title: Sellaisen lahjonnan, jossa on osallisina Euroopan yhteisöjen virkamiehiä tai Euroopan unionin jäsenvaltioiden virkamiehiä, torjumista koskeva yleissopimus selitysmuistio (Neuvoston 3 päivänä joulukuuta 1998 hyväksymä teksti)

eurovoc_concepts: judicial cooperation in criminal matters in the EU

text: 15. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 391/1 (Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastoa soveltamalla annetut säädökset) sellaisen lahjonnan, jossa on osallisina Euroopan yhteisöjen virkamiehiä tai Euroopan unionin jäsenvaltioiden virkamiehiä, torjumista koskeva yleissopimus SELITYSMUISTIO (Neuvoston 3 päivänä joulukuuta 1998 hyväksymä teksti) (98/C 391/01) I JOHDANTO Kuten käytännöllisesti katsoen kaikkialla maailmassa, myös Euroopan unionin jäsenvaltioissa rikoslait sisältävät säännöksiä sellaisen aktiivisen ja passiivisen lahjonnan torjumiseksi, joka koskee kansallisia virkamiehiä. Vaikka lahjontarikoksen määritelmät saattavat vaihdella jäsen- valtiosta toiseen, niissä on yhteisiä tekijöitä, jotka mahdollistavat yhteiseen määritelmään pääsemisen. Asiaa pikemminkin kansainvälisestä kuin kansallisesta näkökulmasta tarkasteltaessa on jo pitkään tiedetty että rajat ylittäviä piirteitä omaavaa lahjontaa torjuttaessa pääasiallisena heikkoutena on ollut se, ettei jäsenvaltioiden rikoslaki useinkaan ole tarjonnut mahdollisuutta käsitellä sellaisia lahjontarikoksia, jotka koskevat ulkomaalaisia virkamiehiä tai kansainvälisten järjestöjen palveluksessa olevia virkamiehiä. Kansallista rikoslakia sovellettaessa ”julkista viran- omaista” tai virkamiestä koskeva määritelmä käsittää monissa jäsenvaltioissa ainoastaan kansal- liset virkamiehet: vaikka käsitettä ei olisikaan määritelty suppeasti, sitä usein tulkitaan rajoitta- vasti. Näin ollen useimpien jäsenvaltioiden rikoslaissa ei katsota rangaistavaksi teoksi sellaista menettelyä, jolla pyritään lahjomaan toisen jäsenvaltion virkamiehiä, vaikka tämä tapahtuisi kyseisen valtion omalla alueella tai kyseisen valtion kansalaisen yllytyksestä (1). Vaikka rikolli- sesta menettelystä voidaan joissain olosuhteissa nostaa syyte käyttämällä perusteena muuta kuin lahjontaa, kuten petosta tai epärehellisyyttä, on hyvin todennäköistä, että itse lahjonta jää rankaisematta. Tämä kauan kansainvälisten elinten (erityisesti OECD:n (2) ja Euroopan neuvoston) huomion kohteena ja lukuisten suositusten ja päätöslauselmien aiheena ollut tilanne on käynyt aina vain kestämättömämmäksi Euroopan unionissa, mikä johtuu unionin jäsenvaltioiden välisistä yhä kiinteämmistä yhteyksistä ja niiden kaikkien jäsenyydestä Euroopan yhteisössä, joka on ylikan- sallinen oikeusvaltion periaatteelle perustuva järjestö, jolla on omat toimielimensä ja laaja virkamieskunta. Periaatteellisen kysymyksen lisäksi tämä asiantila haittaa usein jäsenvaltioiden välisen oikeudel- lisen yhteistyön kehittymistä silloin, kun kaksoisrangaistavuuden ehto ei ole täyttynyt. Ensimmäinen askel tämän asiantilan korjaamiseksi oli neuvoston 27 päivänä syyskuuta 1996 laatima pöytäkirja (3), joka täydentää 26 päivänä heinäkuuta 1995 tehdyn Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koskevaa yleissopimusta (4); kyseinen pöytäkirja oli myös (1) Komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle unionin lahjonnantorjuntapolitiikasta (KOM(97) 192 lopull. ) s. 3. (2) Tämän yleissopimuksen tekemisen jälkeen on tehty OECD:n yleissopimus ulkomaisten viranomaisten lahjonnan torjumisesta kansainvälisessä liiketoiminnassa, joka avattiin allekirjoitettavaksi 17. joulukuuta 1997. (3) EYVL C 313, 23. 10. 1996, s. 1. (4) EYVL C 316, 27. 11. 1995, s. 49. C 391/2 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 15. 12. 98 vastaus yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 6 päivänä joulukuuta 1994 annetun neuvoston päätöslauselman (1) 7 kohdan h alakohtaan, jossa todetaan: ”Jäsenvaltioiden olisi toteutettava tehokkaita toimenpiteitä yhteisöjen taloudellisiin etuihin liittyvän Euroopan yhtei- söjen virkamiehiä koskevan lahjonnan rankaisemiseksi. ” Kuitenkin itse yleissopimuksen asiasisällöstä johtuen pöytäkirjassa voitiin ainoastaan vaatia jäsenvaltioita rankaisemaan Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen vastaiseen petokseen liittyvä toiminta eli pöytäkirjan 2 ja 3 artiklan määritelmien mukaisesti toimiminen tai toimimatta jättäminen ”. joka vaikuttaa tai on omiaan vaikuttamaan haitallisesti Euroopan yhteisön taloudellisiin etuihin”. Italian hallitus esitti vuonna 1996 ehdotuksen yleissopimukseksi, jotta varmistettaisiin, että rangaistavaksi tulisi kaikenlainen lahjontamenettely, jossa ovat osallisena yhteisön tai jäsenvalti- oiden virkamiehet, eikä ainoastaan sellainen, joka liittyy yhteisöjen taloudellisten etujen vastai- seen petokseen. Vaikka yleissopimus perustui laajalti valtuuskuntien aiemmissa, pöytäkirjaa koskevissa keskusteluissa sopimiin määräyksiin ja määritelmiin, se oli tästä huolimatta ehdotus itsenäiseksi, yleisesti sovellettavaksi säädökseksi ja se sisälsi vaaditut oikeudellista yhteistyötä ja yhteisöjen tuomioistuimen toimivaltaa koskevat lisämääräykset. Tämän aloitteen johdosta neuvosto antoi 26 päivänä toukokuuta 1997 säädöksen sellaisen lahjonnan, jossa on osallisina Euroopan yhteisöjen virkamiehiä tai Euroopan unionin jäsenvaltioiden virkamiehiä, torjumista koskevan yleissopimuksen tekemisestä (2). Lahjontaa koskevan yleissopimuksen käytöllä edistetään myös sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa ja Amsterdamin Eurooppa-neuvoston hyväksymän 28 päivältä huhtikuuta 1997 olevan järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskevan toimintasuunnitelman (3) poliittisen suuntaviivan n:o 13 täytäntöönpanoa. On huomattava, että osa tästä selitysmuistiosta on laadittu niiden huomioiden perusteella, joita on esitetty Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta tehtyä vuoden 1995 yleisso- pimusta (4) sekä sen pöytäkirjaa (5) koskevissa selitysmuistioissa. II ARTIKLOIDEN SELITYKSET 1 artikla Määritelmät Kukin näistä ryhmistä määritellään asemansa mukaisesti. Näissä alkumääräyksissä määritellään käsitteet ’virka- mies’, ’yhteisön virkamies’ ja ’kansallinen virkamies’ tässä yleissopimuksessa tarkoitetussa merkityksessä. 1. 1 Artiklan a alakohdassa esitetty ’virkamiehen’ yleis- määritelmä kattaa eri henkilöryhmät — yhteisön virkamiehet ja kansalliset virkamiehet, toisen jäsen- valtion kansalliset virkamiehet mukaan lukien — jotta varmistettaisiin yleissopimuksen aineellisten määräysten mahdollisimman laaja ja yhtenäinen soveltaminen lahjonnan torjunnassa. 1. 2 Artiklan b alakohtaa sovelletaan yhteisöjen virka- miehiin, joilla tarkoitetaan paitsi vakinaisia virka- miehiä, joita koskevat Euroopan yhteisöjen virka- miehiin sovellettavat henkilöstösäännöt, myös eri henkilöstöryhmiä, joiden kanssa on tehty työsopi- mus muita henkilöstöön kuuluvia koskevien palve- lussuhteen ehtojen mukaisesti. Sillä tarkoitetaan myös kansallisia asiantuntijoita, jotka on asetettu Euroopan yhteisöjen käyttöön ja jotka hoitavat vastaavia tehtäviä kuin yhteisöjen virkamiehet ja muut työntekijät. (1) EYVL C 355, 14. 12. 1997, s. 1. (2) EYVL C 195, 25. 6. 1997, s. 1. (3) EYVL C 251, 15. 08. 1997, s. 1. (4) EYVL C 191, 23. 6. 1997, s. 1. (5) EYVL C 11, 15. 1. 1998, s. 5. Euroopan yhteisön toimielinten eli komission, Euroopan parlamentin, Euroopan yhteisöjen tuo- 15. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 391/3 mioistuimen ja Euroopan tilintarkastustuomioistui- men jäsenet eivät kuulu tämän määritelmän piiriin, vaan heitä käsitellään yleissopimuksen 4 ar- tiklassa. 1. 3 Artiklan b alakohdan viimeisen virkkeen nojalla yhteisön oikeuden mukaisesti perustettujen elinten henkilöstö kuuluu yhteisöjen virkamiehen määritel- män piiriin. Tällä hetkellä tämä koskee seuraavia elimiä: — Euroopan yhteistyöjärjestö (1) — Euroopan jestö (11) työturvallisuus- ja työterveysjär- — Sisämarkkinoiden yhdenmukaistamisvirasto (ta- varamerkit ja mallit) (12) — Euroopan keskuspankki (13) — Yhteisön kasvilajikevirasto (14) — Euroopan unionin elinten käännöskeskus (15) — Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seuranta- — Euroopan investointipankki (2) keskus (16). — Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittä- miskeskus (3) — Euroopan elin- ja työolojen kehittämissää- tiö (4) — Euroopan tuutti (5) yliopistollinen Eurooppa-insti- — Euroopan investointirahasto (6) — Euroopan ympäristökeskus (7) — Euroopan koulutussäätiö (8) — Euroopan huumausaineiden ja niiden väärin- käytön seurantakeskus (9) — Euroopan lääkearviointivirasto (10) (1) Neuvoston asetus (ETY) N:o 3245/81 (EYVL L 328, 16. 11. 1981, s. 1). (2) EY:n perustamissopimuksen 198 d ja 198 e artikla. (3) Neuvoston asetus (EYVL L 39, 13. 2. 1975, s. 1), asetus sellaisena kuin se on viimeksi muu- tettuna asetuksella (EY) N:o 354/95 (EYVL L 41, 23. 2. 1995, s. 1). (ETY) N:o 337/75 (4) Neuvoston asetus (ETY) N:o 1365/75 (EYVL L 139, 30. 5. 1975, s. 1), asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (ETY) N:o 1947/93 (EYVL L 181, 23. 7. 1993, s. 13). (5) Yliopistollisen Eurooppa-instituutin perustamista koskeva yleissopimus (EYVL C 29, 9. 2. 1976, s. 1). (6) Euroopan investointirahaston perussääntö (EYVL L 173, 7. 7. 1994, s. 1; ks. myös Euroopan investointipankin perus- säännöstä tehdyn pöytäkirjan 30 artikla sekä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 239 artikla. (7) Neuvoston asetus (ETY) N:o 1210/90 (EYVL L 120, 11. 5. 1990, s. 1). (8) Neuvoston asetus (ETY) N:o 1360/90 (EYVL L 131, 23. 5. 1990, s. 1), asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 2063/94 (EYVL L 216, 20. 8. 1994, s. 9). (9) Neuvoston asetus (ETY) N:o 302/93 (EYVL L 36, 12. 2. 1993, s. 1), asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 3294/94 (EYVL L 341, 30. 12. 1994, s. 7). (10) Neuvoston asetus (ETY) N:o 2309/93 (EYVL L 214, 24. 8. 1993, s. 1), asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 649/98 (EYVL L 88, 24. 3. 1998, s. 7). Tämä määräys koskee sellaisten nykyisten tai tule- vien elinten palveluksessa olevia henkilöitä, jotka ovat hyvin laajassa mielessä vastuussa yhteisöjen perussopimusten nojalla joa hyväksytyn tai tulevai- suudessa hyväksyttävän yhteisölainsäädännön so- veltamisesta. 1. 4 Artiklan c alakohdassa määritellään kansallisen vir- kamiehen käsite siten, että sillä tarkoitetaan kun- kin jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä mää- riteltyä, sen rikoslain soveltamista varten käytettyä virkamiehen tai julkisen viranomaisen määritelmää. virkamiehen kotimaan rikoslaissa annettua määri- telmää pidetään siten ensisijaisena. Kun jäsenvaltio asettaa kansallisen virkamiehensä syytteeseen, tämä tarkoittaa selvästi, että sovelletaan kyseisen valtion kansallista määritelmää. Jos kyseessä kuitenkin on toisen jäsenvaltion virkamies, syytteeseen asettavan jäsenvaltion olisi yleensä sovellettava kyseisen toi- sen valtion laissa oleva määritelmää. Jos kyseisellä henkilöllä ei toisen jäsenvaltion lain mukaan olisi virkamiehen asemaa, ei viimeksi mainittu määri- telmä välttämättä ole ratkaiseva. Tämä käy ilmi c alakohdan toisesta alakohdasta, jonka mukaan jäsenvaltio ei ole velvollinen soveltamaan toisen (11) Neuvoston asetus (ETY) N:o 2062/94 (EYVL L 216, 20. 8. 1994, s. 1), asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1643/95 (EYVL L 156, 7. 7. 1995, s. 1). (12) Neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL L 11, 14. 1. 1994, s. 1), asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 2868/95 (EYVL L 393, 15. 12. 1995, s. 1). (13) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 4 a artikla; Euroo- pan unionista tehdyn sopimuksen liitteenä oleva pöytäkirja Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspan- kin perussäännöstä. (14) Neuvoston asetus (EYVL L 227, 1. 9. 1994, s. 1), asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 2506/95 (EYVL L 258, 28. 10. 1995, s. 3). (EY) N:o 2100/94 (15) Neuvoston asetus (EY) N:o 2965/94 (EYVL L 314, 7. 12. 1994, s. 1), asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 2610/95 (EYVL L 268, 10. 11. 1995, s. 1). (16) Neuvoston asetus 10. 6. 1997, s. 1). (EY) N:o 1035/97 (EYVL L 151, C 391/4 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 15. 12. 98 jäsenvaltion kansallisen virkamiehen määritelmää, paitsi jos se on sovitettavissa yhteen sen oman kansallisen oikeuden kanssa ja se voi näin ollen halutessaan päättää, että lahjontarikokset, joissa on mukana toisen jäsenvaltion kansallisia virka- miehiä, koskevat ainoastaan sellaisia virkamiehiä, joiden asema on yhdenmukainen syytteen nosta- neen jäsenvaltion lainsäädännössä kansallisille vir- kamiehille annetun aseman kanssa. Vaikka jäsen- valtioita ei mitenkään erityisesti siihen velvoiteta- kaan, se voi antaa julistuksen, jolla se ilmoittaa päättäneensä käyttää yleisesti tätä vaihtoehtoa. On huomattava, että viittaus virkamiehen jäsenval- tion lainsäädäntöön merkitsee yleisesti, että julkisia tehtäviä hoitavien henkilöiden asemaa koskevat kansalliset erityispiirteet voidaan ottaa asianmukai- sella tavalla huomioon. Kuitenkin 4 artiklan 2 ja 3 kohta osoittavat, että kansallisen virkamiehen käsitteeseen eivät välttä- mättä sisälly jäsenvaltioiden kansanedustuslaitosten jäsenet, ministerit, ylimpien tuomioistuinten jäsenet tai tilintarkastustuomioistuinten jäsenet. Tämä ei kuitenkaan estä jäsenvaltioita laajentamasta kan- sallisen virkamiehen määritelmäänsä koskemaan myös yhtä tai useampaa näistä ryhmistä. 