title: Återkommande rapport från kommissionen om Estlands framsteg på vägen mot anslutning

eurovoc_concepts:
EU relations
Estonia
accession to the European Union
economic situation
report

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 17. 12. 1998 KOM(1998) 705 slutlig ÅTERKOMMANDE RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN OM ESTLANDS FRAMSTEG PÅ VÄGEN MOT ANSLUTNING Innehållsförteckning A. INLEDNING a) Förord b) Förbindelserna mellan Europeiska unionen och Estland Den förstärkta strategin inför anslutningen Den senaste tidens utveckling av de bilaterala förbindelserna B. Kriterier för medlemskap 1. Politiska kriterier 1. 1 Demokrati och rättsstat Parlamentet Den verkställande makten Den dömande makten Åtgärder för att bekämpa korruption 1. 2 Mänskliga rättigheter och skydd av minoriteter Medborgerliga och politiska rättigheter Ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter Minoriteters rättigheter och skydd 1. 3 Allmän bedömning 2. Ekonomiska kriterier 2. 1 Inledning 2. 2 Den ekonomiska utvecklingen efter offentliggörandet av kommissionens yttrande Makroekonomisk utveckling Strukturreformer 2. 3 Bedömning av utvecklingen på grundval av Köpenhamnskriterierna Övergången till fungerande marknadsekonomi Förmåga att hantera konkurrens och marknadskrafter inom unionen 2. 4 Allmän bedömning 3. Förmåga att påta sig de skyldigheter som ett medlemskap medför 3. 1 En gränslös inre marknad Den allmänna ramen De fyra friheterna Konkurrens 3. 2 Ny teknik och framtidsfrågor Informationssamhället Utbildning, yrkesutbildning och ungdomsfrågor Forskning och teknisk utveckling Telekommunikation Den audiovisuella sektorn 3. 3 Ekonomiska och fiskala frågor Den ekonomiska och monetära unionen Beskattning % Statistik 3. 4 Politiken inom olika sektorer Industri Jordbruk Fiske Energi Transport Små och medelstora företag 3. 5 Ekonomisk och social sammanhållning Sysselsättning och sociala frågor Regionalpolitik och sammanhållning 3. 6 Miljö och livskvalitet Miljö Konsumentskydd 3. 7 Rättsliga och inrikes frågor 3. 8 Utrikespolitik Handel och internationella ekonomiska förbindelser Utvecklingssamarbete Tull Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken 3. 9 Finansiella frågor Finansiell kontroll 3. 10 Allmän bedömning 4. Den offentliga förvaltningens förmåga att tillämpa gemenskapens regelverk C. SLUTSATS D. 1. 2. Partnerskap för anslutning och nationella program för antagande av gemenskapens av genomförandet Övergripande bedömning regelverk: Partnerskap för anslutning Nationellt program för antagande av gemenskapens regelverk Bilaga Statistiska uppgifter A. Inledning a) Förord Enligt meddelandet Agenda 2000 skall kommissionen årligen lämna en rapport till Eurppeiska rådet om de framsteg som vart och ett av kandidatländerna i Central- och Östeuropa gjort i förberedelserna för medlemskap. Den första rapporten skall enligt meddelandet lämnas i slutet av 1998. Vid toppmötet i Luxemburg beslöt Europeiska rådet följande: "När det gäller granskningen av de framsteg som har gjorts av varje kandidatstat i Central- och Östeuropa inför anslutningen med avseende på Köpenhamnskriterierna, i synnerhet i vilken takt övertagandet av unionens regelverk sker, kommer kommissionen att för varje stat överlämna regelbundna rapporter till rådet, vilka i förekommande fall skall åtföljas av rekommendationer att inleda bilaterala regeringskonferenser och detta redan från slutet av 1998. Innan dessa rapporter utarbetas kommer genomförandet av partnerskapen för anslutning och framstegen beträffande övertagandet av regelverket att studeras tillsammans med varje kandidatstat inom ramen för Europaavtalens organ. Kommissionens rapporter kommer att fattas om hur ligga anslutningsförhandlingarna skall föras och beträffande deras utvidgning till att omfatta andra kandidatstater. I detta sammanhang skall kommissionen fortsätta att följa den metod som fastställs i Agenda 2000 i utvärderingen av kandidatstaternas förmåga att uppfylla de ekonomiska kriterierna och att påta sig de skyldigheter som anslutningen medför. för de beslut till grund ram skall rådets inom som Det är nödvändigt att bibehålla ett dynamiskt synsätt när kandidatstaternas framsteg skall utvärderas inom ramen för de regelbundna rapporter som kommissionen kommer att förelägga rådet. " Europeiska rådet bekräftade dessa slutsatser vid sitt möte i Cardiff och konstaterade följande: "Unionen prioriterar utvidgningsprocessen för de länder som nämns i slutsatserna från Europeiska rådet i Luxemburg, inom vilken de som kandidater aktivt kan gå vidare i riktning mot att ta på sig de skyldigheter som ett medlemskap innebär, bl. a. Köpenhamnskriterierna. Varje kandidatland kommer att bedömas utifrån samma kriterier och kommer att gå vidare i processen i sin egen takt beroende på hur väl förberett det är. Kandidatländernas egna ansträngningar för att uppfylla kriterierna kommer att vara avgörande. Samtliga kommer att dra nytta av de förstärkta förbindelserna med EU, inbegripet genom en politisk dialog och skräddarsydda strategier för att bistå dem i förberedelserna inför anslutningen. " Rapporten om Estlands framsteg är med utgångspunkt från dessa slutsatser från rådet upplagd enligt samma struktur som yttrandet. I rapporten - beskrivs förbindelserna mellan Estland och unionen, särskilt inom ramen för Europaavtalet, - analyseras situationen vad gäller de politiska förhållanden som Europeiska rådet nämner (demokrati, rättssäkerhet, mänskliga rättigheter, skydd av minoriteter), - bedöms Estlands situation och framtidsutsikter vad gäller de ekonomiska förhållanden som Europeiska rådet nämner (fungerande marknadsekonomi, förmåga att hantera konkurrens och marknadskrafter inom unionen), - analyseras Estlands förmåga att påta sig de skyldigheter som ett medlemskap medför, dvs. landets förmåga att anta unionens regelverk i form av fördraget, sekundärrätten och politiken på olika områden. I rapporten behandlas också den rättsliga och administrativa förmågan i enlighet med de krav som framfördes av Europeiska rådet vid dess möte i Madrid, vid vilket det framhölls att kandidatländerna bör anpassa sina administrativa strukturer så att ett harmoniskt genomförande av gemenskapens politik på olika områden efter anslutningen garanteras. Detta förhållningssätt garanterar lika behandling av alla kandidatländerna. I rapporten beaktas de framsteg som gjorts sedan yttrandet offentliggjordes. I rapporten utreds huruvida de planerade reformer som nämns i yttrandet har genomförts och nya initiativ undersöks, även sådana som har direkt samband med de prioriteringar som ingår i partnerskapet för anslutning. Rapporten har ett särskilt avsnitt som handlar om i hur hög grad landet har inriktat sig på att uppfylla de kortsiktiga prioriteringarna i partnerskapet. Bedömningen av framstegen när det gäller förmågan att uppfylla de politiska kriterierna och att tillämpa gemenskapens regelverk koncentreras på vad som har skett sedan yttrandet, medan den ekonomiska bedömningen går tillbaka på en längre tids utvärdering av Estlands ekonomiska resultat. Bedömningen av de framsteg som gjorts när det gäller att anta gemenskapens regelverk har i första hand gjorts på grundval av den lagstiftning som faktiskt har antagits och inte på grundval av lagstiftning som är under beredning eller som håller på att godkännas av parlamentet. Detta är det enda sättet att objektivt mäta och jämföra de konkreta framstegen i anslutningsförberedelserna. Rapporten stöder sig på ett stort antal informationskällor. Kandidatländerna ombads lämna uppgifter om de framsteg som gjorts i förberedelserna för medlemskap sedan yttrandet offentliggjordes. Deras framställningar på de möten som hållits inom ramen för Europaavtalen, deras nationella program för antagande av gemenskapens regelverk och de uppgifter som lämnats i samband med den analytiska genomgången av regelverket har också använts som informationskällor. Rådets överläggningar om yttrandet och Europaparlamentets betänkanden och resolutioner om kommissionens yttranden1, och för Estlands vidkommande det betänkande om Estlands ansökan om medlemskap i Europeiska unionen som beretts av Jörn Donner, har beaktats vid utarbetandet av rapporterna. Kommissionen har vid utarbetandet av rapporterna också använt sig av de bedömningar som medlemsstaterna utfört, särskilt avseende de politiska kriterierna för medlemskap, och av olika internationella organisationers arbete, särskilt då de bidrag som lämnats av Europarådet, OSSE och de internationella finansiella instituten samt olika icke-statliga organisationer. 1 Europaparlamentets dok. nr 224. 339 Betänkandet om meddelandet från kommissionen "Agenda 2000" (föredragande: A. Oostlander och E. Baron Crespo; medföredragande: M. Aelvoet, J. Donner, O. Von Habsburg, E. Caccavale, F. Kristoffersen, M. Hoff, C. Carnero Gonzales, P. Bernard-Reymond, R. Spéciale, J. Wiersma och J. W. Bertens) Ç b) Förbindelserna mellan Europeiska unionen och Estland Den förstärkta strategin inför anslutningen Den 30 mars 1998 inleddes anslutningsprocessen formellt genom ett möte som hölls mellan utrikesministrarna från de femton EU-medlemsstaterna, de tio central- och östeuropeiska kandidatländerna och Cypern. Före detta möte hade partnerskap för anslutning antagits för varje enskilt kandidatland i syfte att stödja länderna i deras förberedelser för medlemskap. I dessa dokument fastställs de prioriterade områden inom vilka ytterligare insatser bör göras och det finansiella stöd som Europeiska unionen ställer till förfogande. I april lade Estland fram den första versionen av ett nationellt program för antagande av gemenskapens regelverk vilket innehöll en närmare beskrivning av de åtgärder som krävs för att de mål som ingår i partnerskapet för anslutning skall kunna uppnås. Efter öppnandet av regeringskonferensen presenterade Estland vid öppningssessionen för EU:s och Estlands anslutningsförhandlingar den 31 mars i Bryssel de viktigaste elementen i landets integrationsstrategi. En analytisk genomgång (sk. screening) av gemenskapens regelverk inleddes den 3 april. Stödet inför anslutningen kommer att utökas avsevärt. Vid sidan av Phare-programmet kommer detta stöd från och med år 2000 att beviljas för jordbruket och för ett strukturinstrument genom vilket transportområdet åtgärder prioriteras. Phare-programmet kommer att inriktas på institutionell uppbyggnad och investeringar på andra områden. liknande sammanhållningsfondens åtgärder på miljö- och Den senaste tidens utveckling av de bilaterala förbindelserna Europaavtalet mellan Europeiska unionen och Estland trädde i kraft den 1 februari 1998 efter att ratificeringsförfarandet fullbordats. Estland har genomfört Europaavtalet på ett riktigt sätt och medverkat till att de gemensamma institutionernas verksamhet fungerat smidigt. Associeringsrådet och associeringskommittén höll sina första sammanträden i februari respektive juni 1998. Vid mötet i juni diskuterades för första gången genomförandet av de prioriterade frågor som ingår i partnerskapet för anslutning. Sedan Europaavtalet trädde i kraft har fem underkommittésammanträden hållits. Sedan yttrandet offentliggjordes har den gemensamma parlamentariska kommittén bestående av företrädare för Estlands parlament och Europaparlamentet mötts tre gånger, i oktober 1997 och i april och november 1998. Europeiska unionens andel av Estlands totala handel har fortsatt att öka. Under 1997 utgjorde Estlands export (utom transitexport) till EU 62 % av den totala exporten (exporten till Finland utgjorde 19 %, till Sverige 17,1 % och till Tyskland 6,7 %). Importen från EU uppgick till 75,4 % (från Finland 37 %, från Sverige 10,6 % och från Tyskland 10,4 %) av den totala importen. Ett anpassningsprotokoll till Europaavtalet gällande i synnerhet basjordbruksprodukter och av bearbetade för jordbruksförhandlingarna inom Uruguayrundan och Finlands, Sveriges och Österrikes anslutning till Europeiska unionen. jordbruksprodukter har undertecknats att beakta resultaten Det finns inga särskilda problem rörande handelsfrågor i förbindelserna mellan Estland och EU. I oktober 1998 inleddes bilaterala förhandlingar med Estland om ett protokoll om ett europeiskt avtal om bedömning av överensstämmelse. Phare-programmet för 1998 består av en nationell tilldelning (21 miljoner ecu) som grundas på prioriteringarna i partnerskapet för anslutning och som är avsedd för stöd till i synnerhet förstärkning av den administrativa förmågan, miljö och transport samt deltagande i gemenskapens program och programmet Tempus. Ytterligare 2,5 miljoner ecu har anslagits till ett program för gränsöverskridande samarbete. Estland deltar också i och drar nytta av övergripande Phare-finansierade program för flera länder, t. ex. i fråga om tull, miljö, statistik, reform av den offentliga förvaltningen och TAIEX ("Technical Assistance and Information Exchange Office" - kontoret för tekniskt stöd och informationsutbyte). ^ B. Kriterier för medlemskap 1. Politiska kriterier Inledning I sitt yttrande från 1997 om Estlands ansökan om medlemskap i Europeiska unionen drog kommissionen följande slutsats: "Estland uppvisar en demokratisk stats kännetecken, med stabila institutioner som garanterar rättsstatliga principer och mänskliga rättigheter samt respekten för och skyddet av minoriteter. Landet behöver dock vidta åtgärder för att påskynda naturalisationsförfarandet så att de rysktalande icke-medborgarna kan integreras bättre i det estniska samhället. " Enligt det partnerskap för anslutning som ingåtts med Estland är åtgärder för att underlätta naturalisationsförfarandet och integrera icke-medborgare bättre, inbegripet statslösa barn samt bättre utbildning i estniska språket för icke-estnisktalande att betrakta som en prioritering på kort sikt. Den senaste tidens utveckling Det har inte skett något regeringsskifte sedan yttrandet lämnades. En ny parlamentarisk grupp och ett nytt parti har bildats för att ställa upp i 1999 års allmänna val i mars. Utrikesministern avgick nyligen, men inga förändringar har skett i landets utrikespolitik. Regeringens politik har inte nämnvärt ändrats sedan yttrandet och en av Estlands främsta politiska målsättningar fortsätter att vara medlemskap i Europeiska unionen. 1. 1 Demokrati och rättsstat Parlamentet Estlands parlament (Riigikogu) fortsätter att fungera tillfredsställande. Dess befogenheter respekteras och oppositionen deltar till fullo i dess verksamhet. Den verkställande makten De centrala statliga myndigheterna fortsätter att fungera friktionsfritt. Det finns för närvarande inte tillräckligt med utbildad personal i den offentliga förvaltningen och personalomsättningen är stor. En kontinuerlig satsning på att reformera den offentliga förvaltningen är därför nödvändig för att skapa en kår av högkvalificerade statsanställda i syfte att säkerställa korrekt genomförande och kontroll av efterlevnaden av gemenskapens regelverk. För att förbättra situationen är därför en kontinuerlig satsning på att reformera den offentliga förvaltningen nödvändig. Y Polisväsendet håller på att reformeras och omorganiseras. Den 14 maj 1998 antogs en ny lag om polisväsendet som kommer att säkerställa en stabil poliskår. I lagen fastställs vilka kvalifikationer, grader och löner som skall gälla för poliser. Den dömande makten Trots att det håller på att genomföras en rad reformer för att förbättra rättsväsendet behöver civilrätten och straffrätten anpassas så att övergången från det tidigare systemet kan slutföras. På handels- och civilrättens område kommer reformerna att vara slutförda när återstående lagstiftning antas i höst. Reformen av straffrätten ligger däremot efter och kärnan i den gamla lagstiftningen är fortfarande i kraft. Utbildningen av domare och utarbetandet av ny straffrätt som motsvarar europeisk standard har fortfarande högsta prioritet i Estland. För närvarande fortsätter det stora antalet mål, i förhållande till antalet domare (221 tjänster inom rättsväsendet), att bromsa rättskipningens effektivitet. En stor del av de nuvarande domarna (192 stycken) utbildades dessutom inom det gamla systemet. Även om lönen för domare är högre än genomsnittet inom den offentliga förvaltningen, gör konkurrens från den privata sektorn det svårt att locka kvalificerade jurister till en karriär inom rättsväsendet. Antalet jurister (endast 335 advokater) och åklagare (172 tjänster av vilka 12 är vakanta) är också otillräckligt. Det största problemet inom rättsväsendet är osäkerheten och den bristande erfarenheten hos domarna. Rättskipningen i lägre instanser anses vara otillfredsställande eftersom det där finns många nya oerfarna och överbelastade domare. Ett stort antal av lokala domstolars avgöranden upphävs av distriktsdomstolarna. I de högre instanserna anses kvaliteten på rättsskipningen tillfredsställande. Det mål som ställdes upp i strafflagen att brottmål skulle anhängiggöras vid domstol inom två månader efter det att förundersökningen avslutats, har inte alltid uppnåtts och i vissa fall har det tagit upp till två år från det att undersökningen slutförts till att rättegången inletts. Följande åtgärder har vidtagits på detta område: • Lagen om skyddstillsyn, som trädde i kraft i maj 1998, införde skyddstillsyn i Estland. Lagen innehåller bestämmelser om 200 tjänster som övervakare och lämplig utbildning. På grund av bristande ekonomiska resurser har hittills endast 110 tjänster tillsatts. • Lagen om allmänt åtal trädde i kraft i maj 1998. Åtgärder för att bekämpa korruption Läget på detta område har förbättrats, delvis tack vare ett välplanerat och integrerat program för förebyggande och bekämpning av korruption (Programmet för brottsförebyggande åtgärder). Det har uttryckts oro för att domare skulle kunna vara mottagliga för bestickning. Endast ett fall rörande bestickning prövades i domstol under 1997. Brist på bevis gjorde att målet slutade med ett frikännande. * Estland har undertecknat men inte ratificerat Konventionen om penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av vinning av brott. Det står ännu inte klart om de åtgärder som hittills vidtagits har haft positiva effekter, men de avspeglar de estniska myndigheternas satsningar på att bekämpa korruption. Utvecklingen måste följas noggrant. X t? 1. 