title: Henstilling med henblik på Rådets beslutning om Fællesskabets holdning til en aftale om de monetære relationer med Fyrstendømmet Monaco

eurovoc_concepts:
European Monetary Agreement
Monaco
monetary cooperation
monetary policy
monetary relations

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 18. 12. 1998 KOM(1998) 789 endelig udg. 98/0365 (CNB) 98/0366 (CNB) 98/0367 (CNB) Henstilling med henblik på RÅDETS BESLUTNING om Fællesskabets holdning til en aftale om de monetære relationer med Fyrstendømmet Monaco Henstilling med henblik på RÅDETS BESLUTNING om Fællesskabets holdning til en aftale om de monetære relationer med Republikken San Marino Henstilling med henblik på RÅDETS BESLUTNING om Fællesskabets holdning til en aftale om de monetære relationer med Vatikanstaten (forelagt af Kommissionen) Henstilling med henblik på rådets beslutning om Fællesskabets holdning til en aftale om de monetære relationer med Fyrstendømmet Monaco BEGRUNDELSE Fra og med den 1. januar 1999 vil Fællesskabet få enekompetence i monetære spørgsmål og valutakursspørgsmål i de medlemsstater, der indfører euroen. Enhver aftale med tredjelande, der vedrører monetære spørgsmål eller valutakursspørgsmål, skal således afspejle denne kompetencefordeling. Fællesskabet skal derfor tage stilling til nugældende aftaler mellem de medlemsstater, der indfører euroen og tredjelande. Med henblik herpå forelægger Kommissionen et udkast til Rådets beslutning rettet til Frankrig, hvori den fastlægger Fællesskabets holdning i forbindelse med forhandlinger om en ny aftale mellem Fællesskabet og Fyrstendømmet Monaco. I. Generelle betragtninger Frankrig og Fyrstendømmet Monaco har særlige monetære relationer baseret på forskellige retlige instrumenter, som sikrer, at sedler og mønter udstedt i Frankrig er lovlige betalingsmidler i Fyrstendømmet Monaco1. Mønter udstedt i Fyrstendømmet Monaco er imidlertid kun lovlige betalingsmidler i Monaco. Fyrstendømmet Monaco har hverken egen valuta eller centralbank. i Fyrstendømmet Monaco har adgang til Banque de Frances Pengeinstitutter refinansieringsfaciliteter, franske betalingssystemer på samme vilkår som franske banker. Til gengæld er de underlagt samme krav om mindstereserver og statistiske oplysninger som franske banker. Samtidig er de omfattet af de samme betingelser for udstedelse af banklicenser, og de kompetente franske myndigheder fører tilsyn med dem. som de aldrig har benyttet, og til nogle Den 1. januar 1999 indfører Frankrig euroen som sin valuta. I overensstemmelse med traktaten vil Det Europæiske System af Centralbanker formulere og gennemføre Ordonnance monégasque fixant le cours légal et le cours forcé des monnaies et billets du 2 janvier 1925; Convention franco-monégasque relative au contrôle des changes, 14 avril 1945 ; Echange de lettres entre la France et Monaco du 18 mai 1963 relatif à la réglementation bancaire dans la Principauté, som ændret ved brevveksling af 27. november 1987. h Fællesskabets monetære politik. Der skal derfor indgås en ny aftale mellem Fællesskabet og Fyrstendømmet Monaco. - , Udkastet til Rådets beslutning fastlægger principperne for forhandlingerne med Fyrstendømmet Monaco. Kommissionen anbefaler, at Fællesskabet lader Fyrstendømmet Monaco bruge euroen som sin officielle valuta og give eurosedler udstedt af Det Europæiske System af Centralbanker og euromønter udstedt af de medlemsstater, der har indført euroen, status som lovlige betalingsmidler. Desuden kan pengeinstitutter i Fyrstendømmet Monaco få adgang til de betalingssystemer, som ESCB vil tilbyde på de vilkår, ECB fastsætter. Til gengæld forventes Fyrstendømmet Monaco at indvilge i ikke at udstede nogen form for pengesedler, mønter eller pengesurrogater uden Fællesskabets godkendelse af betingelserne herfor. Endvidere forventes Fyrstendømmet Monaco at gøre Fællesskabets regler om eurosedler og -mønter gældende i Fyrstendømmet Monaco og at arbejde tæt sammen med Fællesskabet om forholdsregler mod forfalskning af eurosedler og -mønter. Udkastet til Rådets beslutning er baseret på traktatens artikel 109, stk. 3, som fastslår, at "såfremt Fællesskabet skal forhandle aftaler om monetære spørgsmål eller spørgsmål internationale vedrørende valutakursordninger med en eller organisationer, fastlægger Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter høring af ECB, uanset artikel 228 arrangementer for forhandling og indgåelse af sådanne aftaler. '1 stater eller flere På grund af de nære historiske forbindelser mellem Frankrig og Fyrstendømmet Monaco anbefaler Kommissionen, at Frankrig forhandler og indgår den nye aftale på Fællesskabets vegne. I overensstemmelse med traktatens artikel 109, stk. 3, vil Kommissionen blive tilknyttet forhandlingerne fuldt ud. Kommissionen anbefaler, at Den Europæiske Centralbank sine kompetenceområder. Udkastet til aftale forelægges Det Økonomiske og Sociale Udvalg til udtalelse. Udkastet til aftale forelægges Rådet, hvis Kommissionen, Den Europæiske Centralbank eller Det Økonomiske og Sociale Udvalg finder det nødvendigt. forhandlingerne fuldt ud tilknyttes inden for II. Bemærkninger til artiklerne Artikel 1 Denne artikel er begrundet af, at aftalerne mellem Frankrig og Fyrstendømmet Monaco i deres nuværende form ikke er forenelige med kompetencefordelingen i monetære spørgsmål og valutakursspørgsmål i henhold til traktaten. Ordningerne herom skal derfor ændres eller erstattes hurtigst muligt. Frankrig anmodes om at meddele Fyrstendømmet Monaco, at aftalerne må ændres så hurtigt, som de nugældende aftaler tillader. Artikel 2 Artikel 2 fastslår, at de principper, der er fastsat i artikel 3 til 6, skal danne grundlag for den holdning, Frankrig indtager på Fællesskabets vegne under forhandlingerne med Fyrstendømmet Monaco om en aftale om monetære spørgsmål. 3 Artikel 3 Artikel 3 siger, at Fællesskabet kan lade Fyrstendømmet Monaco bruge euroen som sin officielle valuta og give eurosedler udstedt af Det Europæiske System af Centralbanker og euromønter udstedt af de medlemsstater, der har indført euroen, status som lovlige betalingsmidler. Derved sikrer man, at Fyrstendømmet Monaco og Frankrig fortsat kan have fælles valuta, altså euroen, og at pengesedler og mønter, som er lovlige betalingsmidler i Frankrig, får samme status i Fyrstendømmet Monaco. Artikel 4 I henhold til artikel 4 forventes Fyrstendømmet Monaco at indvilge i ikke at udstede for pengesedler, mønter eller pengesurrogater, medmindre aftalen nogen form udtrykkelig omhandler udstedelse. Dette gælder ikke kun pengesedler, mønter eller pengesurrogater benævnt i euro, men alle former for pengesedler, mønter og pengesurrogater uanset møntsorten. Artikel 5 Formålet med stk. 1 er at sikre, at Fællesskabets regler om eurosedler og -mønter, f. eks. i forbindelse med ophavsret, udveksling af beskadigede pengesedler og gengivelse af pengesedler og mønter, overholdes i Fyrstendømmet Monaco. Stk. 2 fastslår, at Fyrstendømmet Monaco forventes at arbejde tæt sammen med Fællesskabet om at beskytte eurosedler og -mønter mod falskmøntneri. Det indebærer blandt andet udveksling af tekniske og statistiske oplysninger om forfalskede pengesedler og mønter og udveksling af praktiske og strategiske oplysninger mellem de kompetente myndigheder. Fyrstendømmet Monaco forventes at sørge for passende sanktioner mod forfalskning af eurosedler og -mønter. Artikel 6 I henhold til artikel 6 kan Fællesskabet give pengeinstitutter i Fyrstendømmet Monaco adgang til nogle eller alle franske nationale betalingssystemer på vilkår, som skal godkendes af Den Europæiske Centralbank. Denne bestemmelse er ikke tænkt som en forpligtelse for ESCB til at give adgang til ESCB's betalingssystemer. Der kan kun gives adgang med ECB's samtykke. Artikel 7 og 8 I henhold til artikel 7 og 8 skal Frankrig forhandle med Fyrstendømmet Monaco og indgå aftalen på Fællesskabets vegne. Rådet benytter derved sin kompetence til at fastlægge passende arrangementer for forhandling og indgåelse af aftaler om monetære spørgsmål og spørgsmål vedrørende valutakursordninger. I overensstemmelse med traktatens artikel 109, stk. 3, vil Kommissionen blive tilknyttet forhandlingerne fuldt ud. Da de fleste aspekter af denne aftale er relevante for Den Europæiske Centralbank, tilknyttes Den Europæiske Centralbank forhandlingerne fuldt ud inden for sine kompetenceområder. H Inden aftalen indgås, forelægger Frankrig udkastet til aftale for Det Økonomiske og Sociale Udvalg til udtalelse. Hvis Kommissionen eller Den Europæiske Centralbank, som er tilknyttet forhandlingerne fuldt ud, eller Det Økonomiske og Sociale Udvalg finder, at aftalen skal forelægges Rådet, må indgåelsen af aftalen afvente Rådets afgørelse, jf. traktatens artikel 109, stk. 3. Artikel 9 Artikel 9 er begrundet af kravet om, at enhver nugældende bilateral aftale mellem Frankrig og Fyrstendømmet Monaco ikke blot med kompetencefordelingen i monetære spørgsmål og valutakursspørgsmål i henhold til traktaten, men også med den nye aftale mellem Fællesskabet og Fyrstendømmet Monaco om monetære relationer. skal være forenelig Artikel 10 Denne artikel fastslår, at beslutningen er rettet til Frankrig. Den vil træde i kraft, så snart der er givet meddelelse om den til Frankrig. b Henstilling med henblik på rådets beslutning [ ] af. om Fællesskabets holdning til en aftale om de monetære relationer med Fyrstendømmet Monaco 98/ 0365(CMB) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 109, stk. 3, under henvisning til henstilling fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank, og ud fra følgende betragtninger: (1) I henhold til Rådets forordning (EF) nr. 974/98 af 3. maj 19982 erstatter euroen fra og med den 1. januar 1999 valutaen i hver af de deltagende medlemsstater til omregningskursen; (2) Fællesskabet vil fra og med samme dato få overdraget kompetencen for monetære spørgsmål og valutakursspørgsmål i de medlemsstater, der indfører euroen; (3) det påhviler Rådet at fastlægge arrangementer for forhandling og indgåelse af aftaler om monetære spørgsmål og spørgsmål vedrørende valutakursordninger; (4) Frankrig og Fyrstendømmet Monaco har særlige monetære relationer baseret på forskellige retlige instrumenter3; pengeinstitutter i Fyrstendømmet Monaco har 2 EFT L 139 af 11. 5. 