2 artikla Lahjuksen ottaminen Lahjuksen ottamisrikoksen tunnusmerkit määritellään 2 artiklassa. Artiklan sanamuodon, kuten yleissopimuksen monen muunkin määräyksen, pääasiallisena mallina tar- vittavine mukautuksineen ovat olleet Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koskevan yleissopimuk- sen pöytäkirjan (jäljempänä ’ensimäinen pöytäkirja’) vas- taavat artiklat. 2. 1 Artiklan 1 kohdassa on esitetty joukko lahjuksen joihin aina kuuluu ottamisen tunnusmerkkejä, olennaisena osana teon tahallisuus. 2. 2 Olennainen tekijä lahjuksen ottamisessa on tietty- jen asioiden vaatiminen, hyväksyminen ja vastaan- ottaminen ’suoraan tai kolmannen välityksellä’. Tähän sisältyy: — virkamiehen yksipuolinen teko, jolla hän vaatii itselleen etua saattamalla toisen henkilön tie- toon joko suoraan tai epäsuorasti, että tämän on ’maksettava’, jos hän haluaa jonkin virka- toimen tehtäväksi tai tekemättä jätettäväksi; asiaan ei vaikuta se, suostutaanko vaatimuk- seen, vaan itse vaatimus muodostaa rikoksen olennaisen ainesosan, — se, että rikoksentekijä hyväksyy tai ottaa vas- taan jotakin hänen ja antajan välisen yhteisym- märryksen perusteella; rikoksen katsotaan ta- pahtuneen, kun molemmat osapuolet ovat antaneet suostumuksensa, vaikka virkamies myöhemmin jättäisi täyttämättä sopimuksen tai palauttaisi vastaanottamansa lahjuksen. Yleissopimuksessa ei tehdä eroa suorien ja epäsuo- rien lahjontakeinojen välillä. Välittäjän mahdolli- nen osallisuus — mikä aiheuttaa sen, että myös virkamiehen epäsuora toiminta voidaan katsoa lah- juksen ottamiseksi — edellyttää välttämättä virka- miehen toiminnan rikollisen luonteen osoittamista riippumatta siitä, toimiiko välittäjä hyvässä us- kossa tai vilpillisesti. 2. 3 rikos käsittää myös tapaukset, joissa virkamies esimerkiksi pyytää lahjan tai muun edun kolman- nelle osapuolelle, esimerkiksi puolisolleen tai kumppanilleen, läheiselle ystävälleen, poliittiselle puolueelle tai muulle järjestölle. 2. 4 Lahjonnan tunnusmerkistö sisältää virkamiehen tai jonkun toisen henkilön hyväksi tehdyt tarjoukset, lupaukset tai mitkä tahansa annetut edut. ”Mitkä tahansa edut” on tarkoituksellisen laaja käsite, johon sisältyvät paitsi aineelliset hyödykkeet (raha, arvoesineet, erilaiset tavarat, suoritetut pal- velukset) myös kaikki, mistä voi olla epäsuoraa etua, kuten lahjotun henkilön velkojen maksami- nen tai töiden suorittaminen hänelle kuuluvassa kiinteistössä. Tämä luettelo ei ole tyhjentävä. Vaa- ditun, vastaanotetun tai luvatun edun käsitteeseen sisältyvät kaikenlaiset aineelliset tai aineettomat edut. Yleissopimuksen soveltamisen kannalta se ajan- kohta, jona lahjonnan muodostava asia annetaan tai toimitetaan, on merkityksetön. Koska 1 koh- dassa nimenomaisesti mainitaan lupauksen hyväk- syminen, sen piiriin kuuluvat myös myöhemmin suoritettavat maksut, jos ne perustuvat lahjuksen ottajan ja antajan väliseen lainvastaiseen sopimuk- seen. 15. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 391/5 2. 5 Määräyksen sanamuoto on sellainen, että pyynnön tai hyväksymisen on tapahduttava ennen kuin vir- kamies toimii tai jättää toimimatta, koska siinä todetaan selvästi, että: ”. virkamiehen. tekoa, jolla hän vaatii tai ottaa vastaan. etuja. tai hyväksyy lupauksen. korvaukseksi sitä, että hän toimii. tai jättää. toimimatta. ”. Tämän määräyksen nojalla jäsenvaltioita ei siten velvoiteta määrittelemään rikokseksi sellaisen edun vastaanottamista, joka on saatu teon suorittamisen jälkeen, mutta jota ei ole ennalta vaadittu tai hyväksytty. Tätä artiklaa ei myöskään sovelleta lahjoihin, jotka eivät liity mihinkään virkamiehen myöhemmin tehtäviään hoitaessaan suorittamaan toimeen. Yleissopimuksen 11 artiklan mukaisesti mikään ei luonnollisesti estä jäsenvaltioita määrittelemästä rangaistavaksi teoksi myös lahjontaa, joka koostuu pyydetyn tai hyväksytyn edun vastaanottamisesta sen jälkeen kun virkamies on suorittanut hänen virkavelvollisuuksiensa vastaisen teon. 2. 6 Yleissopimusta sovelletaan virkamiehen tehtäviin tai velvollisuuksiin liittyvään toimintaan. Yleissopi- muksen soveltamisalaan kuuluu minkä hyvänsä sel- laisen teon suorittaminen tai suorittamatta jättämi- nen, johon kyseisellä viran- tai toimenhaltijalla on lakiin tai asetukseen perustuvat valtuudet (virka- tehtävä), sikäli kun tämä on tapahtunut virkavel- vollisuuden vastaisesti. Joidenkin jäsenvaltioiden lainsäädännössä otetaan huomioon tapaukset, joissa virkamies tasapuoli- suusvelvoitteensa vastaisesti ottaa vastaan jonkin etuuden vastineeksi hänelle kuuluvien virkatehtä- vien suorittamisesta (esim. suosimalla jonkin asian käsittelyä nopeuttamalla sitä tai keskeyttämällä sen). Nämä tapaukset kuuluvat tämän artiklan piiriin. 3 artikla Lahjuksen antaminen Tässä artiklassa kuvataan virkamieheen kohdistuvan lah- juksen antamisrikoksen tunnusmerkit. Tämä säännös on välitön seuraus 2 artiklassa määritel- lystä rikoksesta, tällä kertaa lahjuksen antajan näkökul- masta katsoen; tarkoituksena on erityisesti varmistaa, että julkinen hallinto toimii asianmukaisesti sekä suojella vir- kamiehiä mahdollisilta heihin kohdistuvilta lahjomisyri- tyksiltä, ja taustalla on ajatus siitä, että useimmissa jäsenvaltioissa lahjuksen antaminen ja ottaminen ovat erillisiä, toisistaan riippumattomia rikoksia, joista voi- daan syyttää erikseen. lahjuksen antajan Artiklan 1 kohdassa määritellään osalta rangaistavia menettelyä, joita on pidettävä lahjuk- sen antamisena virkamiehelle. 3. 1 Ilmaus ”tahallista tekoa, jolla luvataan tai anne- taan. etu. ” viittaa lahjuksen antajaan, riippu- matta siitä, missä ominaisuudessa hän toimii (liike- elämässä, virkamiehenä, jne. ); lahjuksen antaja voi olla itsenäisesti tai jonkin yrityksen puolesta toi- miva yksityishenkilö tai virkatehtävissä toimiva henkilö. Lahjuksen antamisen on oltava tahallinen teko, tarkoituksena on saada jonka nimenomaisena aikaan virkavelvollisuuksien vastaisten toimien suorittaminen. Kansallisen lainsäädännön mukaan määritellään, onko silloin kyse rikoksesta, kun lahjuksen antaja toimii tahallisesti, mutta erehtyy niiden valtuuksien suhteen, joita hän uskoo kyseisellä virkamiehellä olevan. 2. 7 Artiklan 2 kohdassa jäsenvaltioiden edellytetään toteuttavan tarvittavat rikoslainsäädäntöä koskevat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 1 kohdassa tarkoitettu menettely määritellään rikokseksi. Näin ollen jäsenvaltioiden tehtäväksi jää arvioida, kattaako niiden voimassa oleva rikoslaki todella kaikki tällaiset henkilöryhmät ja menettelyt, ja nii- den on tarvittaessa säädettävä näitä menettelyjä vastaavista yhdestä tai useammasta rikoksesta. Ne voivat tehdä tämän säätämällä joko yhdestä yleis- luonteisesta rikoksesta tai useista erityisrikoksista. 3. 2 Lahjuksen antaminen voi olla minkä tahansa aineellisen tai aineettoman edun lupaamista tai antamista suoraan tai jonkun muun välityksellä riippumatta siitä, onko tarjouksen mukaisesti toi- mittu ja etu saatu. Lahjonta voi olla yksipuolinen tai molemminpuoli- nen toimi; se voi liittyä aineelliseen tai aineetto- maan asiaan: edun käsite on ymmärrettävä laajim- malla mahdollisella tavalla pitäen mielessä edellä olevat 2. 4 ja 2. 5 kohdat. C 391/6 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 15. 12. 98 Artiklassa ei tehdä eroa lahjontatoimessa käytettyjen suo- rien tai epäsuorien keinojen välillä. Artikla sisältää virka- mieheen joko suoraan tai kolmannen osapuolen välityk- sellä kohdistuvat kaikenlaiset lahjontatoimet. 3. 3 Lahjuksen antaminen kohdistuu henkilöön, jonka on määritelmän mukaan oltava virkamies, riippu- matta siitä, onko kyseinen etu tarkoitettu virkamie- helle itselleen vai jollekin muulle henkilölle. 3. 4 Lahjuksen antamisella pyritään samaan tavoittee- seen kuin lahjuksen ottamisella; katso kohta 2. 6. 3. 5 3 artiklan 2 kohdassa on käytetty samaa sanamuo- toa kuin 2 artiklan 2 kohdassa; katso kohta 2. 7. 4 artikla Rinnastaminen Tämä artikla on laadittu laajentamaan ja tehostamaan yleissopimuksessa esitettyjä lahjonnan vastaisia toimenpi- teitä edellyttämällä, että kukin jäsenvaltio mukauttaa rikoslakinsa kattamaan tietyt yhteisön toimielimissä eri- tyisasemissa olevien henkilöiden tekemät rikokset. Ensim- mäisen pöytäkirjan tavoin otetaan käyttöön rinnastuspe- riaate, jonka mukaan jäsenvaltiot sitoutuvat soveltamaan yhteisön toimielinten jäseniin samoja lahjontarikosten tunnusmerkistöjä, joita sovelletaan vastaavissa asemissa kansallisissa toimielimissä oleviin henkilöihin. 4. 1 Ensimmäisessä kohdassa ilmaistaan periaate, että rikosoikeudelliset tunnusmerkistöt, joita sovelle- taan hallituksen ministereihin, kansanedustuslai- toksen jäseniin, ylimpien tuomioistuinten jäseniin ja tilintarkastustuomioistuinten jäseniin, ulotetaan koskemaan henkilöitä, jotka toimivat vastaavissa virkatehtävissä yhteisöjen toimielimissä (komission jäsenet, Euroopan parlamentin jäsenet, yhteisöjen tuomioistuimen jäsenet ja Euroopan tilintarkastus- tuomioistuimen jäsenet). Euroopan tilintarkastustuomioistuimen jäsenet vas- taaviin kansallisten tilintarkastustuomioistuinten jäseniin. Rinnastuksen mukaisesti kansanedustus- laitoksen jäsenten, hallituksen ministerien jne. teke- miä kyseisiä rikoksia koskevat kansalliset säännök- set on ulotettava koskemaan myös edellä mainit- tuja Euroopan yhteisöjen toimielinten jäseniä. Sääntö ei luonnollisestikaan edellytä, että näihin henkilöihin sovelletaan jäsenvaltioissa erityisseuraa- muksia. Jos jäsenvaltio jo soveltaa ministereitä, kansanedustuslaitoksen jäseniä tai oikeuslaitoksen jäseniä koskevaan lahjontaan samoja säännöksiä kuin mitä se soveltaa virkamiehen lahjontaan, on riittävää, että näitä yleisiä säännöksiä käyttämällä määritellään rangaistavaksi teoksi yhteisön toimi- elinten jäseniä koskeva lahjonta. 4. 2 Koska erässä jäsenvaltioissa ei ole varsinaista tilin- tarkastustuomioistuinta, vastaava elin on: — Yhdistyneessä kuningaskunnassa ’National Au- dit Office’; — Irlannissa ’Office of the Comptroller and Audi- tor-General’; — Tanskassa ’Rigsrevisionen’; — Ruotsissa ’Riksrevisionsverket’; — Suomessa ’Valtiontalouden tarkastusvirasto/ Statens revisionsverk’. 4. 3 Artiklan 2 kohdassa annetaan mahdollisuus poi- keta 1 kohdan rinnastusperiaatteesta niissä jäsen- valtioissa, joissa hallituksen ministereiden rikosoi- keudellisesta vastuusta on säädetty kansallisissa eri- tyistilanteissa sovellettavalla erityislainsäädännöllä. Poikkeusmahdollisuuden käyttö ei kuitenkaan poista tarvetta ottaa käyttöön rikosoikeudellista vastuuta komission jäsenten tekemien tai heitä vas- taan tehtyjen rikosten johdosta kansallisen rikos- lain yleisten sääntöjen mukaisesti. Tästä seuraa, että rangaistavien lahjontarikosten osalta komission jäsenet rinnastetaan jäsenvaltioi- den hallitusten ministereihin, Euroopan parlamen- tin jäsenet kansallisten kansanedustuslaitosten jäse- niin, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen jäsenet ylimpien kansallisten tuomioistuinten jäseniin ja Tämä mahdollisuus saattaa osoittautua erityisen käyttökelpoiseksi esimerkiksi Tanskassa, missä mi- nistereiden vastuuta säätelevän rikoslain säännök- siä sovelletaan erityistilanteissa (esimerkiksi silloin, kun ministerin voidaan katsoa olevan rikosoikeu- dellisessa vastuussa alaistensa tekemistä teoista), joissa muut johtavassa asemassa olevat henkilöt 15. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 391/7 eivät normaalisti olisi rikosoikeudellisessa vas- tuussa. 4. 4 Artiklan 3 kohdan nojalla edeltävät kohdat, jotka koskevat rinnastamista rangaistavuuden osalta, eivät ”rajoita jäsenvaltioiden rikosoikeudellista me- nettelyä ja toimivaltaisten tuomioistuinten määrit- telyä koskevien kunkin jäsenvaltion säännösten soveltamista”. artiklassa määritellystä lahjuksen antamisesta ja ottamisesta voi seurata aina rikosoikeudellinen ran- gaistus, toisin sanoen se voidaan saattaa tuomiois- tuimen päätettäväksi. Tämä määräys koskee myös osallisuutta rikokseen ja rikokseen yllyttämistä, joihin sovelletaan jäsen- valtioiden rikoslain määritelmien mukaista tulkin- taa. Yleissopimuksen 4 artiklan eri kohdat merkitsevät kokonaisuudessaan sitä, ettei yleissopimuksella voida vaikuttaa rikosoikeudenkäyntiä koskeviin kansallisiin sääntöihin tai niihin sääntöihin, joiden mukaisesti määritetään kyseisten rikosten osalta toimivalaiset tuomioistuimet, eikä siinä aseteta näitä sääntöjä kyseenalaisiksi. Tästä huolimatta kyseisellä artiklalla voi olla täysimääräinen vaiku- tus kansallisissa oikeusjärjestelmissä. Viitaten erityisesti 1 kohdan piiriin kuuluviin hen- kilöihin, joiden osalta rinnastusperiaate yleensä ja poikkeuksetta edellyttää rikoslain mukaista yhtä- läistä kohtelua, olisi huomattava seuraavaa. Jos jäsenvaltion erityislaissa annetaan erityistuomiois- tuimelle (tai erityiskokoonpanossa istuvalle tavalli- selle tuomioistuimelle) toimivalta tuomita rikok- sesta syytteessä olevia hallituksen ministereitä, kan- sanedustuslaitoksen jäseniä, ylimpien tuomioistuin- ten tai tilintarkastustuomioistuimen jäseniä, kysei- sellä tuomioistuimella voi olla toimivalta myös vastaavissa komission jäseniä, Euroopan parlamen- tin jäseniä, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ja tilintarkastustuomioistuimen jäseniä koskevissa ta- pauksissa, tämän kuitenkaan rajoittamatta tuomio- valtaa koskevien kansallisten säännösten sovelta- mista. 