2 Mänskliga rättigheter och skydd av minoriteter Estland har ratificerat de viktigaste internationella konventionerna om mänskliga rättigheter. Estland har ännu inte undertecknat Europeiska sociala stadgan. Medborgerliga och politiska rättigheter Grundläggande medborgerliga och politiska rättigheter fortsätter att respekteras i Estland. Fortsatt uppmärksamhet behöver emellertid ägnas åt förhållandena i häkten och fängelser. Framsteg har gjorts på följande områden: • Dödsstraffet avskaffades i mars 1998. Den 17 april 1998 ratificerade Estland protokoll nr 6 till Europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, avseende avskaffandet av dödsstraff. • Flyktinglagen trädde i kraft den 9 juli 1998, varigenom rätten till asyl infördes i Estland. Lagen innehåller bestämmelser om flyktingmottagning, asylrätt och fastställande av flyktingstatus. Ett kapitel är ägnat flyktingars sociala rättigheter. I oktober 1997 ändrade dessutom det estniska parlamentet flera lagar om social trygghet så att flyktingar far samma sociala trygghet som landets medborgare. Genomförandebestämmelser har ännu inte antagits. Antalet asylsökande i Estland har hittills varit begränsat (24). Beslut har ännu inte fattats om dessa ansökningar. Det återstår därför att se hur lagstiftningen kommer att tillämpas. Ytterligare förbättringar behövs emellertid på följande områden: • Förhållandena före rättegång måste förbättras i Estland. Avsevärda förbättringar skedde under 1997, då det t. ex. öppnades nya, moderna häkten. Förhållandena före rättegång anses emellertid fortfarande vara otillfredsställande i landets enda häkte i Tallinn. Några enskilda fall har också rapporterats där personer som hålls i förvar har blivit illa behandlade, inbegripet bruk av bestraffningsceller. Myndigheterna håller för närvarande på att undersöka dessa påståenden. • Förhållandena på kriminalvårdsanstalterna måste förbättras ytterligare. Regeringen har kontinuerligt genomfort åtgärder för att åtgärda de dåliga förhållandena på överfulla anstalter (300 interner per 100 000 invånare) och för att utbilda personalen, som för närvarande är underbetalad och saknar lämplig utbildning. Regeringen har lagt fram ett landets att förslag kriminalvårdsanstalter och till att bygga en stor modem kriminalvårdsanstalt i Tartu, vilket avsevärt skulle förbättra den nuvarande situationen. Införandet av skyddstillsyn borde också lindra problemet med överfulla anstalter. renovera och omstrukturera flerårigt program för till Antalet icke-statliga organisationer fortsätter att öka även om det sker i relativt långsam takt. Det finns uppskattningsvis 3 200 icke-statliga organisationer i Estland. Merparten sysslar med utbildning och yrkesutbildning, skydd av kulturarvet och barns och minoriteters rättigheter. De verkar utan restriktioner från statens sida. EU:s Phare-program stöder aktivt icke-statliga organisationer i Estland. Ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter SM De grundläggande ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna fortsätter att respekteras i Estland. Minoriteters rättigheter och skydd I kommissionens yttrande från juli 1997 underströks att Estland måste vidta åtgärder för att påskynda naturalisationsförfarandet för de rysktalande icke-medborgarna och förstärka åtgärderna för integrering av de icke-estniska minoriteterna. Det är beklagligt att parlamentet ännu inte har antagit ändringarna i medborgarskapslagen genom vilka lagen skulle anpassas till OSSE:s rekommendationer och underlätta naturalisationen av statslösa barn. Naturalisationsförfarandet sedan Den 1 augusti 1998 hade 101239 medborgarskapslagen trädde i kraft 1992. Antalet icke-ester som ansöker om medborgarskap sjunker. Sedan yttrandet offentliggjordes (juli 1997-juni 1998) har 9 762 personer erhållit medborgarskap, jämfört med 22 000 under 1996. fått estniskt medborgarskap icke-ester Den 9 december 1997 antog Estland ett förslag till ändring av medborgarskapslagen. Ändringen innebär att barn födda efter den 26 februari 1992 och med statslösa föräldrar får bli estniska medborgare om föräldrarna ansöker om det. Denna ändring skulle beröra runt 10. 000 barn i Estland. Det är ännu mer beklagligt att parlamentet har skjutit upp antagandet av dessa ändringar eftersom denna senareläggning betyder de facto att omröstningen inte kommer att ske före valet i mars 1999. Regeringen har sänkt svårighetsgraden i både språkprovet och provet om medborgarkunskap för dem som ansöker om estniskt medborgarskap genom att ta bort 10 % av de svåraste frågorna. Framgångsgraden är hög, runt 90 % godkänns. Uppehållstillstånd och särskilda pass för icke-medborgare En förbättring för att åtgärda en brist som uppmärksammades i yttrandet är att Riigikogu den 24 september 1997 antog en ändring av 1993 års utlänningslag. Genom denna ändring blev det möjligt för icke-medborgare som hade ansökt om tidsbegränsat uppehållstillstånd före den 12 juli 1995 att få ett permanent uppehållstillstånd efter den 12 juli 1998 (2 år tidigare än enligt den ursprungliga lagen). Personer som har bott i Estland med ett tidsbegränsat uppehållstillstånd i minst tre år och som har stadigvarande bostad och regelbunden laglig inkomst kan beviljas permanent uppehållstillstånd. Hittills har endast 11 728 icke-medborgare permanent uppehållstillstånd. Följande persongrupper omfattas inte: utlänningar som tillfälligt arbetar eller studerar i Estland, pensionerade militärer som erhållit uppehållstillstånd på särskilda grunder och brottslingar som dömts till straff på mer än ett år. Mellan 20 000 och 50 000 icke-medborgare uppskattas uppehålla sig illegalt i landet. Regeringen har uppmanat dessa personer att reglera sin situation, men endast ett fåtal har verkligen lämnat in ansökningar om uppehållstillstånd. Under 1994 började regeringen utfärda särskilda pass till fast bosatta personer utan medborgarskap och utan annan resehandling. Den 1 augusti 1998 hade 184 733 personer främlingspass. At Integrering av minoriteter Vad beträffar den rysktalande minoriteten (med eller utan estniskt medborgarskap) fortsätter deras rättigheter att respekteras och skyddas. Ryska används fortfarande i stor utsträckning i domstolarna och i förvaltningen i de områden där de rysktalande utgör en majoritet av den lokala befolkningen. För icke-medborgare finns det fortfarande vissa restriktioner, t. ex. gällande rätten att sitta i statligt ägda företags styrelser eller att tillhöra politiska partier och att fa anställning inom vissa områden av den offentliga förvaltningen. Den 10 juni 1998 antog parlamentet ett måldokument om "Integreringen av icke-ester i det estniska samhället" vilket också syftar till att stödja den pågående integrationsprocessen. Dokumentet innehåller riktlinjer för genomförandet av ett nationellt integrationsprogram från och med början av 1999. Samtidigt bildades i mars 1998 en integrationsstiftelse för icke-ester för att underlätta hela integrationsprocessen. Språkutbildning är ett av de viktigaste verktygen för att integrera de etniska minoriteterna i det estniska samhället. För närvarande har 36 % av befolkningen ett annat språk än estniska som förstaspråk. Phare-programmet har gett värdefullt stöd till ansträngningarna på detta område. Framsteg som visar utfästelserna att förbättra utbildningen i estniska för icke-medborgare är följande: • Högsta domstolen avgjorde en tvist mellan presidenten och parlamentet genom att avvisa parlamentets ändringar av språklagen, antagen den 19 november 1997. Dessa ändringar skulle ha krävt att parlamentariker och kommunfullmäktigeledamöter visade prov på goda kunskaper i estniska och skulle ha gjort det möjligt för regeringsorganen att reglera användningen av estniska inom den privata sektorn. Detta skulle ha begränsat icke-esters deltagande i politik, näringsliv och föreningar. • • I november 1997 ändrades utbildningslagen och det inrättades en ny befattning som "statlig språklärare". Tjänsterna skall tillsättas med högt kvalificerade lärare som har erfarenhet av undervisning i estniska som andraspråk. I juni 1998 förordnades de första 18 lärarna av totalt 50. Framstegen på detta område bör fortsätta. I september 1997 antogs en ändring av lagen om primär- och sekundärskolor. Genom ändringen förlängs det nuvarande systemet till år 2007/2008 (i annat fall skulle det ha avskaffats år 2000) och offentliga medel garanteras utan tidsbegränsning för finansiering av ryska grundskolor som omfattar den obligatoriska skolgången i Estland. • I april 1998 antog regeringen ett dokument om en språkstrategi för den icke estnisktalande befolkningen. 1. 3 Allmän bedömning Utvecklingen i Estland bekräftar den slutsats som drogs i yttrandet att institutionerna i Estland fortsätter att fungera väl. Det är emellertid beklagligt att parlamentet inte har antagit de A\ ändringar i medborgarskapslagen som skulle möjliggöra estniskt medborgarskap för statslösa barn. Fortsatt uppmärksamhet måste ägnas åt att reformera den offentliga förvaltningen och för att stärka rättsväsendet, särskilt vad gäller utbildning av domare, samt för att utvidga icke estniska medborgares studier i det estniska språket. yji, 2. Ekonomiska kriterier 2. 1 Inledning I sitt yttrande från 1997 över Estlands ansökan om medlemskap i Europeiska unionen drog kommissionen följande slutsats: "Estland kan betraktas som en fungerande marknadsekonomi. " "Estland borde kunna göra de som krävs för att på medellång sikt klara av konkurrenstrycket och framsteg marknadskrafterna i unionen". Vid sin granskning av den ekonomiska utvecklingen i Estland sedan yttrandet lämnades har kommissionen vägletts av slutsatserna från Europeiska rådet i Köpenhamn i juni 1993. 1 dessa slutsatser anges det att medlemskap i Europeiska unionen förutsätter • en fungerande marknadsekonomi, samt • förmåga att hantera konkurrens och marknadskrafter inom unionen. I analysen nedan har kommissionen använt samma metod som i yttrandet. 2. 2 Den ekonomiska utvecklingen efter offentliggörandet av kommissionens yttrande Sedan mitten av 1997 har Estland framträtt som en av världens snabbast växande ekonomier. Stora framsteg har gjorts när det gäller att minska inflationen och kontrollera de offentliga finanserna. Produktivitetsökningen har också varit anmärkningsvärt stor. Även om underskottet gentemot utlandet i samband med den snabbt ökande inhemska efterfrågan har förblivit stor, och den snabba utvecklingen av den inhemska finansiella sektorn har skapat ökade risker, har myndigheterna beslutsamt hanterat dessa frågor genom att under 1997 och 1998 vidta restriktiva åtgärder. Exportökningen och det fortsatta inflödet av utländska direktinvesteringar har varit nyckelfaktorer som stärkt det fortsatta förtroendet för Estlands ekonomi. Strukturreformerna har fortsatt, om än i långsam takt på vissa områden, som markprivatisering. Makro ekonomis k utveckling 1997 kännetecknades av att BNP-tillväxten ökade starkt i reella tenner och uppgick till 11,4%, jämfört med bara 4% 1996. Speciellt steg investeringarna och den utländska efterfrågan, men reallöneökningen på 7,3 % bidrog också till att den inhemska privata konsumtionen ökade. Skogsbruk och tillverkningsindustri var de två främsta tillväxtskapande sektorerna 1997, med förädlingsvärden som ökade med i reella termer 30 % respektive 20 %. Fastighets- och finanssektorerna var också mycket dynamiska. Jordbrukets bidrag till tillväxten var fortsatt negativt. I slutet av 1997 stod jordbrukssektorn endast för 4,4 % av BNP (exkl. skogsbruk och fiske). Inflationstakten på årsbasis minskade till 11,2 % 1997, från i genomsnitt 23,1 % ett år tidigare. Den ökade igen under större delen av andra halvåret 1997 och i början av 1998, i samband med större justeringar av reglerade priser, den tyska markens försvagning gentemot dollarn och delvis också den kraftigt ökande inhemska efterfrågan. Prisutvecklingen sedan rf våren 1998, och i synnerhet utvecklingen av producent- och exportpriserna, tyder på att processen med en minskande inflationstakt kommer att fortsätta under 1998. situationen Antalet öppet arbetslösa har stadigt minskat och utgjorde i augusti 1998 3,3 % av de sysselsatta mot 3,5% året innan. Viss brist på utbildad arbetskraft råder i Tallinn. Den vara motsägelsefull. allmänna Arbetsmarknadsundersökningar som gjorts med hjälp av internationella arbetsorganisationens metoder visar att arbetslösheten under 1997 ökade till 10,5 % av den yrkesverksamma befolkningen (från 10 % året innan). I en snabbt expanderande ekonomi tyder detta på att allt fler av alla dem som lämnade arbetsmarknaden under tidigare år nu vill återgå till att arbeta. arbetsmarknaden fortsätter att på Den snabbt ökande tillväxttakten hade tillsammans med sträng kontroll av utgifterna (vilkas andel av BNP sjönk) dramatiska effekter på budgetutvecklingen. Statsbudgetens totala inkomster låg 1997 12 % högre än vad som ursprungligen förutsetts. Överskottet i den offentliga sektorns finanser uppgick till 2,1 % av BNP 1997. Detta utgör en helomvändning från det underskott på 1,5 % som noterades 1996. Under de första sex månaderna av 1998 har det offentliga överskottet ytterligare ökat till uppskattningsvis 2,6 % av BNP. 1997 års starka ekonomiska tillväxt ledde till en ytterligare försämring av utrikesbalansen. Underskottet i bytesbalansen ökade till 12 % av BNP. Underskottet i handelsbalansen uppgick till 24 % av BNP. Det är mer hur underskottet finansieras, snarare än dess storlek som varit oroande. Medan nettoinflödet av utländska direktinvesteringar uppgick till 2,7 % av BNP, ökade det skuldskapande inflödet och portföljinvesteringarna kraftigt under 1997 och motsvarade 14 % av BNP. Medan regeringen lyckades minska utlandsskulden från 6,8 % till 5,4 % av BNP, ledde dessa inflöden till en kraftig ökning av Estlands nettoutlandsskuld, om än från en mycket låg nivå. Estland har konkret ställts inför utmaningen att hantera stora kapitaltillflöden och bemöta vissa oavsiktliga makroekonomiska effekter av dessa. Problemen förvärras genom de begränsade möjligheterna till en självständig penningpolitik beroende på sedelfondssystemet som varit i kraft sedan 1992. & M t^„l. „^. >. l i„ R M U M M MM M i l n m l iM P HI liMmm§t uliloiln in—Wfc wymmHt kvdaluUWpofl ' m f c M I* «<«IE»HO:» K % M * M « WW »•«aw JIKfrMlf « »•»am» MM •u 47. 7 41. 7 7. » 4J 1J •7. 1 •02 Ml t. 2 IM 1W 4J JM t. T 4. 1 -u • II UA. M 113 I Mt 40 n. i M. » w. o 4J •14 •J •OJ M U»7 IM 11. 2 12. S •O. S M 2. 1. 110 -0. 5 n 13 J. 7 MM 13 l». <*M Xi «ug. J>2 pn. +J*. •7 120 t ~. -M Utsikterna till ytterligare stora inflöden av kapital och dessas konsekvenser i form av kreditexpansion och externa underskott tvingade myndigheterna att under hösten 1997 vidta ett antal restriktiva åtgärder. De insåg klart att vid en eventuell snabb minskning av dessa kapitalinflöden skulle Estland tvingas minska importen drastiskt, eftersom landet inte längre skulle kunna finansiera ett underskott i handelsbalansen på i storleksordningen en fjärdedel av BNP. Det stora beroendet av kortfristigt kapital utsätter dessutom Estland för risken att de Ah Ah Ah privata investerarnas förtroende hastigt vänder, orsakat av faktorer utan samband med landets ekonomiska situation. Centralbanken har därför vidtagit åtgärder för att minska kreditexpansionen och stärka det finansiella systemet genom att skärpa tillsynsregleringen. Regeringen tillkännagav också inrättandet av en stabiliseringsreservfond dit offentliga besparingar slussas för investering utomlands. I slutet av juni 1998 uppgick de totala fondmedlen till 3,1 % av BNP. Åtgärderna bidrog till en likviditetskris på den inhemska penningmarknaden, till en märkbar ränteökning och minskad utlåning under det sista kvartalet 1997 och de första månaderna av 1998. Under början av våren 1998 förbättrades emellertid de monetära förhållandena och räntorna sjönk. Det stod klart att det behövdes ytterligare restriktiva åtgärder. Ett nytt paket tillkännagavs i juni 1998 vars huvuddrag var att ytterligare strama åt finanspolitiken (målet för överskottet i den konsoliderade offentliga sektorn höjdes till 2,5 % av BNP för 1998) och öka kontrollen av den finansiella sektorn. I början av hösten 1998 fanns det tydliga tecken på att de två på varandra följande paketen hade lyckats minska tillväxten till en nivå som var förenlig med målet att minska underskottet i utrikesbalansen. Tillväxttakten för bankernas totala utlåning sjönk till 33 % på årsbasis i slutet av augusti 1998, jämfört med mer än 100 % i slutet av september 1997. BNP-tillväxten under första halvåret 1998 var enligt preliminära siffror 7,2 %, dvs. mycket mindre än de 10,1 % som uppnåddes under första halvåret 1997, men ändå fullt tillfredsställande. Underskottet i bytesbalansen under första halvåret har minskat till cirka 11 % av BNP och valutareserverna har ökat ytterligare. Ökningen av Estlands nettoutlandsskuld minskade avsevärt mellan första och andra kvartalet 1998. Det är för tidigt att bedöma den ryska krisens totala konsekvenser för Estland, men den kan verka genom tre huvudsakliga kanaler, nämligen minskad direktexport till Ryssland, effekter på det inhemska banksystemet till följd av dess exponering mot den ryska marknaden och försvårad och kostsammare internationell finansiering. På grund av behovet av att finansiera det stora externa underskottet kan denna tredje kanal potentiellt sett vara den allvarligaste. Strukturreformer Estland har sedan mitten av 1997 fortsatt att göra framsteg när det gäller strukturreformer. Privatiseringen av industriföretag här framskridit ytterligare. Regeringen deklarerade på nytt att den vill privatisera försörjningsföretag (el, gas, vatten etc. ) och infrastruktur. Planerna på att privatisera Estlands energibolag och Estlands oljeskifferbrytningsföretag godkändes i slutet av 1997. Försäljningen av 49 % av aktierna i Eesti Telekom borde verkställas under andra halvåret 1998 och därigenom säkerställa en privat ägarmajoritet i den största teleoperatören. Förhandlingarna med utländska investerare om försäljningen av en stor andel i energibolaget har återupptagits efter att tidigare ha misslyckats. Myndigheterna har ända sedan Estlands bankkris 1992 särskilt uppmärksammat den finansiella sektorn. Senare år har kännetecknats av stor tillväxt inom banksektorn, snabb utveckling av finansiella institut andra än banker och ett framgångsrikt inrättande och utveckling av Tallinns aktiebörs. Genom den snabbt fallande aktiemarknaden under andra halvåret 1997 och första halvåret 1998 avslöjades emellertid brister i vissa företag, spekulativa börstransaktioner och bristfällig kontroll i vissa finansiella företag. Överdriven optimism, lätt TI tillgång till kapital och hård konkurrens om den finansiella sektorns marknadsandelar var, mot bakgrund av en snabbt expanderande ekonomi, några av nyckelfaktorerna bakom dessa problem. Krisen i Ryssland förvärrade redan befintliga problem i två små banker som lades ner i september. Den försvårade också sammanslagningen av Forexbanken och Investeringsbanken (vilket gjorde att centralbanken förvärvade en tillfällig aktiemajoritet för att fusionen skulle kunna slutföras). 