ingevolge de uitbreiding en de Uruguayronde, tot sluiting waarvan de Raad op 5 oktober 1998 (1) heeft besloten, is op 1 november 1998 in werking getreden, nadat de betrokken partijen elkaar op 22 oktober 1998 kennis hebben gegeven van het feit dat de in artikel 7 van het protocol bedoelde procedures zijn voltooid. (1) PB L 306 van 16. 11. 1998