4. 5 Artiklan 4 kohdassa määrätään, että yleissopimuk- sella ei rajoiteta yhteisön toimielinten henkilöstön koskemattomuuden poistamista koskevien sään- nösten soveltamista. Koskemattomuuden poistaminen on näin ollen ennakkoedellytys tuomiovallan käyttämiselle. Tä- hän liittyen kukin asianomainen toimielin on yleis- sopimuksen nojalla velvollinen panemaan erioi- keuksia ja erivapauksia koskevat säännökset täy- täntöön yhteisön oikeuden voimassa olevien menet- telyjen ja tavanomaisten oikeuskeinojen mukai- sesti (1). 5 artikla Seuraamukset 5. 1 Yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että 2 ja 3 jolla jotakin Koska lahjuksen antamis- ja ottamisrikos käsittää menettelyn, luvataan, riippumatta siitä, pidetäänkö tai täytetäänkö tällainen lupaus tosiasiallisesti, ei ole katsottu tarpeelliseksi velvoit- taa saattamaan lahjuksen antamisen ja ottamisen yritystä rangaistavaksi. On kuitenkin selvää, että jäsenvaltiot voivat halutessaan saattaa myös kyseis- ten rikosten yrityksen rangaistavaksi. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tunnetun tuo- mion mukaisesti rangaistusten on oltava tehok- kaita, rikokseen suhteutettuja ja vakuuttavia. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin lausui asiassa 68/88 (2): (jäsenvaltioiden) ”on huolehdittava eri- tyisesti siitä, että yhteisön oikeuden rikkomisesta rangaistaan sellaisin menettelytapoja koskevin ja aineellisin edellytyksin, jotka vastaavat samanluon- teisiin ja yhtä merkittäviin kansallisen oikeuden rikkomuksiin sovellettavia edellytyksiä, ja joiden mukaan rangaistus on joka tapauksessa tehokas, suhteellinen ja vaikuttava. ” Tämän tuomion mukaisesti jäsenvaltiot voivat käyttää jossain määrin harkintaa määritellessään annettavien rangaistusten luonteen ja ankaruuden. Aina ei tarvitse välttämättä olla kyse vapausran- gaistuksesta. Vankeusrangaistuksen lisäksi tai si- jasta on myös mahdollista tuomita sakkoja. 5. 2 Yleissopimuksessa edellytetään kuitenkin, että jä- senvaltioissa säädetään törkeimpiä tapauksia var- ten vapausrangaistus, josta voi seurata rikoksente- luovuttaminen. Joka tapauksessa kunkin kijän jäsenvaltion asiana on oikeusperinteensä pohjalta päättää, mitä perusteita tai tosiseikkoja käytetään rikoksen törkeyttä määritettäessä. 5. 3 Artiklan 2 kohdassa käsitellään rikosoikeuden ja kurinpitosäännösten välistä yhteyttä silloin, kun samaan lahjontatoimeen voidaan soveltaa molem- pia; ensisijaisena pidetään kansallisen tai Euroopan (1) Ks. erityisesti Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauk- sista tehdyn pöytäkirjan 18 artikla. (2) Tuomio 21. 9. 1989, Kok. s. 2965. C 391/8 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 15. 12. 98 yhteisöjen kurinpitojärjestelmän riippumattomuu- den periaatetta siten, että rikosoikeudenkäyntime- nettely ”ei rajoita kansallisiin tai yhteisöjen virka- miehiin kohdistettavien, toimivaltaisten virano- maisten suorittamien kurinpidollisten toimenpitei- den soveltamista”. Eräiden kansallisten oikeusperinteiden huomioon ottamiseksi kyseisessä kohdassa annetaan lisäksi mahdollisuus siihen, että kansalliset viranomaiset voivat noudattaa oman lainsäädäntönsä periaat- teita, joiden mukaisesti samalle henkilölle samasta rikoksesta jo määrätyt kurinpitorangaistukset voi- daan ottaa huomioon päätettäessä kyseiselle henki- lölle määrättävästä rikosoikeudellisesta rangaistuk- sesta. Tämä on erityismääräys, joka ei velvoita niitä jäsenvaltioita, joissa kurinpitoseuraamuksia ei tunnusteta tai panna täytäntöön. 6 artikla Yritysjohtajien rikosoikeudellinen vastuu 6. 1 Tämä artikla pohjautuu lähes täysin Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koske- van yleissopimuksen 3 artiklaan. Kyseisen mää- räyksen tavoin tämän artiklan tarkoituksena on varmistaa, ettei yritysjohtajia tai muita henkilöitä, jotka käyttävät yrityksessä lakiin perustuvaa tai tosiasiallista valtaa, ilman muuta vapauteta kai- kesta rikosoikeudellisesta vastuusta, kun joku hei- dän alaisistaan on antanut lahjuksen yrityksen lukuun. säädettyyn, itse lahjonnasta erilliseen rikokseen, joka koskee kansallisen lainsäädännön mukaisen valvonta- ja tarkastusvelvollisuuden rikkomista. Yritysjohtajien tai päätösvaltaa käyttävän henkilön rikosoikeudellinen vastuu voi perustua myös huoli- mattomuuteen tai epäpätevyyteen. jäsenvaltioita säätämästä yritysjohtajien Yleissopimuksen 6 artiklan määräykset eivät liioin estä ja päättäjien ankarasta rikosoikeudellisesta vastuusta toisen suorittamista teoista ilman, että olisi osoitet- tava heidän syyllistyneen virheeseen, huolimatto- muuteen tai puutteelliseen valvontaan. Yleissopimuksessa ei kuitenkaan suoranaisesti käsi- tellä kysymystä oikeushenkilöiden vastuusta. Olisi kuitenkin muistettava, että Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koskevaan yleisso- pimukseen liittyvän toisen pöytäkirjan 3 artiklassa edellytetään jäsenvaltioiden säätävän oikeushenki- löiden osalta vastuun eri muodoista, mukaan lukien vastuusta yhteisön taloudellisia etuja koske- van lahjuksen antamisen johdosta. Samanlainen määräys sisältyy vastikään tehtyyn OECD:n yleis- sopimukseen. Näin ollen voidaan sanoa, että jäsen- valtioiden on joka tapauksessa harkittava asiaa ottamalla huomioon mainittujen oikeudellisten asiakirjojen mukaiset velvoitteet. 7 artikla Toimivalta Yleissopimuksessa sallitaan jäsenvaltioille huomat- tava liikkumavara johtajien rikosoikeudellisen vas- tuun perusteiden määrittelyssä. Yritysjohtajien tai yrityksessä päätösvaltaa käyttä- vien henkilöiden henkilökohtaisen toiminnan pe- rusteella (tekijöinä, tekijäkumppaneina, yllyttäjinä tai osallisina) syntyvän rikosoikeudellisen vastuun ohella 6 artiklassa annetaan jäsenvaltioille mahdol- lisuus toteuttaa johtajien rikosoikeudellinen vastuu myös muilla perusteilla. Jäsenvaltio voi siis 6 artiklan mukaan säätää yritys- johtajien ja yrityksessä päätösvaltaa käyttävien henkilöiden rikosoikeudellisesta vastuusta siinä tapauksessa, että he ovat laiminlyöneet valvonta- tai tarkastusvelvollisuutensa (culpa in vigilando). Tältä osin yritysjohtajien rikosoikeudellinen vastuu voi myös perustua kansallisessa lainsäädännössä 7. 1 Tässä artiklassa vahvistetaan joukko perusteita, joiden nojalla kansallisille poliisi- ja oikeusviran- omaisille annetaan toimivalta tutkia yleissopimuk- sen soveltamisalaan kuuluvia rikoksia eli lahjuksen antamista ja ottamista sekä 4 artiklassa määritel- tyjä rinnastusperiaatteen mukaisia rikoksia. Jo yhteisön taloudellisia etujen suojelua koskevien säädösten yhteydessä käyttöön otetun mallin mukaisesti tuodaan esille neljä perustetta, joista kuitenkin ainoastaan yksi on pakollinen kaikille jäsenvaltioille (alueperiaate), koska kolmesta muusta perusteesta voidaan poiketa käyttämällä 2 kohdassa määrättyä mahdollisuutta julistuksen an- tamiseen. 7. 2 Artiklan 1 kohdan mukaisesti jäsenvaltioilla edelly- tetään periaatteessa olevan tuomiovaltaa ainakin neljässä eri tapauksessa eli: 15. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 391/9 a) jos rikos on tapahtunut kokonaan tai osittain sen alueella eli lahjontatoimia tapahtuu, etuus annetaan tai lainvastainen sopimus tehdään sen lahjuksen antajan tai alueella, riippumatta tai asianomaisen kansallisuudesta (alueperiaate); virkamiehen asemasta b) jos rikoksentekijä on sen kansalainen tai virka- mies (aktiivinen persoonallisuusperiaate): rikok- sentekijän aseman käyttäminen perusteena mer- kitsee sitä, että toimivaltakysymys voidaan rat- kaista rikoksentekopaikan lainsäädännöstä riip- pumatta. Jäsenvaltiot voivat tämän jälkeen ryh- tyä syytetoimiin ulkomailla tehtyjen rikosten johdosta, unionin ulkopuoliset maat mukaan lukien. Tämä on erityisen tärkeää jäsenvalti- oille, jotka eivät luovuta omia kansalaisiaan rikoksen johdosta; c) jos rikos on kohdistunut kyseisen jäsenvaltion kansalaiseen, joka on Euroopan yhteisöjen toi- mielimen virkamies tai jäsen (passiivinen per- soonallisuus). Tämä periaate on erityisen tärkeä tapauksissa, joissa lahjuksen antavat ulkomailla sellaiset henkilöt, jotka eivät ole kyseisen jäsen- valtion kansalaisia; d) jos rikoksentekijä on yhteisön virkamies, joka on sellaisen yhteisön toimielimen palveluksessa, jonka kotipaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa. Kotipaikan käyttämisestä perusteena on hyötyä poikkeuksellisissa tapauksissa, joita muut toi- mivaltasäännöt eivät koske, muun muassa sil- loin, kun rikoksen tekee yhteisöjen ulkopuolella sellainen yhteisön virkamies, joka ei ole jonkin jäsenvaltion kansalainen (1). dellisten etujen suojaamista koskevaan yleissopimukseen ja erityisesti sen 5 artiklaan, joista se eroaa ainoastaan tarvittavassa määrin; molemmista säännöksistä tehtiin nimenomaisesti myös ensimmäiseen pöytäkirjaan soveltu- via jälkimmäisen asiakirjan 7 artiklassa olevan viittaus- lausekkeen mukaisesti. Edellä mainitun yleissopimuksen 5 artiklan tavoin on tämän artiklan sisältämillä säännöillä tarkoitus sellaisten lahjontarikosten osalta, joissa on osal- lisina yhteisön virkamiehiä tai jäsenvaltioiden virkamie- hiä, täydentää jäsenvaltioiden välillä jo voimassa olevia omien kansalaisten luovuttamista koskevia määräyksiä, jotka perustuvat luovuttamista koskeviin kahden- ja monenvälisiin sopimuksiin. Ensiksi olisi todettava, että eräät jäsenvaltiot eivät luo- vuta omia kansalaisiaan. 8 artiklassa on määräyksiä, joilla on tarkoitus estää, että lahjontaan syyllisiksi epäillyt jäisivät täysin rankaisematta tämän periaatteellisen kan- nan vuoksi. ”Kansalaisen” käsitettä on tässä artiklassa tulkittava nii- den ilmoitusten mukaisesti, joita 13 päivänä joulukuuta 1957 tehdyn, rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskevan eurooppalaisen yleissopimuksen osapuolina ole- vat valtiot ovat tehneet mainitun yleissopimuksen 6 arti- klan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti antamissaan julis- tuksissa. Yleissopimuksen 8 artiklassa velvoitetaan ensinnä ne val- tiot, jotka eivät luovuta omia kansalaisiaan, toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet toimivaltansa ulottamiseksi oman kansalaisensa tekemiin niihin rikoksiin, jotka on määritelty yleissopimuksen 2, 3 ja 4 artiklassa. jäsenvaltiossa toisessa 7. 3 Kuten on jo mainittu, 2 kohdan perusteella jäsen- valtio voi niin halutessaan olla hyväksymättä tai hyväksyä ehdollisesti jonkin tai jotkin 1 kohdan b, c ja d alakohdassa esitetyistä säännöistä antamalla sitä koskevan julistuksen siinä yhteydessä, kun se antaa yleissopimuksen 13 artiklan 2 kohdassa tar- koitetun ilmoituksen. Olisi muistettava, että yleissopimuksen 15 artiklan mukaisesti tämä määräys on toinen niistä vain kahdesta määräyksestä, joiden osalta voidaan tehdä varaumia, kuten jäljempänä esitetään. 8 artikla Rikoksen johdosta tapahtuva luovuttaminen ja syytteen nostaminen Myös 8 artikla, kuten itse asiassa myös 9, 10 ja 11 artikla, perustuu suurelta osin Euroopan yhteisön talou- (1) Tältä osin olisi huomattava, että vaikka yhteisön virkamiehet ovat pääsääntöisesti jonkin jäsenvaltion kansalaisia, poik- keukset tästä periaatteesta ovat mahdollisia. Lisäksi 8 artiklassa määrätään, kun lahjontaan on syyllis- tynyt jäsenvaltion alueella toisen jäsenvaltion kansalai- nen, jonka luovutukseen viimeksi mainittu jäsenvaltio ei voi suostua yksinomaan siitä syystä, että tämä jäsenvaltio ei luovuta omia kansalaisiaan, että jäsenvaltion, jolle pyyntö on esitetty, on saatettava asia omien oikeusviran- omaistensa käsiteltäväksi syytteen nostamista varten. Täten 8 artiklan 2 kohdassa vahvistetaan selvästi ”aut dedere aut judicare” -periaate. Tällä määräyksellä ei kuitenkaan ole tarkoitus vaikuttaa rikosasioiden käsitte- lyä koskeviin kansallisiin säännöksiin. Jotta tätä periaatetta voitaisiin soveltaa, pyynnön esittä- vän jäsenvaltion on toimitettava rikosta koskevat asiakir- jat, tiedot ja todisteet jäsenvaltiolle, joka ryhtyy syytetoi- miin omaa kansalaistaan vastaan. Pyynnön esittäneelle jäsenvaltiolle on tiedotettava syytetoimien etenemisestä ja siitä, mihin asiassa päädytään. Yleissopimuksen 8 artiklassa ei aseteta mitään ennak- koehtoja syytteen nostamiselle siinä valtiossa, joka on vastaanottanut pyynnön. Pyynnön vastaanottaneessa val- tiossa ei syytetoimiin ryhtymisen edellytyksenä ole, että pyynnön esittävä valtio esittää tätä koskevan pyynnön. C 391/10 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 15. 12. 98 Olisi myös korostettava, kuten ensimmäistä pöytäkirjaa tehtäessä, ettei tässä tapauksessa pidetty tarpeellisena ottaa mukaan Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koskevan yleissopimuksen 5 artiklan 3 koh- dassa olevaa määräystä, jolla kielletään luovuttamisesta kieltäytyminen vain sillä perusteella, että kyse on verori- koksesta. Toisin kuin yhteisöjen taloudellisten etujen suo- jaamisen vastaisten rikosten kyseessä ollen, ei tällainen poikkeus voi olla merkityksellinen, kun on kyse lahjonta- rikoksista. 