1 samband med detta vidtog myndigheterna ett antal försiktighetsåtgärder. För det första ökades hösten 1997 kapitaltäckningskravet från 8 % till 10 %, kraven på reservfonder skärptes och 1998 beslutade man införa gemensam tillsyn över finansgrupper. Kompletterande åtgärder vidtogs i juni 1998. I synnerhet bankerna tvingades skapa en allmän reservfond på 2 % av alla lån i samband med införandet av ett enhetligt låneklassificeringssystem. Estland beslutade att senast vid utgången av 1998 godta alla de 25 grundläggande Baselprinciperna och kraven på reserver utökades till att omfatta finansiella säkerheter till finansiella institut. Samtidigt har konsolideringen av affärsbankssektorn framskridit ytterligare. Fusioner bland Estlands fyra största banker har skapat de två största finansiella instituten i Baltikum. Utländska investerare har fortsatt att öka sina andelar i banksystemet, särskilt i Estlands största banker. I samband med Estlands sedelfond är det utländska kapitalets ökande andelar i estniska banker en viktig utveckling. Eftersom centralbanken endast i starkt begränsad mening far låna ut pengar till banksystemet, ökar förtroendet för finanssystemets motståndskraft om bankerna lätt får tillgång till utländskt kapital (särskilt via sina moderbolag) vid en ekonomisk nedgång eller stora kapitalutflöden. Estland: viktiga Indikatorar pi dan akonomicka strukturan 1997 Befotkning BNP per capita i % av genomsnittet fOr EU-15 Jordbrukets andel av. bruttoforadUngsvardet sysseteattningen Kvoten kivesteringar/BNP BnjUoutlandsskukVBNP Export av varor och tjanster/BNP Adtunutofad* uMnddtf «raMwMMnfarl miljoner ecu(KKS) % % % % % % (1996) mdrecu ecu per capita 1,5 7000 37 6. 3 0,9 27 44 73 0. 7 489 KSIIa: kommissionen, naUonella kator, EBRD, IMF 1 «r>mi«<wifc Kind*! <i>«wirtntnir, — »* mty*****nm n*»aWm«u — <»t 1ecu*1. 10421 USD Regeringen har inlett reformen av pensionssystemet. I juni 1997 godkände regeringen ett ramprogram för pensionsreformen baserat på de tre vanliga pensionsslagen. I april 1998 godkände parlamentet lagen om sociala avgifter, som skall fungera som inkomstkälla för den statliga allmänna pensionsförsäkringen. I juni 1998 godkände regeringen ett lagförslag om det tredje pensionsslaget (privat pensionsförsäkring). Till följd av de åtgärder som vidtogs 1996 och under senare delen av 1997 har markreformen utvecklats ytterligare. 95 % av anspråken på återlämnande av mark har behandlats och andelen mark i fastighetsregistret fördubblades mellan slutet av 1996 och slutet av 1997. Markprivatiseringsprocessen har emellertid varit svårare än vad man trodde från början. Regeringen förband sig i sitt memorandum om ekonomisk politik, överenskommet med Internationella valutafonden, att till utgången av 1998 mer än fördubbla det privata t) markägandet till minst 35 procent av all mark, men har varit tvungen att justera detta mål nedåt. I ett tilläggsmemorandum som godkändes i juni 1998 räknar myndigheterna med att endast 27 procent av all mark kommer att ha privatiserais till årets slut. 2. 3 Bedömning på grundval av Köpenhamnskriterierna Övergången till fungerande marknadsekonomi För att en fungerande marknadsekonomi skall anses föreligga krävs att såväl priser som handel är liberaliserade och att det finns ett tillämpbart rättsligt system som inbegriper äganderätt. En marknadsekonomi fungerar bättre om det råder makroekonomisk stabilitet och samförstånd om den ekonomiska politiken. En väl utvecklad finansiell sektor och avsaknad av betydande hinder för marknadstillträde och -utträde förbättrar ekonomins effektivitet. Estland har fortsatt sin mycket liberala handelspolitik. Frihandelsavtal har trätt i kraft med ett antal av EU: s kandidatländer och förhandlingar har inletts med samtliga återstående kandidatländer till Världshandelsorganisationen har ännu inte avslutats. liksom med andra OSS-länder. Förhandlingarna om anslutning De flesta priserna liberaliserades ganska snabbt efter självständigheten, men därefter har prisliberaliseringen inte gjort nämnvärda framsteg. Den korg som konsumentprisindexet beräknas på omfattas fortfarande till cirka 26 procent av reglerade priser, vilket är ungefar samma nivå som i början av 1997. Regeringens beslut om när och med hur mycket dessa priser skall justeras har fortsatt stor inverkan på inflationstakten. Myndigheterna har dessutom behållit ett relativt lågt pris på elektricitet och oljeskiffer, vilket utgör ett stort hinder för att kunna göra nödvändiga investeringar för att modernisera energisektorn och därmed ta itu med vissa av landets miljöproblem. Estland använder EU-medlemsstaterna som förebild för att uppdatera sin lagstiftning. Bättre lagar har införts när det gäller konkurrens, immaterialrätt, energi och finanssektorn (särskilt garantifonden för bankinsättningar). För att garantera konkurrens kommer myndigheterna att inrätta tillsynsmyndigheter för de berörda marknaderna (telekommunikationer, energi, järnvägar). Energiinspektionen har redan inlett sitt arbete. Att förbättra arbetsförhållandena i den offentliga förvaltningen, skapa ny kompetens och anpassning till en ny miljö, inte bara för att säkerställa att de nya lagarna genomförs effektivt utan också för att säkra en hög kvalitet på tjänsterna. Myndigheterna har därför utformat en omfattande strategi för offentlig förvaltning, som dock ännu inte är antagen. Den övergripande lagstiftningsramen i Estland är väl utvecklad och genom denna underbyggs och regleras de flesta aspekter av företagens verksamhet. Större delen av denna lagstiftning infördes nyligen och har de tyska och skandinaviska modellerna som förebild. Även om det i det förflutna har förekommit fall av inkonsekvent tillämpning och tolkning av lagstiftningen pa grund av bristande erfarenhet inom domstolarna, har det skett framsteg med att förtydliga lagstiftningen och förbättra kontrollen av efterlevnaden av civil- och handelsrättsliga bestämmelser. Arbetet med markprivatisering och skapandet av en väl fungerande marknad för mark är fortfarande i utvecklingsskedet. I slutet av 1997 var 16 % av all mark privatägd, och mer än en tredjedel av all mark hade i slutet av juli 1998 registrerats i fastighetsregistret. Inom 44 jordbrukssektorn innebär avsaknaden av en väl fungerande marknad för mark, juridisk osäkerhet att och marknadsmekanismerna ännu inte är helt etablerade. ägandeförhållandena institutionella strukturer svaga om Under 1998 har myndigheterna markant ökat sitt stöd till jordbrukssektorn. Direkt inkomststöd ges numera till mjölkproducenter och spannmålsodlare via stöd per hektar och per djur. Det är emellertid endast de mest effektiva producenterna som på vissa särskilda villkor har rätt till dessa stöd. Detta borde rationalisera produktionen och öka jordbruksföretagens genomsnittliga storlek och därmed leda till större effektivitet. Medan innebär en markant brytning med Estlands ursprungliga införandet av direktstöd förhållningssätt till sektorn, som sedan reformen inleddes utmärktes av närmast avsaknad av direkt eller indirekt stöd, förblir det nya stödet begränsat i utsträckning och omfattning. Estland tar fortfarande inte ut importtull på jordbruksvaror vilket säkerställer en hård konkurrens på hemmamarknaden. Privatiseringen - utgående från 1993 års privatiseringslag - har fortskridit ytterligare, även inom infrastrukturen (en liten järnvägslinje har sålts och två kraftnät har bjudits ut till försäljning). Konkurrensen är hård, särskilt på grund av den liberala handelspolitiken. I slutet av 1997 svarade den privata sektorn för nästan 80 % av industriproduktionen. Den makroekonomiska stabiliteten äventyras fortfarande av de stora externa obalanser och beroendet av utländskt kapital för att finansiera en stor del av underskottet i bytesbalansen. Den snabbt växande utlandsskulden i Estland (särskilt skulder i den privata sektorn) under 1997 och det första kvartalet 1998 kan inte fortsätta så många år till utan att den ekonomiska politikens hållbarheten ifrågasätts, inbegripet växelkurssystemet. Myndigheternas beslutsamhet att använda det begränsade antal ekonomiska instrument som står dem till buds, varvid ett exempel är antagandet av ett andra paket med restriktiva åtgärder 1998, har stärkt trovärdigheten för växelkursåtagandet både inom landet och internationellt. Genom att lägga ned tre banker mellan mitten av 1997 och oktober 1998 har myndigheterna ånyo bekräftat sin uppslutning bakom marknadsprinciperna. Tillsynsmyndigheterna kunde antagligen ha agerat tidigare och lagt ner Landsbanken när uppenbara fall av bedrägeri uppdagades, men rättsliga åtgärder har nu vidtagits. Under svåra ekonomiska förhållanden vidmakthölls ett brett samförstånd om den ekonomiska politikens grundsatser. Trots krav på nya utgifter lyckades regeringen nå politiskt samförstånd om behovet av en kraftig åtstramning av finanspolitiken. Sedelfondssystemets automatiska justeringsmekanism har fortsatt att fungera på avsett vis, trots att det leder till stora anpassningskostnader. Regeringen ingick också ett avtal med Internationella valutafonden om ett memorandum om ekonomisk politik i november 1997 och om ett tilläggsmemorandum om ekonomisk politik i juni 1998. Den gjorde med framgång en halvtidsgranskning inom ramen för det stand-by-avtal som ingåtts som en försiktighetsåtgärd. Regeringen har också börjat utarbeta en ekonomisk strategi på medellång sikt i syfte att genomföra en gemensam bedömning av Estlands prioriteringar i den ekonomiska politiken på medellång sikt tillsammans med Europeiska kommissionen. stora räntefluktuationerna internationella De finansmarknaderna har påverkat finanssektorn, men utvecklingen fortsätter på rätt spår. Trots att vissa banker frivilligt eller påtvingat lagts ner verkar detta inte ha försvagat det allmänna inhemska och och de instabila 7? förtroendet för finanssektorn. Invånarnas bankinsättningar sjönk tillfälligt i slutet av 1997, men fortsatte sedan att stiga. Konsolideringen av finanssektorn har också lett till framväxten av banker som inte bara är större utan också starkare och därmed i bättre stånd att slussa besparingar till produktiva investeringar. Den snabba utvecklingen av andra finansiella institut än banker har emellertid inte åtföljts av förstärkningar av berörda tillsynsorgan. Även om arbetet har inletts med att etablera en gemensam finansiell tillsynsmyndighet för finansmarknaden, är det viktigt att ytterligare stärka befintliga tillsynsmyndigheter och att utvidga regelverket till att omfatta alla delar av kapitalmarknaden. Estland fortsätter att vara en fungerande marknadsekonomi. Landet har förstärkt de marknadsekonomiska institutionerna och förbättrat den rättsliga ramen för marknads aktörerna. Myndigheterna har haft förmågan att när så krävts vidta de korrekta ekonomisk politiska åtgärderna, även om en försiktig makroekonomisk politik nu är nödvändig för att begränsa den risk som är förknippad med den stora externa obalansen. Det finns dock behov av ytterligare framsteg med privatiseringen av mark, med att libéralisera och anpassa priser samt med att stärka regleringsramen för finansiell verksamhet och för kapitalmarknaderna. Förmåga att hantera konkurrens och marknadskrafter inom unionen Estlands förmåga att uppfylla detta kriterium beror på om det finns en fungerande marknadsekonomi och en stabil makroekonomisk ram som gör det möjligt för de ekonomiska aktörerna att fatta beslut i en förutsägbar omgivning. Det krävs även en tillräcklig mängd humankapital och fysiskt kapital, bland annat infrastruktur. De statligt ägda företagen behöver omstruktureras och alla företag behöver investera för att förbättra sin effektivitet. Ju större tillgång företagen har till extern finansiering och ju bättre de är på att omstrukturera och förnya sin verksamhet, desto större kommer deras anpassningsförmåga att vara. Ett land kommer generellt sett att ha bättre förmåga att uppfylla de skyldigheter som ett medlemskap medför, ju mer ekonomiskt integrerat det är med unionen innan landet blir medlem. Den ekonomiska integrationen kan mätas både med hjälp av den volym och den typ av produkter som handeln med EU:s medlemsstater omfattar. Bruttoinflödet av utländska direktinvesteringar ökade under 1997 kraftigt jämfört med året innan och utgjorde nästan 6 % av BNP. Den stora ackumulerade stocken av utländska direktinvesteringar har hjälpt till att modernisera tillgångssidan i ekonomin och har varit den drivande kraften bakom Estlands exportresultat. Investeringarna har fortsatt att blomstra och att vara en av de viktigaste tillväxtfaktorerna. Tidigare års höga investeringskvot (cirka 31 % av BNP 1997) har varit huvudfaktorer bakom den kraftiga produktivitetsökningen 1997 (beräknad till 11 % för hela ekonomin). För första gången på många år var produktivitetsökningen 1997 större än reallöneökningen och bidrog därmed till att förbättra lönsamheten och minska inflationstrycket. Under 1997 har antalet registrerade företag ökat med mer än en fjärdedel. Ökningen var särskilt stark (+44 %) för företag med mindre än fem anställda. Denna allmänna trend inom alla sektorer visar att företagarna drar nytta av det gynnsamma ekonomiska klimatet. Dessa nya företag är en källa till framtida tillväxt och sysselsättningsmöjligheter. v Den estniska tillverkningsindustrin har tydligt återhämtat sig. Dess bruttoförädlingsvärde steg med nästan 20 % under 1997 och står efter skogsindustrin för den största tillväxten. Vissa industrisektorer hade en kraftig produktionsökning under 1997, särskilt när det gäller papper, trä och träprodukter samt textilier. Tidigare års investeringar har lett till en 18-procentig produktionsökning inom tillverkningsindustrin, vilket möjliggjort en 13-procentig sänkning av de reala enhetsarbetskostnaderna. Även om takten i den estniska valutans värdestegring har avtagit betydligt, stiger fortfarande den reala växelkursen. Den estniska industrins exportförmåga på utländska marknader har därför varit anmärkningsvärd. Det är inte bara andra konkurrensvapen än priset som förbättrats utan fallet i de reala enhetsarbetskostnaderna har också uppvägt valutans värdestegring. Transithandeln undantagen, ökade varuexporten med 47 % under 1997. Under första halvåret 1998 fortsatte exporten att öka kraftigt (+28 % jämfört med samma period året innan) och överträffade ökningen för importen (på grundval av betalningsbalansen). Exportens produktsammansättning har också diversifierats ytterligare. Andelen maskiner och annan utrustning med högt förädlingsvärde har ökat till cirka en femtedel av den totala exporten (transithandeln undantagen), medan andelen livsmedel, virke och textilier har minskat. Denna trend återspeglar en ökning av exporten av Estlandstillverkade maskiner. Frånsett både transithandel och varor som vidareexporteras efter att ha förädlats i Estland, ökade exporten av maskiner och utrustning med hela två tredjedelar mellan 1996 och 1997, medan den totala exporten endast ökade med en tredjedel. Estlands handelsintegration i Europeiska unionen gjorde ytterligare framsteg under 1997. Transithandeln undantagen, utgjorde EU-ländernas andel av Estlands export 62 % (57 % under 1996) och importandelen uppgick till 75 % (73 % under 1996). Det står klart att Estland har nått en hög grad av handelsmässig och finansiell integration i den europeiska och globala ekonomin. Handelsförbindelserna med EU stärktes ytterligare under första halvåret 1998. Estlands utrikeshandel fortsätter emellertid att till stor del vara inriktad på fyra länder. De står för i runda tal 60 % av både export och import. Utöver behovet av att ytterligare diversifiera exportens geografiska spridning, måste dess innovations- och tekniska innehåll förbättras om Estland framgångsrikt skall kunna konkurrera med andra länder som i stort sett har liknande resurser. Därför är det viktigt att öka den tekniska kompetensen och arbetskraftens flexibilitet. Dessa faktorer är av avgörande betydelse för att fortsätta attrahera utländska direktinvesteringar. Det råder redan viss brist på utbildad arbetskraft medan en stor del av arbetskraften brister i tidsenliga kunskaper. Detta gäller i synnerhet utanför Tallinn. Det krävs en mer ambitiös politik som utvecklar den nödvändiga kompetensen för att klara omställningen från lätt industri som förlitar sig på billig arbetskraft till produkter med ett större inslag av avancerad teknik och fackkunskap. På grund av att marknadsekonomins mekanismer har fungerat, tillsammans med en stark tillväxt av BNP och investeringar, fortsatt omstrukturering av företagssektorn och en liberal handelspolitik har Estlands förmåga ökat att på medellång sikt hantera konkurrens och inom unionen. En fortsatt minskad inflation, ökad forskning och marknadskrafterna utveckling samt utveckling av arbetskraftens kompetens är några centrala faktorer som ytterligare kommer att stärka strukturreformerna. 12 2. 4 Allmän bedömning Estland kan anses vara en fungerande marknadsekonomi och bör ha förmågan att på medellång sikt hantera konkurrenstryck och marknadskrafter inom unionen, förutsatt att det förs en försiktig makroekonomisk politik för att begränsa de risker som är förknippade med den stora externa obalansen. Sedan kommissionens yttrande offentliggjordes har Estland gjort ytterligare framsteg med att stärka marknadsekonomins strukturer, särskilt genom en avsevärd åtstramning av banktillsynen. Strukturreformerna, inklusive reform av pensionssystemet, har fortsatt och de utländska direktinvesteringarna har ökat. Estland har förbättrat sin konkurrenskraft. Dessutom har det gjorts betydande framsteg med att åtgärda de makroekonomiska obalanserna. Eftersom många reformer har kommit långt bör Estland nu inrikta sig på ett fåtal nyckel områden. Prioritet bör ges åt att ytterligare minska den externa obalansen och inflationen för att förstärka den ekonomiska politikens trovärdighet. Priserna bör libéraliseras ytterligare och takten i landreformen bör öka. Det krävs åtgärder för att stimulera forskning och utveckling och för att utveckla arbetskraften inom nya kompetensområden. Regleringen av och tillsynen över andra delar av den finansiella sektorn än banker bör även kompletteras och stärkas. 23 3. Förmåga att påta sig de skyldigheter som ett medlemskap medför Syftet med detta avsnitt av rapporten är att uppdatera kommissionens yttrande från 1997 såvitt gäller Estlands förmåga att påta sig de skyldigheter som ett medlemskap medför - dvs. att tillämpa den rättsliga och institutionella ram, vanligen kallad gemenskapens regelverk, med vars hjälp Europeiska unionen förverkligar sina mål. I sitt yttrande från 1997 över Estlands ansökan om medlemskap i Europeiska unionen drog kommissionen följande slutsats: "Estland har gjort framsteg när det gäller införlivande och tillämpning av gemenskapens regelverk, särskilt vad gäller den inre marknaden. Om landet fortsätter sina ansträngningar borde det på medellång sikt helt kunna delta i den inre marknaden. Dessutom kommer särskilda ansträngningar, särskilt i investeringshänseende, att fordras för att landet helt skall kunna tillämpa gemenskapens regelverk, särskilt när det gäller miljön. " Nedanstående redovisning inom de olika områdena är upplagd på samma sätt som i yttrandet från 1997, men de allmänna beskrivningarna av de olika sektorerna har genomgående utelämnats. Rapporten koncentreras i stället på de framsteg som gjorts sedan juli 1997. Under varje rubrik redogörs för beslut om lagstiftning och för framsteg när det gäller att genomföra lagstiftningen och att kontrollera dess efterlevnad. 