1998, s. 1. <o mulighed for adgang til Banque de Frances refinansieringsfaciliteter, og de deltager i nogle franske betalingssystemer på samme vilkår som franske banker; (5) euroen erstatter den franske franc den 1. januar 1999; (6) i henhold til erklæring nr. 6, der er vedhæftet slutakten til traktaten om Den Europæiske Union, forpligter Fællesskabet sig til at lette de genforhandlinger af nuværende ordninger med Fyrstendømmet Monaco, der kan blive nødvendige på grund af indførelsen af den fælles valuta; (7) de nugældende aftaler mellem Frankrig og Fyrstendømmet Monaco skal ændres eller om nødvendigt erstattes hurtigst muligt under hensyn til, at traktaten overdrager Fællesskabet kompetencen i monetære spørgsmål og valutakursspørgsmål; (8) på grund af de tætte økonomiske forbindelser mellem Fyrstendømmet Monaco og Fællesskabet bør en aftale om pengesedler og mønter, adgang til betalingssystemer og euroens retlige status i Fyrstendømmet Monaco indgås mellem Fællesskabet og Fyrstendømmet Monaco; på grund af de nære historiske forbindelser mellem Frankrig og Fyrstendømmet Monaco bør Frankrig forhandle og indgå den nye aftale på Fællesskabets vegne; (9) for at tillade Fyrstendømmet Monaco at bruge samme valuta som Frankrig, bør det vedtages, at Fyrstendømmet Monaco bruger euroen som sin officielle valuta og gør eurosedler og -mønter udstedt af Det Europæiske System af Centralbanker og de medlemsstater, der har indført euroen, til lovlige betalingsmidler; (10) det er vigtigt, at Fyrstendømmet Monaco sikrer, at Fællesskabets regler om pengesedler og mønter benævnt i euro gælder i Fyrstendømmet Monaco; eurosedler og -mønter skal beskyttes fyldestgørende mod efterligning; det er vigtigt, at Fyrstendømmet Monaco træffer alle de nødvendige forholdsregler for at bekæmpe falskmøntneri og samarbejde med Fællesskabet på dette område; (1 l)Den Europæiske Centralbank og de nationale centralbanker kan foretage alle former i tredjelande; Den Europæiske for banktransaktioner med pengeinstitutter Centralbank og de nationale centralbanker kan på passende vilkår give pengeinstitutter i tredjelande adgang til deres betalingssystemer; aftalen mellem ikke Den Europæiske Fællesskabet og Fyrstendømmet Monaco pålægger Centralbank eller nogen af de nationale centralbanker nogen forpligtelse; Ordonnance monégasque fixant le cours légal et le cours forcé des monnaies et billets du 2 janvier 192S; Convention franco-monégasque relative au contrôle des changes, 14 avril 1945 ; Echange de lettres entre la France et Monaco du 18 mai 1963 relatif à la réglementation bancaire dans la Principauté, som ændret ved brevveksling af 27. november 1987. Ir- (12) Kommissionen tilknyttes forhandlingerne fuldt ud, og Den Europæiske Centralbank tilknyttes forhandlingerne fuldt ud inden for sine kompetenceområder; Frankrig forelægger udkastet til aftale for Det Økonomiske og Sociale Udvalg til udtalelse; udkastet til aftale forelægges Rådet, hvis Kommissionen, Den Europæiske Centralbank eller Det Økonomiske og Sociale Udvalg finder det nødvendigt; (13)de nugældende aftaler mellem Frankrig og Fyrstendømmet Monaco ændres eller erstattes om nødvendigt for at undgå uoverensstemmelser mellem sådanne aftaler og aftalen mellem Fællesskabet og Fyrstendømmet Monaco om monetære relationer - VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: Artikel 1 Frankrig underretter hurtigst muligt Fyrstendømmet Monaco om behovet for at ændre nugældende ordninger for monetære spørgsmål mellem Frankrig og Fyrstendømmet Monaco og tilbyder forhandlinger om en ny aftale. Artikel 2 Fællesskabets holdning i forhandlingerne med Fyrstendømmet Monaco om en aftale om nedennævnte spørgsmål skal baseres på artikel 3 til 6. Artikel 3 ( 1 ) Fyrstendømmet Monaco er berettiget til at bruge euroen som sin officielle valuta. (2) Fyrstendømmet Monaco er berettiget til at give eurosedler og -mønter status som lovlige betalingsmidler. Artikel 4 Fyrstendømmet Monaco forpligter sig til ikke at udstede nogen form for pengesedler, mønter eller pengesurrogater uden Det Europæiske Fællesskabs godkendelse af betingelserne herfor. % Artikel 5 (1) Fyrstendømmet Monaco forpligter sig til at gøre Fællesskabets regler om pengesedler og mønter benævnt i euro gældende i Fyrstendømmet Monaco; (2) Fyrstendømmet Monaco forpligter sig til at arbejde tæt sammen med Fællesskabet om forholdsregler mod forfalskning af eurosedler og -mønter. Artikel 6 Pengeinstitutter i Fyrstendømmet Monaco kan få adgang til nogle eller alle franske betalingssystemer på vilkår, der skal godkendes af Den Europæiske Centralbank. Artikel 7 Frankrig fører forhandlingerne med Fyrstendømmet Monaco om ovennævnte forhold på Fællesskabets vegne. Kommissionen tilknyttes forhandlingerne fuldt ud. Den Europæiske Centralbank tilknyttes forhandlingerne fuldt ud inden for sine kompetenceområder. Frankrig forelægger udkastet til aftale for Det Økonomiske og Sociale Udvalg til udtalelse. Artikel 8 Frankrig bemyndiges indgå aftalen på Fællesskabets vegne, medmindre Kommissionen, Den Europæiske Centralbank eller Det Økonomiske og Sociale Udvalg mener, at aftalen skal forelægges Rådet. til at Artikel 9 Frankrig og Fyrstendømmet Monaco reviderer de nugældende ordninger for at gøre dem forenelige med aftalen mellem Fællesskabet og Fyrstendømmet Monaco om monetære relationer. 3 Denne beslutning er rettet til Frankrig. Artikel 10 Udfærdiget i Bruxelles, På Rådets vegne Formand A O Henstilling med henblik på rådets beslutning om Fællesskabets holdning til en aftale om de monetære relationer med Republikken San Marino BEGRUNDELSE Fra og med den 1. januar 1999 vil Fællesskabet få enekompetence i monetære spørgsmål og valutakursspørgsmål i de medlemsstater, der indfører euroen. Enhver aftale med tredjelande, der vedrører monetære spørgsmål eller valutakursspørgsmål, skal således afspejle denne kompetencefordeling. Fællesskabet skal derfor tage stilling til nugældende aftaler mellem de medlemsstater, der indfører euroen og tredjelande. Med henblik herpå forelægger Kommissionen et udkast til Rådets beslutning rettet til Italien, hvori den fastlægger Fællesskabets holdning i forbindelse med forhandlinger om en ny aftale mellem Fællesskabet og Republikken San Marino. I. Generelle betragtninger Italien har indgået en række aftaler med Republikken San Marino, som sikrer, at sedler og mønter udstedt i Italien er lovlige betalingsmidler i Republikken San Marino. Mønter udstedt i Republikken San Marino i andre materialer end guld har samme form, dimensioner og sammensætning som mønter, der cirkulerer i Italien. De mængder, der kan udstedes af disse mønter, der er lovlige betalingsmidler i Republikken San Marino og i Italien, er fastsat i aftalerne. Republikken San Marino har forpligtet sig til ikke at udstede andre mønter, pengesedler eller pengesurrogater. Republikken San Marino har hverken egen valuta eller centralbank, Selv om Istituto di Credito Sammarinese varetager funktioner, der minder om en centralbanks. Pengeinstitutter i Republikken San Marino har ikke adgang til Banca d'Italias refinansieringsfaciliteter. Derimod har ét pengeinstitut i Republikken San Marino adgang til det italienske RTGS-system. Der er ingen formelle relationer mellem Banca d'Italia og Istituto di Credito Sammarinese. Convenzione di amicizia e di buon vicinato fra San Marino e L' Italia del 31 marzo 1939, som ændret, Convenzione monetaria tra la Repubblica I tal i an a e la Repubblica di San Marino, 21-XI I-1991; Convenzione in materia di rapporti finanziari e valutari tra la Repubblica Italiana e la Repubblica di San Marino con atto aggiuntivo corredato da Processo Verbale finnato a Roma il 4 marzo 1994. A* Den 1. januar 1999 indfører Italien euroen som sin valuta. I overensstemmelse med traktaten vil Det Europæiske System af Centralbanker formulere og gennemføre Fællesskabets monetære politik. Der skal derfor indgås en ny aftale mellem Fællesskabet og Republikken San Marino. Udkastet til Rådets beslutning fastlægger principperne for forhandlingerne med Republikken San Marino. Kommissionen anbefaler, at Fællesskabet lader Republikken San Marino bruge euroen som sin officielle valuta og give eurosedler udstedt af Det Europæiske System af Centralbanker og euromønter udstedt af de medlemsstater, der har indført euroen, status som lovlige betalingsmidler. Desuden kan pengeinstitutter i Republikken San Marino få adgang til de betalingssystemer, som ESCB vil tilbyde på de vilkår, ECB fastsætter. Til gengæld forventes Republikken San Marino at indvilge i ikke at udstede nogen form for pengesedler, mønter eller pengesurrogater uden Fællesskabets godkendelse af betingelserne herfor. Endvidere forventes Republikken San Marino at gøre Fællesskabets regler om eurosedler og -mønter gældende i Republikken San Marino og at arbejde tæt sammen med Fællesskabet om forholdsregler mod forfalskning af eurosedler og -mønter. Det bekræftes, at Italien kan vælge at udstede mønter med et særligt symbol for Republikken San Marino. Udkastet til Rådets beslutning er baseret på traktatens artikel 109, stk. 3, som fastslår, at "såfremt Fællesskabet skal forhandle aftaler om monetære spørgsmål eller spørgsmål vedrørende valutakursordninger med en eller internationale organisationer, fastlægger Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter høring af ECB, uanset artikel 228 arrangementer for forhandling og indgåelse af sådanne aftaler. " stater eller flere På grund af de nære historiske forbindelser mellem Italien og Republikken San Marino anbefaler Kommissionen, at Italien forhandler og indgår den nye aftale på Fællesskabets vegne. I overensstemmelse med traktatens artikel 109, stk. 3, vil Kommissionen blive tilknyttet forhandlingerne fuldt ud. Kommissionen anbefaler, at Den Europæiske Centralbank tilknyttes forhandlingerne fuldt ud inden for sine kompetenceområder. Udkastet til aftale forelægges Det Økonomiske og Sociale Udvalg til udtalelse. Udkastet til aftale forelægges Rådet, hvis Kommissionen, Den Europæiske Centralbank eller Det Økonomiske og Sociale Udvalg finder det nødvendigt. II. Bemærkninger til artiklerne Artikel 1 Denne artikel er begrundet af, at aftalerne mellem Italien og Republikken San Marino i deres nuværende form ikke er forenelige med kompetencefordelingen i monetære spørgsmål og valutakursspørgsmål i henhold til traktaten. Ordningerne herom skal derfor ændres eller erstattes hurtigst muligt. Italien anmodes om at meddele Republikken San Marino, at aftalerne må ændres så hurtigt, som de nugældende aftaler tillader. fr Artikel 2 Artikel 2 fastslår, at de principper, der er fastsat i artikel 3 til 6, skal danne grundlag for den holdning, Italien indtager på Fællesskabets vegne under forhandlingerne med Republikken San Marino om en aftale om monetære spørgsmål. Artikel 3 Artikel 3 siger, at Fællesskabet kan lade Republikken San Marino bruge euroen som sin officielle valuta og give eurosedler udstedt af Det Europæiske System af Centralbanker og euromønter udstedt af de medlemsstater, der har indført euroen, status som lovlige betalingsmidler. Derved sikrer man, at Republikken San Marino og Italien fortsat kan have fælles valuta, altså euroen, og at pengesedler og mønter, som er lovlige betalingsmidler i Italien, får samme status i Republikken San Marino. Artikel 4 I henhold til artikel 4 forventes Republikken San Marino at indvilge i ikke at udstede nogen form for pengesedler, mønter eller pengesurrogater, medmindre aftalen udtrykkelig omhandler udstedelse. Dette gælder ikke kun pengesedler, mønter eller pengesurrogater benævnt i euro, men alle former for pengesedler, mønter og pengesurrogater uanset møntsorten. Artikel 5 Formålet med stk. 1 er at sikre, at Fællesskabets regler om eurosedler og -mønter, f. eks. i forbindelse med ophavsret, udveksling af beskadigede pengesedler og gengivelse af pengesedler og mønter, overholdes i Republikken San Marino. Stk. 2 fastslår, at Republikken San Marino forventes at arbejde tæt sammen med Fællesskabet om at beskytte eurosedler og -mønter mod falskmøntneri. Det indebærer blandt andet udveksling af tekniske og statistiske oplysninger om forfalskede pengesedler og mønter og udveksling af praktiske og strategiske oplysninger mellem de kompetente myndigheder. Republikken San Marino forventes at sørge for passende sanktioner