9 artikla Yhteistyö Kuten on jo todettu, yleissopimuksessa on pyritty mää- räämään syytetoimista sekä silloin, kun on kyse kansalli- sesta lahjonnasta että silloin, kun asia koskee sellaista lahjontaa, johon on osallisina yhteisön virkamiehiä tai toisten jäsenvaltioiden virkamiehiä. Jälkimmäistä tapaus- ryhmää koskevilta osiltaan yleissopimus kuitenkin sisäl- tää paljon enemmän uutta ja siihen liittyy väistämättä valtioiden rajat ylittäviä näkökohtia. Koska näiden asioi- den tutkimiseen liittyy välttämättä erityisen monimutkai- sia rajat ylittäviä toimia, on yhteistyöllä keskeinen merki- tys. jotta huomioitaisiin niiden Artiklan 1 kohdan yhteistyömuodot ovat esimerkinomai- sia. Ilmaisu ”esimerkiksi” otettiin mukaan tähän mää- jäsenvaltioiden räykseen, tilanne, jota eivät ole kaikkien yhteistyötä rikosasioissa koskevien eurooppalaisten yleissopimusten sopimuspuo- lia. Esimerkkeinä mainittuja yhteistyömuotoja ovat: kes- kinäinen oikeusapu rikosasioissa, rikoksen johdosta tapahtuva luovuttaminen, asian käsittelyn siirtäminen ja toisessa jäsenvaltiossa annettujen tuomioiden täytäntöön- pano, mitkä mahdollistavat kussakin yksittäistapauksessa mahdollisimman sopivan yhteistyökeinon valinnan. Tämä yleissopimus ei vaikuta jäsenvaltioiden välillä nykyisin sovellettaviin vastaaviin yleissopimuksiin. Artiklan 2 kohdassa määrätään tilanteesta, jossa useampi kuin yksi jäsenvaltio on toimivaltainen ryhtymään syyte- toimiin saman rikoksen johdosta. Kyseinen kohta velvoittaa jäsenvaltioita tekemään tällai- sessa tapauksessa yhteistyötä keskenään päättääkseen, mikä valtio käyttää toimivaltaa ryhtyäkseen syytetoimiin. Määräyksen tarkoituksena on parantaa tehokkuutta kes- kittämällä syytetoimet yhteen jäsenvaltioon aina kun tämä on mahdollista. Jäsenvaltiot voivat selvittää tällaisia toimivaltaristiriitoja ottamalla huomioon esimerkiksi seuraavat seikat: lahjon- jossa laajuus kunkin valtion alueella, paikka, nan kyseessä olevat etuudet on annettu, paikka, jossa syyttee- seen asetetut henkilöt on pidätetty, heidän kansalaisuu- tensa sekä heihin kohdistetut aikaisemmat syytetoimet ja niin edelleen. 10 artikla Ne bis in idem Artiklan 1 kohta vahvistaa ”ne bis in idem” -säännön. Tällä säännöllä on erityinen merkitys niissä kansainväli- sissä lahjontatapauksissa, jotka voidaan saattaa useam- man jäsenvaltion tuomioistuinten käsiteltäviksi silloin, kun ei ole ollut mahdollista keskittää syytetoimia yhteen jäsenvaltioon 9 artiklan 2 kohdan periaatetta noudat- taen. Tämä artikla perustuu suurelta osin ”ne bis in idem” -säännön soveltamista koskevaan yleissopimukseen, joka allekirjoitettiin 25 päivänä toukokuuta 1987 Brysselissä Euroopan poliittisen yhteistyön puitteissa. Samankaltaisia määräyksiä on myös vuoden 1990 Schengenin sopimuk- sen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 54 artiklassa ja sen jälkeisissä artikloissa. Artiklan 2 kohdassa rajoitetaan jäsenvaltioiden mahdolli- suus julistuksen antamiseen vain muutamaan määrättyyn tapaukseen. Nämä tapaukset ovat samat kuin ”ne bis in idem” -säännön soveltamista koskevan yleissopimuksen 2 artiklassa määrätyt mahdollisuudet. Artiklan 4 kohdan mukaisesti tällaisissa julistuksissa mainittuja poikkeuksia ei kuitenkaan sovelleta, jos julistukset tehnyt jäsenvaltio on siitä huolimatta ryhtynyt toimiin kyseistä henkilöä vastaan pyytämällä toista jäsenvaltiota ryhtymään syyte- toimiin tai suostumalla kyseisen henkilön luovuttami- seen. Erityistä huomiota on kiinnitettävä 2 kohdan c alakoh- dassa määrättyyn poikkeusmahdollisuuteen, joka koskee tekoja, joihin ulkomailla annettu tuomio perustuu ja jotka virkamies teki virkavelvollisuuksiensa vastaisesti. Vaikka tämä on otettu ”ne bis in idem” -säännön sovel- tamista koskevasta yleissopimuksesta, sillä näyttää olevan erityistä merkitystä tämän yksinomaan lahjontarikoksia koskevan yleissopimuksen kannalta, koska kaikissa niissä tapauksissa, joissa ulkomailla annetun tuomioon perus- teena on ulkomaisen virkamiehen suorittama lahjuksen ottaminen, kyseinen virkamies on varmuudella suoritta- nut nämä teot virkatehtäviensä vastaisesti. Artiklan 2 kohdan c alakohta saattaa siten olla erityisen tärkeä tämän sopimuksen yhteydessä riippuen siitä, millaisia julistuksia jäsenvaltiot mahdollisesti tekevät ratifioinnin yhteydessä. Artiklan 3 kohdassa määrätään, että uusiin syytetoimiin ryhtyvän jäsenvaltion on aina otettava huomioon toisessa jäsenvaltiossa kärsitty vapaudenmenetys. Lopuksi 5 kohdassa todetaan, että tämä artikla ei vaikuta jäsenvaltioiden välisiä suhteita koskeviin periaatteisiin, eikä kahden- tai monenvälisten sopimusten sisältämiin julistuksiin. 15. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 391/11 11 artikla Kansalliset säännökset Yleissopimuksen 11 artiklan mukaan jäsenvaltioilla on mahdollisuus antaa tämän yleissopimuksen määräyksiä pitemmälle meneviä määräyksiä. Taloudellisten etujen suojaamista koskevan yleissopimuksen tavoin myös tämä yleissopimus asettaa vähimmäisvaatimukset. dassa määritellään kansallinen viranomainen viittaamalla ainoastaan kunkin jäsenvaltion kansalliseen lakiin — ja lahjuksen ottamisen tai lahjuksen antamisen tunnusmer- kistöjä koskevat artiklat sekä yhteisön toimielinten jäsen- ten lahjonnan rinnastamista koskevat artiklat siltä osin kuin on kysymys yhteisön oikeudesta tai yhteisön talou- dellisista eduista taikka jos osallisina on yhteisön jäseniä tai virkamiehiä. 12 artikla Euroopan yhteisöjen tuomioistuin Menettelyn osalta 2 kohdassa määrätään, että valtioiden ja komission välisissä riidoissa ratkaisuun on ensin pyrit- tävä neuvotteluteitse. Jos neuvottelut epäonnistuvat, riita voidaan viedä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen. Tässä artiklassa määrätään Euroopan yhteisöjen tuomio- istuimelle annetusta toimivallasta ratkaista jäsenvaltioiden väliset ja joissain tapauksissa myös jäsenvaltioiden ja komission väliset, tämän yleissopimuksen tulkintaa tai soveltamista koskevat riidat; sen nojalla Euroopan yhtei- söjen tuomioistuimella on myös toimivalta tulkita eräitä yleissopimuksen artikloita antamalla ennakkoratkaisuja kansallisten tuomioistuinten pyynnöstä. Artiklassa viita- taan osittain samanlaisiin määräyksiin, joita on jo muissa aiemmin annetuissa Euroopan unionista tehdyn sopimuk- sen VI osaston alaan kuuluvissa säädöksissä; on kuiten- kin korostettava, että kysymystä yhteisöjen tuomioistui- men toimivallasta antaa ennakkoratkaisuja käsitellään ja asia ratkaistaan tässä ensimmäistä kertaa suoraan yleisso- pimuksessa sen sijaan, että asia olisi siirretty erilliseen pöytäkirjaan, kuten tehtiin Euroopan poliisiviraston (Eu- ropol) perustamisesta tehdyssä yleissopimuksessa (1), Eu- roopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista kos- kevassa yleissopimuksessa ja tietotekniikan käyttöä tulli- alalla koskevassa yleissopimuksessa (2). Artiklan 1 kohdassa määrätään, millä edellytyksillä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimella on toimivalta rat- kaista jäsenvaltioiden väliset riidat, jotka koskevat yleis- sopimuksen tulkintaa ja soveltamista. Mainitussa kohdassa määrätään, että ratkaisun löytämi- seksi riidat on ensivaiheessa tutkittava neuvostossa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastossa määrättyä menettelyä noudattaen. Jollei ratkaisua ole saavutettu kuuden kuukauden kuluessa, riidan osapuo- lena oleva yksi tai useampi jäsenvaltio voi saattaa riidan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ratkaistavaksi. Samalla tavoin kuin Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koskevan yleissopimuksen osalta, yhden tai useamman jäsenvaltion ja komission välisiä riitoja koskeva määräys rajoittuu koskemaan ainoastaan yleissopimuksen niitä määräyksiä, joiden osalta tällaisia riitoja voi mahdollisesti syntyä. Näitä ovat ”määritelmiä” koskevat 1 artiklan määräykset, c alakohtaa koskevaa nimenomaista poikkeusta lukuunottamatta — alakoh- Artiklan 3 kohdassa määrättyä tuomioistuimen toimival- taa antaa yleissopimuksen tulkintaa koskevia ennakkorat- kaisuja ei ole ulotettu kaikkiin yleissopimuksen määräyk- siin, vaan se on rajoitettu koskemaan artikloja, jotka ovat yhteisön oikeuden kannalta merkittäviä ja siitä on sul- jettu pois artiklat, jotka koskevat seuraamuksia, yritys- johtajien vastuuta, toimivaltasääntöjä sekä määräyksiä oikeudellisesta yhteistyöstä ja ”ne bis in idem” -periaat- teen soveltamista. Tämän lähestymistavan voidaan sanoa olevan uutta verrattuna edellä mainittujen yleissopimus- ten pöytäkirjoissa aikaisemmin käytettyyn ratkaisuun, jonka mukaan tulkintamahdollisuus on ulotettu koske- maan poikkeuksetta kaikkia näiden yleissopimusten ja pöytäkirjojen määräyksiä. Artiklan 4, 5 ja 6 kohdat perustuvat 29 päivänä marras- kuuta 1996 tehdyn pöytäkirjan, joka koskee Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koskevan yleissopimuksen tulkintaa Euroopan yhteisöjen tuomiois- tuimen antamilla ennakkoratkaisuilla (3), ennakkoratkai- suja koskeviin määräyksiin. 4 kohdassa määrätään, että yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta antaa ennakkorat- kaisuja edellyttää, että kyseinen jäsenvaltio on antamal- laan julistuksella sen hyväksynyt. 5 kohdan nojalla julis- tuksella voidaan rajoittaa mahdollisuus pyytää Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua niihin tuo- mioistuimiin, joiden päätöksiin ei kansallisen lainsäädän- nön mukaan saa hakea muutosta. 6 kohdassa määrätään, että 12 artiklaan perustuvissa oikeudenkäyntimenette- lyissä noudatetaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen perussääntöä ja työjärjestystä. 13 artikla Voimaantulo 13. 1 Tämä artikla koskee yleissopimuksen voimaantuloa neuvoston vahvistamien asiaa koskevien sääntöjen (1) EYVL C 316, 27. 11. 1995, s. 2. (2) EYVL C 316, 27. 11. 1995, s. 34. (3) EYVL C 151, 20. 5. 1997, s. 1. C 391/12 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 15. 12. 98 mukaisesti. Yleissopimus tulee voimaan yhdeksän- kymmenen päivän kuluttua siitä, kun viimeisenä 2 kohdan mukaisen ilmoituksen tekevä jäsenvaltio on suorittanut tämän muodollisuuden. 13. 2 Lisäksi on myös huomautettava, että jäsenvaltioi- den välillä tehtyjen joidenkin muiden yleissopimus- ten tavoin 4 kohdassa määrätään yleissopimuksen määräysten soveltamisesta ennen sen voimaantuloa kahdenvälisissä suhteissa niiden jäsenvaltioiden välillä, jotka ovat jättäneet tätä koskevan ilmoituk- sen. Tällaisen lausekkeen, joka puuttuu yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koskevasta yleis- sopimuksesta, sisällyttäminen tähän asiakirjaan näyttää olevan perusteltua. Ensiksi mainitun yleis- sopimuksen osalta on keskeistä, että kaikki jäsen- valtiot ovat yhtäläisesti sitoutuneet yhteisen edun suojaamiseen. Nyt esillä olevan yleissopimuksen, jonka ainoa tavoite ei ole kaikkien jäsenvaltioiden yhteisen edun, vaan myös yksittäisten jäsenvaltioi- den etujen suojaaminen, osalta ei kuitenkaan ole estettä sille, että yksi tai useampi jäsenvaltio voi turvata siihen jo ennen kuin kaikki jäsenvaltiot ovat sen hyväksyneet. Niiden tapausten osalta, joissa saattaa olla osalli- sina yhteisöjen virkamiehiä, olisi muistettava, että yleissopimusta 4 kohdan mukaisesti ennalta sovel- lettaessa ovat tällaisen ilmoituksen tekevät jäsen- valtiot myös velvollisia soveltamaan yleissopimusta tapauksissa, joissa kyseiset virkamiehet ottavat lah- juksia tai heille annetaan niitä. Tämä tulkinta näyttää saavan vahvistusta 5 koh- dassa, jossa määrätään, että vaikka ilmoitusta ennalta soveltamisesta ei olisikaan tehty, yleissopi- muksen määräyksiä voidaan yhtä lailla soveltaa kahden jäsenvaltion välisissä suhteissa yksinkertai- sesti kahdenvälisten sopimusten perusteella. Tämä määräys näyttää ennen kaikkea antavan jäsenval- tiolle mahdollisuuden soveltaa yhteissopimusta kahdenväliseltä perusteelta jonkun toisen jäsenval- tion kanssa ilman, että sen silti olisi sallittava yleissopimuksen soveltaminen suhteissaan muihin jäsenvaltioihin virkamiesten osalta. yhteisön taikka Joka tapauksessa 12 artiklan Euroopan yhteisöjen tuomioistuinta koskevat määräykset tulevat voi- maan vasta, kun yleissopimus on tullut voimaan kaikkien jäsenvaltioiden ratifioitua sen. 14 artikla Uusien jäsenvaltioiden liittyminen Tämä artikla koskee tulevien jäsenvaltioiden liittymistä yleissopimukseen muissa unionin asiakirjoissa jo määrät- tyjen sääntöjen mukaisesti. Ainoa erikoispiirre, joka on syytä huomata, koskee 5 kohtaa, jossa määrätään myös uusilla valtioilla olevasta mahdollisuudesta soveltaa lause- ketta, jossa määrätään ennalta soveltamisesta siinä tapauksessa, ettei yleissopimus ole tullut vielä voimaan niiden liittymishetkellä. 15 artikla Varaumat Tässä artiklassa määrätään, että sallittuja ovat ainoastaan yleissopimuksessa nimenomaisesti mainitut varaumat, jotka koskevat eri toimivaltasääntöjen määrittämistä, lukuun ottamatta tiukkaa alueperiaatetta (7 artikla), sekä ”ne bis in idem” -periaatteen noudattamista (10 artikla). Varauma voidaan peruuttaa milloin hyvänsä toimitta- malla sitä koskeva ilmoitus neuvoston pääsihteerille