3. 1 En gränslös inre marknad Som framhålls i yttrandet definieras i artikel 7a i fördraget unionens inre marknad som ett område utan inre gränser där fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital säkerställs. Den inre marknaden, som är av central betydelse för gemenskapens integrationsprocess, har som grund en öppen marknadsekonomi där konkurrens och ekonomisk och social sammanhållning måste spela centrala roller. För ett faktiskt genomförande och genomdrivande av de fyra friheterna krävs inte bara att viktiga principer såsom icke-diskriminering och ömsesidigt erkännande av nationella föreskrifter iakttas, utan också en faktisk tillämpning av gemensamma bestämmelser, såsom de bestämmelser som är avsedda att trygga säkerhet, miljöskydd och konsumentskydd, och faktiska möjligheter att överklaga beslut. Samma principer gäller för vissa gemensamma bestämmelser som är viktiga när det gäller att utforma den allmänna ram inom vilken ekonomierna verkar, t. ex. bestämmelserna om offentlig upphandling, immaterialrätt och dataskydd. Den allmänna ramen På området för offentlig upphandling antogs i april 1998 ändringar i lagen om offentlig upphandling i syfte att avskaffa inhemsk förmånsbehandling. Det är för tidigt att bedöma hur effektiva dessa ändringar varit. Inga beslut har fattats om att anpassa lagstiftningen till systemet med möjligheter till prövning. De estniska myndigheterna har dessutom vidtagit åtgärder för att införa EG:s gemensamma upphandlingsordlista och de informationstekniska verktyg som utvecklats. 24 i Världshandelsorganisationens Ändringar i och sekundär genomförandelagstiftning för varumärkeslagen och patentlagen har antagits. Patentlagen uppfyller kraven avtal om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter. Parlamentet har ratificerat Madridprotokollet och anslutningen till detta beräknas till december 1998. I november 1997 lämnade Estland in sin ansökan om anslutning till Munchenkonventionen och har fått observatörsstatus i Europeiska patentorganisationen. Lagen om skydd av industriell formgivning och genomförandebestämmelser för denna har också antagits, men ändringar i upphovsrättslagen behöver fortfarande antas. Brister kvarstår fortfarande i Estlands administrativa och institutionella kapacitet att garantera ett effektivt genomförande av lagar och bestämmelser om upphovsrätt. Estland har ännu inte undertecknat Europeiska konventionen om dataskydd. För att kunna bli part i konventionen måste landet inrätta en oberoende dataskyddsmyndighet. Vad gäller bolagsrätt har ingen större utveckling skett. Redovisningslagen från 1995 ligger till stor del i linje med det fjärde direktivet. Det råder brist på kvalificerade revisorer och ansträngningar kommer att behöva göras om detta problem skall kumia lösas på medellång sikt. De fyra friheterna Fri rörlighet för varor Sedan förra året har arbetet med lagstiftningen för att genomföra de grundläggande principerna i Europeiska gemenskapens nya metod för standardisering, bedömning av överensstämmelse, ackreditering och marknadsövervakning framskridit i långsammare takt än förväntat. Lagen om bedömning av överensstämmelse for produkter, som trädde i kraft i mars 1998, behöver fortfarande ändras för att garantera största möjliga överensstämmelse. Parlamentet har ännu inte antagit lagen om tekniska föreskrifter och standarder. Därför måste arbetet med att anta ramtexter som är förenliga med gemenskapens lagstiftning fortfarande slutföras. Få framsteg har gjorts när det gäller att införliva harmoniserade europeiska standarder, vilket huvudsakligen beror på kravet på översättning till estniska. Detta krav kommer att avskaffas 1998 när lagen om tekniska föreskrifter och standarder antas. Det har inrättats ett program för att genomföra europeiska standarder. För närvarande har 57 europeiska standarder antagits. Långsamt antagande av lämplig ramlagstiftning förklarar förseningarna i det faktiska genomförandet av direktiv inom de olika sektorer som omfattas av den nya metoden. När det gäller motorfordon, livsmedel och kemikalier har betydande framsteg gjorts för att till fullo genomföra gemenskapens regelverk. EG:s system för typgodkännande böljade tillämpas 1998 för alla motorfordon utom jordbruks- och skogsbrukstraktorer på hjul. Dessutom har det antagits ett antal genomförandebestämmelser. De nödvändiga finns och förvaltningsstrukturerna för gemenskapens principer tillämpas. Kemikalielagen, som har karaktär av ramlagstiftning på området och som i stora drag överensstämmer med gemenskapens lagstiftning, kommer att för att genomföra gemenskapens bestämmelser om antas år 1999. Lagstiftning livsmedelsinspektion och livsmedelskontroll 2* gödningsmedel, prekursorer till syntetiska narkotikapreparat och sprängämnen för civilt bruk antogs 1997. Denna lagstiftning är emellertid till viss del oförenlig med tillämpliga direktiv. Nödvändiga förvaltningsstrukturer för genomförandet finns. Ramlagstiftning för farmaceutiska produkter som omfattar de flesta gemenskapsdirektiven inom sektorn antogs 1996. Sedan förra året har framsteg gjorts främst när det gäller homeopatika och reklam. Nödvändiga förvaltningsstrukturer för genomförandet finns. En regeringsförordning om bestämmelser för tillverkning, säkerhetskontroll och import av kosmetiska produkter trädde i kraft i slutet av 1997. Lagstiftning som genomför större delen av gemenskapens regelverk när det gäller textilier och trä har också trätt i kraft. Fri rörlighet för kapital Sedan kommissionens yttrande lämnades har arbetet framskridit när det gäller frågor i samband med identifieringen av återstående restriktioner och avreglering av dessa. Restriktionerna för att utfärda gruvbrytningslicenser till utlänningar och utländska juridiska personer undanröjdes i mars 1998. Hindren kvarstår emellertid när det gäller icke bofastas investeringar i fast egendom. Icke bofasta kan endast förvärva fast egendom med licenser från länsguvernören. I vissa områden, t. ex. öar och gränsområden, far icke bofasta inte förvärva mark. Dessa restriktioner bör gradvis undanröjas under de kommande åren. Fri rörlighet för tjänster Åtgärder har vidtagits för att ta fram ett förslag till inrättandet av en gemensam övervakningsmyndighet för banksektorn, värdepappersmarknaden och försäkringssektorn. Inom banksektorn har nya i kraft om gemensam övervakning och kapitaltäckningskrav för marknadsrisker. En ny lag om garantisystem för insättningar antogs i april 1998. Det krävs att parlamentet omedelbart antar lagstiftning om bekämpning av penningtvätt. Arbetet med att införa systemet för bruttoavvecklingar i realtid bör fortsätta. lagar trätt När det gäller värdepapper har ändringar antagits i lagen om värdepappersmarknaden i syfte att ge värdepappersinspektionen mer adekvata tillsynsbefogenheter. I november 1997 infördes även ett nytt system med behörighetsprov för specialister på värdepappersmarknaden och fondförvaltare. Inom försäkringssektorn, och till följd av bestämmelserna i försäkringslagen, antogs genomförandebestämmelser i januari 1998 för att anpassa de rättsliga ramarna till gemenskapens bestämmelser om försäkringsbolags bokslut och koncernredovisning. Marknadsandelen för det tidigare statliga monopolet fortsätter alt minska. Marknadsandelen inom sektorn livförsäkring är fortfarande stor, men ganska liten vad gäller andra typer av försäkringar (mindre än 20 %). Fri rörlighet för personer a) Fri rörlighet för personer, etableringsfrihet och ömsesidigt erkännande av examensbevis och kvalifikationer Tillträdet till arbetsmarknaden begränsas för närvarande av en kvot som är baserad på antalet invandrare. Denna kvot gäller inte medborgare i Europeiska unionen, Förenta staterna, Norge, tt Island och Schweiz. Förhandlingar har inletts med Lettland och Litauen om fri rörlighet för arbetstagare. b) Avskaffandet av personkontrollen vid de inre gränserna Estland har vidtagit åtgärder för att föra sin visumpolitik närmare EU:s (se punkt 3. 7 i avsnittet Rättsliga och inrikes frågor). Vid de överläggningar som företrädare för de baltiska ländernas konsulat höll i januari 1998 enades man om att det borde införas ett gemensamt informationssystem baserat på modellen för det informationssystem som används inom Schengen. Detta kommer att effektivisera samarbetet vid migrationskontroll och utfärdandet av inresehandlingar (visum och uppehållstillstånd). Konkurrens En ny konkurrenslag trädde i kraft i oktober 1998. Den nya lagen överensstämmer i stort med gemenskapens konkurrenslagstiftning, men föreskriver inte fullständig koncentrationskontroll. Det finns ingen separat lag som reglerar beviljandet av statligt stöd. Den viktigaste utvecklingen på området är att bestämmelser oni statligt stöd har införts i den nya konkurrenslagen, i vilken villkor och förfaranden för beviljande av statligt stöd fastställs. En årsrapport över statliga stöd som beviljades i Estland under 1996 överlämnades till kommissionen i juli 1998. Rapporten följer i stort samma metod och uppläggning som kommissionens översikt över statliga stöd i Europeiska unionen. Bestämmelserna om beviljande, anmälan och återkrav måste genomföras snabbt. Slutsats Estland har gjort vissa framsteg beträffande immaterialrätt och finanstjänster när det gäller att åtgärda de prioriteringar på kort sikt som anges i partnerskapet för anslutning. Ytterligare framsteg krävs på områden som den nya metoden, bolagsrätt, offentlig upphandling och dataskydd. Estland går i rätt riktning när det gäller att uppfylla regelverket för den inre marknaden på medellång sikt, förutsatt att nuvarande ansträngningar fortsätter och större vikt läggs vid att säkerställa ett effektivt genomförande och en effektiv kontroll av lagstiftningens efterlevnad. Även om Estland har vidtagit konkreta åtgärder för att förbättra de nödvändiga (t. ex. övervakningsstrukturen på området finansiella tjänster) krävs infrastrukturerna fortfarande stora ansträngningar i detta hänseende på ett antal områden (särskilt när det gäller upphovsrättsskyddet och dataskyddet). Övervakningen av statligt stöd behöver utvecklas ytterligare. Ansträngningarna för att åstadkomma fullständig öppenhet i beviljandet av statligt stöd bör fortsätta så att en heltäckande och aktuell förteckning över statliga stöd kan upprättas. Den rättsliga ramen för beviljandet av statligt stöd behöver anpassas ytterligare till gemenskapslagstiftningen. Det är, slutligen, nödvändigt att de befogenheter och förfaranden fastställs som krävs för att övervakningsmyndigheten för statligt stöd skall kunna genomföra en systematisk kontroll av befintliga och framtida statliga stöd. 7> 3. 2 Ny teknik och framtidsfrågor Informationssamhället Estland ingår i den gemensamma högnivågruppen för informationssamhället och stöder aktivt utvecklingen av informationssamhället. Estland har inlett Tigersprånget, ett program för datorisering av skolorna, med målsättningen att nå full datorisering/tillgång till Internet, samtidigt som man genomför en datorisering av skolförvaltningen. Estland är i hög grad datoriserat och anslutet till Internet. Utbildning, yrkesutbildning och ungdomsfrågor Åtgärder har visserligen vidtagits beträffande ömsesidigt erkännande av examensbevis, men det finns ett behov av lagstiftning som reglerar tillträde till yrken i linje med gemenskapens regelverk. Estland håller på att reformera sitt system för yrkesutbildning. Som ett led i detta har man förbättrat informationen om yrkesutbildningar och möjligheterna till anställning för dem som har genomgått kurserna. Detta bidrar till att göra sådana kurser mer attraktiva bland eleverna. Från och med november 1998 kommer Estland att delta i följande program: Sokrates, Leonardo da Vinci och Ungdom för Europa. Forskning och teknisk utveckling I juni 1997 anhöll Estland officiellt om att få inleda förhandlingarna om fullständig anslutning till det femte ramprogrammet. Tre sonderande samtalsomgångar har redan hållits i syfte att förbereda förhandlingarna. Vikten av att förbättra infrastrukturen för forskning och teknisk utveckling nämns i det nationella programmet för antagande av gemenskapens regelverk. En lag om samordning av forsknings- och utvecklingsverksamhet har antagits och principerna och ramprogrammen för den estniska informationspolitiken har godkänts. I juni 1998 antog innebär att regeringen även det estniska nationella investeringarna i FoU skall öka till 1,2 % av BNP år 2000. innovationsprogrammet som Telekommunikation Estlands lagstiftning om telekommunikation och postväsende överensstämmer ännu inte helt och hållet med gemenskapens lagstiftning. Likväl har det gjorts framsteg och den estniska marknaden för terminalutrustning är nu öppen för konkurrens, bortsett från taltelefoni. Ett nytt reglerande organ, Estländska nationella kommunikationsrådet, började fungera under 1998. telekommunikationstjänster och Estland blev medlem av Nationella standardiseringsorganisationen och gick med i Europeiska organisationen för standardisering på telekommunikationsområdet (ETSI) i mars 1998. 1$ Inom postsektorn råder fria marknadsbetingelser då det inte finns något lagligt monopol. Det statliga företaget Eesti Post har omorganiserats till ett aktiebolag som bygger på nya stadgar sedan november 1997. Estland har gjort en del framsteg i riktning mot överensstämmelse med gemenskapens lagstiftning, men den avgörande lagstiftningen har ännu inte antagits. Yttrandets slutsats gäller därför fortfarande. Den audiovisuella sektorn Inga framsteg har gjorts i Estland i fråga om att anta regelverket på det audiovisuella området. Estlands lagstiftning om tevesändningar stämmer ännu inte överens med gemenskapens lagstiftning, och det finns ett behov av ändringar och anpassningar till gemenskapens regelverk. Slutsats Såväl informationssamhället som forskning och teknisk utveckling prioriteras i Estland. Framsteg bör göras i riktning mot överensstämmelse med gemenskapens regelverk på områdena utbildning, yrkesutbildning och ungdomsfrågor samt telekommunikation. Inga framsteg har gjort inom den audiovisuella sektorn. 3. 3 Ekonomiska och fiskala frågor Den ekonomiska och monetära unionen Estland har gjort några ytterligare framsteg i sina förberedelser för att delta i den ekonomiska och monetära unionen. Sedelfondssystemet och den estniska kronans fasta växelkurs gentemot den tyska marken har fungerat väl, trots allvarliga påfrestningar på de finansiella marknaderna. Myndigheterna har skickligt använt det begränsade antalet penningpolitiska instrument för att begränsa kreditökningen och kyla ner ekonomin. Estlands centralbank har liksom tidigare en hög grad av oberoende. Beskattning Sedan 1997 har Estland fortsätt att anpassa sin lagstiftning om mervärdesskatt för att ytterligare bringa den i överensstämmelse med gemenskapens bestämmelser. Ändringar av lagen om mervärdesskatt, genom vilka det infördes ett system för återbetalning av skatt till utländska skattesubjekt som inte är etablerade i landet, trädde i kraft i juni 1997. Även om framsteg har gjorts krävs fortfarande betydande ansträngningar i fråga om mervärdesskatt, särskilt vad gäller bestämmelser för att möjliggöra för utländska handlare att registrera sig för mervärdesskatt utan att behöva inrätta en filial i landet. När det gäller punktskatter har lagen om punktskatt på tobak ändrats och en ny skattesats införts från och med den 1 januari 1998. En fullständig harmonisering med gemenskapens minimiskattesatser kommer att uppnås genom att skattesatserna höjs i etapper. Betydande skillnader kvarstår dock i förhållande till gemenskapens krav, och i synnerhet har Estland inte ") börjat tillämpa gemenskapens "blandade" system för beskattning av cigaretter. Vad gäller beskattning av vissa mineraloljor kommer en fullständig harmonisering av skattesatser att även på detta område uppnås i etapper, i enlighet med den lag om punktskatt på motorbränsle som antogs i slutet av 1997. 1 fråga om alkoholbeskattning införde Estland i juli 1997 en lägre skattesats för små inhemska bryggerier. I gemenskapen tillåts sådana lägre skattesatser endast om de tillämpas på ett likvärdigt sätt för jämförbara importerade öldrycker och om vissa övriga villkor är uppfyllda. Estland måste införa ett system med skatteupplag i enlighet med gemenskapens lagstiftning om punktskatter. Slutsats Estland har gjort framsteg i anpassningen av lagstiftningen om mervärdesskatt till gemenskapens regelverk i enlighet med de prioriteringar på kort sikt som anges i partnerskapet för anslutning. Det krävs dock alltjämt avsevärda ansträngningar för att förbereda landet för gemenskapens övergångssystem för mervärdesskatt och i fråga om anpassningen av lagstiftningen om punktskatter. Den administrativa kapaciteten bör vidare förbättras och former för administrativt samarbete och ömsesidigt bistånd införas. Statistik En lag om officiell statistik antogs i juni 1997, och genom den fastställs de rättsliga grunderna för genomförande av systematiska statistiska undersökningar. Denna lag innebär ett stort framsteg i anpassningen av landets lagstiftning till unionens bestämmelser, praxis och klassifikationer. En preliminär harmoniseringsplan för antagande av gemenskapens regelverk på statistikområdet utformades i oktober 1997. I enlighet med ovannämnda lag har statistikbyrån status som offentligt organ underställt finansministeriet. Statistikbyrån och centralbanken är de enda organ som producerar officiell statistik. En administrativ omorganisering av statistikbyrån har påbörjats i syfte att genomföra de förändringar som krävs för att införa gemenskapens lagstiftning. Flertalet nödvändiga administrativa strukturer är redan på plats. Ytterligare förbättringar krävs dock av samarbetet och samordningen mellan statistikbyrån och övriga institutioner, särskilt de olika registren, finansministeriet och centralbanken. Dessa och andra förändringar är avhängiga av att statistikbyråns budget tillförs tillräckliga finansiella och personella resurser. Statistikbyrån är helt engagerad i antagandet och genomförandet av gemenskapens regelverk på statistikområdet, inbegripet de icke-bindande rättsakterna. Avsevärda framsteg har gjorts vad gäller anpassningen av Estlands lagstiftning till unionens bestämmelser, praxis och klassifikationer. Fortsatta ansträngningar krävs dock fråga om företagsregister, skuldindikatorer och finansiella indikatorer samt jordbruksstatistik. Den administrativa organisationen behöver också förbättras, liksom resursfördelningen inom detta område. i > 3. 