mod forfalskning af eurosedler og-mønter. Artikel 6 I henhold til artikel 6 kan Fællesskabet give pengeinstitutter i Republikken San Marino adgang til det italienske nationale RTGS-system5 på vilkår, som fastsættes af Den Europæiske Centralbank. Denne bestemmelse er ikke tænkt som en forpligtelse for ESCB til at give adgang til ESCB's betalingssystemer. Denne adgang til det italienske nationale RTGS-system kan kun gives med ECB's samtykke og på vilkår fastsat af ECB. Artikel 7 og 8 I henhold til artikel 7 og 8 skal Italien forhandle med Republikken San Marino og indgå aftalen på Fællesskabets vegne. Rådet benytter derved sin kompetence til at fastlægge passende arrangementer for forhandling og indgåelse af aftaler om monetære spørgsmål Real-Time Gross Settlement System. /D og spørgsmål vedrørende valutakursordninger. I overensstemmelse med traktatens artikel 109, stk. 3, vil Kommissionen blive tilknyttet forhandlingerne fuldt ud. Da de fleste aspekter af denne aftale er relevante for Den Europæiske Centralbank, tilknyttes Den Europæiske Centralbank forhandlingerne fuldt ud inden for sine kompetenceområder. r Inden aftalen indgås, forelægger Italien udkastet til aftale for Det Økonomiske og Sociale Udvalg til udtalelse. Hvis Kommissionen eller Den Europæiske Centralbank, som er tilknyttet forhandlingerne fuldt ud, eller Det Økonomiske og Sociale Udvalg finder, at aftalen skal forelægges Rådet, må indgåelsen af aftalen afvente Rådets afgørelse, jf. traktatens artikel 109, stk. 3. Artikel 9 Artikel 9 er begrundet af kravet om, at enhver nugældende bilateral aftale mellem Italien og Republikken San Marino skal være forenelig ikke blot med kompetencefordelingen i monetære spørgsmål og valutakursspørgsmål i henhold til traktaten, men også med den nye aftale mellem Fællesskabet og Republikken San Marino om monetære relationer. Artikel 10 Denne artikel fastslår, at beslutningen er rettet til Italien. Den vil træde i kraft, så snart der er givet meddelelse om den til Italien. AV Henstilling med henblik på rådets beslutning [ ) af. om Fællesskabets holdning til en aftale om de monetære relationer med Republikken San Marino 98/ 0366CCNB) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 109, stk. 3, under henvisning til henstilling fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank, og ud fra følgende betragtninger: (1) I henhold til Rådets forordning (EF) nr. 974/98 af 3. maj 19986 erstatter euroen fra og med den 1. januar 1999 valutaen i hver af de deltagende medlemsstater til omregningskursen; (2) Fællesskabet vil fra og med samme dato få overdraget kompetencen for monetære spørgsmål og valutakursspørgsmål i de medlemsstater, der indfører euroen; (3) det påhviler Rådet at fastlægge arrangementer for forhandling og indgåelse af aftaler om monetære spørgsmål og spørgsmål vedrørende valutakursordninger; (4) Italien har indgået en række aftaler med Republikken San Marino, der blandt andet indeholder bestemmelser om monetære spørgsmål7 6 EFTL 139 af 11. 5. 1998, s. 1. 7 Convenzione di amicizia e di buon vicinato fra San Marino e L'Italia del 31 marzo 1939, som ændret, Convenzione monetaria tra la Repubblica Italiana e la Repubblica di San Marino, 21-XII-1991; Convenzione in materia di rapporti finanziari e valutari tra la Repubblica Italiana e la Repubblica di San Marino con atto aggiuntivo corredato da Processo Verbale firmato a Roma il 4 marzo 1994. ^ (5) euroen erstatter den italienske lire den 1. januar 1999; (6) i henhold til erklæring nr. 6, der er vedhæftet slutakten til traktaten om Den Europæiske Union, forpligter Fællesskabet sig til at lette de genforhandlinger af nuværende ordninger med Republikken San Marino, der kan blive nødvendige på grund af indførelsen af den fælles valuta; (7) de nugældende aftaler mellem Italien og Republikken San Marino skal ændres eller om nødvendigt erstattes hurtigst muligt under hensyn til, at traktaten overdrager Fællesskabet kompetencen i monetære spørgsmål og valutakursspørgsmål; (8) på grund af de tætte økonomiske forbindelser mellem Republikken San Marino og Fællesskabet bør en aftale om pengesedler og mønter, adgang til betalingssystemer og euroens retlige status i Republikken San Marino indgås mellem Fællesskabet og Republikken San Marino; på grund af de nære historiske forbindelser mellem Italien og Republikken San Marino bør Italien forhandle og indgå den nye aftale på Fællesskabets vegne; (9) for at tillade Republikken San Marino at bruge samme valuta som Italien, bør det vedtages, at Republikken San Marino bruger euroen som sin officielle valuta og gør eurosedler og -mønter udstedt af Det Europæiske System af Centralbanker og de medlemsstater, der har indført euroen, til lovlige betalingsmidler; (10) det er vigtigt, at Republikken San Marino sikrer, at Fællesskabets regler om pengesedler og mønter benævnt i euro gælder i Republikken San Marino; eurosedler og -mønter skal beskyttes fyldestgørende mod efterligning; det er vigtigt, at Republikken San Marino træffer alle de nødvendige forholdsregler for at bekæmpe falskmøntneri og samarbejde med Fællesskabet på dette område; (1 l)Den Europæiske Centralbank og de nationale centralbanker kan foretage alle former for banktransaktioner med pengeinstitutter i tredjelande; Den Europæiske Centralbank og de nationale centralbanker kan på passende vilkår give pengeinstitutter i tredjelande adgang til deres betalingssystemer; aftalen mellem ikke Den Europæiske Fællesskabet og Republikken San Marino pålægger Centralbank eller nogen af de nationale centralbanker nogen forpligtelse; (12) Kommissionen tilknyttes forhandlingerne fuldt ud, og Den Europæiske Centralbank tilknyttes forhandlingerne fuldt ud inden for sine kompetenceområder; Italien forelægger udkastet til aftale for Det Økonomiske og Sociale Udvalg til udtalelse; udkastet til aftale forelægges Rådet, hvis Kommissionen, Den Europæiske Centralbank eller Det Økonomiske og Sociale Udvalg finder det nødvendigt; ylG (13) de nugældende aftaler mellem Italien og Republikken San Marino ændres eller erstattes om nødvendigt for at undgå uoverensstemmelser mellem sådanne aftaler og aftalen mellem Fællesskabet og Republikken San Marino om monetære relationer - VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: Artikel 1 Italien underretter hurtigst muligt Republikken San Marino om behovet for at ændre nugældende ordninger for monetære spørgsmål mellem Italien og Republikken San Marino og tilbyder forhandlinger om en ny aftale. Artikel 2 Fællesskabets holdning i forhandlingerne med Republikken San Marino om en aftale om nedennævnte spørgsmål skal baseres på artikel 3 til 6. Artikel 3 (1) Republikken San Marino er berettiget til at bruge euroen som sin officielle valuta. (2) Republikken San Marino er berettiget til at give eurosedler og -mønter status som lovlige betalingsmidler. Artikel 4 Republikken San Marino forpligter sig til ikke at udstede nogen form for pengesedler, mønter eller pengesurrogater uden Det Europæiske Fællesskabs godkendelse af betingelserne herfor. Artikels (1) Republikken San Marino forpligter sig til at gøre Fællesskabets regler om pengesedler og mønter benævnt i euro gældende i Republikken San Marino; (2) Republikken San Marino forpligter sig til at arbejde tæt sammen med Fællesskabet om forholdsregler mod forfalskning af eurosedler og -mønter. A Artikel 6 Pengeinstitutter i Republikken San Marino kan få adgang til det italienske nationale RTGS-system på de vilkår, Den Europæiske Centralbank fastsætter. Artikel 7 Italien fører forhandlingerne med Republikken San Marino om ovennævnte forhold på Fællesskabets vegne. Kommissionen tilknyttes forhandlingerne fuldt ud. Den Europæiske Centralbank tilknyttes forhandlingerne fuldt ud inden for sine kompetenceområder. Italien forelægger udkastet til aftale for Det Økonomiske og Sociale Udvalg til udtalelse. Artikel 8 indgå aftalen på Fællesskabets vegne, medmindre Italien bemyndiges Kommissionen, Den Europæiske Centralbank eller Det Økonomiske og Sociale Udvalg mener, at aftalen skal forelægges Rådet. til at Artikel 9 Italien og Republikken San Marino sikrer, at nugældende ordninger er forenelige med aftalen med mellem Fællesskabet og Republikken San Marino om monetære relationer. Denne beslutning er rettet til Italien. Artikel 10 Udfærdiget i Bruxelles, På Rådets vegne Formand A% Henstilling med henblik på rådets beslutning om Fællesskabets holdning til en aftale de om monetære relationer med Vatikanstaten BEGRUNDELSE Fra og med den 1. januar 1999 vil Fællesskabet få enekompetence i monetære spørgsmål og valutakursspørgsmål i de medlemsstater, der indfører euroen. Enhver aftale med tredjelande, der vedrører monetære spørgsmål eller valutakursspørgsmål, skal således afspejle denne kompetencefordeling. Fællesskabet skal derfor tage stilling til nugældende aftaler mellem de medlemsstater, der indfører euroen og tredjelande. Med henblik herpå forelægger Kommissionen et udkast til Rådets beslutning rettet til Italien, hvori den fastlægger Fællesskabets holdning i forbindelse med forhandlinger om en ny aftale mellem Fællesskabet og Vatikanstaten. I. Generelle betragtninger Italien har særlige monetære relationer med Vatikanstaten baseret på en monetær konvention8, som sikrer, at sedler og mønter udstedt i Italien er lovlige betalingsmidler i Vatikanstaten. Pengesedler udstedt af Banca d'Italia har ikke status af lovlige betalingsmidler, men de cirkulerer de facto på Vatikanstatens område. Mønter udstedt i i andre materialer end guld har samme form, dimensioner og Vatikanstaten sammensætning som mønter, der cirkulerer i Italien. De mængder, der kan udstedes af disse mønter, der er lovlige betalingsmidler i Vatikanstaten og i Italien, er fastsat i den monetære konvention. Vatikanstaten har hverken egen valuta eller centralbank. Pengeinstitutter til hverken Banca d'Italias refinansieringsfaciliteter eller det italienske RTGS-system. De er ikke underlagt de italienske myndigheders tilsyn. i Vatikanstaten har ikke adgang Den 1. januar 1999 indfører Italien euroen som sin valuta. I overensstemmelse med traktaten vil Det Europæiske System af Centralbanker formulere og gennemføre Fællesskabets monetære politik. Der skal derfor indgås en ny aftale mellem Fællesskabet og Vatikanstaten. Convenzione monetaria tra la Repubblica Italiana e 3dicerabre 1991. lo Stato délia Città del Vaticano A Udkastet til Rådets beslutning fastlægger principperne for forhandlingerne med Vatikanstaten. Kommissionen anbefaler, at Fællesskabet lader Vatikanstaten bruge euroen som sin officielle valuta og give eurosedler udstedt af Det Europæiske System af Centralbanker og euromønter udstedt af de medlemsstater, der har indført euroen, status som lovlige betalingsmidler. Desuden kan pengeinstitutter i Vatikanstaten få adgang til de betalingssystemer, som ESCB vil tilbyde på de vilkår, ECB fastsætter. Til gengæld forventes Vatikanstaten at indvilge i ikke at udstede nogen form for pengesedler, mønter eller pengesurrogater uden Fællesskabets godkendelse af betingelserne herfor. Endvidere forventes Vatikanstaten at gøre Fællesskabets regler om eurosedler og -mønter gældende i Vatikanstaten og at arbejde tæt sammen med Fællesskabet om forholdsregler mod forfalskning af eurosedler og -mønter. Det bekræftes, at