title: WRITTEN QUESTION No. 3592/98 by Jan MULDER GATT quotas for poultrymeat

eurovoc_concepts:
GATT
World Trade Organisation
export policy
export refund
poultrymeat
quantitative restriction
third country
trade volume

formats: html print


title: PERGUNTA ESCRITA n. 3598/98 do Deputado Nikitas KAKLAMANIS à Comissão. Risker för miljön och för invånarnas hälsa på Samos

eurovoc_concepts:
EU financing
European Regional Development Fund
Greece
complaint to the Commission
electrical industry
environmental impact
environmental protection
impact study
island region
public health

formats: html pdf print

text: C 297/86 Jornal Oficial das Comunidades Europeias PT 15. 10. 1999 (1999/C 297/113) PERGUNTA ESCRITA E-3598/98 apresentada por Nikitas Kaklamanis (UPE) à Comissão (3 de Dezembro de 1998) Objecto: Riscos para o ambiente e a saúde dos habitantes de Samos Kokkari em Samos, na Grécia, é uma das mais bonitas regiões da ilha e atrai centenas de turistas todos os anos. Nos últimos anos a «Empresa Pública de Electricidade» (DEH) , com a total cobertura do Governo grego , está a proceder à instalação de grupos geradores nesta região sem ter em consideração as reacções da sociedade local e da administração local nem tão pouco as denúncias de ecologistas segundo as quais a instalação de novos grupos geradores (que se virão juntar aos poluentes grupos já existentes há mais de 20 anos) irá pôr em perigo a própria segurança dos habitantes dada a concentração de grandes quantidades de material inflamável a dois passos do aglomerado. A UE financia em 60 % este investimento (orçado em 390 milhões de dracmas) através do Fundo Europeu de Desenvolvimento Regional. Pergunta-se à Comissão se tem conhecimento dos factos acima referidos e como tenciona reagir para proteger eficazmente o meio ambiente de Samos bem como a saúde e a segurança da sua população. Resposta dada pela Comissária Bjerregaard em nome da Comissão (25 de Janeiro de 1999) A Comissão tomou conhecimento do projecto de ampliação da estação eléctrica de DEI, no município de Kokkari, em Samos, na sequência da apresentação de uma queixa que denuncia as condições de execução desse projecto, bem como as condições de funcionamento dessa estação em geral. Em resposta ao pedido de informação da Comissão, as autoridades helénicas comunicaram, em Junho de 1998, a decisão ministerial no 61045, de 13 de Março de 1998, na qual foi aprovado o estudo de avaliação do impacto ambiental efectuado em conformidade com a Directiva 85/337/CEE, de 27 de Junho de 1985, relativa à avaliação dos efeitos de determinados projectos públicos e privados no ambiente (1). De acordo com as informações da Comissão, o Conselho de Estado grego foi chamado a pronunciar-se e aguarda-se a sua decisão para o início do ano de 1999. Por outro lado, em Novembro de 1998 realizou-se em Bruxelas uma reunião informal com os queixosos. Nessa reunião, os queixosos apresentaram novos documentos relativos à poluição causada pelo funciona- mento dessa estação. A Comissão procede actualmente à análise desses documentos, a fim de tomar uma posição quanto ao seguimento a dar a este processo. O projecto a que se refere o Sr. Deputado não foi co-financiado pelo Fundo Europeu de Desenvolvimento Regional. (1) JO L 175 de 5. 7. 1985. (1999/C 297/114) PERGUNTA ESCRITA E-3601/98 apresentada por Alessandro Danesin (PPE) à Comissão (3 de Dezembro de 1998) Objecto: Uma política comum em matéria de imigração Os últimos acontecimentos ocorridos em Itália, como o desembarque nas costas da Apúlia ou as filas intermináveis para obter uma autorização de estadia, tornaram ainda mais urgente a solução de um problema que se arrasta desde o início dos anos 80, momento em que a Itália se tornou um dos polos preferenciais de imigração, um dos países de destino eleitos pelos imigrantes clandestinos que pretendem não só instalar-se, mas sobretudo entrar na União Europeia


title: Commission Regulation (EC) No 2604/98 of 3 December 1998 amending Regulation (EEC) No 3886/92 laying down detailed rules for the application of the premium schemes provided for in Council Regulation (EEC) No 805/68 on the common organisation of the market in beef and veal and repealing Regulations (EEC) No 1244/82 and (EEC) No 714/89

eurovoc_concepts:
United Kingdom
aid system
beef
common organisation of markets

text: 4. 12. 98 EN Official Journal of the European Communities L 328/5 COMMISSION REGULATION (EC) No 2604/98 of 3 December 1998 amending Regulation (EEC) No 3886/92 laying down detailed rules for the application of the premium schemes provided for in Council Regulation (EEC) No 805/68 on the common organisation of the market in beef and veal and repealing Regulations (EEC) No 1244/82 and (EEC) No 714/89 THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES, Having regard to the Treaty establishing the European Community, Having regard to Council Regulation (EEC) No 805/68 of 27 June 1968 on the common organisation of the market in beef and veal (1), as last amended by Regulation (EC) No 1633/98 (2), and in particular Article 4i(5) thereof, for the application of Whereas Article 49(4) of Commission Regulation (EEC) No 3886/92 of 23 December 1992 laying down detailed rules the premium schemes provided for in Council Regulation (EEC) No 805/68 on the common organisation of the market in beef and veal and repealing Regulations (EEC) No 1244/82 and (EEC) No 714/89 (3), as last amended by Regulation (EC) No 2207/98 (4), sets the level of the calf processing premium; whereas in accordance with the third indent of Article 4i(5) of Regulation (EEC) No 805/68, the premium is to be set at a single level or, where necessary, at differential levels such as to enable the withdrawal from the market of a sufficient number of calves in line with market requirements; whereas in the United Kingdom, given the special position of the market there compared with the the number of young calves rest of coming onto the market is significantly higher than domestic demand; whereas even before the BSE crisis the United Kingdom market situation meant that calves were commanding lower prices than in the rest of the Com- the Community, munity; whereas the processing premium in the United Kingdom should therefore be set at a level lower than for the rest of the Community; Whereas this Regulation should be introduced imme- diately to increase the effectiveness of the measure; Whereas the measures provided for in this Regulation are in accordance with the opinion of the Management Committee for Beef and Veal, HAS ADOPTED THIS REGULATION: Article 1 In Article 49(4) of Regulation (EEC) No 3886/92, the following subparagraph is added: ‘However, the level in the United Kingdom shall be ECU 80. ' Article 2 This Regulation shall enter into force on the day of its publication in the Official Journal of the European Communities. It shall apply to animals presented for processing from the first Monday after the day of its publication in the Official Journal of the European Communities. This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States. Done at Brussels, 3 December 1998. For the Commission Franz FISCHLER Member of the Commission (1) OJ L 148, 28. 6. 1968, p. 24. (2) OJ L 210, 28. 7. 1998, p. 17. (3) OJ L 391, 31. 12. 1992, p. 20. (4) OJ L 278, 15. 10. 1998, p. 18


title: WRITTEN QUESTION No. 3590/98 by Graham MATHER Consultative Committee for Cooperatives, Mutual Societies, Associations and Foundations

eurovoc_concepts:
advisory committee (EU)
association
cooperative
exchange of information
foundation
mutual assistance scheme
public conduct of debates
social policy


title: Legislative Entschließung mit der Stellungnahme des Europäischen Parlaments zu dem Vorschlag für eine Verordnung des Rates zur Änderung der Verordnung (EG) Nr. 355/94 vom 14. Februar 1994 und zur Verlängerung der befristeten Ausnahmeregelung für Deutschland und Oesterreich (KOM(98)0473 C4-0516/98 98/0251(CNS))(Verfahren der Konsultation)

eurovoc_concepts:
Austria
Germany
customs regulations
import (EU)
new economic order
personal effects
tax system
tax-free allowance
traveller
uranium


title: PREGUNTA ESCRITA n. 3644/98 del Roberta ANGELILLI a la Comisión. Asistencia a los niños minusválidos en Roma

eurovoc_concepts:
Latium
child
disabled person
equal treatment
social assistance
social policy
special education
teaching