4. Politiken inom olika sektorer Industri Estland har gradvis utformat en övergripande konkurrenspolitik för industrin. Riktlinjerna för industrin genomförs genom annan regeringspolitik såsom "utvecklingen av systemet för teknisk innovation", "Estlands kvalitetspolitik" och "strategin för exportutveckling". Det enda sektorsvisa ingripandet från statens sida rör stöd till investeringar inom massa- och pappersindustrin till virke och långfristiga garantier infrastrukturutveckling. tillgång form för av i Hittills har regeringen inte i något särskilt dokument uttryckligen fastställt Estlands industripolitik. Detta beror huvudsakligen på att ekonomiministeriet, som är det samordnande organet för industrifrågor, anser att industripolitiken är en integrerad del av den allmänna ekonomiska politiken, vars principer beskrivs i dokumentet "Prioriteringar för den ekonomiska politiken på medellång sikt för åren 1998-2002". Det verkar söm om den helhetssyn och de instrument som de estniska myndigheterna tillämpar för att förbättra industrins konkurrenskraft i stort sett ligger i linje med dem som EU rekommenderar. (för mer information livsmedelsindustrin kvarstår emellertid som en nyckelfråga De positiva resultaten och trenderna inom Estlands industri och ekonomi i sin helhet tyder på att regeringens strategi att skapa ett marknadsbaserat företagsklimat är framgångsrik. Ökningarna har i synnerhet sedan förra året varit mycket stora när det gäller industriproduktion, export av industriprodukter, arbetskraftsproduktivitet och antalet nya tillverkningsföretag se kapitel 2 Ekonomiska kriterier). i Omstruktureringen av omstruktureringen av jordbrukssektorn. Den största utmaning som Estland står inför inom industrin är breddningen av exportbasen. Detta skulle kunna uppnås genom förbättring av både förädlingsvärdet och kvalitetsstandarderna för den produktion som sker till kostnader som är konkurrenskraftiga. För detta ändamål är en kompetensutveckling nödvändig, vilket kräver alt tillräckliga ekonomiska och mänskliga resurser avsätts för utbildning och kvalitetspolitik. Bristande beslutsamhet från regeringens sida under 1997 när det gällde att genomföra kvalitetssystem som överensstämmer med EU:s gör att ekonomiska aktörer i Estland inte kan få den erfarenhet som krävs när det gäller att ta fullt ansvar för att deras produkter stämmer överens med standarderna och hindrar dem därmed från att få viktig kompetens som de kommer att behöva för att kunna konkurrera på den inre marknaden både före och efter en anslutning. Slutsats Konkurrenspolitiken, som ligger i linje med EU:s, visar positiva resultat. Ansträngningar bör emellertid göras för att genomföra kvalitetssystem som överensstämmer med EU:s. %* Jordbruk Situationen på jordbruksområdet Jordbrukets bruttoproduktion sjönk 1997 med ytterligare 2 % efter fallet 1996 på 3,6 %. Detta var åttonde året i rad med en sjunkande jordbruksproduktion. Inom vissa sektorer har produktionen emellertid ökat (mjölk, fjäderfäkött) och visar därmed de första tecknen på återhämtning sedan övergångsperiodens början. Jordbrukets andel av BNP minskade ytterligare under 1997 till 5,5 %. Underskottet i handelsbalansen för jordbruksvaror och livsmedel ökade 1997 med 70 %. Alla jordbrukssektorer, utom mejeriprodukter, hade en negativ handelsbalans. Som exempel kan nämnas att nästan 40 % av den inhemska efterfrågan på kött har tillgodosetts med import. Privatiseringstakten för mark ökade under 1997 och 1998. Trots detta hade endast en tredjedel av all mark registrerats i fastighetsregistret den 30 juni 1998, och nästan 75 % av jordbruksmarken kontrollerades fortfarande av staten, varav större delen arrenderades ut till jordbrukarna på korttidskontrakt. Förseningania med att återbörda marken till de ursprungliga ägarna har på ett allvarligt sätt hindrat utvecklingen av en riktig marknad för jordbruksmark och hämmat nödvändiga strukturanpassningar. Trots dessa svårigheter har antalet familjejordbruk fortsatt att öka, från cirka 19 700 (1996) till 22 700 (1997). De nya bestämmelserna i lagen om markreform borde i princip göra det lättare att på ett effektivt sätt privatisera statligt ägd mark som ingen gjort anspråk på. Jordbrukspolitik Vissa av de viktigaste lagarna som harmoniserar bestämmelserna om den inre marknaden (veterinära- och fytosanitära frågor) har redan trätt i kraft, medan andra fortfarande måste antas. Budgetanslagen för jordbruket har under de fyra senaste åren konstant ökat och uppgår för 1998 till 34,8 miljoner ecu eller 3,7 % av de totala budgetutgifterna. Avsaknaden av gränstullar gör att marknadsprisstöd liknande det som används inom den gemensamma jordbrukspolitiken inte kan tillämpas. 1998 införde Estland för första gången ett system med direktstöd till mjölk- och spannmålsproducenter. Budgetanslaget för delta uppgår till 12 miljoner ecu. Villkoren för berättigande till detta stöd är ett arealregister och exakta uppgifter om spannmåls- och mjölkproduktionen. En annan stödform som sattes in under 1998 är investeringsbidraget till jordbruksproducenter. Kreditfonden för jordbruket och landsbygden började bevilja kapitalstöd (upp till 25 % av den totala investeringen) för investeringar i jordbruks- eller landsbygdsföretag. För 1997 avsattes 1,25 miljoner ecu för investeringsbidraget och för 1998 avsattes 3,25 miljoner ecu. Landsbygdskreditgarantifonden presenterade 1997 målsättningen att ge landsbygdsföretag ytterligare säkerheter om de lånade mer än sina egna realsäkerheter. Estland har till dags dato inte infört några lagar om landsbygdens utveckling. Jordbrukets livsmedelsindustri står för 4,1 % av BNP. Hela sektorn har sedan 1996 privatiserats. Under de senaste året har trenden mot koncentration inom sektorn och en efterföljande omstrukturering kraftigt ökat de inhemska och utländska investeringarna och "ii banat väg för den modernisering och anpassning som krävdes för att förbättra industrins konkurrenskraft och för att uppfylla gemenskapens kvalitets- och hygiennormer. Slutsats tillämpa den gemensamma Åtgärder har vidtagits för att uppfylla prioriteringarna på kort sikt i partnerskapet för anslutning. Estland har börjat förberedelserna för att införa strukturerna och instrumenten för att vid anslutningen kunna jordbrukspolitiken. Dessa ansträngningar måste ytterligare förstärkas, särskilt för att bygga upp den administrativa organisation som behövs. Privatiseringstakten när det gäller jordbruksmark är fortsatt låg och hindrar därmed en mer effektiv omorganisation av produktionen. Betydande framsteg när det gäller att anta den lagstiftning som nämns i vitboken borde göra det möjligt för Estland att fortsätta sina ansträngningar att genomföra och se till att gemenskapens veterinära och fytosanitära krav efterlevs, och förbättra anläggningarna så att de uppfyller gemenskapens normer. Fiske Ingen specifik lagstiftning har antagits på fiskeriområdet. Fiskeriavdelningen inom miljöministeriet håller på att omstruktureras och organiseras på ett sådant sätt att den gemensamma fiskeripolitiken kan genomföras. Det finns behov av ökade personalresurser och specialinriktad utbildning. Energi Den långsiktiga nationella utvecklingsplanen för bränsle- och energisektorn har antagits. Planen sätter upp omfattande mål som påverkar alla energisektorer. Den kommer att revideras vartannat år, och ger konkreta prognoser fram till 2005 och allmänna riktlinjer fram till 2018. En energilag trädde i kraft den 1 januari 1998. Den omfattar bränslehandel, bränslenät och kraft- och värmenät och tar upp frågor som liberalisering av energimarknaden (tredje parts marknadstillträde, öppen prissättning m. m. ) och kraft- och gastransport. Den bygger på marknadsprinciper som kommer från EU-direktivet för elektricitet. Ytterligare anpassning till bestämmelserna om den inre energimarknaden krävs dock. Enligt lagen skall en myndighet inrättas för sektorn, energimarknadsinspektionen, vilket skedde i januari 1998. Myndighetens självständighet och dess ställning i förhållande till den estniska konkurrensmyndigheten måste ägnas uppmärksamhet. Inspektionen kan visa sig vara ett föredöme som myndighetstyp för den utvidgade inre energimarknaden. Trots att energipriserna höjts täcker de fortfarande inte produktionskostnaderna. Estlands oljeskifferindustri förser landet med 99 % av den lokalt producerade primära elektriciteten, och har utpekats av estniska beslutsfattare som en särskild utmaning för regional (Narvaregionen) och sektoriell omstrukturering. Privatiseringen av de båda största oljeskifferkraftverken har inletts. Beträffande privatiseringen kan också hänvisas till regeringsplanen från december 1997 om omstrukturering och privatisering av Eesti Energia (landets elbolag) och partiell privatisering ?3 av Eesti Gaas (bland aktieägarna finns Ruhrgas och Gazprom). Staten har beslutad sälja sin återstående aktiepost på 27% till strategiska investerare under 1998. Kommissionen har återigen påpekat att insynen i privatiseringsprocessen på dessa områden är viktig. Estland fortsätter att prioritera regionalt energisamarbete i Östersjöregionen/Norden. Man har fortsatt att undersöka möjligheterna till sammanlänkning av gasnätet med det nordiska gasnätet och EU-nätet. Man uppfyller ännu inte beredskapskraven i gemenskapens regelverk om att hålla ett oljelager som räcker till 90 dagars förbrukning. Det behövs ytterligare arbete beträffande effektiv energianvändning och utsläpp, och dessa områden behöver anpassas till gemenskapens regelverk. Landets deltagande i EU:s energiprogram kommer att spela en viktig roll för att effektivisera energianvändningen och främja arbetet med förnybara energikällor. Ett komplett avtal om säkerhetskontroller mellan Estland och IAEA trädde i kraft i november 1997. Slutsats Estland har gjort vissa framsteg i anpassningen inre energimarknaden, men det krävs ytterligare arbete för att anpassa monopolen, tillgången till näten, energiprissättningen, statliga ingrepp i och omstrukturering av oljeskifferindustrin, beredskap (bland annat att bygga upp obligatoriska oljelager), effektiv energianvänding samt miljönormer. till bestämmelserna för den Transport Under det gångna året har Estland ökat sina insatser för att upprätta en rättslig ram för transportområdet i överensstämmelse med EG:s lagstiftning. Beträffande vägtransporter har all nödvändig lagstiftning för vikter och mått, yrkeskrav och besiktningskrav för motorfordon antagits av regeringen och trätt i kraft. Omstruktureringen av Estlands järnvägar har framskridit i överensstämmelse med gemenskapens regelverk. Järnvägslagen har ändrats för att sörja för finansiell insyn i denna sektor. Det statliga järnvägsbolaget har ombildats till ett aktiebolag. På sjötransportområdet trädde lagen om hamnsäkerhet och lagen om sjösäkerhet samt lagen om fartygsägande, flagglagen och lagen om fartygsregister i kraft 1998. 1 hamnsäkerhetslagen I regleras ägarens skyldigheter beträffande sjösäkerhetslagen regleras hamnförvaltningens säkerhetstekniska skyldigheter och förfaranden avseende statlig hamnbevakning. Lagen gäller både för fartyg under estnisk flagg och utländska fartyg som går i Estlands territorialvatten och inre vattenvägar. Syftet är att införliva den största delen av gemenskapens regelverk på sjösäkerhetsområdet. I flagglagen och fartygsregisterlagen regleras villkoren för fartygsregistrering och verksamheten avseende flaggdokument. Säkerheten på fartyg är fortfarande ett problem. säkerhet samt statlig hamnbevakning. Beträffande flygtransport har flera regeringsförordningar antagits som uppfyller EG:s krav om bestämmelser för undersökning av olyckor och tillbud inom civilflyget och fastställande av gemensamma bestämmelser om ett system för ersättning för passagerare som nekas 3h ombordstigning. Utkastet till en ny lufttransportlag som täcker en stor del av gemenskapens regelverk inom flygsektorn färdigställdes under det första kvartalet 1998. Vad gäller utvecklingen av infrastrukturen i transportsektorn samarbetar Estland nära inom ramen för utvärderingen av behovet av transportinfrastruktur (TINA) för att kopplas upp till de förbättringen av ost- och sydostförbindelserna, särskilt via järnväg. transeuropeiska näten. landet prioriteras Inom Slutsats Hittills har stora framsteg gjorts beträffande genomförande på de olika områdena av gemenskapens regelverk för transport. Landet borde överväga att anta en särskild strategi för infrastruktur och finansiering på transportområdet med stöd av statsbudgeten. Det behövs ytterligare insatser för att förbättra säkerheten på fartygen. Små och medelstora företag Utvecklingen av små och medelstora företag är en av prioriteringarna i Estlands ekonomiska politik. Den estniska regeringspolitiken har som målsättning att främja ett gynnsamt klimat för utveckling av små och medelstora företag och att förbättra deras konkurrenskraft med tanke på deras internationalisering. De små och medelstora företagens bidrag till den sammanlagda sysselsättningen har ökat från 55 % 1996 till 60 % 1997. Små och medelstora företag utgör cirka 98 % av det sammanlagda antalet företag. Estland har från och med slutet av 1998 erbjudits att delta i gemenskapens tredje fleråriga program för små och medelstora företag. 3. 5 Ekonomisk och social sammanhållning Sysselsättning och sociala frågor I augusti 1998 uppgick arbetslösheten till 3,3 % av arbetskraften och till 10,5 % av den arbetsföra befolkningen (ILO:s beräkningsmetod). De regionala skillnadenia är mycket stora. De statliga arbetsförmedlingarna har varit aktiva på arbetsmarknadspolitikens område och när det gäller arbetslöshetsfrågor. Utbildningen av arbetslösa har hittills givit positivt resultat: 1997 deltog 13 575 arbetssökande i arbetsmarknadsutbildning och 70 % av dem fick arbete efter avslutad utbildning. Ändå saknar Estland en klart definierad politik och en strategi för arbetsmarknadsfrågor och personalutveckling. En garantifond inrättades under 1998 för stöd till arbetstagare som är anställda vid företag som omfattas av konkursförfaranden. När det gäller den sociala dialogen har trepartsdialogen utvecklats ytterligare och omfattar sådana frågor som socialförsäkringsreformen, t. ex. pensionsförsäkring och sjukförsäkring. Som en följd av överenskommelsen 1997 mellan arbetsmarknadens parter håller ett socialt och ekonomiskt råd på att inrättas. 1) På området hälsa och säkerhet i arbetet har Estlands regering fastställt en arbetsmiljöpolitik för landet. Syftet med denna politik är att i första hand förstärka tillsynen och yrkesinspektionens roll. Det råder avsevärda löneskillnader mellan kvinnor och män. Åtgärder har vidtagits för att stärka jämställdheten inom den offentliga förvaltningen. Slutsats insatser behövs emellertid för att fastställa en strategi på arbetsmarknadens område och Det har gjorts framsteg på arbetsrättens område och i fråga om reformen av den sociala tryggheten. Ytterligare införliva och genomföra gemenskapens regelverk i fråga om sysselsättning och sociala frågor. Estland behöver i synnerhet fråga om personalutveckling. Ytterligare insatser behöver göras för att genomföra lagstiftningen på området för lika möjligheter mellan kvinnor och män. Estland behöver ägna särskild uppmärksamhet åt att bygga upp den förvaltningskapacitet som behövs för att kontrollera efterlevnaden av lagstiftningen på det sociala området, i synnerhet vad gäller hälsoskydd samt hälsa och säkerhet i arbetet. i Regionalpolitik och sammanhållning Estland har inlett ett antal regionala utvecklingsprogram med särskild inriktning på specifika regioner eller sociala och ekonomiska problem. En regionalpolitisk strategi håller på att utarbetas för att skapa enhetlighet i dessa regionala utvecklingsåtgärder. Genom denna strategi kommer de huvudsakliga riktlinjerna och prioriteringarna för Estlands regionalpolitik att bestämmas. På grundval av denna kommer de estniska myndigheterna att utforma ett nationellt utvecklingsprogram. Estland har även inlett en reform av landets geografiska organisation. De insatser som för närvarande pågår på området för reformen av den offentliga förvaltningen syftar till att klargöra förvaltningens arbetsuppgifter på olika nivåer. Det estniska organet för regional utveckling inrättades i maj 1997 med uppgift att samordna och tillhandahålla tekniskt stöd för dessa program. Det samordnar även den verksamhet som bedrivs genom de 17 nätverken för stöd till företag, vilka ger rådgivning till lokala företag, samt ansvar för finansiell kontroll. Den första utvärderingsrapporten om den regionalpolitiska verksamheten blev färdig i mars 1998. Fortfarande behöver framsteg åstadkommas på alla dessa områden. Graden av samordning mellan åtgärder inom olika sektorer är låg och det saknas klara urvalskriterier för de befintliga programmen. De ekonomiska resurserna för regionalpolitiken är fortfarande begränsade, även om antalet instrument har ökats. Förfarandena för övervakning och kontroll behöver också stärkas, men de estniska myndigheterna har börjat ta itu med dessa frågor. Slutsats Estland har tagit itu med några av de prioriteringar på kort sikt som fastställs i partnerskapet för anslutning, men de konkreta framstegen är fortfarande begränsade. Estland har gjort vissa framsteg genom att anta sådan lagstiftning som stärker institutionerna och genom att avsätta %c budgetmedel. Estland har visserligen gjort framsteg rent allmänt, men insatserna behöver påskyndas för att Estland skall vara redo att delta i EU:s strukturpolitik vid en anslutning. 3. 