Italien kan vælge at udstede mønter med et særligt symbol for Vatikanstaten. Udkastet til Rådets beslutning er baseret på traktatens artikel 109, stk. 3, som fastslår, at "såfremt Fællesskabet skal forhandle aftaler om monetære spørgsmål eller spørgsmål vedrørende valutakursordninger med en eller internationale organisationer, fastlægger Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter høring af ECB, uanset artikel 228 arrangementer for forhandling og indgåelse af sådanne aftaler. " stater eller flere På grund af de nære historiske forbindelser mellem Italien og Vatikanstaten anbefaler Kommissionen, at Italien forhandler og indgår den nye aftale på Fællesskabets vegne. I overensstemmelse med traktatens artikel 109, stk. 3, vil Kommissionen blive tilknyttet forhandlingerne fuldt ud. Kommissionen anbefaler, at Den Europæiske Centralbank inden for sine kompetenceområder. Udkastet til aftale tilknyttes forhandlingerne forelægges Det Økonomiske og Sociale Udvalg til udtalelse. Udkastet til aftale forelægges Rådet, hvis Kommissionen, Den Europæiske Centralbank eller Det Økonomiske og Sociale Udvalg finder det nødvendigt. II. Bemærkninger til artiklerne Artikel 1 Denne artikel er begrundet af, at aftalerne mellem Italien og Vatikanstaten i deres nuværende form ikke er forenelige med kompetencefordelingen i monetære spørgsmål og valutakursspørgsmål i henhold til traktaten. Ordningerne herom skal derfor ændres eller erstattes hurtigst muligt. Italien anmodes om at meddele Vatikanstaten, at aftalerne må ændres så hurtigt, som de nugældende aftaler tillader. Artikel 2 Artikel 2 fastslår, at de principper, der er fastsat i artikel 3 til 6, skal danne grundlag for den holdning, Italien indtager på Fællesskabets vegne under forhandlingerne med Vatikanstaten om en aftale om monetære spørgsmål. 10 Artikel 3 Artikel 3 fastslår, at Fællesskabet kan lade Vatikanstaten bruge euroen som sin officielle valuta og give eurosedler udstedt af Det Europæiske System af Centralbanker og euromønter udstedt af de medlemsstater, der har indført euroen, status som lovlige betalingsmidler. Derved sikrer man, at Vatikanstaten og Italien fortsat kan have fælles valuta, altså euroen, og at pengesedler og mønter, som er lovlige betalingsmidler i Italien, får samme status i Vatikanstaten. Artikel 4 I henhold til artikel 4 forventes Vatikanstaten at indvilge i ikke at udstede nogen form for pengesedler, mønter eller pengesurrogater, medmindre aftalen udtrykkelig omhandler udstedelse. Dette gælder ikke kun pengesedler, mønter eller pengesurrogater benævnt i euro, men alle former for pengesedler, mønter og pengesurrogater uanset møntsorten. Artikel 5 Formålet med stk. 1 er at sikre, at Fællesskabets regler om eurosedler og -mønter, f. eks. i forbindelse med ophavsret, udveksling af beskadigede pengesedler og gengivelse af pengesedler og mønter, overholdes i Vatikanstaten. Stk. 2 fastslår, at Vatikanstaten forventes at arbejde tæt sammen med Fællesskabet om at beskytte eurosedler og -mønter mod falskmøntneri. Det indebærer blandt andet udveksling af tekniske og statistiske oplysninger om forfalskede pengesedler og mønter og udveksling af praktiske og strategiske oplysninger mellem de kompetente myndigheder. Vatikanstaten forventes at sørge for passende sanktioner mod forfalskning af eurosedler og -mønter. Artikel 6 I henhold til artikel 6 kan Fællesskabet give pengeinstitutter i Vatikanstaten adgang til det italienske nationale RTGS-system9 på vilkår, som fastsættes af Den Europæiske Centralbank. Denne bestemmelse er ikke tænkt som en forpligtelse for ESCB til at give adgang til ESCB's betalingssystemer. Denne adgang til det italienske nationale RTGS- system kan kun gives med ECB's samtykke og på vilkår fastsat af ECB. Artikel 7 og 8 I henhold til artikel 7 og 8 skal Italien forhandle med Vatikanstaten og indgå aftalen på Fællesskabets vegne. Rådet benytter derved sin kompetence til at fastlægge passende arrangementer for forhandling og indgåelse af aftaler om monetære spørgsmål og traktatens I overensstemmelse med spørgsmål vedrørende valutakursordninger. artikel 109, stk. 3, vil Kommissionen blive tilknyttet forhandlingerne fuldt ud. Da de fleste aspekter af denne aftale er relevante for Den Europæiske Centralbank, tilknyttes Den Europæiske Centralbank forhandlingerne fuldt ud inden for sine kompetenceområder. Real-Time Gross Settlement System. u Inden aftalen indgås, forelægger Italien udkastet til aftale for Det Økonomiske og Sociale Udvalg til udtalelse. Hvis Kommissionen eller Den Europæiske Centralbank, som er tilknyttet forhandlingerne fuldt ud, eller Det Økonomiske og Sociale Udvalg finder, at aftalen skal forelægges Rådet, må indgåelsen af aftalen afvente Rådets afgørelse, jf. traktatens artikel 109, stk. 3. Artikel 9 Artikel 9 er begrundet af kravet om, at enhver nugældende bilateral aftale mellem Italien og Vatikanstaten skal være forenelig ikke blot med kompetencefordelingen i monetære spørgsmål og valutakursspørgsmål i henhold til traktaten, men også med den nye aftale mellem Fællesskabet og Vatikanstaten om monetære relationer. Artikel 10 Denne artikel fastslår, at beslutningen er rettet til Italien. Den vil træde i kraft, så snart der er givet meddelelse om den til Italien. Il Henstilling med henblik på rådets beslutning [ ] af. om Fællesskabets holdning til en aftale om de monetære relationer med Vatikanstaten 9 8/. 0367(CNB) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 109, stk. 3, under henvisning til henstilling fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank, og ud fra følgende betragtninger: (1) I henhold til Rådets forordning (EF) nr. 974/98 af 3. maj 199810 erstatter euroen fra og med den 1. januar 1999 valutaen i hver af de deltagende medlemsstater til omregningskursen; (2) Fællesskabet vil fra og med samme dato få overdraget kompetencen for monetære spørgsmål og valutakursspørgsmål i de medlemsstater, der indfører euroen; (3) det påhviler Rådet at fastlægge arrangementer for forhandling og indgåelse af aftaler om monetære spørgsmål og spørgsmål vedrørende valutakursordninger; (4) Italien har indgået en aftale med Vatikanstaten, der blandt andet indeholder bestemmelser om monetære spørgsmål11 (5) euroen erstatter den italienske lire den 1. januar 1999; 10 EFT L 139 af 11. 5. 1998, s. 1. 11 Convenzione monetaria tra la Repubblica Italiana e 3dicembre 1991. lo Stato délia Città del Vaticano il l± (6) i henhold til erklæring nr. 6, der er vedhæftet slutakten til traktaten om Den Europæiske Union, forpligter Fællesskabet sig til at lette de genforhandlinger af nuværende ordninger med Vatikanstaten, der kan blive nødvendige på grund af indførelsen af den fælles valuta; (7) de nugældende aftaler mellem Italien og Vatikanstaten skal ændres eller om nødvendigt erstattes hurtigst muligt under hensyn til, at traktaten overdrager Fællesskabet kompetencen i monetære spørgsmål og valutakursspørgsmål; denne aftale skal derfor ændres eller om nødvendigt erstattes hurtigst muligt; (8) på grund af de tætte økonomiske forbindelser mellem Vatikanstaten og Fællesskabet bør en aftale om pengesedler og mønter, adgang til betalingssystemer og euroens retlige status i Vatikanstaten indgås mellem Fællesskabet og Vatikanstaten; på grund af de nære historiske forbindelser mellem Italien og Vatikanstaten bør Italien forhandle og indgå den nye aftale på Fællesskabets vegne; (9) for at tillade Vatikanstaten at bruge samme valuta som Italien, bør det vedtages, at Vatikanstaten bruger euroen som sin officielle valuta og gør eurosedler og -mønter udstedt af Det Europæiske System af Centralbanker og de medlemsstater, der har indført euroen, til lovlige betalingsmidler; (10) det er vigtigt, at Vatikanstaten sikrer, at Fællesskabets regler om pengesedler og mønter benævnt i euro gælder i Vatikanstaten; eurosedler og -mønter skal beskyttes fyldestgørende mod efterligning; det er vigtigt, at Vatikanstaten træffer alle de nødvendige forholdsregler for at bekæmpe falskmøntneri og samarbejde med Fællesskabet på dette område; (11) Den Europæiske Centralbank og de nationale centralbanker kan foretage alle former for banktransaktioner med pengeinstitutter i tredjelande; Den Europæiske Centralbank og de nationale centralbanker kan på passende vilkår give pengeinstitutter i tredjelande adgang til deres betalingssystemer; aftalen mellem Fællesskabet og Vatikanstaten pålægger ikke Den Europæiske Centralbank eller nogen af de nationale centralbanker nogen forpligtelse; (12) Kommissionen tilknyttes forhandlingerne fuldt ud, og Den Europæiske Centralbank tilknyttes forhandlingerne fuldt ud inden for sine kompetenceområder; Italien forelægger udkastet til aftale for Det Økonomiske og Sociale Udvalg til udtalelse; udkastet til aftale forelægges Rådet, hvis Kommissionen, Den Europæiske Centralbank eller Det Økonomiske og Sociale Udvalg finder det nødvendigt; l\ (13)den nugældende aftale mellem Italien og Vatikanstaten ændres eller erstattes om nødvendigt for at undgå uoverensstemmelser mellem sådanne aftaler og aftalen mellem Fællesskabet og Vatikanstaten om monetære relationer - VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: Artikel 1 Italien underretter hurtigst muligt Vatikanstaten om behovet for at ændre den nugældende aftale mellem Italien og Vatikanstaten om monetære spørgsmål og tilbyder forhandlinger om en ny aftale. Artikel 2 Fællesskabets holdning nedennævnte spørgsmål skal baseres på artikel 3 til 6. i forhandlingerne med Vatikanstaten om en aftale om Artikel 3 (1 ) Vatikanstaten er berettiget til at bruge euroen som sin officielle valuta. (2) Vatikanstaten er berettiget til at give eurosedler og -mønter status som lovlige betalingsmidler. Artikel 4 Vatikanstaten forpligter sig til ikke at udstede nogen form for pengesedler, mønter eller pengesurrogater uden Det Europæiske Fællesskabs godkendelse af betingelserne herfor. Artikel 5 (1) Vatikanstaten forpligter sig til at gøre Fællesskabets regler om pengesedler og mønter benævnt i euro gældende i Vatikanstaten; (2) Vatikanstaten forpligter sig til at arbejde tæt sammen med Fællesskabet om forholdsregler mod forfalskning af eurosedler og -mønter. i< Artikel 6 Pengeinstitutter i Vatikanstaten kan få adgang til det italienske nationale RTGS-systcm på de vilkår, Den Europæiske Centralbank fastsætter. Artikel 7 Italien fører forhandlingerne med Vatikanstaten om ovennævnte forhold på Fællesskabets vegne. Kommissionen tilknyttes forhandlingerne fuldt ud. Den Europæiske Centralbank tilknyttes forhandlingerne fuldt ud inden for sine kompetenceområder. Italien forelægger udkastet til aftale for Det Økonomiske og Sociale Udvalg til udtalelse. Artikel 8 indgå aftalen på Fællesskabets vegne, medmindre Italien bemyndiges Kommissionen, Den Europæiske Centralbank eller Det Økonomiske og Sociale Udvalg mener, at aftalen skal forelægges Rådet. til at Artikel 9 Italien og Vatikanstaten sikrer, at alle nugældende aftaler er forenelige med aftalen med mellem Fællesskabet og Vatikanstaten om monetære relationer. Denne beslutning er rettet til Italien. Artikel 10 Udfærdiget i Bruxelles, På Rådets vegne Formand *6 ISSN 0254-1459 KOM(98) 789 endelig udg. DOKUMENTER DA 09 10 11 06 Katalognummer : CB-CO-98-789-DA-C Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg Vr