text: 21. 7. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 207/97 de alimentos concretos. Las recomendaciones europeas sobre la alimentación constituirían una herramienta útil para la Comisión a la hora de garantizar la integración de los requisitos en materia de salud en las otras políticas comunitarias, como prevén los Tratados. En el marco de la política agrícola común (PAC) y con arreglo al Reglamento (CEE) 1970/80 del Consejo, de 22 de julio de 1980, por el que se establecen las normas generales de aplicación de las acciones encaminadas a la promoción del consumo de aceite de oliva en la Comunidad (2), la Comunidad ha llevado a cabo programas de promoción desde principios de los años ochenta. El objetivo es aumentar el consumo de productos con excedente y contribuir así a la estabilización de los mercados. La séptima campaña de fomento del consumo de aceite de oliva en la Comunidad se iniciará en la primavera de 1999 y abarcará todos los Estados miembros, con un presupuesto total de alrededor de 15 millones de euros por año durante tres años consecutivos, para la difusión de los conocimientos científicos sobre las características nutritivas del aceite de oliva y para la publicidad, las relaciones públicas y la promoción. Toda la información que se facilita a la opinión pública se basa en información científica correcta y objetiva sobre las características nutritivas del aceite de oliva. Un instituto de investigación, especializado en los aspectos de la nutrición relacionados con la salud, verifica todo el material de comunicación. Se promocionará el aceite de oliva en el contexto de la «Dieta mediterránea», que ha demostrado tener efectos positivos para la salud. (1) Decisión no 645/96/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 29 de marzo de 1996 9 DO L 95 de 16. 4. 1996. (2) DO L 192 de 26. 7. 1980 y DO L 288 de 31. 10. 1980. (1999/C 207/131) PREGUNTA ESCRITA E-3637/98 de Richard Corbett (PSE) a la Comisión (3 de diciembre de 1998) Asunto: Número de funcionarios de la Comisión ¿Podría indicar la Comisión el número de funcionarios de la Comisión existente por cada millón de ciudadanos de la UE y ofrecer un cálculo aproximado del número de funcionarios nacionales que trabajan para el Gobierno de cada uno de los Estados miembros, por millón de habitantes de dicho Estado? Respuesta del Sr. Liikanen en nombre de la Comisión (13 de enero de 1999) La población total de la Unión ronda los 370 millones de personas. Comparando esta cifra con el número de funcionarios que figuran en el cuadro de efectivos de la Comisión, a saber, 19. 830 (16. 666 en el marco del presupuesto de funcionamiento y 3. 164 en el marco del presupuesto de investigación), obtenemos un cociente de 53,6 funcionarios por cada millón de habitantes. En cuanto al cociente relativo a los distintos Estados miembros, la Comisión no dispone de los datos estadísticos comparables relativos al número de funcionarios, y no está por lo tanto en condiciones de responder a la segunda parte de la pregunta planteada por Su Señoría. (1999/C 207/132) PREGUNTA ESCRITA E-3644/98 de Roberta Angelilli (NI) a la Comisión (3 de diciembre de 1998) Asunto: Asistencia a los niños minusválidos en Roma Recientemente, el Municipio de Roma aprobó una deliberación por la que se delega en las cooperativas sociales la asistencia a los niños minusválidos. Según informa la prensa, en la mayoría de los casos dichas cooperativas no aplican el contrato nacional de trabajo sectorial y emplean a personal mal pagado e incluso sin contrato alguno. Además, y según las organizaciones sindicales, por su mismo carácter «social» no se adaptan a una intervención programada y coordinada con las estructuras escolares, con los grupos de trabajo sobre minusvalías, según lo previsto por la legislación nacional relativa al derecho al estudio de los estudiantes minusválidos


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ αρ θ. 3648/98 του Amedeo AMADEO προς την Επ τροπή. Άσκηση της εξουσίας, κοινοτικές απάτες και πολιτική διαφθορά

eurovoc_concepts:
European Commission
European official
contract
corruption
dentist
fraud
private sector
research staff
scientific research
servant (EU)

text: 15. 10. 1999 EL Επι΄σηµη Εφηµερι΄δα των Ευρωπαι¨κω΄ν Κοινοτη΄των C 297/93 (1999/C 297/123) ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ E-3648/98 υποβολη΄: Amedeo Amadeo (NI) προς την Επιτροπη΄ (3 ∆εκεµβρι΄ου 1998) Θε΄µα: Άσκηση της εξουσι΄ας, κοινοτικε΄ς απα΄τες και πολιτικη΄ διαφθορα΄ Έγκυρο ιταλικο΄ εβδοµαδιαι΄ο περιοδικο΄ κατη΄γγειλε, στο τευ΄χος του της 5ης Νοεµβρι΄ου, µια σειρα΄ κρουσµα΄των διαφθορα΄ς στα οποι΄α ενε΄χεται, σε πρω΄το πλα΄νο, η Επιτροπη΄, ακριβω΄ς δηλαδη΄ το θεσµικο΄ ο΄ργανο που επιπλη΄ττει συνεχω΄ς τα δια΄φορα κρα΄τη µε΄λη για ανεπα΄ρκειες, καθυστερη΄σεις και κρου΄σµατα διαφθορα΄ς. Συµφωνα µε τις πληροφορι΄ες του εβδοµαδιαι΄ου περιοδικου΄ Panorama, προ΄κειται για µια περι΄πλοκη υπο΄θεση διαπλεκοµε΄νων οικονοµικω΄ν και πολιτικω΄ν συµφερο΄ντων στην οποι΄α φε΄ρεται αναµεµειγµε΄νη και η ι΄δια η κ. Cresson, πρω΄ην πρωθυπουργο΄ς της Γαλλι΄ας και ση΄µερα Επι΄τροπος αρµο΄δια για την επιστηµονικη΄ ε΄ρευνα. Ο οδοντι΄ατρος της κ. Cresson εργα΄σθηκε ως βοηθο΄ς της στις Βρυξε΄λλες, χωρι΄ς κανονικη΄ αµοιβη΄ αλλα΄ µε την οικονοµικη΄ υποστη΄ριξη του επιχειρηµατι΄α Perry, διευθυντη΄ της εταιρι΄ας Perry-Lux, η΄δη διαβο΄ητης για την εµπλοκη΄ της σε υποθε΄σεις διαφθορα΄ς στην Κοινο΄τητα, η οποι΄α εδι΄δετο ε΄ναντι της µελλοντικη΄ς ανα΄θεσης στην εταιρι΄α αυτη΄ συµβα΄σεων τις οποι΄ες % οφει΄λουµε να τονι΄σουµε, χα΄ριν της αληθει΄ας % δεν επεχει΄ρησε να διευκολυ΄νει η κ. Cresson. Αντιθε΄τως, η κ. Cresson εξασφα΄λισε για τον οδοντι΄ατρο και τον εγγονο΄ του συµβα΄σεις επιστηµονικη΄ς ε΄ρευνας, συµβα΄σεις που µε΄χρι ση΄µερα ανετι΄θεντο µο΄νον σε κορυφαι΄ους ιατρικου΄ς ερευνητε΄ς της Κοινο΄τητας και που απε΄βλεπαν στην εκπο΄νηση σηµαντικω΄ν µελετω΄ν. Προτι΄θεται η Επιτροπη΄ να απαντη΄σει το ταχυ΄τερο στις καταγγελι΄ες αυτε΄ς, παρε΄χοντες ο΄λες τις απαιτου΄µενες εξηγη΄σεις ω΄στε να διαλευκανθει΄ µια κατα΄σταση που ε΄χει η΄δη υπονοµευ΄σει την αξιοπιστι΄α ο΄λων των θεσµικω΄ν οργα΄νων της Ευρωπαι¨κη΄ς Ένωσης; Απα΄ντηση του κ. Santer εξ ονο΄µατος της Επιτροπη΄ς (4 Φεβρουαρι΄ου 1999) Το α΄τοµο στο οποι΄ο αναφε΄ρεται το αξιο΄τιµο µε΄λος του Κοινοβουλι΄ου ει΄ναι ε΄νας ειδικευµε΄νος στην οδοντοστοµα- τολογι΄α ιατρο΄ς, ο οποι΄ος ασκει΄, ειδικο΄τερα, καθη΄κοντα προι¨σταµε΄νου υπηρεσι΄ας στο νοσοκοµειακο΄ τοµε΄α. Εξα΄λλου, οι περι΄οδοι απασχο΄ληση΄ς του στο Υπουργει΄ο Κοινωνικω΄ν Υποθε΄σεων ως επιφορτισµε΄νος αποστολη΄ς και στην Εθνικη΄ Ένωση Αξιοποι΄ησης της Έρευνας του΄ ε΄δωσαν τη δυνατο΄τητα να συµπληρω΄σει την κατα΄ρτιση΄ του µε µι΄α εµπειρι΄α που του επιτρε΄πει να ασκει΄ καθη΄κοντα επιστηµονικου΄ επισκε΄πτη. Όσον αφορα΄ τις συµβα΄σεις που ο προαναφερο΄µενος ε΄χει συνα΄ψει µε ιδιωτικε΄ς εταιρει΄ες (συγκεκριµε΄να µε εκει΄νη που αναφε΄ρεται στο α΄ρθρο), η Επιτροπη΄ δεν ε΄χει καµι΄α εµπλοκη΄, ο΄πως α΄λλωστε αναγνωρι΄ζεται το΄σο στο α΄ρθρο ο΄σο και απο΄ το αξιο΄τιµο µε΄λος. Ο γιος του εν λο΄γω ατο΄µου προσελη΄φθη στην Επιτροπη΄ µε συ΄µβαση επικουρικου΄ υπαλλη΄λου διαρκει΄ας ενο΄ς ε΄τους (που ε΄χει η΄δη λη΄ξει), προκειµε΄νου να εκτελε΄σει συγκεκριµε΄νες εργασι΄ες διοικητικη΄ς ανα΄λυσης και διαχει΄ρισης. Η γενικη΄ διευ΄θυνση που τον προσε΄λαβε διαθε΄τει 170 θε΄σεις επικουρικω΄ν υπαλλη΄λων τις οποι΄ες ανανεω΄νει τακτικα΄. (1999/C 297/124) ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ E-3680/98 υποβολη΄: Mihail Papayannakis (GUE/NG) προς την Επιτροπη΄ (7 ∆εκεµβρι΄ου 1998) Θε΄µα: Πα΄ρκο περιβαλλοντικη΄ς ευαισθητοποι΄ησης στην περιφε΄ρεια των Αθηνω΄ν Στην περιφε΄ρεια του πολεοδοµικου΄ συγκροτη΄µατος της Αθη΄νας, (περιοχη΄ των δη΄µων Ιλι΄ου, Αγ. Αναργυ΄ρων και Καµατερου΄) υπα΄ρχει ε΄να πολυ΄ µεγα΄λο δηµο΄σιο κτη΄µα µε την ονοµασι΄α «Πυ΄ργος Βασιλι΄σσης». Σε αυτο΄ το χω΄ρο και στη γυ΄ρω περιοχη΄ δηµιουργει΄ται ε΄να Πα΄ρκο Περιβαλλοντικη΄ς Ευαισθητοποι΄ησης. Η επε΄νδυση (2,5 δισ. δραχµε΄ς) συγχρηµατοδοτει΄ται απο΄ την Ε. Ε. (Ταµει΄ο Περιφερειακη΄ς Ανα΄πτυξης, Προ΄τυπα Αστικα΄ Προγρα΄µµατα του α΄ρθρου 10). Ωστο΄σο, πολλε΄ς διαµαρτυρι΄ες κατοι΄κων της περιοχη΄ς καταγγε΄λλουν ο΄τι πλα΄ι στο προβλεπο΄µενο Πα΄ρκο δο΄θηκε α΄δεια οικοδο΄µησης υπερκαταστη΄µατος (27 στρε΄µµατα!) το οποι΄ο θα προκαλε΄σει σηµαντικα΄ προβλη΄µατα κυκλοφο- ρι΄ας, στα΄θµευσης, ρυπογο΄νων δραστηριοτη΄των κλπ


title: QUESTION ECRITE no 3588/98 de Alexandros ALAVANOS à la Commission. Décisions incompatibles émises par des tribunaux d'États membres de l'Union européenne

eurovoc_concepts: Denmark Greece custody divorce

text: C 182/104 Journal officiel des Communautés européennes FR 28. 6. 1999 La Commission a initié un certain nombre d’actions avec la Corée sur le plan bilatéral. Ainsi, lors de la réunion ministérielle d’octobre avec la Corée, la Commission a soulevé un certain nombre de questions concernant les restructurations du secteur, les soutiens accordés par la Korea Eximbank pour l’exportation de navires, ainsi que sur des allégations de subventions locales à des sous-traitants de chantiers navals. La Corée a fourni des informations détaillées et promis de nouvelles précisions. En ce qui concerne la situation sur le marché mondial, l’industrie européenne, avec 60 % de commandes supplémentaires pour les 9 premiers mois de 1998, par rapport à la même période de 1997, a temporairement amélioré sa position vis-à-vis de ses principaux concurrents. De leur côté les chantiers coréens, malgré la dévaluation du Won, ont obtenu, pour la même période, 28 % de commandes de moins que l’année dernière. Ces chiffres doivent néanmoins être interprétés avec beaucoup de prudence car ils ne représentent qu’une partie de l’année. De plus une grande partie des commandes européennes pour cette période (40 %, en tonnes brutes compensées (cgt)) porte sur des paquebots dont seulement quatre chantiers sont maîtres d’œuvre. En outre, depuis l’été 1998, les Coréens, avec une politique de prix très bas, sont en train de récupérer le niveau exceptionnel de commandes qu’ils avaient obtenu en 1997, ce qui affecte négativement la concurrence sur le reste des chantiers et les autres types de navires (containers). Le membre de la Commission responsable pour les affaires industrielles a eu l’occasion, lors du Conseil Industrie du 16 novembre 1998, de faire un rapport sur cette question et sur les actions entreprises par la Commission. Il a présenté une analyse critique des pratiques coréennes et de leur impact sur le marché mondial. Soutenu par le Conseil sur la nécessité d’agir pour faire cesser la concurrence déloyale, il a proposé que les États membres utilisent leur influence au sein du Fonds monétaire international (FMI) pour s’assurer du respect, par la Corée, des conditions imposées en contrepartie de l’aide internationale. (1999/C 182/137) QUESTION ÉCRITE E-3588/98 posée par Alexandros Alavanos (GUE/NGL) à la Commission (3 décembre 1998) Objet: Décisions incompatibles émises par des tribunaux d’États membres de l’Union européenne Un ressortissant grec et une ressortissante danoise, mariés en Grèce, ont un enfant qui possède la nationalité grecque. Leur divorce par consentement mutuel a été prononcé par un tribunal danois, qui a confié la garde de l’enfant à la mère, sans fixer les modalités des rapports de l’enfant avec son père. Par la suite, un tribunal grec a fixé ces modalités, mais le tribunal danois les a rejetées, ce qui fait que l’enfant n’a plus aucun contact avec son père. La Commission pourrait-elle dire: 1. 2. quel tribunal a compétence pour décider de celui des deux parents qui doit obtenir la garde de l’enfant et pour fixer les modalités des rapports de celui-ci avec l’autre parent; lorsqu’une décision relative à la garde de l’enfant et à ses rapports avec l’autre parent a déjà été émise et qu’elle ne satisfait pas l’un des parents, selon quelle procédure la décision peut être révisée? Réponse donnée par M. Santer au nom de la Commission (21 janvier 1999) La Commission n’est pas compétente pour se prononcer sur les deux questions posées par l’Honorable Parlementaire. Ceci étant, le 28 mai 1998, le Conseil a établi sur la base de l’article K. 3 du traité sur l’Union européenne, la convention concernant la compétence, la reconnaissance et l’exécution des décisions en matière matrimo- niale (1). Cette convention, dont le but est de régler des problèmes comme celui soulevé par l’Honorable Parlementaire, est pour le moment en cours de ratification par les États membres conformément à son article 47. (1) JO C 221 du 16. 7. 1998


title: Design for sustainable development : Networks directory.

eurovoc_concepts:
EU environmental policy
consumption
industrial production
information network
sustainable development


title: PERGUNTA ESCRITA n. 3627/98 do Deputado Hartmut NASSAUER à Comissão. Reserva formulada pela República Checa relativamente ao direito de reclamação individual

eurovoc_concepts:
Czechoslovakia
European Convention on Human Rights
accession to the European Union
expropriation
free movement of persons
fundamental rights
right of action

text: 21. 7. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 207/95 Terá a Comissão tido em conta as referidas leis no âmbito dos seus trabalhos preparatórios para as negociações de adesão com a República Checa ou tenciona fazê-lo no futuro? Que medidas concretas tenciona a Comissão adoptar tendo em vista as negociações de adesão com a República Checa, de modo a que o Governo deste país torne as suas legislações e normas jurídicas conformes com a Declaração dos Direitos e das Liberdades Fundamentais? Considera a Comissão pertinente, tendo em vista as negociações de adesão, convencer o Governo checo de que é indispensável um distanciamento relativamente aos chamados Decretos Benesch, incluindo as respectivas acções de expropriação e de privação de direitos, de modo a assegurar que os princípios do Estado de direito e dos Direitos do Homem na União Europeia alargada tenham aplicação ilimitada? (1999/C 207/128) PERGUNTA ESCRITA E-3629/98 apresentada por Hartmut Nassauer (PPE) à Comissão (3 de Dezembro de 1998) Objecto: Repercussões das leis em vigor na República Checa na avaliação do seu pedido de adesão Até hoje, continuam por reparar actos de violação dos direitos humanos cometidos sobre cidadãos de diversas nacionalidades na sequência da sua expulsão da Checoslováquia no período subsequente ao fim da Segunda Guerra Mundial. Muitas das pessoas atingidas ainda estão vivas. Por decretos do Presidente da República e de outras leis promulgadas em 1945 e 1946, foram expropriados sobretudo bens alwemães e húngaros, situação que ainda hoje afecta pessoas e que ainda vigora na ordem jurídica da República Checa. Esta continua também a defender a tese de que a lei de 8 de Maio de 1946, que deu impunidade legal aos excessos cometidos em matéria de expulsões, permanece válida. Partilha a Comissão da opinião de que o respeito de direitos fundamentais das pessoas e dos cidadãos não pode deixar de se repercutir no modo como a União Europeia avalia o pedido de adesão apresentado pela República Checa? Resposta comum às perguntas escritas E-3626/98, E-3628/98 e E-3629/98 dada pelo Comissário Hans van den Broek em nome da Comissão (3 de Fevereiro de 1999) As negociações de adesão dizem respeito à futura adesão da República Checa à União Europeia e à sua aceitação das regras comunitárias («o acervo comunitário»). O regime de propriedade propriamente dito não faz parte do acervo. O artigo 222o do Tratado CE estipula que o Tratado em nada prejudica o regime de propriedade nos Estados-membros. Por conseguinte, a Comissão considera que as questões levantadas pelo Senhor Deputado constituem uma questão bilateral entre a Alemanha e a República Checa. Simultaneamente, o acervo prevê uma série de liberdades básicas G tais como a liberdade de circulação de pessoas e a liberdade de estabelecimento G que no futuro serão aplicáveis tanto aos cidadãos dos novos como dos antigos Estados-membros. A aplicação destes direitos pela República Checa deverá facilitar a solução da questão referida pelo Senhor Deputado. (1999/C 207/129) PERGUNTA ESCRITA E-3627/98 apresentada por Hartmut Nassauer (PPE) à Comissão (3 de Dezembro de 1998) Objecto: Reserva formulada pela República Checa relativamente ao direito de reclamação individual A República Checa assinou a Convenção Europeia para a protecção dos Direitos do Homem e das liberdades fundamentais, assim como os respectivos protocolos adicionais


title: INTERROGAZIONE SCRITTA n. 3591/98 dell'on. Freddy BLAK Discriminazione contro organizzazioni di ispirazione socialista

eurovoc_concepts:
European Commission
Socialist Party
aid recipient
economic support
eligibility criteria
equal treatment
political discrimination
project evaluation
terms for aid
youth movement


title: Opinion of the Economic and Social Committee on the 'Proposal for a Council Decision establishing a scheme to monitor the average specific emissions of carbon dioxide from new passenger cars'

eurovoc_concepts:
ESC opinion
environmental monitoring
motor vehicle
motor vehicle industry
motor vehicle pollution
pollution control measures

text: C 40/8 EN Official Journal of the European Communities 15. 2. 1999 Opinion of the Economic and Social Committee on the ‘Proposal for a Council Decision establishing a scheme to monitor the average specific emissions of carbon dioxide from new passenger cars’ (1) (1999/C 40/03) On 9 July 1998 the Council decided to consult the Economic and Social Committee, under Article 189c of the Treaty establishing the European Community, on the above-mentioned proposal. The Section for Agriculture, Rural Development and the Environment, which was responsible for preparing the Committee’s work on the subject, adopted its opinion on 29 October 1998. The rapporteur was Mr Gafo Ferna´ndez, and the co-rapporteurs were Mr Kallio and Mrs Sa´nchez Miguel. At its 359th plenary session (meeting of 3 December 1998) the Economic and Social Committee adopted the following opinion by 42 votes in favour, no votes against and no abstentions. 1. Introduction Under Annex 4 The aim of the proposal is to establish a common 1. 1. mechanism for monitoring CO2 emissions from cars registered for the first time in the Community and not previously registered in another country. 1. 2. The proposal forms part of the Community strategy on climate change and on the reduction of passenger car emissions, as established by the Environ- ment Council on 25 June 1996. This strategy was most recently expressed in the conclusions of the Environment and Transport Council of 16 and 17 June 1998, which set an average CO2 emission target of 120g/km for newly registered cars by the year 2005 and in no case beyond 2010. The conclusions also called for the establishment of a strong monitoring system in the light of the Environment Council conclusions of 23 March 1998. Account should also be taken of the recent 1. 3. agreement between the Commission and the European Automobile Manufacturers Association (ACEA). In the agreement, which was welcomed by the Environment Council of 6 October 1998, the ACEA undertakes to achieve an average emission target of 140g of CO2 per kilometre for new passenger cars sold in the EU by the year 2008. In 2003, it will review the potential for additional reductions with a view to achieving the global target of an average 120g of CO2 per kilometre by the year 2013. 1. 4. Under the proposed monitoring system, Member States will be required to submit data on emissions of vehicles registered in each country. The first set of data must be submitted by 1 July 2001; thereafter, data for each year are to be submitted by 1 April of the following year. The following categories of data are to be supplied: Under Annex 1 — Emissions for all newly registered passenger cars. — Average total emissions (ATE) per manufacturer and range of CO2 emissions; — ATE per manufacturer, fuel type and range of CO2 emissions; — ATE per manufacturer, fuel type, car mass in kg and range of CO2 emissions; — ATE per manufacturer, fuel type, range of engine capacity and range of CO2 emissions. 1. 5. The Commission intends Member States to establish these data using the harmonized type-approval documentation for new vehicles that is specified in Directive 70/156/EEC, as last amended by Directive 98/14/EC (2), and in current national registration sys- tems. 1. 6. The Commission considers that only a few Member States will need to extend the information they currently require for the registration of new vehicles, and that it is therefore not necessary for the present decision to harmonize registration procedures. It does however consider that the implementation of the decision might require these procedures to be adjusted at national level, even though EU harmonization is not planned. 2. General comments 2. 1. The Committee warmly welcomes the proposal. The decision should help to achieve the desired reduction in CO2 emissions, by verifying compliance with the voluntary agreements concluded with car manufacturers and, indirectly, by improving consumer awareness and choice. This should further strengthen car manufac- turers’ commitment to improve the efficiency of new (1) OJ C 231, 23. 7. 1998, p. 6. (2) OJ L 91, 25. 3. 1998. 15. 2. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 40/9 vehicles and should encourage Member States to intro- duce fiscal and other schemes which speed up the renewal of the car fleet and promote the most efficient vehicles. A number of Committee opinions (1) have high- 2. 2. lighted the need for an overall study of the impact which changes in passenger cars and heavy-duty vehicles (e. g. stricter safety standards, reduction in noise emissions, new fuel quality, recycling of scrap vehicles) have had on energy consumption and thus on CO2 emissions. The Committee feels that the introduction of the proposed monitoring scheme brings an urgent need for such a study in order to measure the actual progress made regarding current CO2 emission levels, taking account of all the abovementioned variables. 2. 3. The Committee thinks that in order to make the proposed system as effective as possible, three further measures should be considered: Firstly, an individual vehicle labelling system 2. 3. 1. should be established, to help consumers select the most efficient vehicles for their particular needs, in line with the Commission’s September 1998 proposal (2). (1) See for example OJ C 89, 19. 3. 1997; OJ C 206, 7. 7. 1997; OJ C 287, 22. 9. 1997. (2) COM(1998) 489 final. Brussels, 3 December 1998. 2. 3. 2. Secondly, a national system of fiscal incentives for the most efficient vehicles should be promoted. The Commission should issue guidelines to ensure that this system does not distort competition between countries and/or manufacturers. 2. 3. 3. Thirdly, it is very important for consumers not only to be informed about the emissions of individual vehicles (see 2. 3. 1) but also to be given the data for each category of manufacturer, fuel type and other factors, as referred to in Article 4 of the Commission proposal. This information too should be published so as to help the consumer make an environmentally responsible choice. 2. 3. 4. The Committee urges the Commission to come to an agreement with the ACEA and the manufacturers and importers of vehicles from third countries on the publication of all the information referred to in point 2. 3. 3. 2. 3. 5. The Committee urges the Commission to tie this opinion in with the request made by the Environment Council on 25 June 1996 — and reiterated in its conclusions of 23 March 1998 — that the Commission ensure that the ‘main car manufacturing countries implement similar policies’ for reducing CO2 emissions, given that importers should endeavour to take part in all the measures which European manufacturers adopt to improve efficiency, including emissions monitoring systems. The President of the Economic and Social Committee Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 3616/98 af Nelly MAES til Kommissionen. Den daværende ECHO-direktørs ansvar i ECHO- sagen

eurovoc_concepts:
European official
budgetary control
corruption
economic offence
fraud against the EU
humanitarian aid

text: 28. 6. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 182/109 (1999/C 182/145) SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3615/98 af Nelly Maes (ARE) til Kommissionen (3. december 1998) Om: Dokumenter, informationsmateriale, kontormøbler og -inventar, som bortkom ved lukningen af ECHO’s »eksterne celle« i juni 1995 Er det rigtigt, at der umiddelbart inden lukningen af ECHO’s »eksterne celle« i juni 1995 skete det, at alt dokumentations- og informationsmateriale, alle kontormøbler og alt kontorinventar »bortkom«? Findes der en liste over de bortkomne effekter? Hvilke beløb er der i bekræftende fald tale om? (1999/C 182/146) SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3616/98 af Nelly Maes (ARE) til Kommissionen (3. december 1998) Om: Den daværende ECHO-direktørs ansvar i ECHO-sagen I svaret af 11. september 1998 på første arbejdsdokument af Fabra Vallés, ordfører, (PE 226. 913) om Kommissionens opfølgning af Revisionsrettens særberetning nr. 2/97 og ECHO-sagen anfører Kommissionen, at der kun er mistanke mod én tjenestemand, som i mellemtiden er blevet suspenderet. I Fabra Vallés arbejdsdokument stilles der også spørgsmål om den nuværende ECHO-direktørs ansvar, eftersom denne direktør den 3. juni 1998 havde sendt et takkebrev til det bedrageriske firma i ECHO-sagen. Hvordan kan Kommissionen hævde, at den nuværende ECHO-direktør ikke havde nogen grund til at nære mistanke mod det bedragerimistænkte firma, eftersom der på tidspunktet for brevets affattelse ikke var fremkommet »afgørende« materiale om den i mellemtiden suspenderede tjenestemand? Vil Kommissionen fastholde, at den nuværende ECHO-direktør ikke var vidende om UCLAF-undersøgelsen, skønt undersøgelsespersonale fra UCLAF i februar 1998 udspurgte den i mellemtiden suspenderede tjenestemand meget indgående? Vil Kommissionen ligeledes fastholde, at den nuværende ECHO-direktør ikke var bekendt med UCLAF’s forhør af hans forgænger og dennes daværende assistent? Kan Kommissionen tilslutte sig følgende antagelse: Enten havde den nuværende ECHO-direktør åbenbart slet ingen føling med, hvad der foregik i hans tjenestegrene, eller også var han uforsigtig nok til den 3. juni 1998 at sende et takkebrev til det bedragerianklagede firma, uanset at UCLAF-rapporten om den igangværende efterforskning allerede forelå medio maj? (1999/C 182/147) SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3617/98 af Nelly Maes (ARE) til Kommissionen (3. december 1998) Om: Den daværende ECHO-direktørs ansvar i ECHO-sagen I svaret af 11. september 1998 på første arbejdsdokument af Fabra Vallés, ordfører, (PE 226. 913) om Kommissionens opfølgning af Revisionsrettens særberetning nr. 2/97 og ECHO-sagen anfører Kommissionen, at der kun er mistanke mod én tjenestemand, som i mellemtiden er blevet suspenderet


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 3592/98 af Jan MULDER GATT- kontingentet for fjerkrækød


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ αρ θ. 3609/98 του Manuel ESCOLA HERNANDO προς την Επ τροπή. Γραμμή υψηλής τάσης στο Bal de Chistau

eurovoc_concepts:
Aragon
France
Spain
countryside conservation
electricity supply
energy grid
environmental protection
frontier region
public health
tourism

text: 15. 10. 1999 EL Επι΄σηµη Εφηµερι΄δα των Ευρωπαι¨κω΄ν Κοινοτη΄των C 297/89 (1999/C 297/116) ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ E-3609/98 υποβολη΄: Manuel Escolá Hernando (ARE) προς την Επιτροπη΄ (3 ∆εκεµβρι΄ου 1998) Θε΄µα: Γραµµη΄ υψηλη΄ς τα΄σης στο Bal de Chistau Οι κα΄τοικοι του Bal de Chistau, που βρι΄σκεται στα Πυρηναι΄α της Αραγονι΄ας, αντιτι΄θενται απο΄ τις αρχε΄ς του 1990 µε κα΄θε νο΄µιµο επιχει΄ρηµα που διαθε΄τουν στην κατασκευη΄ µιας γραµµη΄ς υψηλη΄ς τα΄σης µεταξυ΄ του γαλλικου΄ και του ισπανικου΄ κρα΄τους διαµε΄σω του αυχε΄νος La Pez. Για την προστασι΄α αυτη΄ς της κοιλα΄δας, η οποι΄α ει΄ναι σχεδο΄ν παρθε΄να, διαθε΄τουν την αλληλεγγυ΄η και ε΄χουν την υποστη΄ριξη ο΄λων των πολιτικω΄ν κοµµα΄των που εκπροσωπου΄νται στην Αραγονι΄α, καθω΄ς και ενο΄ς µεγα΄λου αριθµου΄ συνεταιρισµω΄ν και οµα΄δων παντο΄ς τυ΄που, στις οποι΄ες συγκαταλε΄γονται απο΄ οικολογικε΄ς οµα΄δες ε΄ως ενω΄σεις επιχειρηµατιω΄ν η΄ εµπορικα΄ επιµελητη΄ρια. Το σχε΄διο προωθη΄ται απο΄ την εταιρει΄α «Red Eléctrica Espanola» σε συνεργασι΄α µε την οµω΄νυµη΄ της γαλλικη΄ εταιρει΄α, «Electricité de France», και αφορα΄ την κατασκευη΄ µιας ηλεκρικη΄ς γραµµη΄ς 400. 000 βολτ, η οποι΄α θα συνδε΄ει το ισπανικο΄ µε το γαλλικο΄ ηλεκτρικο΄ δι΄κτυο. Η συγκεκριµε΄νη γραµµη΄, σε περι΄πτωση που κατασκευασθει΄ και περνα΄ απο΄ το Bal de Chistau, θα µπορου΄σε να δηµιουργη΄σει, συ΄µφωνα µε τους κατοι΄κους της συγκεκριµε΄νης περιοχη΄ς, σοβαρο΄ προ΄βληµα επηρεα΄ζοντας την ανα΄πτυξη του τουρισµου΄ της περιοχη΄ς, το οποι΄ο θα οφει΄λεται σε σοβαρε΄ς περιβαλ- λοντικε΄ς και υγειονοµικε΄ς επιπτω΄σεις καθω΄ς και σε επιπτω΄σεις που συνδε΄ονται µε την υποβα΄θµιση του τοπι΄ου, οι οποι΄ες θα οφει΄λονται ε΄µµεσα στην κατασκευη΄ της συγκεκριµε΄νης γραµµη΄ς. Για ε΄να ορισµε΄νο χρονικο΄ δια΄στηµα η ανα΄δοχος εταιρει΄α, η Red Eléctrica Espanola (REE), εγκατε΄λειψε την προσπα΄θεια πραγµατοποι΄ησης του σχεδι΄ου µπροστα΄ στα εµπο΄δια που ει΄χε να αντιµετωπι΄σει, προβαι΄νοντας στη µελε΄τη α΄λλων πιθανω΄ν εναλλακτικω΄ν διαδροµω΄ν. Ωστο΄σο προ΄σφατα, ο περιφερειακο΄ς διευθυντη΄ς της REE, κ. Agusti Maure, επιση΄µανε ο΄τι η εταιρει΄α ε΄χει προτει΄νει στην ισπανικη΄ κυβε΄ρνηση τε΄σσερεις εναλλακτικε΄ς διαδροµε΄ς µεταξυ΄ των οποι΄ων λαµβα΄νεται εκ νε΄ου υπο΄ψη η επιλογη΄ του Chistau. Γνωρι΄ζει η Επιτροπη΄ την κατα΄σταση στην οποι΄α βρι΄σκεται το συγκεκριµε΄νο σχε΄διο; Σ’ αυτη΄ την περι΄πτωση, ποια΄ µε΄τρα δυ΄ναται να λα΄βει για την παρεµπο΄διση της κατασκευη΄ς της γραµµη΄ς ακολουθω΄ντας µια διαδροµη΄ η οποι΄α θα ε΄πληττε σοβαρα΄ την πανι΄δα και τη χλωρι΄δα του πα΄ρκου Poset Maladeta, καθω΄ς και την ανα΄πτυξη του τουρισµου΄ µιας περιοχη΄ς η οποι΄α δε βασι΄ζεται σε α΄λλους πο΄ρους εκτο΄ς απο΄ τη µελλοντικη΄ της ανα΄πτυξη; Απα΄ντηση της κας Bjerregaard εξ ονο΄µατος της Επιτροπη΄ς (8 Φεβρουαρι΄ου 1999) Η Επιτροπη΄ ε΄χει υπο΄ψη της απο΄ το 1999 το ε΄ργο Aragσn-Cazaril για τη µεταφορα΄ ηλεκτρικη΄ς ενε΄ργειας µεταξυ΄ της Γαλλι΄ας και της Ισπανι΄ας, το οποι΄ο ενδε΄χεται να διασχι΄σει την κοιλα΄δα Gistain στην Αραγονι΄α της Ισπανι΄ας. Το ε΄ργο αυτο΄ αποσκοπει΄ στην ενι΄σχυση της ηλεκτρικη΄ς συ΄νδεσης µεταξυ΄ Γαλλι΄ας και Ισπανι΄ας και συγκαταλε΄γεται µεταξυ΄ των ε΄ργων προτεραιο΄τητας των διευρωπαι¨κω΄ν δικτυ΄ων ενε΄ργειας. Το µεγαλυ΄τερο µε΄ρος της γραµµη΄ς ε΄χει η΄δη κατασκευαστει΄ ο΄χι ο΄µως και το τµη΄µα που διασχι΄ζει την περιοχη΄ των Πυρηναι΄ων. Η Επιτροπη΄ ε΄χει αντιληφθει΄ ο΄τι εξετα΄ζονται ορισµε΄νες εναλλακτικε΄ς λυ΄σεις σχετικα΄ µε το σχε΄διο της γραµµη΄ς αλλα΄ δεν ε΄χει ληφθει΄ ακο΄µα η τελικη΄ απο΄φαση. Το ενδεχο΄µενο η ισπανικη΄ κυβε΄ρνηση να εξετα΄ζει εναλλακτικε΄ς µεθο΄δους εφαρµογη΄ς του ε΄ργου, ο΄πως το Αξιο΄τιµο Με΄λος του Κοινοβουλι΄ου αναφε΄ρει, που να καλυ΄πτουν και το τµη΄µα που διασχι΄ζει την κοιλα΄δα του Gistain, δεν συνεπα΄γεται υποχρεωτικα΄ παρα΄βαση της κοινοτικη΄ς νοµοθεσι΄ας για το περιβα΄λλον και ως εκ του΄του η Επιτροπη΄ δεν ει΄ναι σε θε΄ση να παρε΄µβει σχετικα΄. (1999/C 297/117) ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ P-3623/98 υποβολη΄: Hilde Hawlicek (PSE) προς την Επιτροπη΄ (24 Νοεµβρι΄ου 1998) Θε΄µα: ∆ιαδικασι΄α ανα΄θεσης ε΄ργου για την εκπο΄νηση µελε΄της σχετικα΄ µε τη διαµεθοριακη΄ ενιαι΄α διατι΄µηση των βιβλι΄ων Στην ερω΄τηση΄ µου της 1ης Ιουλι΄ου 1998 (Ρ-2184/98) (1) προς την Επιτροπη΄, σε ποιο΄ν οργανισµο΄ ανε΄θεσε η τελευται΄α την εκπο΄νηση µελε΄της για τη διαµεθοριακη΄ ενιαι΄α διατι΄µηση των βιβλι΄ων στις ευρωπαι¨κε΄ς γλωσσικε΄ς ζω΄νες, ε΄λαβα στις 11 Σεπτεµβρι΄ου την εξη΄ς απα΄ντηση απο΄ τον Επι΄τροπο κ. Oreja: «Με βα΄ση την κοινοποι΄ηση µιας προ΄σκλησης για εκδη΄λωση ενδιαφε΄ροντος δηµοσιευ΄θηκε µια περιοριστικη΄ προκη΄ρυξη διαγωνισµου΄ (2). Μετα΄ απο΄ τις δια΄φορες φα΄σεις της σχετικη΄ς διαδικασι΄ας, επελε΄γη η επιχει΄ρηση παροχη΄ς συµβουλω΄ν Euromonitor Consultancy». ∆εδοµε΄νου ο΄τι µετα΄ απο΄ επανειληµµε΄νες ε΄ρευνες δεν µπο΄ρεσα να εντοπι΄σω το απο΄σπασµα αυτο΄ απο΄ την προαναφερθει΄σα Επι΄σηµη Εφηµερι΄δα, θε΄τω τα ακο΄λουθα ερωτη΄µατα:


title: QUESTION ECRITE no 3597/98 de Karin RIIS-JØRGENSEN à la Commission. Réglementation des appels d'offre

eurovoc_concepts:
administrative procedure
administrative transparency
award of contract
form
free competition
invitation to tender
public contract
simplification of formalities
small and medium-sized enterprises
transmission network

text: C 297/84 Journal officiel des Communautés européennes FR 15. 10. 1999 article 11, un régime d’équivalence pour les produits importés de pays tiers. Ce régime est géré soit par la Commission (article 11, paragraphe 1), soit, comme c’est le cas actuellement pour les produits en provenance des États-Unis, par les États membres (article 11, paragraphe 6). Les dispositions communautaires stipulent qu’avant que des produits biologiques soient importés dans la Communauté en provenance d’un pays tiers, il doit être démontré d’une manière adéquate qu’ils ont été obtenus conformément à des normes de production et d’inspection équivalentes à celles appliquées à la production communautaire. Le Conseil étudie actuellement l’instauration d’une interdiction générale pour l’utilisation d’organismes génétiquement modifiés dans l’agriculture biologique au sein de la Communauté. Il est clair que, lorsqu’une décision aura été prise à ce propos par le Conseil, l’utilisation possible d’OGM dans la production agricole biologique d’un pays tiers devra être considérée dans le cadre de ce régime d’équivalence. 3. Le projet de ligne directrice dans le cadre du Codex, actuellement à l’étude, prévoit l’interdiction d’utiliser des organismes génétiquement modifiés dans l’agriculture et permet aux pays d’appliquer des régimes d’équivalence aux importations de produits biologiques. Les lignes directrices dans le cadre du Codex pour les produits biologiques (à partir de l’origine de la culture) devraient être adoptées en avril 1999. (1) JO L 198 du 22. 7. 1991. (1999/C 297/111) QUESTION ÉCRITE E-3596/98 posée par Ingo Friedrich (PPE) à la Commission (3 décembre 1998) Objet: Indépendance de la Banque centrale européenne Les derniers sondages effectués dans les pays participant à l’union monétaire confirment une confiance accrue de la population dans la monnaie commune européenne. Les efforts entrepris pour atteindre et respecter les critères de convergence, notamment celui de la stabilité des prix, en sont la cause. En vertu de l’article 107 du traité CE, les gouvernements des États membres s’engagent à respecter l’indépendance de la Banque centrale européenne et des banques centrales nationales et à ne pas chercher à influencer les membres des organes de décision de la BCE ou des banques centrales nationales dans l’accomplissement de leurs missions: la garantie de la stabilité des prix. La définition de la politique monétaire et financière incombe de ce fait exclusivement aux organes de décision du SEBC. À la lumière des débats qui ont eu lieu tout récemment, comment la Commission envisage-t-elle pour l’avenir d’assurer le respect des dispositions du traité relatives à la garantie d’indépendance du SEBC? Réponse donnée par M. de Silguy au nom de la Commission (21 décembre 1998) En tant que gardien des traités CE, la Commission attache la plus grande importance au respect des dispositions du traité relatives à l’indépendance des banques centrales. La Commission s’assurera que ces dispositions sont strictement respectées pour éviter toute infraction. (1999/C 297/112) QUESTION ÉCRITE E-3597/98 posée par Karin Riis-Jørgensen (ELDR) à la Commission (3 décembre 1998) Objet: Réglementation des appels d’offre Dans le souci d’assurer une concurrence libre et équitable, les opérations dépassant certains seuils doivent faire l’objet d’une adjudication au sein de l’UE. Dans le cadre de ces adjudications, il est souvent difficile aux entreprises souhaitant soumissionner de déterminer la livraison ou la réalisation précise de ce qui est souhaité. Cela est imputable au fait que la description de la prestation souhaitée est souvent formulée en termes très abstraits et formels afin d’éviter d’éventuelles plaintes ultérieures au titre du non-respect de la réglementation de l’UE en matière d’appels d’offre. Dans la pratique, cela dissuade un certain nombre de PME de soumissionner des travaux relevant de leurs compétences, d’autant que, le plus souvent, ils encourent des frais supplémen- taires au titre de consultants s’agissant de travaux présentant une complexité technique