6 Miljö och livskvalitet Miljö Estland har sedan början av 1997 antagit ett stort antal rättsakter för att anpassa sin lagstiftning till gemenskapens regelverk på miljöområdet, däribland direktiven om bedömning av inverkan på miljön, ramdirektivet om avfall, direktivet om farligt avfall, direktiven om förpackningar och förpackningsavfall, direktiven om utsläpp från motorfordon, direktivet om nitrat samt direktivet om dricksvatten. I enlighet med rekommendationen i partnerskapet för anslutning är Estland för närvarande i färd med att utveckla strategier för genomförande av specifika direktiv inom alla sektorer. I samarbete med de två andra baltiska staterna håller Estland på att utveckla program för att genomföra direktiven om genetiskt modifierade organismer, om god laboratoriesed och direktivet om buller. Vad kontrollen av efterlevnaden beträffar bör Estland koncentrera sina insatser på systemet för tillståndsgivning och övervakning, utveckling av mänskliga resurser och bättre utrustning vid miljöinspektionen och de regionala miljöförvaltningarna. Estland har gjort allmänt goda framsteg när det gäller tillnärmningen av sin lagstiftning. En hel del återstår dock fortfarande att göra inom områdena för buller, industriell förorening, genetiskt modifierade organismer, kemikalier och vattenkvalitet. Slutsats Estland har gjort vissa framsteg när det gäller att uppfylla de relevanta prioriteringarna på kort sikt i partnerskapet för anslutning, särskilt vad beträffar införlivandet av lagstiftningen på områdena för avfallshantering och naturskydd. Estland bör fortsätta att utveckla strategier för genomförande av specifika direktiv, framför allt för ramlagstiftningen och för genomförande av kostsamma och ur förvaltningssynpunkt svåra gemenskapslagar. Särskild uppmärksamhet måste ägnas framtida finansieringsstrategier. Fortsatta ansträngningar måste göras för att höja den privata och offentliga i syfte att uppfylla gemenskapsnormerna. Nära samarbete bör utvecklas med de internationella finansiella instituten i detta avseende. investeringsnivån på miljöområdet Konsumentskydd lagstiftningen om allmän produktsäkerhet och vilseledande reklam Den befintliga överensstämmer i stort sett med gemenskapslagstiftningen. Lagstiftningen om vilseledande reklam behöver dock ändras så att jämförande reklam inkluderas. Harmonisering pågår med de direktiv som inte rör produktsäkerhet såsom distansförsäljning, oskäliga avtalsvillkor, konsumentkredit, hemförsäljning, fast egendom på tidsdelningsbasis (s. k. timeshare) och paketresor. Tillnärmningen sätt. fortskrider Konsumentskyddsstyrelsen kommer att behöva förstärkas ytterligare för att klara tillfredsställande lagstiftningen ett på av -&? genomförandet av lagstiftning om oskäliga avtalsvillkor. Konsumentrörelsen är relativt svagt utvecklad och behöver understödjas. 3. 7 Rättsliga och inrikes frågor I yttrandet från juli 1997 uppmanade kommissionen Estland att åtgärda vissa betydande brister i lagstiftningen, att förbättra handläggningen av flykting- och asylärenden och att effektivare bekämpa organiserad brottslighet och penningtvätt. Invandring och gränskontroll Nya viseringsbestämmelser har antagit som är förenliga med Europeiska unionens regelverk. Vissa visumtyper har avskaffats (utresevisum, återflyttningsvisum), medan andra har infört (turist- och affårsresevisum). Bestämmelserna om förlängning av visum och om längsta tillåtna vistelsetid har gjorts klarare. Ett optiskt läsbart viseringsmärke har införts som överensstämmer med EU:s normer. Det avtal som slutits med Ryssland och som gör det möjligt för invånarna i Narva-Ivangorod-området att resa in i Estland med ett särskilt tillstånd istället för med visum är däremot inte i överensstämmelse med EU:s regler. Estland har slutit flera återtagandeavtal, det senaste med Schweiz i januari 1998. Utlänningslagen har ändrats vilket innebär att icke-medborgare kan erhålla permanent uppehållstillstånd under vissa förutsättningar (se närmare avsnittet om politiska kriterier). Utlänningars rätt till bosättning i Estland är begränsad till en invandringskvot som sedan oktober 1997 är 0,05 % av den bofasta estniska befolkningen per år. Andra ändringar av utlänningslagen under 1998 rör uppehållstillstånd utöver denna kvot för medborgare i Europeiska unionen, Island, Norge, Schweiz och Förenta statenia samt för medborgare i andra länder som är makar, underåriga barn eller föräldrar till estniska medborgare. Vad gränskontrollen beträffar har betydande framsteg gjorts i förhandlingarna om ett gränsavtal med Ryssland: merparten av de tekniska frågorna är lösta och Estland har förklarat sig villigt att underteckna avtalet så fort Ryssland är redo att göra sammalunda. I mars 1998 fullbordades införandet av förfaranden för gräns- och tullkontroller. Lagstiftningen om gränskontroll ger tillräckliga befogenheter åt gränsbevakningen och övriga behöriga myndigheter att utföra sina uppgifter, God samordning råder mellan myndigheterna. I juli 1998 infördes ett system för elektronisk gränsövervakning och större delen av den östra gränsen täcks nu av speciella sensorer och radar. Asyl Flyktinglagen, som trädde i kraft den 9 juli 1998, innebar att rätten till asyl infördes i Estland. Lagen reglerar asylansökningar, mottagande av flyktingar och fastställande av flyktingstatus. Tillämpningsföreskrifter för lagen har ännu inte utfärdats. Endast 25 asylansökningar har hittills lämnats in och ännu har inga beslut i dessa ärenden fattats. Polissamarbete Vad kampen mot organiserad brottslighet beträffar har ett övergripande program för brottsförebyggande åtgärder och kontroll (nationella programmet för förebyggande av brott) antagits, en narkotikaenhet inom polisen har inrättats och tjänstemän från denna enhet placerats ut på varje polisprefektur. Som uppföljning av dessa åtgärder krävs fortsatta if ansträngningar för att bekämpa den ökande ekonomiska brottsligheten, penningtvätten och narkotikahanteringen. Arbetsmetoderna och de tekniska systemen för bekämpning av organiserad brottslighet måste förbättras och de personalresurserna förstärkas: på prefekturerna saknas fortfarande personal som är specialiserad på annan organiserad brottslighet än narkotikahantering och även i det senare fallet finns ett utbildningsbehov. Efter kommissionens yttrande har Estland antagit en stor mängd lagstiftning om polis och säkerhet. Lagen om nationella säkerhetsarrangemang utgör den rättsliga grunden för att skydda statens säkerhet och reglerar de berörda institutionernas ställning och befogenheter. Polislagen har till syfte att ge stabilitet åt polisstyrkorna. Lagen innehåller bestämmelser om polismäns kvalifikationer, gradindelning och löner. Polisen är föremål för reformer. Kriminalpolisen omorganiseras till brottsutredande enheter. Målet är att undvika dubbelarbete vid brottsutredningar. Antalet anställda vid polisens avdelning för interna utredningar har ökats, för att fler brott begångna av polismän skall kunna upptäckas och bekämpas. Estland har slutit formella avtal om polissamarbete med 15 länder. Den estniska polisen samarbetar även bilateralt med andra länder, däribland Ryssland. Narkotika Lagen om narkotika och psykotropa ämnen, antagen i juli 1997, lagen om ratificering av Europarådets konvention mot doping och regeringens förordning om kontroll av prekursorer och nödvändiga kemikalier har alla trätt i kraft. Dessutom antog den Estland i november 1997 riktlinjer för narkotikapolitiken för perioderi 1997-2007. Estland måste emellertid snabbt ratificera Förenta Nationernas konvention från 1988 mot olaglig hantering av narkotika och psykotropa ämnen och dessutom anta lagförslaget om förebyggande för narkotikabekämpningen. Den tidpunkt som angivits för ikraftträdandet, år 2000, ligger allt för långt bort. penningtvätt, oumbärligt verktyg vilket utgör ett av Det nationella centrumet för narkotikainformation måste förstärkas om Estland skall kunna delta i den verksamhet som bedrivs av Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk i Lissabon. Rättsligt samarbete Estland bedriver fortsatt nära samarbete med flera medlemsstater för att förbättra sin rättsliga struktur och för att genomföra unionens regelverk. Slutsats Estland har gjort betydande ansträngningar på områden som invandring, gränskontroll och asyl, även om det saknas tillämpningsföreskrifter. Ett betydande arbete har utförts för att omorganisera polisväsendet. Med hänsyn till prioriteringarna på kort sikt i partnerskapet för anslutning krävs att Estland utöver de vidtagna åtgärderna satsar större resurser på kampen mot organiserad brottslighet 3f och narkotika och med det snaraste antar de internationella och nationella rättsliga instrument som är nödvändiga för detta (1988 års FN-konvention, lagen om penningtvätt m. fl. ). Landet måste också fortsätta arbetet med att angripa korruption - ytterligare en prioritering på kort sikt i partnerskapet - såsom hittills har gjorts genom förstärkning av polisens interna utredningsenhet. Vad beträffar prioriteringar på medellång sikt måste satsningarna på att utrusta den östra gränsen fortsätta och Estland måste se till att dessa satsningar åtföljs av en ökning av de personalresurser som krävs, kvantitativt och kvalitativt. 3. 8 Utrikespolitik Handel och internationella ekonomiska förbindelser Estland har en mycket liberal handelsordning med mycket få importtullar eller kvantitativa begränsningar. Exporttullar tas ut på kulturhistoriskt värdefulla föremål (100 %). Sedan yttrandet antogs har Estland undertecknat frihandelsavtal med EFTA-länderna, Färöarna inte ratificerat), Tjeckien, Slovenien, Slovakien och Turkiet. Dessutom har (ännu förhandlingar om frihandelsavtal med Polen och Ungern slutförts (avtalen har dock ännu inte undertecknats). i sig slutskedet Estland befinner i Världshandelsorganisationen (WTO). Estland förväntas färdigställa sitt anslutningsprotokoll under 1999. Med tanke på ett framtida medlemskap i Europeiska unionen för Estland är det positivt att landet anpassar sig till gemenskapens gemensamma handelspolitik i samband med förhandlingarna om WTO-medlemskap. förhandlingar om medlemskap sina av De baltiska länderna håller på att utveckla ett samarbete för ett gradvist genomförande av liberaliseringen, regional integrationspolitik och vidare håller man på att introducera ett gemensamt baltiskt ekonomiskt samarbetsområde. Ett avtal om avskaffande av förhandlingarna om liberalisering av tjänstemarknaden fortlöper. icke-tariffara handelshinder har nyligen ingåtts och Utvecklingssamarbete Estland har planer på att anslå ett belopp ur statsbudgeten för humanitärt bistånd och utvecklingsstöd till tredje land. Inga konkreta åtgärder har dock vidtagits i detta avseende. Tull En ny, ändrad tullag trädde i kraft i januari 1998. Även om den innebär en förbättring jämfört med den tidigare lagen, uppfyller den ännu inte kraven i gemenskapens tullkodex. De viktigaste ändringarna inbegriper en ny varuklassificering som bättre överensstämmer med gemenskapens nomenklatur, ursprungsregler, ett nytt förfarande för bearbetning under tullkontroll, en förbättring av garantisystemet och ett mera exakt beräkningsförfarande för tullskulder. Enligt den nya lagen är handel med varumärkesförfalskadc och pirattillverkade varor förbjuden. lyP Sedan november 1997 har tulltaxelagen utgjort den rättsliga grunden för tullsatser. Tullar tas dock endast ut på pälsar, motorcyklar, cyklar och fritidsbåtar. Uttag av tull är ett absolut krav för att gemenskapens regelverk på tullområdet skall kunna antas effektivt. Dessutom måste utbildning och andra förberedande åtgärder prioriteras så att tullpersonalen och tullförvaltningen skall kunna genomföra lagstiftning som är förenlig med gemenskapens regelverk och se till att den efterlevs. Beredningen av en tullkodex som är förenlig med gemenskapens regelverk inleddes i januari 1998. Dessutom trädde de rättsliga förfarandena för utfärdande av ursprungsbevis för varor i i maj 1998, och arbetet med att harmonisera Estlands varunomenklatur med kraft gemenskapens kombinerade nomenklatur fortgår. En strategiplanför tullen (1998—2002) är för närvarande under beredning. Strategin omfattar fem huvudområden: personalresurser, infrastruktur, tullteknik, lagstiftning och internationellt samarbete. En annan positiv tilldragelse är byggandet av nya, moderna tullokaler vid gränsen till Ryssland och till Lettland. När det gäller det internationella samarbetet har gemensamma tullkontroller införts vid gränsen mellan Lettland och Estland. Ett avtal om gemensamma baltiska Iransiteringsförfaranden har undertecknats mellan Estland, Lettland och Litauen. Ett gemensamt tulldatasystem har valts ut av de tre baltiska staterna, och bilaterala avtal om ömsesidigt administrativt bistånd i tullfrågor har undertecknats med Sverige, Danmark, Finland, Turkiet och Nederländerna. Estland har ansökt om att bli avtalsslutande part till EG/EFTA-konventionen om ett gemensamt transiteringsförfarande och till konventionen om ett förenklat förfarande. Det finns inga hinder för anslutning till den senare konventionen eftersom det administrativa enhetsdokumentet redan används i Estland. Slutsats Estland har visserligen gjort vissa framsteg på tullområdet, men förberedelserna för införandet av tullavgifter har försenats avsevärt. Avsaknaden av planer för att åtgärda situationen på kort sikt ger anledning till oro. Estland bör snarast införa en strategi för införande av tullar, så att kraven i gemenskapens regelverk på tullområdet kan uppfyllas. Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken Estland har sedan juli 1997 fortsatt att delta aktivt i den multilaterala politiska dialogen inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP). Landet deltar i de ordinarie mötena mellan och mellan politiska Europakorrespondenterna och de associerade ländernas korrespondenter och även i GUSP- arbetsgrupperna. chefstjänstemännen de Estland har regelbundet anslutit sig till Europeiska unionens ståndpunkter och har hörsammat uppmaningar att understödja unionens uttalanden, förklaringar och demarscher, även inom ramen för FN och OS SE. Estland fortsätter att orientera sin utrikes- och säkerhetspolitik i riktning mot Europeiska unionen och NATO och vinnlägger sig om att bidra till stabiliteten i regionen genom aktivt samarbete i Östersjöområdet. I förhållande till NATO koncentrerar sig Estland nu på de V praktiska förberedelserna för att uppfylla kraven för medlemskap. Estland deltar som associerad partner på ett konstruktivt sätt i Västeuropeiska unionen (VEU). Estland har över lag goda förbindelser med grannländerna. Vidareutveckling av de goda förbindelserna med Ryssland förblir ett huvudinslag i Estlands utrikespolitik. Viktiga framsteg har gjorts i förhandlingarna om ett gränsfördrag med Ryssland. Alla tekniska problem har kunnat lösas och den estniska regeringen har förklarat sig villig att underteckna fördraget så snart Ryssland är berett att göra det. Estland stöder Europeiska unionens hållning beträffande truppminor, även om landet ännu inte har undertecknat Ottawakonventionen eftersom den statliga försvarspolitiken först måste anpassas till kraven i denna konvention. 3. 9 Finansiella frågor Finansiell kontroll Vad gäller extern kontroll kommer kontoret för revision på riksnivå, som håller på att omorganiseras, att i framtiden arbeta endast med externa kontroller i efterhand. Kontoret behöver förstärkas och utbildning för dess personal behöver tillhandahållas. Förberedelserna för upprättandet av ett system för intern finansiell kontroll vid de statliga institutionerna har inletts. I juli 1998 beslöt regeringen att inrätta en central, oberoende intern kontrollstruktur inom finansministeriet. Uppgift och arbetssätt för den nya strukturen bör emellertid fastställas i lag. Lagen om statens budget måste också ändras. Utbildning bör tillhandahållas. Det förväntas att ett avtal om administrativt samarbete med kommissionen skall säkerställa samarbetet avseende intern kontroll och stöd till förberedelserna inför anslutningen. Slutsats förvaltnings- och Ansträngningar behöver kontrollförfaranden som är nödvändiga, särskilt med tanke på stödet inför anslutningen och framtida deltagande i strukturfonderna. fortfarande göras införa de för att 3. 10 Allmän bedömning Estland har allmänt gjort framsteg när det gäller tillnärmningsprocessen, men ytterligare insatser krävs när det gäller kontroll av att lagstiftningen om den inre marknaden efterlevs (särskilt vad gäller immaterialrätt, standarder och certifiering och statligt stöd) och för att förbereda en strategi för införande av tullavgifter och därtill hörande förvaltning. Estland har gjort viktiga framsteg vad gäller att införa lagstiftning på området rättsliga och inrikes frågor och vidtar nu åtgärder för att säkerställa ett effektivt genomförande av denna. Estland har behandlat samtliga aspekter av de prioriteringar på kort sikt som ingår i partnerskapet för anslutning, även om ytterligare ansträngningar måste göras när det gäller trovärdigt system för kontroll av statligt stöd. den inre marknaden, särskilt ett 41- Den offentliga förvaltningens förmåga att tillämpa gemenskapens 4. regelverk I detta kapitel uppdateras den information som ges i yttrandet. Vid Europeiska rådets möte i Madrid i december 1995 talades det om behovet av att skapa förutsättningar för en gradvis och harmonisk integrering av kandidatländerna, särskilt med hjälp av anpassning av de administrativa strukturerna. I anslutning till detta tema framhölls i Agenda 2000 att det är viktigt att gemenskapslagstiftningen införlivas effektivt med nationell lagstiftning, men än viktigare att den genomförs korrekt i praktiken genom lämpliga administrativa och rättsliga strukturer. Detta är nödvändigt för att ömsesidigt förtroende, som är en förutsättning för ett framtida medlemskap, skall kunna skapas. I årets rapport har kommissionen samarbetat med kandidatländerna i syfte att upprätta en översikt över förvaltningsmyndigheter på centrala områden av gemenskapens regelverk. När så är möjligt redogörs det för huruvida dessa organ har tillräckliga rättsliga befogenheter för att genomföra regelverket, för antalet anställda i organet och deras kvalifikationer samt för tillgången till budgetmedel. I vissa fall är det redan nu möjligt att bedöma kvaliteten hos de beslut som fattas. Kommissionen har för avsikt att utveckla denna aspekt i framtida rapporter. Det är nödvändigt att stärka den administrativa strukturen om Estland skall kunna genomföra och tillämpa gemenskapens regelverk effektivt. 4. 1 Den offentliga förvaltningens organisation Estlands statsförvaltning har cirka 18 800 anställda2, inbegripet ministerierna (10%), andra regeringsorgan (83 %) och de regionala förvaltningarna (8 %). Därutöver sysselsätter de lokala myndigheterna cirka 3 300 personer. Estlands förvaltning lider brist på välutbildad personal på mellannivå och teknisk personal inom den offentliga förvaltningen. Detta beror främst på hård konkurrens från den privata sektorn, som kan erbjuda högre löner för att anställa ung, motiverad och yrkesutbildad personal. I juli 1998 fastställde regeringen ministeriernas ansvarsområden för att samordna den offentliga förvaltningens utveckling. På regeringsnivå samordnas frågor kring reformen av den offentliga förvaltningen av kommissionen för reformen av den offentliga förvaltningen. De statliga organen arbetar dagligen med olika aspekter av reformen av den offentliga förvaltningen. Sedan juli 1998 har statskansliet fatt nytt ansvar när det gäller reformen av den offentliga förvaltningen. Tillnärmningen av lagarna sköts av ministerierna. Tidsplanen för tillnärmningen har fastställts i det nationella programmet för antagandet av gemenskapens regelverk. Kontoret för europeisk integration skall se till att tidsplanen hålls. Justitieministeriet ser till att den nationella lagstiftningen överensstämmer med gemenskapens regelverk. För att underlätta processen åtföljs alla lagförslag av en promemoria som redogör för att lagen i fråga överensstämmelse med gemenskapens lagstiftning. 