title: Regolamento (CE) n. 2753/98 della Commissione del 18 dicembre 1998 che fissa le restituzioni applicabili ai prodotti dei settori dei cereali e del riso, forniti nel quadro di azioni d'aiuto alimentare comunitari e nazionali

eurovoc_concepts:
agricultural product
cereals
export refund
food aid
rice

formats: pdf print

text: 19. 12. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee L 345/23 REGOLAMENTO (CE) N. 2753/98 DELLA COMMISSIONE del 18 dicembre 1998 che fissa le restituzioni applicabili ai prodotti dei settori dei cereali e del riso, forniti nel quadro di azioni d’aiuto alimentare comunitari e nazionali LA COMMISSIONE DELLE COMUNIT(cid:211) EUROPEE, visto il trattato che istituisce la Comunit(cid:133) europea, visto il regolamento (CEE) n. 1766/92 del Consiglio, del 30 giugno 1992, relativo all’organizzazione comune dei mercati nel settore dei cereali (1), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 2547/98 (2), in particolare l’articolo 13, paragrafo 2, terzo comma, visto il regolamento (CE) n. 3072/95 del Consiglio, del 22 dicembre 1995, relativo all’organizzazione comune del mercato del riso (3), modificato dal regolamento (CE) n. 2072/98 (4), in particolare l’articolo 13, paragrafo 3, considerando che l’articolo 2 del regolamento (CEE) n. 2681/74 del Consiglio, del 21 ottobre 1974, relativo al finanziamento comunitario delle spese derivanti dalla fornitura di prodotti agricoli a titolo di aiuto alimentare (5) prevede che (cid:138) imputabile al Fondo europeo agricolo di orientamento e di garanzia, sezione garanzia, la parte delle all’esportazione spese corrispondenti fissate in questo campo in conformit(cid:133) delle norme comu- nitarie; alle restituzioni considerando che, per facilitare la redazione e la gestione del bilancio per le azioni comunitarie di aiuto alimentare e per consentire agli Stati membri di conoscere il livello della partecipazione comunitaria al finanziamento delle azioni nazionali di aiuto alimentare, occorre determinare il livello delle restituzioni concesse per dette azioni; considerando che le norme generali e le modalit(cid:133) di applicazione previste dall’articolo 13 del regolamento (CEE) n. 1766/92 e dall’articolo 13 del regolamento (CE) n. 3072/95 per le restituzioni all’esportazione si applicano, mutatis mutandis, alle operazioni anzidette; considerando che i criteri specifici di cui bisogna tener conto ai fini del calcolo della restituzione all’esportazione sono definiti per il riso all’articolo 13 del regolamento (CE) n. 3072/95; considerando che, a norma dell’articolo 2 del regolamento (CE) n. 1103/97 del Consiglio, del 17 giugno 1997, rela- tivo a talune disposizioni per l’introduzione dell’euro (6), a decorrere dal 1o gennaio 1999, qualunque riferimento all’ecu contenuto in uno strumento giuridico (cid:138) sostituito da un riferimento all’euro al tasso di 1 EUR per 1/ECU; che, per i motivi di chiarezza, appare opportuno usare la denominazione euro nel presente regolamento poich(cid:130) esso si applica a decorrere dal 1o gennaio 1999; considerando che le misure previste dal presente regola- mento sono conformi al parere del comitato di gestione per i cereali, HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: Articolo 1 Per le azioni comunitarie o nazionali di aiuto alimentare nell’ambito di convenzioni internazionali o di altri programmi complementari nonch(cid:130) di altre azioni comu- nitarie di fornitura gratuita, le restituzioni applicabili ai prodotti dei settori dei cereali e del riso sono fissate in conformit(cid:133) all’allegato. Articolo 2 Il presente regolamento entra in vigore il 1o gennaio 1999. Il presente regolamento (cid:138) obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a Bruxelles, il 18 dicembre 1998. Per la Commissione Franz FISCHLER Membro della Commissione (1) GU L 181 dell’1. 7. 1992, pag. 21. (2) GU L 126 del 24. 5. 1996, pag. 37. (3) GU L 329 del 30. 12. 1995, pag. 18. (4) GU L 265 del 30. 9. 1998, pag. 4. (5) GU L 288 del 25. 10. 1974, pag. 1. (6) GU L 162 del 19. 6. 1997, pag. 1. L 345/24 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee 19. 12. 98 ALLEGATO al regolamento della Commissione, del 18 dicembre 1998, che fissa le restituzioni applicabili ai prodotti dei settori dei cereali e del riso, forniti nel quadro di azioni d’aiuto alimentare comunitari e nazionali Codice prodotto 1001 10 00 9400 1001 90 99 9000 1002 00 00 9000 1003 00 90 9000 1004 00 00 9400 1005 90 00 9000 1006 30 92 9100 1006 30 92 9900 1006 30 94 9100 1006 30 94 9900 1006 30 96 9100 1006 30 96 9900 1006 30 98 9100 1006 30 98 9900 1006 30 65 9900 1006 40 00 9000 1007 00 90 9000 1101 00 15 9100 1101 00 15 9130 1102 20 10 9200 1102 20 10 9400 1102 30 00 9000 1102 90 10 9100 1103 11 10 9200 1103 11 90 9200 1103 13 10 9100 1103 14 00 9000 1104 12 90 9100 1104 21 50 9100 (EUR/t) Ammontare della restituzione 0,00 31,00 70,00 56,00 57,00 49,00 142,00 142,00 142,00 142,00 142,00 142,00 142,00 142,00 142,00 — 49,00 42,50 42,50 77,66 66,56 — 73,35 21,00 21,00 99,85 — 86,56 97,80 NB: I codici prodotto e i relativi richiami in calce sono definiti dal regolamento (CEE) n. 3846/87 della Commissione (GU L 366 del 24. 12. 1987, pag. 1), modificato


title: Comunicação da Comissão ao Conselho - Parecer da Comissão relativo ao projecto de decisão do Conselho que adopta os Estatutos do Comité Económico e Financeiro

eurovoc_concepts:
comitology
committee (EU)
institutional structure
operation of the Institutions
third stage of EMU

text: COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS Bruxelas, 18. 12. 1998 COM(1998) 783 final COMUNICAÇÃO DA COMISSÃO AO CONSELHO relativo ao projecto de decisão do Conselho que adopta os Estatutos do Comité Económico e Financeiro Parecer da Comissão Comunicação da Comissão ao Conselho Parecer da Comissão relativo ao projecto de decisão do Conselho que adopta os Estatutos do Comité Económico e Financeiro Nos termos do artigo 153° do Tratado, o Conselho deve, após parecer da Comissão, estabelecer os Estatutos do Comité Económico e Financeiro. Na globalidade, a Comissão considera que o projecto de Estatutos constitui um conjunto adequado de regras destinadas a pautar o funcionamento do Comité Económico e Financeiro na terceira fase da UEM. Reflectem as tarefas e responsabilidades do CEF, diferentes das actuais tarefas do Comité Monetário. Além disso, o projecto de Estatutos pretende abordar muitas das preocupações apresentadas no Relatório do Parlamento Europeu1 relativo à proposta da Comissão de decisão do Conselho relativa às disposições pormenorizadas respeitantes à composição do CEF. O artigo 4o dos Estatutos prevê que os membros da Comissão, do BCE e dos bancos centrais nacionais não deverão participar em votações sobre questões susceptíveis de serem objecto de decisão posterior do Conselho. Esta formulação realça a natureza colegial do Comité, constituindo as votações a excepção e não a regra. Prevê igualmente uma paridade de estatuto entre os membros do Comité, reconhecendo simultaneamente que os membros das administrações nacionais têm responsabilidades específicas nas matérias objecto de decisão do Conselho. A Comissão considera que deverão ser introduzidas as alterações seguintes ao projecto de Estatutos: • no Artigo 2o, o termo "igualmente" deveria ser substituído pela expressão "inter alia", uma vez que o termo "igualmente" sugere que as tarefas especificadas no artigo 2o vêm acrescer as definidas no artigo Io da decisão que faz referência ao Tratado. O Comité não pode ter outras tarefas para além das especificadas no Tratado. A expressão "inter alia" torna claro que o objectivo do artigo 2o consiste em especificar mais pormenorizadamente algumas das tarefas do CEF. segundo travessão do artigo 2o deveria ser reformulado por forma a melhor reflectir o papel da Comissão Europeia, tal como previsto na Resolução do Conselho Europeu do Luxemburgo de 13 de Dezembro de 1997, relativa à coordenação das políticas económicas na terceira fase da UEM e nos artigos 109° e 109°-B do Tratado. Para o efeito, deveria ser introduzido um novo considerando com a seguinte redacção "Considerando que a Resolução do Conselho Europeu do Luxemburgo de 13 de Dezembro de 1997 relativa à coordenação das políticas económicas na terceira fase da UEM e aos artigos 109° e 109°-B do Tratado prevê que a Comissão apresente análises ao Conselho e que o Comité Económico e Financeiro deverá preparar os A4-0264/98 de 1 de Julho de 1998: Relator: Pervenche Berès. elementos necessários às análises do Conselho relativas à evolução da taxa de câmbio do euro" As regras de votação previstas no artigo 4° poderiam ser clarificadas. O presente projecto de decisão estipula que "Os pareceres, relatórios e comunicações serão adoptados pela maioria dos membros caso seja solicitada a votação". Esta regra é ambígua porque existem 34 membros do CEF, e a maioria será portanto obtida com 18 votos. Contudo, na maior parte dos casos, apenas votam 15 dos membros das administrações nacionais, e a maioria será portanto obtida com 8 votos. Sugere-se, portanto, que a primeira frase do Artigo 4o seja mudada para o fim deste artigo e que seja modificado como segue: "Os pareceres, relatórios e comunicações serão adoptados pela maioria dos membros autorizados a participar na votação, caso seja solicitada a votação ". A última frase do Artigo 5° deveria ser suprimida. O suplente do Presidente não pode tornar-se membro do Comité, nem mesmo temporariamente. O Presidente não deixa de ser membro do Comité quando é designado. Caso o suplente pudesse tornar-se membro temporariamente, o Estado-Membro em causa disporia de três membros no Comité, o que é incompatível com o limite de dois membros por Estado-Membro imposto pelo n° 2 do artigo 109°-C do Tratado. A Comissão reconhece que para que o Presidente possa cumprir as obrigações inerentes à presidência, deveria poder delegar no suplente as tarefas dos membros normais das administrações nacionais. Para o efeito, poderá ser alterado o artigo 7o dos Estatutos, tal como sugerido infra. segundo período do Artigo 7° deveria passar a ter a seguinte redacção: "Não terão direito de voto. Salvo se o Comité decidir de outra forma, não tomarão parte nos debates". Esta alteração tem duas vantagens. Em primeiro lugar os suplentes podem ser convidados a tomar a palavra, ou seja o Presidente dos suplentes pode ser convidado a apresentar ao Comité os resultados dos debates dos suplentes. Em segundo lugar, o facto de permitir que os suplentes tomem a palavra resolveria o problema do artigo 5o. Enquanto regra geral, o Comité poderia permitir que o suplente do Presidente participasse nos debates, podendo assim o Presidente presidir à reunião de forma eficaz. Deveria ser inserido um novo Artigo 10°-A por forma a tomar em consideração o ponto 16 da Resolução do Parlamento Europeu que insta o Presidente do CEF a comparecer perante o Comité relevante do Parlamento. O novo artigo deveria ter a seguinte redacção "O Presidente do Comité é responsável pelas relações com o Parlamento Europeu ". • Deverá ser suprimido o último período do primeiro parágrafo do artigo 12° que estabelece "O Secretário e o seu pessoal trabalharão sob as instruções do Comité" , uma vez que o Secretário e o pessoal do secretariado serão funcionários da Comissão e os Estatutos do pessoal proíbem que os funcionários recebam instruções de organismos externos. Este período é supérfluo uma vez que o primeiro período estabelece que o Comité será assistido por um secretariado sob a direcção de um Secretário. ISSN 0257-9553 COM(98) 783 final DOCUMENTOS PT 01 09 06 10 N. " de catálogo : CB-CO-98-788-PT-C Serviço das Publicações Oficiais das Comunidades Europeias L-2985 Luxemburgo U


title: Ανακοίνωση της Επιτροπής προς το Συμβούλιο - Γνώμη της Επιτροπής σχετικά με το σχέδιο απόφασης του Συμβουλίου για τη θέσπιση του καταστατικού της Οικονομικής και Δημοσιονομικής Επιτροπής

text: ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΤΩΝ ΕΥΡΩΠΑΪΚΩΝ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ Βρυξέλλες, 18. 12. 1998 COM(1998) 783 τελικό ΑΝΑΚΟΙΝΩΣΗ ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ ΠΡΟΣ ΤΟ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟ Γνώμη της Επιτροπής σχετικά με το σχέδιο απόφασης του Συμβουλίου για τη θέσπιση του καταστατικού της Οικονομικής και Δημοσιονομικής Επιτροπή; Ανακοίνωση της Επιτροπής προς το Συμβούλιο Γνώμη της Επιτροπής σχετικά με το σχέδιο απόφασης του Συμβουλίου για τη θέσπιση του καταστατικού της Οικονομικής και Δημοσιονομικής Επιτροπής Σύμφωνα με το άρθρο 153 της Συνθήκης, χο Συμβούλιο, μεχά τη λήψη γνώμης από χην Επιχροπή, καθορίζει το νομικό καθεσχώς της Οικονομικής και Δημοσιονομικής Επιχροπής. Γενικά, η Επιχροπή θεωρεί όχι χο σχέδιο καχασχαχικού προβλέπει μια σειρά κανόνων καχάλληλων για χη λειχουργία χης Οικονομικής και Δημοσιονομικής Επιχροπής σχο χρίχο σχάδιο χης ΟΝΕ. Οι κανόνες αυχοί ανχανακλούν χα καθήκονχα και ευθύνες χης Οικονομικής και Δημοσιονομικής Επιχροπής χα οποία διαφέρουν σε σχέση με χα παρόνχα καθήκονχα χης Νομισμαχικής Επιχροπής. Επιπλέον, σκοπός χου σχεδίου καχασχαχικού είναι να ανχαποκριθεί σε πολλές από χις ανησυχίες που εκφράζονχαι στην έκθεση του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου1 σχεχικά με χην πρόχαση χης Επιχροπής για απόφαση χου Συμβουλίου για χις λεπχομερείς διαχάξεις σχεχικά με χη σύνθεση χης Οικονομικής και Δημοσιονομικής Επιχροπής. Το άρθρο 4 χου καχασχαχικού προβλέπει όχι για θέμαχα επί χων οποίων ενδέχεχαι να λάβει αργόχερα απόφαση χο Συμβούλιο, χα μέλη που προέρχονχαι από χην Επιχροπή, χην Ευρωπαϊκή Κενχρική Τράπεζα και χις κενχρικές χράπεζες δεν συμμεχέχουν σχην ψηφοφορία. Η διαχύπωση αυχή υπογραμμίζει χον συλλογικό χαρακτήρα της Οικονομικής και Δημοσιονομικής Επιχροπής όπου οι ψηφοφορίες αποχελούν χην εξαίρεση παρά χον κανόνα. Προβλέπει ισοχιμία μεχαξύ χων μελών χης ΟΔΕ ενώ χαυχόχρονα αναγνωρίζει όχι χα μέλη που προέρχονχαι από χις εθνικές διοικήσεις έχουν ιδιαίτερες ευθύνες σε θέμαχα για χα οποία αποφασίζει χο Συμβούλιο. Η Επιχροπή θεωρεί όχι σχο σχέδιο καχασχαχικού πρέπει να επέλθει αριθμός χροποποιήσεων, ως εξής: • σχο Άρθρο 2 η λέξη «επιπλέον» πρέπει να ανχικαχασχαθεί με χη φράση «μεταξύ άλλων». Η λέξη «επιπλέον» υπονοεί όχι χα καθήκονχα που προσδιορίζονχαι σχο άρθρο 2 είναι συμπληρωμαχικά εκείνων που προσδιορίζονχαι σχο άρθρο 1 χης απόφασης χο οποίο αναφέρεχαι σχη Συνθήκη. Η Οικονομική και Δημοσιονομική Επιχροπή δεν είναι δυναχόν να αναλάβει καθήκονχα πέραν εκείνων που προσδιορίζονχαι σχη Συνθήκη. Η φράση «μεταξύ άλλων» καθισχά σαφές όχι σχόχος χου άρθρου 2 είναι να προσδιορίσει λεπχομερέσχερα ορισμένα από χα καθήκονχα χης ΟΔΕ· • η δεύτερη παύλα του άρθρου 2 θα πρέπει να αναπτυχθεί ώσχε να ανχανακλάχαι καλύχερα ο ρόλος χης Ευρωπαϊκής Επιχροπής όπως περιγράφεχαι σχο Ψήφισμα χου Ευρωπαϊκού Συμβουλίου χου Λουξεμβούργου χης 13 Δεκεμβρίου 1997 για χο συνχονισμό χων οικονομικών πολιχικών καχά χο χρίχο σχάδιο χης ΟΝΕ και για χα άρθρα 109 και 109Β της Συνθήκης. Προς χον σκοπό αυχόν πρέπει να προσχεθεί αιχιολογική σκέψη η οποία θα αναφέρει χα εξής: «Εκτιμώντας ότι το Ψήφισμα του Ευρωπαϊκού Συμβουλίου του Λουξεμβούργου της 13 Δεκεμβρίου 1997 για τον συντονισμό της οικονομικής πολιτικής στο στάδιο 3 της ΟΝΕ και για τα άρθρα 109 και 109Β της Συνθήκης προβλέπει ότι η Επιτροπή Α4-0264/98 της 1ης Ιουλίου 1998: Εισηγήτρια: κα Pervenche Berès 7^ θα πρέπει να παρέχει αναλύσεις στο Συμβούλιο και η Οικονομική και Δημοσιονομική Επιτροπή θα πρέπει να προπαρασκευάζει τις εργασίες ανασκόπησης που διεξάγει το Συμβούλιο σχετικά με την εξέλιξη της ισοτιμίας του ευρώ»· οι κανόνες περί ψηφοφορίας σχο Άρθρο 4 μπορούν να διευκρινισθούν. Το σχέδιο προβλέπει όχι «Οι γνώμες, εκθέσεις και ανακοινώσεις εγκρίνονται με απλή πλειοψηφία των μελών, στις περιπτώσεις που έχει ζητηθεί ψηφοφορία». Ο κανόνας αυχός είναι διφορούμενος καχά χο όχι η ΟΔΕ απαρτίζεται από 34 μέλη και, καχά συνέπεια, η πλειοψηφία συνχίθεχαι από 18 ψήφους χων μελών. Όμως" στις περισσότερες περιπτώσεις συμμεχέχουν σχην ψηφοφορία μόνο χα 15 μέλη χων εθνικών δημοσίων διοικήσεων και, καχά συνέπεια, 8 ψήφοι συνισχούν πλειοψηφία. Προχείνεχαι, συνεπώς, η πρώχη πρόχαση χου Άρθρου 4 να μεχαφερθεί σχο χέλος χου Άρθρου αυχού, και να τροποποιηθεί ώσχε να ορίζει όχι «Οι γνώμες, εκθέσεις και ανακοινώσεις εγκρίνονται με απλή πλειοψηφία των μελών που δικαιούνται να συμαετέγουν στην Ψηφοφορία, στις περιπτώσεις που έχει ζητηθεί ψηφοφορία» · η χελευχαία φράση σχο Άρθρο 5 πρέπει να διαγραφεί. Δεν είναι δυναχόν ο αναπληρωχής χου Προέδρου να γίνεχαι μέλος χης Οικονομικής και Δημοσιονομικής Επιχροπής, ούχε καν προσωρινά. Ο Πρόεδρος χης δεν παύει να αποχελεί μέλος χης όχαν αποκχά χο αξίωμα χου Προέδρου. Εάν ο αναπληρωχής χου γίνει προσωρινό μέλος χης επιχροπής, χο σχεχικό κράχος μέλος θα έχει χρία μέλη σχην επιχροπή, πράγμα ανχίθεχο προς χο όριο χων δύο μελών ανά κράχος μέλος που επιβάλλει χο άρθρο 109Γ, παράγραφος 2 χης Συνθήκης. Η Επιχροπή αναγνωρίζει όχι προκειμένου ο Πρόεδρος να είναι σε θέση να εκπληρώσει χα καθήκονχά χου σωσχά, πρέπει να δύναχαι να αναθέχει χα καθήκονχα κανονικού μέλους από εθνική διοίκηση σχον αναπληρωχή χου. Αυχό δύναχαι να επιχευχθεί με χην χροποποίηση χου άρθρου 7 που προχείνεχαι παρακάχω· η δεύχερη πρόχαση χου Άρθρου 7 πρέπει να χροποποιηθεί ως εξής : «Δεν ψηφίζουν και, εκτός εάν η Οικονομική και Δημοσιονομική Επιτροπή αποφασίσει διαφορετικά, δεν συμμετέχουν στις συζητήσεις. » Η αλλαγή αυχή παρουσιάζει δύο πλεονεκχήμαχα. Πρώχον, σε ορισμένες περιπχώσεις οι αναπληρωχές δύνανχαι να κληθούν να λάβουν χο λόγο π. χ. ο Πρόεδρος χων αναπληρωχών δύναχαι να κληθεί να ομιλήσει σχην επιχροπή σχεχικά με χις συζηχήσεις χων αναπληρωχών. Δεύχερον, με χο να δοθεί σχους αναπληρωχές η δυναχόχηχα να λαμβάνουν χο λόγο λύνεχαι χο πρόβλημα που ανακύπχει με χο άρθρο 5. Καχά γενικό κανόνα, η επιχροπή δύναχαι να επιχρέπει σχον αναπληρωχή χου Προέδρου να λαμβάνει μέρος σχις συζητήσεις, αφήνοντας έτσι τον Πρόεδρο ελεύθερο να προεδρεύσει αποτελεσματικά της συνεδρίασης· ένα νέο Άρθρο 10α πρέπει να προστεθεί ώστε να ληφθεί υπόψη η παράγραφος 16 του Ψηφίσματος του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου το οποίο καλεί τον Πρόεδρο της Οικονομικής και Δημοσιονομικής Επιτροπής να παρουσιάζεται ενώπιον της αρμόδιας επιχροπής χου Κοινοβουλίου. Το κείμενο χου άρθρου δύναχαι να έχει ως εξής: «Ο Πρόεδρος της επιτροπής έχει την ευθύνη της διατήρησης των σχέσεων της Οικονομικής και Δημοσιονομικής Επιτροπής με το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο. »- η πρόχαση χου Άρθρου 12 σχην οποία αναφέρεχαι όχι «ο Γραμματέας και το προσωπικό του ενεργούν βάσει οδηγιών της Οικονομικής και Δημοσιονομικής Επιτροπής» πρέπει να διαγραφεί για χον λόγο όχι ο Γραμμαχέας και χο προσωπικό χης γραμμαχείας είναι υπάλληλοι χης Επιτροπής και Υπηρεσιακός Κανονισμός απαγορεύει χην λήψη ενχολών από εξωχερικούς φορείς. Η πρόχαση αυχή είναι περιττή δεδομένου όχι σχην πρώχη φράση ορίζεχαι σαφώς όχι η Οικονομική κάί Δημοσιονομική Επιχροπή επικουρείχαι από γραμματεία χης οποίας προΐσχαχαι ένας Γραμμαχέας. ¥• ISSN 0254-1483 COM(98) 783 τελικό ΕΓΓΡΑΦΑ GR 01 09 06 10 Αριθ. καταλόγου : CB-CO-98-788-GR-C Υπηρεσία Επισήμων Εκδόσεων των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων L-2985 Λουξεμβούργο £


title: Rådets forordning (EF) nr. 49/1999 af 18. december 1998 om fastsættelse for 1999 af de samlede tilladte fangstmængder for visse bestande af stærkt vandrende fiskearter, deres fordeling på kvoter til medlemsstaterne og visse betingelser for fiskeri af disse fangstmængder

eurovoc_concepts:
authorised catch
catch quota
common fisheries policy
fishing area
fishing regulations
sea fish

formats: html pdf print

text: L 13/54 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18. 1. 1999 RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 49/1999 af 18. december 1998 om fastsættelse for 1999 af de samlede tilladte fangstmængder for visse bestande af stærkt vandrende fiskearter, deres fordeling på kvoter til medlemsstaterne og visse betingelser for fiskeri af disse fangstmængder RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Euro- pæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 3760/ 92 af 20. december 1992 om en fællesskabsordning for fiskeri og akvakultur (1), særlig artikel 8, stk. 4, under henvisning til forslag fra Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger: Fællesskabet har godkendt (2) De Forenede Nationers havretskonvention, som indeholder principper og regler for bevarelsen og forvaltningen af havets levende ressour- cer; som led i sine internationale forpligtelser medvirker Fællesskabet i bestræbelserne på at bevare fiskebestan- dene i de internationale farvande; Fællesskabet er kontraherende part i Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlan- terhavet (ICCAT); ICCAT har henstillet, at der fastsættes fangstbegrænsninger for almindelig tun i Atlanterhavet og Middelhavet samt for sværdfisk i Atlanterhavet; henstil- lingerne er bindende for Fællesskabet, som følgelig bør gennemføre disse; i henhold til artikel 8, stk. 4, i forordning (EØF) nr. 3760/92 påhviler det Rådet at fastsætte den samlede tilladte fangstmængde for hver bestand eller gruppe af bestande, den andel, der er til rådighed for Fællesskabet, bestemmelserne for dette fiskeri, og at fordele den andel, der er til Fællesskabets rådighed, mellem medlemssta- terne; det er nødvendigt at fastsætte den procentdel af fangst- mængderne, som hver medlemsstat tildeles vedrørende bestanden af almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet; det er hensigtsmæssigt at foretage en ad hoc-fordeling for 1999 mellem medlemsstaterne på grund af de særlige omstændigheder, der er en følge af Fællesskabets tiltræ- delse af ICCAT; for at disse TAC kan forvaltes effektivt, bør der ved anvendelse af ICCAT’s henstillinger fastsættes særlige bestemmelser for udøvelse af fiskeriet; ifølge artikel 40 i Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik (3) er medlemsstaterne fri- taget for at skulle anvende artikel 6 og 8 i nævnte forordning (logbog og dispositioner i tilknytning hertil), for så vidt angår fiskeri i Middelhavet; for at nærværende forordning kan overholdes, er det derfor nødvendigt at fastsætte regler for registrering af og meddelelse om fangster i forbindelse med dette fiskeri; ICCAT har fastlagt en ordning for fradrag af overfiskede mængder, der afviger fra ordningen i Rådets forordning (EF) nr. 847/96 af 6. maj 1996 om supplerende betingel- ser for forvaltningen af TAC og kvoter fra år til år (4); det er derfor nødvendigt at se bort fra anvendelsen af artikel 5, stk. 2, i nævnte forordning; det er af almene hensyn strengt nødvendigt, at denne forordning anvendes fra den 1. januar 1999 — UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 I denne forordning fastsættes de samlede tilladte fangst- mængder (TAC) pr. bestand for visse bestande af stærkt (1) EFT L 389 af 31. 12. 1992, s. 1. Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr. 1181/98 (EFT L 164 af 9. 6. 1998, s. 1). (3) EFT L 261 af 20. 10. 1993, s. 1. Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr. 2635/97 (EFT L 356 af 31. 12. 1997, s. 14). (2) EFT L 179 af 23. 6. 1998, s. 1. (4) EFT L 115 af 9. 5. 1996, s. 3. 18. 1. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 13/55 vandrende fiskearter, den andel, som er til Fællesskabets rådighed, fordelingen heraf blandt medlemsstaterne i form af fiskekvoter og de særlige bestemmelser, der gælder for fiskeriet efter disse bestande. Artikel 2 1. Procentsatserne for fordelingen mellem medlemssta- terne af den andel, der er til Fællesskabets rådighed, af bestanden af almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet fastsættes således: og som landes eller omlades af fartøjer, der fører deres flag, eller som er registreret på deres område, samt de samlede mængder, der landes i deres havne af fartøjer, der fører en anden medlemsstats flag, eller som er registreret i denne medlemsstat — meddele Kommissionen inden den 15. i hver måned de samlede mængder af de i bilaget nævnte bestande, der i den foregående måned er landet eller omladet af fartøjer, der fører deres flag, eller som er registreret på deres område, samt de samlede mængder, der er landet i deres havne af fartøjer, der fører en anden medlemsstats flag, eller som er registreret i denne medlemsstat. — Frankrig — Grækenland — Italien — Portugal — Spanien 33,89 % 1,77 % 26,75 % 3,23 % 34,35 % 2. For 1999 gælder der dog de i bilaget fastsatte TAC, fællesskabsandele, kvoter og særlige bestemmelser for almindelig tun og sværdfisk. Artikel 5 Fordelingen blandt medlemsstaterne af de i artikel 1 omhandlede fiskekvoter tilsidesætter ikke bestemmelserne om: — udveksling af kvoter i henhold til artikel 9, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 3760/92 — nye tildelinger i henhold til artikel 21, stk. 4, artikel 23, stk. 1, og artikel 32, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 2847/93 Artikel 3 — supplerende landinger, som der gives tilladelse til i henhold til artikel 3 i forordning (EF) nr. 847/96 Uanset artikel 3a i Rådets forordning (EF) nr. 1626/94 af 27. juni 1994 om tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne i Middelhavet (1) er det forbudt at drive tunfiskeri med snurpenot i perioden fra den 1. til den 31. maj i Adriaterhavet og fra den 16. juli til den 15. august i resten af Middelhavet. Uanset bilag IV til forordning (EF) nr. 1626/94 er det ikke tilladt at beholde om bord, omlade, lande, transpor- tere, oplagre, sælge, frembyde eller udbyde til salg eksem- plarer af almindelig tun på under 3,2 kg. Artikel 4 For fiskeri, der i henhold til artikel 40 i forordning (EØF) nr. 2847/93 ikke berøres af de forpligtelser, der er angivet i artikel 6 og 8 i nævnte forordning, skal medlemssta- terne: — indføre ordninger for registrering og stikprøvekontrol, som hver måned gør det muligt at anslå de samlede mængder fisk af de bestande, der er nævnt i bilaget, — mængder, der tilbageholdes i henhold til artikel 4 i forordning (EF) nr. 847/96 — nedsættelser, der foretages i henhold til artikel 5, stk. 1, i forordning (EF) nr. 847/96. Artikel 6 1. TAC for almindelig tun og sværdfisk betragtes som analytiske TAC efter forordning (EF) nr. 847/96. 2. De fiskekvoter, der er fastsat i bilaget, er ikke under- lagt betingelserne i artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 847/96. Artikel 7 Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter i De Europæiske Fællesskabers Ti- offentliggørelsen dende. (1) EFT L 171 af 6. 7. 1994, s. 1. Forordningen er senest ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 782/98 (EFT L 113 af 15. 4. 1998, s. 6). Den anvendes fra den 1. januar 1999. L 13/56 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18. 1. 1999 Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlems- stat. Udfærdiget i Bruxelles, den 18. december 1998. På Rådets vegne W. MOLTERER Formand 18. 1. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 13/57 TAC for de enkelte bestande og områder for 1999 og fordelingen blandt medlemsstaterne af den andel, der er til rådighed for Fællesskabet (i tons levende vægt, medmindre andet er angivet) BILAG Art: Almindelig tun Thunnus thynnus Område: Atlanterhavet øst for 45° vestlig længde og Middelha- vet (1) Til rådighed for alle medlemsstater med undtagelse af Græ- kenland, Spanien, Frankrig, Italien og Portugal og kun som bifangst Område: Atlanterhavet, nord for 5° nordlig bredde (1) Til rådighed for alle medlemsstater med undtagelse af Spa- nien og Portugal og kun som bifangst België/Belgique Danmark Deutschland Ελλ(cid:192)(cid:228)Æ España France Ireland Italia Luxembourg Nederland Österreich Portugal Suomi/Finland Sverige United Kingdom EF TAC 126 5 555 6 413 3 463 519 60 (1) 16 136 32 000 Art: Sværdfisk Xiphias gladius België/Belgique Danmark Deutschland Ελλ(cid:192)(cid:228)Æ España France Ireland Italia Luxembourg Nederland Österreich Portugal Suomi/Finland Sverige United Kingdom EF TAC 4 413,75 802,50 60 5 276,25 (1) 10 700 L 13/58 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18. 1. 1999 Område: Atlanterhavet, nord for 5° nordlig bredde Art: Sværdfisk Xiphias gladius België/Belgique Danmark Deutschland Ελλ(cid:192)(cid:228)Æ España France Ireland Italia Luxembourg Nederland Österreich Portugal Suomi/Finland Sverige United Kingdom EF TAC 5 848 385 6 233 14 620


title: Regolamento (CE) n. 2758/98 della Commissione del 18 dicembre 1998 che modifica il regolamento (CE) n. 1667/98 e che porta a 333 224 tonnellate il quantitativo globale oggetto della gara permanente per l'esportazione di orzo detenuto dall'organismo d'intervento svedese

eurovoc_concepts:
Sweden
award of contract
barley
export
intervention agency

text: 19. 12. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee L 345/39 REGOLAMENTO (CE) N. 2758/98 DELLA COMMISSIONE del 18 dicembre 1998 che modifica il regolamento (CE) n. 1667/98 e che porta a 333 224 tonnellate il quantitativo globale oggetto della gara permanente per l’esportazione di orzo detenuto dall’organismo d’intervento svedese LA COMMISSIONE DELLE COMUNIT(cid:211) EUROPEE, visto il trattato che istituisce la Comunit(cid:133) europea, visto il regolamento (CEE) n. 1766/92 del Consiglio, del 30 giugno 1992, relativo all’organizzazione comune dei mercati nel settore dei cereali (1), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 923/96 della Commissione (2), in particolare l’articolo 5, considerando che il regolamento (CEE) n. 2131/93 della Commissione (3), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 2193/96 (4), fissa le procedure e le condizioni per la vendita dei cereali detenuti dagli organismi d’inter- vento; considerando che il regolamento (CE) n. 1667/98 della Commissione (5), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 2590/98 (6), ha indetto una gara permanente per l’esportazione di 189 714 tonnellate di orzo detenuto dall’organismo d’intervento svedese, che la Svezia ha reso nota alla Commissione l’intenzione del proprio orga- nismo d’intervento di procedere ad un aumento di 143 510 tonnellate del quantitativo oggetto della gara a fini di esportazione; che (cid:138) opportuno portare a 333 224 tonnellate il quantitativo globale oggetto della gara permanente per l’esportazione di orzo detenuto dall’orga- nismo d’intervento svedese; immagazzinati; che occorre quindi modificare l’allegato I del regolamento (CE) n. 1667/98; considerando che le misure previste dal presente regola- mento sono conformi al parere del comitato di gestione per i cereali, HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: Articolo 1 Il regolamento (CE) n. 1667/98 (cid:138) modificato come segue: 1) Il testo dell’articolo 2 (cid:138) sostituito dal seguente testo: «Articolo 2 1. La gara concerne un quantitativo massimo di 333 224 tonnellate di orzo che possono essere espor- tate verso tutti i paesi terzi eccettuati gli Stati Uniti d’America, il Canada e il Messico. 2. Le regioni nelle quali (cid:138) immagazzinato il quanti- tativo di 333 224 tonnellate di orzo figurano nell’alle- gato I. » 2) L’allegato I (cid:138) sostituito dall’allegato del presente rego- lamento. Articolo 2 considerando che, tenuto conto dell’aumento dei quanti- tativi oggetto della gara, (cid:138) necessario apportare talune modifiche all’elenco delle regioni e dei quantitativi Il presente regolamento entra in vigore il giorno della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee. Il presente regolamento (cid:138) obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a Bruxelles, il 18 dicembre 1998. Per la Commissione Franz FISCHLER Membro della Commissione (1) GU L 181 dell’1. 7. 1992, pag. 21. (2) GU L 126 del 24. 5. 1996, pag. 37. (3) GU L 191 del 31. 7. 1993, pag. 76. (4) GU L 293 del 16. 11. 1996, pag. 1. (5) GU L 211 del 29. 7. 1998, pag. 17. (6) GU L 324 del 2. 12. 1998, pag. 23. L 345/40 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee 19. 12. 98 ALLEGATO «ALLEGATO I Localit(cid:133) di magazzinaggio Quantitativi (tonnellate) Stallarholmen Motala R(cid:148)k Gamleby (cid:142)ttersta Broddbo 1 Velanda Hova Br(cid:132)nnarp Helsingborg Djur(cid:148)n S(cid:148)r(cid:134)ker G(cid:132)vle Kalmar Halmstad (Engstr(cid:148)ms) Ormesta Ervalla H(cid:132)stholmen Vimmerby Gistad Broddbo 2 Falun Fammarp Funbo-L(cid:148)vsta Gullsp(cid:134)ng G(cid:134)rdsj(cid:148) Karlshamn Laholm Mariestad Moraby Norrt(cid:132)lje Otterb(cid:132)cken Signestorp Skivarp Stavreviken V(cid:132)rnamo Tjustorp (cid:153)sterbybruk 2 062 2 807 4 994 2 835 7 584 5 997 7 645 12 981 2 624 37 526 39 504 13 053 10 847 15 738 4 659 5 077 934 5 089 3 997 3 761 6 076 878 19 046 6 579 2 391 2 565 42 356 2 737 1 956 1 637 10 014 7 210 2 672 9 415 1 479 5 742 9 879 10 878»


title: EMP Ühiskomitee otsus nr 117/98, 18. detsember 1998, millega muudetakse EMP lepingu II lisa (tehnilised normid, standardid, katsetamine ja sertifitseerimine)

eurovoc_concepts:
European Economic Area
agreement (EU)
computer terminal
harmonisation of standards
technical regulations
transmission network

text: 11/4. kd ET Euroopa Liidu Teataja 61 21999D1118(06) L 297/44 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 18. 11. 1999 EMP ÜHISKOMITEE OTSUS nr 117/98, 18. detsember 1998, millega muudetakse EMP lepingu II lisa (tehnilised normid, standardid, katsetamine ja sertifitseerimine) EMP ÜHISKOMITEE, võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut, mida on kohandatud Euroopa Majanduspiirkonna lepingut kohandava protokolliga, edaspidi “leping”, eelkõige selle artiklit 98, ning arvestades, et: lepingu II lisa muudeti EMP Ühiskomitee 4. juuli 1998. aasta otsusega nr 63/98 (1); lepingusse tuleb lisada komisjoni 20. mai 1997. aasta otsus 97/346/EÜ üleeuroopalise integraalteenuste digitaalvõrgu (ISDN) baaspöörduse ühise tehnilise normi kohta (2); lepingusse tuleb lisada komisjoni 20. mai 1997. aasta otsus 97/347/EÜ üleeuroopalise integraalteenuste digitaalvõrgu (ISDN) primaarpöörduse ühise tehnilise normi kohta (3); komisjoni otsus 97/346/EÜ tühistab alates 21. maist 1998 komisjoni otsuse 94/797/EÜ üleeuroopalise integraalteenuste digitaalvõrgu (ISDN) baaspöörduse ühise tehnilise normi kohta, mis on lepingusse lisatud ja mis tuleb seetõttu lepingus kehtetuks tunnistada; komisjoni otsus 97/347/EÜ tühistab alates 21. maist 1998 komisjoni otsuse 94/796/EÜ üleeuroopalise integraalteenuste digitaalvõrgu (ISDN) primaarpöörduse ühise tehnilise normi kohta, mis on lepingusse lisatud ja mis tuleb seetõttu lepingus kehtetuks tunnistada, ON VASTU VÕTNUD JÄRGMISE OTSUSE: Artikkel 1 Lepingu II lisa XVIII peatüki punkti 4zd (komisjoni otsus 97/525/EÜ) järele lisatakse järgmised punktid: “4ze. 397 D 0346: komisjoni otsus 97/346/EÜ, 20. mai 1997, üleeuroopalise integraalteenuste digi- taalvõrgu (ISDN) baaspöörduse ühise tehnilise normi kohta (EÜT L 148, 6. 6. 1997, lk 19). 4zf. 397 D 0347: komisjoni otsus 97/347/EÜ, 20. mai 1997, üleeuroopalise integraalteenuste digitaal- võrgu (ISDN) primaarpöörduse ühise tehnilise normi kohta (EÜT L 148, 6. 6. 1997, lk 19). ” Artikkel 2 Lepingu II lisa XVIII peatüki punkti 4f (komisjoni otsus 94/796/EÜ) 94/797/EÜ) tekst jäetakse välja. ja punkti 4 g (komisjoni otsus Komisjoni otsuste 97/346/EÜ ja 97/347/EÜ islandi- ja norrakeelne tekst, mis on lisatud käesoleva otsuse vastavates keeltes versioonidele, on autentne. Artikkel 3 (1) EÜT L 100, 15. 4. 1999, lk 50. (2) EÜT L 148, 6. 6. 1997, lk 19. (3) EÜT L 148, 6. 6. 1997, lk 24. 62 ET Euroopa Liidu Teataja 11/4. kd Käesolev otsus jõustub 19. detsembril 1998 tingimusel, et kõik lepingu artikli 103 lõikes 1 ettenähtud tea- ted on EMP Ühiskomiteele esitatud. Artikkel 4 Käesolev otsus avaldatakse Euroopa Ühenduste Teataja EMP osas ja EMP kaasandes. Artikkel 5 Brüssel, 18. detsember 1998 EMP Ühiskomitee nimel eesistuja N. v. LIECHTENSTEIN