2 Inbegriper polis, gränsbevakning och anställda vid kriminalvårdsanstalter. Utbildnings- och hälsovårdspersonal är ej medräknad. » hl De prioriterade målgrupperna, innehåll och metod för att utbilda personal i den offentliga förvaltningen har också fastställts. Grundläggande utbildning kommer att ges centralt. inom särskilda sektorer kommer att arrangeras av varje ministeriums Utbildning utbildningsenhet. Kontoret för europeisk länk mellan ministerierna och ger stöd vid identifieringen av utbildningsbehoven. Särskilda medel har avsatts för utbildning av tjänstemän vad gäller frågor kring EU. integration fungerar som en Personal har också anställts för att öka allmänhetens kännedom om EU:s verksamhet. Kontoret för europeisk integration har också medverkat i processen att skapa ett regionalt nät av EU-informationscenter. I syfte att förbättra allmänhetens kännedom om EU, beslutades det under sommaren 1998 att uppgiften att informera allmänheten skulle överföras från kontoret för europeisk integration till ett nytt separat EU-informationssekretariat vid statskansliet. 4. 2 Den offentliga förvaltningens och rättsväsendets kapacitet : Nyckelområden för implementeringen av gemenskapens regelverk Enhetlig tillämpning av EG-rätten: Det stora antalet mål i domstolarna, i förhållande till antalet domare (221), fortsätter att ställa till problem för rättsskipningens effektivitet. Dessutom utbildades en stor del av de nuvarande domarna (192) under det gamla systemet. Estniska rättscentret utbildar sedan 1995 domare och åklagare. Dessutom har 39 domare deltagit i seminarier utomlands. Vidareutbildningen av yrkesverksamma domare försvåras av det relativt låga antalet domare i Estland vilket gör det svårt för dem att ta ledigt från arbetet och delta i kurser. Estland har gjort ytterligare ansträngningar för att utöka domarutbildningen när det gäller gemenskapslagstiftningen och ökat antalet domare som deltar i de olika kurserna. Utbildning bör åtföljas av ett ökat antal domare. kapaciteten Den inre marknaden: Byrån för offentlig upphandling har för närvarande 24 anställda. När det gäller immaterialrätt och industriell äganderätt har framsteg gjorts för att stärka den utbildning. ökade administrativa Överklagandenämnden vid ekonomiministeriet ansvarar för att utreda klagomål på detta område. Flera utbildningsprogram finns tillgängliga för anställda vid Patentbyrån (70 personer). Ansträngningar har också gjorts inom kulturministeriet för att förbättra övervakningen av upphovsrätten. En ny tjänst har inrättats för att säkerställa övervakningen i samband med skydd av immaterialrätt. personalresurser genom och hos certifieringsorgan, och myndigheter provningslaboratorier Kapaciteten för marknadsövervakning måste förstärkas för att på ett effektivt sätt kunna genomföra direktiven enligt nya metoden. Institutionell uppbyggnad och förstärkningen av den administrativa kapaciteten på detta område går långsamt. Den estniska industrins tekniska och finansiella bidrag till standardiseringsarbetet måste öka för att landets standardiseringsnämnd, som helt och hållet är beroende av statliga medel, skall kumia bli självständig. Estlands standardiseringsnämnd har sju arbetar på standardiseringsavdelningen och fem på avdelningen för metrologi och ackreditering. Ackrediteringsverksamheten är avskild från certifiering och provning. för närvarande 23 anställda, varav M I den finansiella sektorn har ett program för att samordna övervakningen av denna sektor antagits, men ännu inte genomförts. Värdepappersinspektionen måste öka sina ansträngningar när det gäller att utbilda personalen på flertalet områden, såsom kontrollmetoder, värdepappersmarknader och investeringsstrategier. Försäkringsinspektionen har 17 anställda. Bankinspektionen vid Estlands centralbank måste stärka sin övervakningskapacitet och självständighet. Bankinspektionen har 21 anställda och bistås av en övervakningskommitté. Utbildningen av experter inom de olika inspektionerna måste förbättras. Konkurrens: För att kunna uppfylla förpliktelserna i den nya konkurrenslagen har konkurrensnämnden nyanställt 12 personer under 1998 (för närvarande har den 20 anställda). Nämnden rör konkurrensbegränsande samverkan, medan civilmålsdomstolarna är behöriga att bötfälla. För närvarande är antalet anmälningar mycket begränsat och de flesta ärenden tas upp på nämndens eget initiativ. för utredningar och undersökningar av ärenden ansvarar som Även om framsteg har gjorts när det gäller att förstärka personalresurserna och utbildningen riktigt av personal som arbetar med konkurrens, saknar Estland övervakningssystem för statligt stöd. Insamling av uppgifter om de statliga stöd som de lokala myndigheterna har beviljat är till exempel ett stort problem. fortfarande ett Telekommunikation: Lagändringar måste antas för att kunna skapa lämpliga bestämmelser som uppfyller EU:s normer på telekommunikationsområdet. En ny övervakningsmyndighet, Estländska nationella kommunikationsrådet, inledde sin verksamhet 1998 med 55 anställda. Den administrativa kapaciteten på telekommunikationsområdet väntas inte utgöra något problem. Indirekt beskattning: Estlands riksskatteverk (1030 anställda) utgörs av 18 lokala skatteförvaltningar. En bedrägeribekämpningsenhet har inrättats. Inom finansministeriet ansvarar skatteavdelningen för indirekt beskattning (mervärdesskatt och avgifter). Den administrativa kapaciteten i samband med genomförandet av gemenskapens regelverk bör förstärkas. Personalresurserna bör förstärkas, särskilt på bedrägeribekämpningsområdet. Jordbruk: Jordbruksministeriets nio avdelningar (127 anställda) har omorganiserats till fem. Ministeriets centrala förvaltning har fått fler medarbetare som främst är kontraktsanställda och som snarast möjligt bör övergå till fasta anställningar. Nya avdelningar som bildats inom jordbruksministeriets förvaltning sedan juni 1997 är Inspektionen för veterinär- och livsmedelskontroll och Laboratoriet för veterinär- och livsmedelskontroll. Antalet lokala laboratorier för veterinär- och livsmedelskontroll har minskats från tolv till sju, varav tre är ackrediterade. Den fytosanitära sektorn har också omorganiserats i två nya avdelningar, Inspektionen för växtodling och Kontrollanstalten för växtodling. Allmän utbildning har getts till veterinärer vid gränskontrollstationerna samt länsveterinärer och livsmedelsinspektörer. För att på ett effektivt sätt kunna kontrollera systemet med direktstöd inrättades ett center för jordbruks register och jordbruksinformation. Förberedelser för att skapa ett interventionsorgan har påbörjats. Dessa åtgärder är de första stegen mot att anpassa den administrativa kapaciteten på jordbruksområdet så att den uppfyller kraven i gemenskapens lagstiftning. Ansträngningarna måste emellertid fortsätta i syfte att förstärka den befintliga organisationen. t,\ Transport: Järnvägsförvaltningen, Estlands sjöfartsverk, inbegripet enheten för sjösäkerhet, och Luftfartsverket, inbegripet enheten för flygsäkerhet, är de myndigheter som ansvarar för genomförandet av transportlagstiftningen. bör inriktas på ansträngningar Ytterligare sjösäkerhet. På lufttransportområdet finns ett fåtal problem när det gäller översättning av tekniska bestämmelser och språkutbildning samt ett antal öppna frågor kring den institutionella organisationen och dess innehåll för att genomföra gemenskapens regelverk när det gäller sjösäkerhet. Svårigheter som har kunnat konstateras vid hamninspektion för fartyg som för estnisk flagg när det gäller att uppfylla säkerhetskraven tyder på att förvaltningen ännu inte till fullo kan fylla sin övervaknings- och kontrollfunktion. flygsäkerhet och Sysselsättning och sociala frågor: Socialförsäkringsnämnden ansvarar för att utarbeta program för social trygghet, samordning och genomförande av den sociala trygghetspolitiken samt för att inkassera intäkter och betala ut pensioner. Nämnden har för närvarande 36 anställda. har upp delats och i Arbetsmiljönämnden Arbetsmiljöavdelningen. Arbetsmiljöavdelningen övergripande samordningen och förvaltningen av verksamhet på området hälsa och säkerhet i arbetet, särskilt lagstiftningsarbetet. Avdelningen har för närvarande endast åtta anställda. Estlands yrkesinspektion ansvarar för kontroll âv efterlevnaden av arbetsrätten och bestämmelserna om hälsa och säkerhet i arbetet. Yrkesinspektionen har 142 anställda, varav 82 är inspektörer. Arbetsmarknadsinspektionen ansvarar den för I slutet av 1997 omorganiserades Statens hälsoskyddsnämnd till Hälsoskyddsavdelningen respektive Hälsoskyddsinspektionen. Inspektionen har 251 anställda och ansvarar för kontroll av att hälsoskyddslagstiftningen efterlevs. De administrativa strukturerna för att kontrollera efterlevnaden av bestämmelser om hälsa och säkerhet i arbetet och hälsoskydd bör förstärkas. Det nuvarande antalet anställda inom detta område är otillräckligt för att påta sig det ytterligare ansvar som följer av införlivandet av EG:s lagstiftning. Regionalpolitik och sammanhållning: I maj 1997 bildades i en estnisk myndighet för regional utveckling (16 anställda) för att samordna verksamheten vid de 17 företagsstödcentrum som ger råd till lokala företag. Myndigheten ger också tekniskt stöd och samordnar de regionala utvecklingsprogrammen. Den ansvarar likaså för finansiell övervakning. Miljö: Ytterligare femton tjänster har skapats vid Miljöinspektionen för att samordna och övervaka utnyttjandet och skyddet av naturtillgångarna. Under 1998 har ytterligare tio tjänster skapats vid Strålskyddsinstitutet och två vid Miljöupplysningscentralen. Tjänstemän inom miljöförvaltningen har fått särskild utbildning i EU:s organisationsstruktur samt i administrativa förfaranden och förhandlingsteknik. Viktiga framsteg har gjorts när det gäller att utbilda jägmästare. När det gäller att kontrollera att lagstiftningen efterlevs bör Estland ytterligare koncentrera sina ansträngningar på licens- och övervakningssystemet, kompetensutveckling för personalen 1,1 och att skaffa utrustning till miljöinspektionen och de regionala miljöförvaltningarna. Kapaciteten på lokal nivå bör förstärkas. Konsumentskydd: Nämnden för konsumentskydd är den statliga myndighet som ansvarar för konsumentskydd och som kontrollerar efterlevnaden av konsumentpolitiken. Nämnden för konsumentskydd är en självständig institution med egen budget som sorterar under ekonomiministeriet. År 1997 hade nämnden 49 anställda vilket ökade till 52 anställda 1998. Nämnden för konsumentskydd kommer att behöva förstärkas ytterligare för att kunna genomföra vissa delar av gemenskapens regelverk, som bestämmelserna om oskäliga avtalsvillkor. Rättsliga och inrikes frågor: En viktig reform av nämnden för medborgarskaps- och migrationsfrågor gjordes i juli 1998. Nämnden har för närvarande 705 anställda. Olika avdelningar har bildats (t. ex. avdelningarna för flyktingfrågor och illegal invandring, integration och invandring, visum, yttre förbindelser och europeisk integration samt rättsavdelningen). Estlands gränsbevakning består av en styrka på totalt 2 185 gränsvakter (januari 1998). Den regionala personalfördelningen ser ut på följande vis: 47 % vid den norra gränsen, 30 % vid den östra, 18 % vid den södra och 5 % vid gränsbevakningens huvudkontor. För närvarande ar trafik. 42 gränskontrollstationer och 30 gränskontrollställen öppna för Gränsbevakningens mål är att bygga upp en yrkeskår bestående av 3 500 personer. internationell I maj 1998 fanns det 5 600 polistjänster, varav endast 4 863 var tillsatta. En av orsakerna till polisbristen är lönenivån (2 000-2 500 estniska kronor) som är lägre än genomsnittslönen i Estland. Under de första tre månaderna 1998 sade 145 poliser upp sig från poliskåren, 100 av dem på grund av dålig lön. Detta kan fa en negativ inverkan på polisernas självständighet och öka riskerna för korruption. Poliser har erbjudits vidareutbildning inte bara av Estland utan också av utländska bilaterala och multilaterala organ (EU, Europarådet och FN). Under 1997 fick 428 poliser vidareutbildning utomlands. Gränsbevakningens organisation är tillfredsställande, men personalresurserna behöver förstärkas. Större vikt bör läggas vid att förbättra polisernas arbetsförhållanden och utbildning samt vid att införa modern utredningsteknik. Tull: Omorganisationen av tullmyndigheten inleddes 1997, då det bland annat bildades en intern revisionsavdelning. Det finns nu en utvecklingsavdelning som ansvarar för frågor kring europeisk integration. Det har inrättats ett tullråd för att säkerställa samordningen och definiera prioriteringarna i tullens strategi. 1997 arbetade 1 538 totalt 18 gränskontroll ställen för internationell trafik. Tullverket har bedömt att det behövs en budget på 180 000 ecu för att förstärka dess institutionella kapacitet. tulltjänstemän vid pstlands tullverk. Det finns Estland måste fortfarande utveckla ett program för att förstärka sin administrativa kapacitet så att landet kan tillämpa tullar i framtiden. Finansiell kontroll: Riksrevisionsbyrån håller på att omorganiseras. För närvarande har den 81 anställda. I framtiden kommer riksrevisionsbyrån endast att syssla med extern finansiell fi? kontroll i efterhand. Omstruktureringen kommer förmodligen att ta ett eller två år. För närvarande sysslar endast sex personer med intern kontroll, vilken endast omfattar betalningar. Det planerade organet för intern kontroll kommer att ha 35 anställda. fortfarande avsevärda ansträngningar inrätta förvaltnings- och Det krävs kontrollmekanismer. Det krävs bestämmelser om uppgradering av den estniska kontrollkapaciteten för ett tillfredsställande genomförande av stödet inför anslutningen och, i framtiden, av strukturfonderna. för att 4. 3 Organiserat samarbete inom För att hjälpa kandidatländerna att klara av de utmaningar det medför för dem att förstärka sin administrativa förmåga och anpassa sina förvaltningar så att gemenskapens regelverk kan genomföras, håller kommissionen och medlemsstaterna på att utveckla ett förfarande för organiserat samarbete I Europeiska, unionens medlemsstater genomförs regelverket av nationella förvaltningsmyndigheter (på central, regional och lokal nivå) och av olika byråer, fackorgan och den privata sektorn. Denna samlade administrativa och tekniska sakkunskap görs nu tillgänglig för kandidatländerna. Inledningsvis kommer det organiserade samarbetet att gälla fyra sektorer - jordbruk, miljö, finans och rättsliga och inrikes frågor, men det kommer gradvis att utvidgas till att omfatta hela gemenskapens regelverk. ramen för Phare-programmet. Estland deltar aktivt i det organiserade samarbetet. 4. 4 Allmän bedömning Även om Estland har vidtagit vissa åtgärder för att reformera den offentliga förvaltningen och rättsväsendet, har utvecklingen gått sakta - vilket till största delen beror på bristande mänskliga resurser - och den offentliga förvaltningen brister på vissa nyckelområden som övervakning av finansmarknaden, övervakning av statligt stöd, transporter till sjöss, sysselsättning och sociala frågor. Den pågående omstruktureringen av institutionerna för finansiell kontroll och utvecklingen av strukturer för regionalutveckling bör fortsätta och konsolideras så att Estland kan komma i en sådan position alt landet effektivt kan utnyttja medlen från gemenskapen. Det råder personalbrist inom rättsväsendet. Det finns inte tillräckligt med domare och de som finns är antingen unga och oerfarna eller har utbildats under den tidigare regimen. Det finns därför ett stort behov av utbildning och karriärutveckling inom rättsväsendet. C. Slutsats Estland fortsätter att uppfylla de politiska Köpenhamnskriterierna, även om beslut måste fattas beträffande naturaliseringen av statslösa bam. Vidare finns ett stort behov av utbildning och karriärutveckling inom rättsväsendet. Estland kan anses vara en fungerande marknadsekonomi och bör ha förmågan att på medellång sikt hantera konkurrenstryck och marknadskrafter inom unionen, förutsatt att det förs en försiktig makroekonomisk politik som fortsätter att begränsa de risker som är förknippade med den stora externa obalansen. ifl Förutsatt att Estlands problem med bristande administrativ kapacitet får en lösning kommer landet på medellång sikt att kumia påta sig de skyldigheter som ett medlemskap medför, även om särskilda ansträngningar bör göras när det gäller den inre marknaden, rättsliga och inrikes frågor. h1 D. Partnerskap för anslutning och nationellt program för antagande av gemenskapens regelverk: Övergripande bedömning av genomförandet Syftet med partnerskapet för anslutning är att inom en och samma ram fastställa de prioriterade områden inom vilka ytterligare insatser bör göras och vilka anges i kommissionens yttrande, de finansiella medlen för att hjälpa kandidatländerna att genomföra dessa prioriteringar samt de villkor som gäller för stödet. Varje kandidatland har uppmanats anta ett nationellt program för antagande av gemenskapens regelverk i vilket anges hur landet kommer att gå till väga för att genomföra partnerskapet, tidsplanen för att uppnå prioriteringarna samt behovet av personella och ekonomiska resurser. Både partnerskapen för anslutning och de nationella programmen för antagande av gemenskapens regelverk kommer att ses över med regelbundna mellanrum mot bakgrund av de framsteg som gjorts och i syfte att ange ytterligare prioriteringar. 1 Partnerskap för anslutning: Bedömning av prioriteringar på kort sikt I partnerskapet för anslutning3 ingår följande prioriteringar på kort sikt för Estland: • Politiska kriterier: Åtgärder för att underlätta naturalisationsförfarandet och integrera icke-medborgare bättre, inbegripet statslösa barn. Bättre utbildning i estniska språket för icke-estnisktalande. • Ekonomiska reformer: Fastställande av prioriteringar på medellång sikt inom den ekonomiska politiken och gemensam bedömning inom ramen för Europaavtalet, särskilt i syfte att upprätthålla de senaste årens höga tillväxttakt parallellt med att inflationen minskas och det inhemska sparandet ökas, påskyndande av markreformen med sikte på ökat privat ägande och införande av central lagstiftning med anknytning till en pensionsreform. Förstärkning av den institutionella och administrativa kapaciteten: Särskilt vad gäller reglerande och övervakande organ och utveckling av en heltäckande nationell utbildningsstrategi för statstjänstemän, utveckling av en strategi och en tidsplan för att konsolidera de olika tillsynsorganen inom finanssektorn, förstärkning av den interna finansiella kontrollen, fytosanitära och veterinärmedicinska förvaltningarna, särskilt vad gäller resurserna vid de yttre gränserna; institutionell förstärkning på miljöområdet och påbörjande av arbetet med att upprätta de strukturer som krävs för regional- och strukturpolitiken. förstärkning av de • Den inre marknaden: Detta omfattar ytterligare anpassning på områdena offentlig upphandling, intellektuell och industriell egendom, finansiella tjänster, beskattning, teknisk lagstiftning och konkurrens (särskilt öppenheten med avseende på statligt stöd). Antagande av en ny konkurrenslag som omfattar såväl konkurrensbegränsande samverkan som statligt stöd, förstärkning av myndigheten som utövar tillsyn över statligt stöd och upprättande av en första förteckning över statligt stöd. 3 Rådets förordning 622/98, EGT L 85, 20. 3. 1998. i^O • Rättsliga och inrikes frågor: Detta omfattar särskilt ytterligare ansträngningar för att vidta åtgärder för att bekämpa korruption och organiserad brottslighet och fortsatt reformering av rättsväsendet. • Miljö: Fortsatt av detaljerade tillnärmningsprogram och genomförandestrategier rörande enskilda rättsakter. Planering och inledande av genomförandet av dessa program och strategier. ramlagstiftning, införlivande upprättande av Framstegen när det gäller de prioriteringar på kort sikt som ingår i partnerskapet för anslutning kan sammanfattas på följande vis: • Politiska kriterier: Det är beklagligt att parlamentet ännu inte har antagit de ändringar i medborgarskapslagen som skall underlättar natural i sationen av statslösa barn. • Ekonomiska reformer: Estland har utarbetat en ekonomisk strategi på medellång sikt, och en gemensam bedömning håller på att förberedas med kommissionen. Privatiseringen av små och medelstora företag är nästan slutförd. Privatiseringen av de stora försörjningsföretagen (el, gas, vatten etc. ) har ännu inte slutförts. Ytterligare ansträngningar kommer att behövas under flera år när det gäller omstrukturering av företag. Finanssektorn har stärkts avsevärt genom nya regeringsinsatser för att öka övervakningen. Fortsatta framsteg behöver göras när det gäller markreform och insamling av uppgifter om jordbruket. Lagstiftning i samband med pensionsreformen har utarbetats. • Förstärkning av den institutionella och administrativa kapaciteten: Det krävs ytterligare ansträngningar från Estlands sida för att öka den institutionella och administrativa kapaciteten. Åtgärder bör vidtas för att anta ett program för reform av den offentliga förvaltningen. Särskilda insatser måste göras för att inrätta och stärka de organ som svarar för kontrollen av att lagstiftningen efterlevs. En plan har redan antagits för att sammanföra övervakningsmyndigheterna inom finanssektorn. Beslut har fattats om att separera intern och extern finansiell kontroll, och arbetet med att utarbeta regional- och strukturpolitik har inletts. • Den inre marknaden: Ett antal politiska åtgärder när det gäller lagstiftning och institutioner har vidtagits på områdena offentlig upphandling, intellektuell och industriell äganderätt, finansiella tjänster, beskattning, teknisk lagstiftning och konkurrens. Ytterligare ansträngningar krävs, exempelvis måste kontrollen av statligt stöd stärkas och arbetet med en förteckning över statligt stöd måste slutföras. • Rättsliga och inrikes frågor: Estland har gjort ansträngningar när det gäller att bekämpa korruption och organiserad brottslighet. Förutom ett viktigt lagstiftningspaket har det vidtagits åtgärder för att omstrukturera och modernisera polisväsendet. Ytterligare ansträngningar måste emellertid göras för att förbättra poliskårens effektivitet. Begränsad utbildning och låga löner kan också äventyra de framgångar som nåtts på detta område. Samma sak gäller för domarkåren där domar- och åklagarutbildningen måste intensifieras, särskilt utbildningen om gemenskapens lagstiftning. • Miljö: Betydande framsteg har gjorts när det gäller att tillnärma miljölagstiftningen, särskilt på områdena avfallshantering och miljöskydd. Ansträngningar måste fortfarande göras när det gäller buller, föroreningar från industrin, genetiskt modifierade organismer, S/f kemikalier och vattenkvalitet. Estland bör också vidta åtgärder för att förbättra licensierings- och övervakningssystemet och utveckling av de mänskliga resurserna och utrustningen vid miljöinspektionen och de regionala miljöförvaltningarna. Kapaciteten på lokal nivå måste förstärkas. Förutom de politiska prioriteringarna har Estland tagit itu med vissa aspekter av samtliga prioriteringar på kort sikt i partnerskapet för anslutning. Insatserna när det gäller administrativ kapacitet och den inre marknaden (särskilt förstärkandet av strukturer för kontroll av efterlevnaden och inrättandet av ett trovärdigt system för kontroll av statligt stöd) bör utökas ytterligare. 2. Nationellt program för antagande av gemenskapens regelverk Estlands nationella program för antagande av gemenskapens regelverk antogs i april 1998. I sin helhet är det ett innehållsrikt och kortfattat dokument som följer strukturen i kommissionens yttrande över Estlands ansökan om medlemskap. De flesta prioriteringarna på kort och medellång sikt i partnerskapet för anslutning ingår i det nationella programmet för antagande av gemenskapens regelverk, vilket återger Estlands vilja att göra framsteg i arbetet med att genomföra regelverket. Det finns emellertid vissa delar av partnerskapet för anslutning för vilka det inte ges någon eller otillräcklig information i det nationella programmet, t. ex. korruptionsbekämpning, markreform, konkurrenspolitik och i symierhet statligt stöd samt åtgärder och insatser på det regionalpolitiska området. Det nationella programmet täcker endast delvis följande delar av gemenskapens regelverk: konkurrensregler på energi- och telekommunikationsområdet, lagstiftning på det audiovisuella området, miljö, ömsesidigt erkännande av yrkeskvalifikationer, bestämmelser för att garantera principen om icke-diskriminerande behandling mellan studerande från Estland och studerande från EU-medlemsstater. På de flesta områden där det fastställts en tidsplan för genomförandet av lagstiftningen, verkar tidsramen i det nationella programmet fullt realistisk. Fullständigt genomförande av gemenskapens lagstiftning planeras vara avslutat år 2002, frånsett transport där det för vissa initiativ angivits år 2003. När det gäller stora infrastrukturinvesteringar på miljöområdet, särskilt avfallshantering, är tidsperspektivet mycket längre. Det finns emellertid vissa områden där tidsplanen för genomförandet inte nämns i det nationella programmet (fiskeri, teknisk lagstiftning och regionalpolitik). Beskrivningen av nödvändiga genomförandestrukturer är inte lika detaljerad för alla sektorer i det nationella programmet. Det nationella programmet ger i de flesta fall en tillräcklig grund för att identifiera vilka ytterligare institutioner som behöver byggas upp. Uppmärksamhet måste dock riktas på att se till att tillräcklig kapacitet ges åt att kontrollera att alla delar av gemenskapens regelverk efterlevs. Kostnadsberäkningar ges för flertalet specifika insatser även om alla behov inte har budgeterats. I flertalet fall görs ingen åtskillnad mellan inhemsk och utländsk finansiering inom en sektor. Det nationella programmet innehåller dessutom ingen samlad bedömning av kostnaderna för förberedelserna inför anslutningen. s^ Det nationella programmet måste revideras så att det • säkerställs att gemenskapens regelverk täcks till fullo och att enskilda EU-lagar i största möjliga mån har anknytning till de fastställda prioriteringarna och motsvarande inhemsk lagstiftning. • säkerställs att det skapas tillräcklig kapacitet för att kontrollera efterlevnaden och tillämpningen av alla delar av gemenskapens regelverk. • ges upplysningar om finansieringskällor och kostnadsberäkningar och inhemska och externa finansieringskällor hålls isär. Kommissionen kommer att ta ställning till det nationella programmet för antagande av gemenskapens regelverk på grundval av en reviderad version och meddela rådet sin ståndpunkt under den senare delen av 1999 samtidigt som partnerskapet för anslutning ses över. Ç* BILAGA STATISTISKA UPPGIFTER tt STATISTISKA UPPGIFTER Grunddata I 1000-tal Befolkning (vid periodcns slut) 1507 1492 1476 1462 : 1993 1994 1995 1996 1997 I 1000-tals hektar Total a real 4523 4523 4523 4523 4523 Nationalrakenskapcr I miljarder kroon Bruttonationalprodukt till lopande priser 21,6 29,6 40,7 52,4 65,4 I miljarder ecu Bruttonationalprodukt till lopande priser 1,4 1,9 2,7 3,4 4,2 I ecu per capita Bruttonationalprodukt till lopande priser 900 1300 1800 2300 2800 Produktionsstruktur 1 % av det totala bruttoförädlingsvärdct -Jordbruk - lndustri - Bygg och anlaggning - Tjanstcr : : : : 7,9 23,1 5,9 63,1 : : : : : : : Utgiftsstruktur I % av bruttonationalprodukten - Konsumtionsutgiftcr : Hushall och hushallcns idcclla organisationcr - Offcntlig sektor - Fasta bruttoinvcstcringar - Export av varor och tjanstcr - Import av varor och tjanstcr : ! 86,6 61,2 25,4 26,0 723 80,4 84,8 80,2 60,7 573 24,1 26,7 66,6 78,7 22,9 26,5 72,9 85,2 V FSrandring i % fran fdrcgaende ar Bruttonationalprodukt -9,0 -2,0 4,3 4,0 11,4 I köpkraftspariteter (ppp) Bruttonationalprodukt per capita 5100 5200 5600 6100 7000 Inflation Konsu mcntprisindcx Bytesbalans -Export av varor -Import av varor -Handclsbalans -Nettotjanster -Ncttoinkomst -Lopande ncttotransfcrcringar -varav ofTcntliga transfcreringar Förändring i % frän föregående år 89,8 47,7 29,0 23,1 I miljoner ecu 693 1116 1419 1408 1843 817 1414 1934 2230 2886 -124 -299 -515 -822 -1043 64 -12 90 90 88 -25 96 91 290 408 536 2 97 77 1 -131 79 66 102 84 -Bytesbalans 18 -139 -126 -333 -536 -Valutatillgangar (inkl. guld) -Valutatillgangar (cxkl. guld) OITcntliga finanscr OtTcntligt uuderskott/overskott Upplaning i utlandct, brutto Finansiclla indikatorcr Monctara aggrcgat - Ml 375 346 2,5 363 444 360 441 511 508 688 686 I % av bruttonationalprodukten 3,3 8,9 0,6 9,4 0,1 10,6 1993 1994 1995 1996 1997 1 miljarder ecu 0,3 0,4 0,5 0,7 0,8 56 Ç6 M2 Kredit totalt 0,4 0,5 0,7 0,9 1,2 Genomsnittlig kort ränta I % per år Utlåningsränta Inlåningsränta Växelkurs för ccun - Periodgenomsnitt - Periodens slut - Index för effektiv växelkurs Utrikeshandel Import Export Saldo Bytesrelation Import från EU-15 Export till EU-15 Demograf! Naturlig folkökning Invandringsövcrskott (inklusive justeringar) 27,3 23,1 16 13,7 19,8 11,5 8,7 6,1 6,2 (1 ecu ». nationell valuta) 15,484 - 15,453 14,996 15,28 15,743 15,483 15,24 15,064 15,587 15,83 I miljoner ecu 764 1391 1942 2545 3895 687 1096 1405 1638 2567 -77 -295 -537 -907 -1329 Motsvarande period under föregående år = 100 I % av totalsumman 23,3 17,8 23,9 66 64,7 19 54,1 51 59,2 48,6 Per 1000 invånare -4,0 -8,9 -5,3 -4,9 -4,9 -5,4 -3,9 -5,7 : : Ter 1000 levande födda Spädbarnsdödlighet 15,8 14,5 14,8 10,4 Vid födseln Medellivslängd : Män 62,5 61,1 61,7 64,5 Kvinnor 73,8 73,1 74,3 75,5 57 ^ Arbetsmarknad Sysselsatta (enligt ILO) Arbetslosa (enligt ILO) : Totalt I % av arbetskraften 70,2 70,1 68,5 68,1 64,2 < 2 5 ar > 25 ar 6,5 7,6 9,7 11 : 11,6 14,1 10 16 5,8 6,9 9,1 9,1 10,5 17,8 9,4 Genomsnittligt antal sysselsatta per nUringsgrcn enligt NACE I % av totalsumman - Jord- och skogsbruk - Industri - Bygg och anlaggning - Tjanstcr Infrastruktur Jarnvagsnat Motorvagar 16,6 14,6 10,5 10 9,9 25,6 25,1 28,6 27,8 28,1 7,4 7,2 5,4 5,7 5,3 50,4 53,1 55,5 56,5 56,7 I km per 1000 km2 : : : : 22,6 22,6 Längd i km 64 66 68 Industri och jordbruk Föregående år »100 Industriproduktion i volymindcx 81,3 97 101,9 102,9 113,4 Jordbruksproduktion i volymindcx, brutto 90,5 87,1 100,2 93,7 97,8 Metodanmärkningar Bruttonationalprodukt per capita i PPS: Reviderade uppgifter där man använt nya PPP-rcsultat från International Comparison Project 1996. 58 ®> Valutatiligångar är uppgifterna för innehavet vid årets slut. De definieras som summan av centralbankens innehav av guld, utländsk valuta och andra (brutto-) fordringar på personer bosatta utomlands. Guldet värderas till marknadspriset vid årets slut. Offentligt underskott/överskott är en anpassning av den definition som används i nationalräkenskaperna, där uppgifterna räknats fram enligt IMF:s GFS-metod (government finance statistics). Det allmänna offentliga underskottet/överskottet får man fram genom att lägga det statliga underskottet (som normalt omfattar vissa medel utanför själva budgeten) till kommunernas underskott/överskott. Totalsumman justeras med hänsyn till nettoutlåning/nettoinlåning för vissa särskilda åtgärder. Denna summa utgör en finansieringspost i nationalräkenskaperna. Monetära aggregat är uppgifter om innehav vid årets slut. I allmänhet betyder Ml sedlar och mynt i omlopp samt bankernas avistamedel. M2 betyder generellt Ml samt sparmedel och andra kortfristiga banktillgodohavanden. Kredit totalt betyder för det mesta inhemsk kredit till den offentliga och privata sektorn. Det bör noteras att problemet med att mäta omloppet av utländsk valuta i några kandidatländer kan påverka uppgifternas tillförlitlighet. Räntenivåer: Årlig genomsnittsränta. Utlåningsräntan består vanligtvis av den genomsnittliga räntan på beviljade lån från de banker som rapporterar in uppgifter. Med inlåningsränta menar man huvudsakligen genomsnittet för tidsbunden och icke-tidsbunden inlåning. Växelkurser: De växelkurser för ccun som officiellt meddelats GD II har använts när detta varit möjligt. Indexet för effektiv växelkurs är vägt med hänsyn till viktigare handels-partner med basåret 1990. Import och export (löpande priser): Uppgifterna är baserade på det "allmänna handelssystemet". Siffrorna för handel omfattar inte handel av tjänster eller handel av licenser, knowhow och patent, export och import uttryckt i sedlar i omlopp, monetärt guld, varor för användning på ambassader, varor för skattefri försäljning i hamnar och på flygplatser. Sedan 1994 tar man inte med tillfällig inväxlad export/import för reexport/reimport. Värdet av utrikeshandeln omfattar marknadsvärdet av varorna och tilläggskostnader (frakt, försäkring etc). Hamlelsindehiing: När det gäller handelsflödcn av varor använder man handclsvaruindelningen enligt Kombinerade nomenklaturen. Importen registreras på basis av cif. Fram till 1997 registrerades uppgifterna under det datum då tullmyndigheterna godkände tulldeklarationen. Därefter sker delta under det datum då handelsvarorna korsar tullgränsen. Exporten registreras på basis av fob och behandlas på samma sätt som importen. Eurostat har räknat om den nationella valutan till US-dollar genom att använda Internationella valutafondens årliga genomsnittskurs. Bytcsrclalion: Sedan 1994 räknas exportprisindexet fram av Estlands stalistikkontor. Vägningstalcn i detta index är baserade på värdet av exporten enligt justerad tullslatistik. Prisuppgifterna (fob-priscr) samlas in direkt från större exportörer. Exportprisindexet har räknats fram med hjälp av Laspcyres formel. Import från och export till EU-15: Uppgifter angivna av Estland. Uppgifterna för åren 1993 och 1994 rör endast handeln med EU-12. 59 51 Förvärvsfrekvens (enligt ILO): Arbetskraften i procent av den totala befolkningen över 15 år. Arbetslöshet (enligt ILO): -1 procent av arbetskraften. Genomsnittligt antal sysselsatta per näringsgren enligt NACE (LFS): Dessa indikatorer är beräknade utifrån LPSS (Labor Force Sample Survey) i enlighet med ILO:s definitioner och rekommendationer: Arbetskraft: sysselsatta och arbetslösa i enlighet med ILO-definitionerna nedan. Anställda: alla personer över 15 år som under referensperioden bedrev åtminstone en timmes avlönat arbete som anställd, företagare, medlem av kooperativ eller medhjälpandc familjemedlem. Personer inom krigsmakten och barnlediga kvinnor är också medtagna. Arbetslösa: alla personer över 15 år som för närvarande uppfyller alla tre kriterierna i ILO:s definition av arbetslöshet: (i) att sakna arbete, (ii) att aktivt söka arbete och (iii) att vara beredd att påbörja ett arbete inom två veckor. För åren 1993-1994 är uppgifterna hämtade från Estonian Labour Force Survey 1995 (ELFS 95), som genomfördes under perioden januari-april 1995. För åren 1995-1997 är uppgifterna hämtade från Estonian Labour Force Survey 1997 (ELFS 97), som genomfördes under perioden april-juni 1997. Frågeformuläret i bägge undersökningarna bestod av två delar: en referensvecka och en retrospektiv del. ELFS 95 läckte perioden 1989-1995 och ELFS 97 perioden 1995-1997. Uppgiftenia i tabellenia för åren 1993-1996 är insamlade i efterhand och gäller befolkningen i åldern 15-69 år. Uppgifterna för 1997 gäller referensveckan under andra kvartalet 1997 och befolkningen i åldern 15-74 år. i volymindex: Industriproduktion stenbrytning, tillverkningsindustri samt el-, gas-, ång- och vattenförsörjning (enligt NACE Rev. 1 avdelning C, D och E). Indexet för industriproduktion täcker den totala industriproduktionen, inklusive uppskattningar av foretag med upp till 19 anställda. Uppgifterna för el-, gas- och vattenförsörjningen täcker endast energiproduktion (NACE Rev. 1 undergrupp 40101 och 40301). Industriproduktion omfattar gruvdrift och Källor Grunddata, nationalräkenskaper, utrikeshandel, demograf!, arbetsmarknad, infrastruktur, industri och jordbruk: New Cronos. Valutatillgångar och finansiella indikatorer: När detta varit möjligt har man haft Eurostat B-4:s frågeformulär om valuta- och finansstatistik som källa. Kandidatländerna ombeds att regelbundet uppdatera tabellerna i frågeformuläret. Den aktuella statistiken omfattar officiella utländska reserver, monetära aggregat, räntenivåer och valutakurser. Om detta inte gått har man använt IMF:s publikation "International Financial Statistics" som källa. I möjligaste mån har Europeiska kommissionen (GD II) används som källa till valutakurserna för ccun. 60 L<> Vad beträffar upplåning i utlandet, brutto, har OECD:s publikation "External Debt Statistics" använts som källa. I fallet offentligt underskott/överskott kan kandidatländerna för närvarande inte komma med tillförlitliga uppgifter. Enhet B-4 står i nära samarbete med dessa länder med målsättningen alt förbättra deras offentliga statistik där man utgår från nationalräkenskaperna. Med tanke på bristen på tillförlitliga uppgifter, har man tagit fram ungefärliga uppgifter för offentligt underskott/överskott med hjälp av IMF:s Government Finance Statistics Yearbook (se nedan för en förklaring av metoden). 61 £>4 ISSN 1024-4506 KOM(98) 705 slutlig DOKUMENT SV 01 02 06 11 Katalognummer : CB-CO-98-647-SV-G Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg