title: Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om tilrettelæggelse af arbejdstiden i de sektorer og aktiviteter, der er udelukket fra direktiv 93/104/EF af 23. november 1998

eurovoc_concepts:
arrangement of working time
occupational safety
organisation of work
transport staff
working time

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 18. 11. 1998 KOM(1998) 662 endelig udg. 98/0318 (SYN) 98/0319 (SYN) 98/0320 (PRT) 98/0321 (SYN) MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET, DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET om tilrettelæggelse af arbejdstiden i de sektorer og aktiviteter, der er udelukket fra direktiv 93/104/EF af 23. november 1998 Forslag til RÅDETS DIREKTIVER om ændring af Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, således at sektorer og aktiviteter, der var udelukket fra direktivet, bliver omfattet om tilrettelæggelse af arbejdstid inden for vejtransport for mobile arbejdstagere og selvstændige chauffører om gennemførelse af den aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, som er indgået mellem European Community Shipowners' Association (ECSA) og Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (FST) om håndhævelse af søfareres arbejdstid på skibe, der anløber EU-havne (forelagt af Kommissionen) KOMMISSIONENS HENSTILLING om ratificering af ILO-konvention nr. 180 om søfarendes arbejdstid og bemanding afskibe samt protokol til ELO-konvention nr. 1976 om minimumsnormer i handelsskibe MEDDELELSENS FORMÅL 1. I meddelelsen gøres der rede for Kommissionens planer for beskyttelse af de arbejdstagere, der hidtil ikke har været omfattet af arbejdstidsdirektivet (93/104/EF) lange arbejdstider, med hensyn til de skadelige virkninger, som overdrevent utilstrækkelig hvile eller et uregelmæssigt arbejdsmønster har på deres sundhed og sikkerhed. Kommissionen har, siden direktivet blev vedtaget, haft den holdning, at arbejdstagere i de pågældende sektorer bør være omfattet af minimumsforskrifter for arbejdstiden for at beskytte såvel deres egen sikkerhed og sundhed som andres sikkerhed. Man har således set gentagne eksempler på de farer for sikkerhed og sundhed og den manglende fair konkurrence i det indre marked, der skyldes, at det endnu ikke er lykkedes at tage fat på regler for arbejdstiden i transportsektoren. 2. Kommissionen foreslår følgende foranstaltninger: 2. 1 Ændring af arbejdstidsdirektivet, således at det kommer til at gælde alle Ikke- mobile arbejdstagere og mobile arbejdstagere i jernbanesektoren, og at der indføres særlige bestemmelser for andre mobile arbejdstagere. 2. 2 Særlige bestemmelser om arbejdstid i vejtransportsektoren. 2. 3 Særlige bestemmelser om arbejdstid for søfarende. 3. Der vedlægges et skema, der viser, hvordan de forskellige aktiviteter dækkes af forslagene. 4. Kommissionens forslag skal ses som en samling bestemmelser, der tager hensyn til normer for sundhed og sikkerhed og sektorernes praktiske vanskeligheder, der sikrer sammenhæng med andre sikkerhedsbestemmelser i transportsektoren, og som tager hensyn de internationale aspekter og konkurrenceaspekterne. Forslagene bygger, hvor det kan komme på tale, på aftaler mellem arbejdsmarkedets parter. På de områder, hvor der ikke er indgået aftaler, tages der i forslagene hensyn til de punkter i forhandlingerne, hvor arbejdsmarkedets parter havde nærmet sig hinanden. BAGGRUND 5. Ministerrådet vedtog den 23. november 1993 direktiv 93/104/EF om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden. Visse former for aktiviteter var udelukket fra direktivets anvendelsesområdet, nemlig vej-, luft-, sø- og jernbanetransport, sejlads ad indre vandveje, havfiskeri, andre aktiviteter på havet samt aktiviteter, der udøves af læger under uddannelse. har 6. Kommissionen under ved andenbehandlingen forpligtet sig til at tage initiativer vedrørende de sektorer og aktiviteter, der ikke er omfattet af direktivet. Kommissionen har f. eks. i sin - forhandlingerne med Europa-Parlamentet 2 meddelelse til Europa-Parlamentet1 anført, at den så hurtigt som muligt vil "tage passende initiativer med hensyn til de forskellige sektorer, der er udelukket fra direktivets anvendelsesområde. De fælles sektorudvalg for de pågældende sektorer (i det omfang, de findes) er ved at forberede gennemførelsen af disse initiativer". 7. Kommissionen har i det sociale handlingsprogram på mellemlang sigt 1995-97 anført, at "drøftelserne med arbejdsmarkedets parter og/eller undersøgelserne vil fortsætte for at finde frem til, hvorledes man bedst kan sikre, at de aktiviteter og sektorer, der er udelukket fra direktivet om arbejdstidens tilrettelæggelse, bliver dækket. Kommissionen af arbejdstidsdirektivet i 1996-1997". supplering fornødent fremsætte vil om forslag til HØRINGSPROCESSEN 8. Kommissionen vedtog den 15. juli 1997 en hvidbog om sektorer og aktiviteter, der er udelukket fra arbejdstidsdirektivet (KOM(97) 334). Da hvidbogen blev udsendt til arbejdsmarkedets parter, blev de bedt om at betragte det som første runde i en formel høring vedrørende arbejdstiden i de sektorer og aktiviteter, der er udelukket fra arbejdstidsdirektivet. I hvidbogen blev der gjort rede for udelukkelsens art og omfang, problemets omfang, den retlige og overenskomstmæssige situation i medlemsstaterne samt de initiativer, der var taget. De enkelte sektorer blev analyseret, og der blev foretaget en vurdering af de enkelte sektorers og aktiviteters særlige aspekter og problemer. 10. 1 hvidbogen blev det fastlagt, hvilke kriterier de foretrukne modeller skal bedømmes efter. For så vidt angår aktioner vedrørende arbejdstagere, der ikke er omfattet af arbejdstidsdirektivet, forekommer følgende kriterier at være passende: Den foreslåede indsats forudsætter, at det sikres, at arbejdstagernes sikkerhed og sundhed er tilstrækkelig beskyttet for så vidt angår arbejdstiden, at virksomhederne har mulighed til eventuelle løsninger, at der for beskæftigelsesmæssige følger, at virksomhederne, navnlig de små virksomheder, ikke pålægges urimelige byrder og at der tages hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende inden for specifikke sektorer som f. eks. partsfiskeri, og de store forskelle, og inden der proportionalitetsprincippet overholdes. fleksible driftsmæssige nærhedsprincippet tages hensyn havfiskeriet, findes samt for at 11. Kommissionen konkluderede, at man må gå pragmatisk til værks. Kommissionen foreslog derfor, at det fortsatte arbejde skulle bygge på den model, den foretrak, den såkaldt differentierede model. Ifølge denne skal der sondres mellem de aktiviteter, der falder ind under arbejdstidsdirektivet, og dem, der kræver særlige foranstaltninger, samtidig med at arbejdsmarkedets parter blev opfordret til at udarbejde henstillinger og aftaler, der kunne danne grundlag for eller træde i stedet for Kommissionens forslag. SEK(93) 1054 af 7. juli 1993 3 ~ 12. Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog udtalelser, der i det store og hele støttede Kommissionens metode. 13. Kommissionen iværksatte den 31. marts 1998 anden runde af høringsprocessen vedrørende indholdet af det planlagte forslag, der byggede på reaktionerne på hvidbogen. Dokumentet sammenfattede arbejdsmarkedets parters reaktioner på hvidbogen, og svarende blev analyseret. Kommissionen gik fortsat ind for den differentierede metode. 14. Dokumentet gav arbejdsmarkedets parter seks uger fra modtagelsen til at: • fremsende en udtalelse eller evt. fælles henstillinger om de påtænkte forslags mål og indhold • oplyse Kommissionen om, hvorvidt de agtede at iværksætte forhandling, hvis de ikke allerede havde gjort det. HØRINGSSVAR 15. Der indkom 15 svar fra de arbejdsmarkedsparter, der var blev hørt. Blandt disse var UNICE, alle de største sektorbestemte arbejdsgiverorganisationer i transportsektoren og EUROPECHE på vegne af havfiskerisektoren. CEEP svarede på vegne af de offentlige arbejdsgivere, herunder passagertransport i byerne. UEAPME svarede på vegne af de små og mellemstore virksomheder. Fra fagforeningernes indkom der et samlet svar fra ETUC, der suppleredes af breve fra FST, Eurocadres og EMCEF. 16. De fleste svar var positive over for, at ikke-mobile arbejdstagere blev omfattet af direktivets anvendelsesområde. 17. Der var udbredt støtte til den differentierede metode, bl. a. fra CEEP og ETUC, mens UEAPME foretrak en sektorspecifik model. UEAPME mente, at nye bestemmelser ikke burde indebære supplerende administrative byrder for de små og mellemstore virksomheder, men erkendte, at der var behov for at sikre fair konkurrence i det indre marked. UNICE gik fortsat ind for en ikke-bindende sektorspecifik model. 18. Såvel IRU (arbejdsgivere i vejtransportsektoren) og ECSA (arbejdsgivere i søtransportsektoren) henviste til de igangværende forhandlinger og udtrykte ønske om, at aftaler gennemføres uændret i ÉU-lovgivningen. ECSA fremhævede endvidere betydningen af, at medlemsstaterne ratificerer ILO-konvention nr. 180 (søfarendes arbejdstid) og protokol i handelsskibe. Begge disse punkter blev støttet af de berørte fagforbund. AEA gik ind for, at bestemmelserne i arbejdstidsdirektivet også kommer til at omfatter alle personalegrupper inden for civil luftfart. De erklærede sig villige til at medvirke i en dialog. til ILO-konvention nr. 147 om minimumsnormer 19. Européche (havfiskeri) af hviletidsbestemmelserne i den pågældende sektor på grund af arbejdets karakter og forskellene internt i sektoren. De kunne støtte forslaget om helbredskontrol for anvendelsen forbeholdet gentog over for 4 - natarbejdere og mente, at det kunne være rimeligt med begrænset årlig arbejdstid, hvis der blev fastlagt en brugbar definition af arbejdstid. De erindrede om, at visse delegationer var imod, at partsfiskere kom ind under direktivets anvendelsesområde, især på grund af de problemer, det ville medføre, hvis de reglerne om fire uger årlig ferie også skulle gælde dem. 20. Blandt fagforbundene gik EFS fortsat ind for Kommissionens generelle metode, men afviste forslaget om at betragte arbejdstiden på årsbasis. De fremhævede fremskridtene i forhandlingerne og erklærede, at aftalerne skulle følges op af en rådsafgørelse. På de områder, hvor der ikke foreligger nogen aftaler, feks. indre vandveje og havfiskeri, bør Kommissionen fremsætte forslag. Hvad angår offshoresektoren bør Kommissionen fremme drøftelserne mellem arbejdsmarkedets parter. EFS støttede Kommissionens forslag vedrørende læger under uddannelse, herunder forslaget om at lade de yngre lægers arbejde blive omfattet af undtagelsesbestemmelser. De ønsker imidlertid, at aftaler om arbejdstid indgås på nationalt plan med de repræsentative organisation, der repræsenteres officielt på EU-plan af Permanent Working Group of Junior Hospital Doctors. EFS anmodede endvidere om, at direktivet blev revideret med henblik på at nedbringe antallet af undtagelsesmulighed, især i forbindelse med ledere med selvstændige beslutningsbeføj eiser. 21. Efter høringsrunden intensiverede drøftelserne mellem arbejdsmarkedets parter i de fleste af de berørte paritetiske udvalg. (Indre vandveje var undtagelsen). 22. Den 30. blev 1998 inden aftaler september arbejdstiden om søtransportsektoren underskrevet. Hvad for angår jernbanetransportsektoren og jernbanetransportsektoren aftalte arbejdsmarkedets parter, at arbejdstidsdirektivets bestemmelser efter relevante ændringer af undtagelsesbestemmelserne bør gælde alle arbejdstagere i sektoren, på betingelse af at lignende bestemmelserne samtidig anvendes i andre transportsektorer og at de eksisterende arbejdstidsvilkår gennem lovgivningen gælder for alle nye arbejdstagere i sektoren. Hvad angår søfarende anmodede parterne under henvisning til artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og iværksat ved en arbejdsmarkedspolitikken Kommissionen om, at aftalen blev rådsafgørelse på forslag af Kommissionen. 23. På trods af ihærdige forhandlinger var det ikke muligt at indgå en aftale om vejtransport, men der skete en kortlægning af de vigtigste elementer. 24. Kommissionen har derfor foretaget mindre ændringer af sin metode i forhold til den, der blev beskrevet i hvidbogen, for at gennemføre arbejdsmarkedsparternes aftaler og for at tage hensyn til de synspunkter, der kom frem under høringsprocessen. Mobile arbejdstagere i jernbanesektoren bliver nu fuldt ud omfattet af direktiv 93/104/EF, inklusive de fornødne undtagelsesmuligheder som følge af sektorens særlige driftsmæssige krav. Derimod bliver mobile arbejdstagere i søtransportsektoren kun omfattet af direktivet om gennemførelse af aftalen mellem arbejdsmarkedets parter i sektoren. Endelig kommer direktivet til at omfatte arbejdstagere beskæftiget med andet arbejde til søs, idet der i forslaget tages hensyn til sektorens behov for et særligt skifteholdssystem. KOMMISSIONENS METODE - SAMMENHÆNG MED DE FORSKELLIGE ARBEJDSTIDSINITIATIVER 25. Metoden tager hensyn til sektorernes praktiske vanskeligheder, som førte til, at sektorerne blev udelukket i første omgang, som sikrer sammenhæng med andre sikkerhedsbestemmelser i transportsektoren, og som tager hensyn de internationale aspekter og konkurrenceaspekterne. Forslagene bygger på aftaler mellem arbejdsmarkedets parter i jernbanetransportsektoren og søtransportsektoren, og på de områder, hvor der ikke er indgået aftaler, tages der hensyn til de punkter i forhandlingerne, hvor arbejdsmarkedets parter havde nærmet sig hinanden. 26. På grundlag af høringsprocessen og de indgående forhandlinger mellem arbejdsmarkedets parter foreslår Kommissionen følgende. Tværgående foranstaltninger Ændring af arbejdstidsdirektivet 27. Det foreslås, at arbejdstidsdirektivet ændres for at sikre, at ikke-mobile arbejdstagere, for herunder offshorearbejdere. Der foretages relevante ændringer af undtagelsesbestemmelserne og af referenceperioden for så vidt angår offshorearbejdere. læger under uddannelse, er omfattet. Det gælder også 28. Direktivet gælder også i alle mobile arbejdstagere overensstemmelse med aftalen mellem arbejdsmarkedets parter i sektoren. Der indføres relevante undtagelsesbestemmelser af hensyn til sektorens drifts- og sikkerhedsmæssige krav. jernbanesektoren i 29. Endvidere bliver mobile arbejdstagere inden for transport ad landevejen, ad luftvejen eller ad indre vandveje samt havfiskere sikret tilstrækkelig hvile og et loft over det årlige antal arbejdstimer. De bliver også omfattet af nogle grundlæggende bestemmelser for natarbejdere og skifteholdsarbejdere, herunder helbredskontrol. De pågældende arbejdstagere bliver også omfattet af direktivets bestemmelser om fire ugers årlig ferie med løn. Det gælder dog ikke partsfiskere. Sektorspecifikke foranstaltninger 30. Der foreslås søtransportsektoren. særlige bestemmelser om vejtransportsektoren og 31. Som følge heraf gælder der følgende for de forskellige sektorer: Vejtransport 32. Arbejdstidsdirektivet kommer til at omfatte ikke-mobile arbejdstagere og sikrer mobile arbejdstagere tilstrækkelig hvile og et loft over det årlige antal arbejdstimer. De pågældende arbejdstagere bliver også omfattet af direktivets bestemmelser om fire ugers årlig ferie med løn og nogle grundlæggende bestemmelser for natarbejdere og skifteholdsarbejdere, herunder helbredskontrol. 33. Forslaget til direktiv om tilrettelæggelse af arbejdstid inden for vejtransport for mobile arbejdstagere og selvstændige chauffører omfatter arbejdstid, pauser, hviletid og begrænset natarbejde sektorspecifikke foranstaltninger har forrang i forhold til de relevante bestemmelser i det ændrede arbejdstidsdirektiv, jf. direktivets artikel 14. for de pågældende arbejdstagere. De Søtransport 34. Arbejdstidsdirektivet ændres, således at det omfatter ikke-mobile arbejdstagere. 35. Der indføres særlige foranstaltninger om følgende: 35. 1 Et forslag til direktiv om gennemførelse af den europæiske aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, som blev indgået den 30. september 1998. 35. 2 Et forslag til direktiv om håndhævelse af søfareres arbejdstid på skibe, der anløber EU-havne. 35. 3 Kommissionens henstilling til medlemsstaterne om ratificering af ILO-konvention nr. 180 om søfarendes arbejdstid og bemanding afskibe samt protokol til ILO- konvention nr. 147 om minimumsnormer i handelsskibe. Henstillingen rettes særskilt til medlemsstaterne. for søfarende 36. Da direktivet om gennemførelse af den europæiske aftale om tilrettelæggelse af og baseret arbejdstiden arbejdsmarkedspolitikken, gælder det ikke for Det Forenede Kongerige (medmindre det vedtages i henhold til Amsterdam-traktatens artikel 139, når den er trådt i kraft). Kommissionen agter derfor, når tiden er inde, at forelægge Rådet et direktivforslag, således at direktivet i henhold til protokollen om social- og arbejdsmarkedspolitikken også kommer til at gælde for Det Forenede Kongerige. social- aftalen om på er Lufttransport, indre vandveje, havfiskeri 37. Arbejdstidsdirektivet ændres, således at det omfatter ikke-mobile arbejdstagere. 38. Det ændrede arbejdstidsdirektiv sikrer endvidere mobile arbejdstagere tilstrækkelig hvile og et loft over det årlige antal arbejdstimer. De pågældende arbejdstagere bliver også omfattet af direktivets bestemmelser om fire ugers årlig ferie med løn (det gælder dog ikke partsfiskere) og nogle grundlæggende bestemmelser for natarbejdere og skifteholdsarbejdere, herunder helbredskontrol. 39. Kommissionen er ved at udarbejde et direktivforslag vedrørende indre vandveje med bestemmelser om hviletid og begrænset sejltid. Kommissionen vil også fremlægge et forslag til et direktiv om arbejdstid og hviletid for havfiskere. Der vil samtidig være bestemmelser om relevante alternative ordninger vedrørende ferie med løn for partsfiskere. Sådanne sektorspecifikke foranstaltninger har forrang i forhold til de relevante bestemmelser i det ændrede arbejdstidsdirektiv,-jf. direktivets artikel 14. i 40. Efter drøftelser med de berørte parter er Kommissionen ved at udarbejde forslag til en EU-ordning for begrænsning af flyvetiderne, der bygger på sikkerhedsmæssige betragtninger. Det er meningen, at dette skal komplettere de foranstaltninger, der foreslås i arbejdstidsdirektiv lufttransportsektoren, og det kan samtidig medvirke til, at denne personalegruppes arbejdsmiljøbehov opfyldes. Samtidig kan drøftelserne om flypersonale genoptages i Det Paritetiske Udvalg for Civil Luftfart. Hvis forhandlingerne udmønter sig i forslag til retsakter, vil få forrang i forhold til de relevante bestemmelser i det ændrede arbejdstidsdirektiv, jf. direktivets artikel 14. det ændrede flypersonale vedrørende y s -** VI Æ -as 01 TJ C S tt 0) 5« s- c- HH H« o, o 03 S P W Q P H tf > tf < X tf H O tf H W H < Id O • 3 •J * tf O fe W O rH < z z o « z H o < i/3 tf O h H CC e « tf "C •es s s 8 2. 6X1 X 4) •{; os s H _I S o> S £ w •£ a C ^ "3 ro •S bu 3 - a S Æ E« <U fan I >ÉS S '-S 2 8 -- o aj H H » an fl> 1*1 01 c 0) > s Ol "és Ol JS o S i 'S* > <2 c O) •s s o> « -4H in •o •57 i. C3 M o i C s B T3 5/5 •o « VI IH C VJ n t. •4H S VI ét o Ol '3T •o c > 3 EA J3 IH '& "Bil S fe SP-* * •s vi •5 oo SS "S 3. 8 3, u c G a •o o> •o c = kl Ol 60 H t* o -S <C O 5 o. •S "> fe " i 3 0) k. _* "g m IS i -, o> •4= 00 > w 0) o. „ tt-, 73 I- V Qi S s -n V) -O J- o o c M 01 c. S« 0> s§ '3 o G. IH 0> "3 s s 01 E/1 o 2 VI o> 01 o c. o, l/i 6J) C E« O) -o TS 0) o c J= "3 n 60 •o u. 83 -4-» CU E« C E/1 •d W i. 61) CU CO JO >- es O) o O) EA •• I C/1 CU s ** •O *; S g © « tS ro O. _ 0\ Q} C*> 5 a o). g a • 8 a\ s o fe 01 en re EM o> -O O "O "C JO C C. s 01. c 03 CU o> 1' C s £> O > I- c S CU CS fc. o ja CU S EA CU u nn s CU Forslag til Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, således at sektorer og aktiviteter, der var udelukket fra direktivet, bliver omfattet -1- 10 BEGRUNDELSE Formål med forslaget 1. Forslaget indebærer en ændring af Rådets direktiv 93/104/EF om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, således at arbejdstagere, der for øjeblikket ikke er omfattet af arbejdstidsdirektivet (93/104/EF), beskyttes mod skadelige virkninger, som overdrevent lange arbejdstider, utilstrækkelig hvile eller uregelmæssig arbejdsrytme har på deres sundhed og sikkerhed. 2. Det foreslås således, at arbejdstidsdirektivet ændres for at sikre, at ikke-mobile arbejdstagere, herunder læger under uddannelse, er omfattet. Det ændrede direktiv i jernbanesektoren og i kommer også til at gælde for alle arbejdstagere offshoresektoren Der foretages relevante ændringer af undtagelsesbestemmelserne og af referenceperioden for så vidt angår offshorearbejdere. 3. Endvidere bliver mobile arbejdstagere inden for transport ad landevejen, ad luftvejen eller ad indre vandveje samt havfiskere sikret tilstrækkelig hvile og et loft over det årlige antal arbejdstimer. De bliver også omfattet af direktivets løn og nogle grundlæggende bestemmelser om fire ugers årlig ferie med bestemmelser for natarbejdere og skifteholdsarbejdere, herunder helbredskontrol. Indhold Der foreslås følgende ændringer af direktiv 93/104/EF (der vedlægges en sammenligning mellem forslaget og de eksisterende bestemmelser). 5. Artikel at 1. lakuner stk. 3 eventuelle ('anvendelsesområde): For i anvendelsesområdet kan undgås, udgår alle gældende undtagelser. Dette sikrer navnlig, at direktivet gælder for alle ikke-mobile arbejdstagere og for alle andre arbejdstagere, der ikke er omfattet af særskilte EF-bestemmelser om arbejdstid. Kun arbejdstagere, der er omfattet af forslaget til gennemførelse af den europæiske aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, falder derfor ikke ind under det ændrede arbejdstidsdirektivs anvendelsesområde. Disse arbejdstagere defineres på samme måde som i det pågældende forslag. Det bør bemærkes, at direktivets artikel 14 (mere specifikke fællesskabsbestemmelser) ikke ændres. Som en yderligere garanti mod usikkerhed er det meningen, at forholdet til arbejdstidsdirektivet tydeliggøres i andre direktivforslag. 6. Artikel 2 {Definitioner): Definitionerne i direktiv 93/104/EF er fortsat gældende. Således kan medlemsstaterne ud fra definitionen af "arbejdstid", der omfatter tre aspekter, som alle skal opfyldes (at arbejdstageren (1) er på arbejde, (2) står til arbejdsgiverens rådighed og (3) udfører sin beskæftigelse eller sine opgaver) fortsat definere arbejdstid restriktivt, samtidig med at der er mulighed for en bredere 11 -2- definition. Der "offshorearbejde" og "tilstrækkelig hvile". indføres desuden tre nye begreber: "mobil arbejdstager", 7. Mobil arbejdstager. Definitionerne i forordning (EØF) nr. 1408/71 (om social sikring afvandrende arbejdstagere) er brugt som model. Begrebet er imidlertid blevet begrænset, fordi det er aftalt, at alle direktivets bestemmelser med relevante tilpasninger bør gælde for arbejdstagere i jernbanesektoren, og fordi søfarende ikke er omfattet af forslaget. De eneste arbejdstagere, der falder ind under definitionen, er derfor havfiskere, mobile arbejdstagere inden for vejtransport, flypersonale og arbejdstagere inden for transport ad indre vandveje. Forholdene for arbejdstagere inden for vejtransport "for egen regning"1 fastlægges i det særskilte forslag vedrørende vejtransport. 8. Offshorearbejde: Definitionen tager hensyn til rådgivning fra sektorens repræsentanter. 9. Tilstrækkelig i at erkendte hvidbogen, hvile: Kommissionen selv arbejdstidsdirektivets fleksible bestemmelser for visse kategorier af arbejdstagere vanskeligt lader sig anvende. Den foreslåede definition af tilstrækkelig hvile er udformet for at fastsætte de kriterier, der skal tages hensyn til, selv om der ikke sættes tal på grænserne. De pågældende arbejdstagere bør have regelmæssige hvileperioder, som er tilstrækkelige til at sikre, at de på grund af træthed som følge af lang arbejdstid eller andre uregelmæssige arbejdsrytmer ikke forårsager skader på sig selv, kolleger eller andre, og at de hverken på kort eller lang sigt skader deres helbred. Efter Kommissionens opfattelse opfylder hviletidsbestemmelser, der er i overensstemmelse med arbejdstidsdirektivets artikel 3, 4 og 5, disse kriterier. 10. Artikel 5 (ugentlig hviletid): Artikel 5, stk. 2, der omhandler hviletid om søndagen, udgår. Dette er en udmøntning af den nævnte afgørelse fra EF-Domstolen. 11. Artikel 17 (undtagelsesbestemmelser): Der foreslås en række ændringer af artikel 17, stk. 2, med henblik på at gøre det tydeligt, at undtagelserne omfatter bestemte aktiviteter, som hidtil har været udelukket fra direktivet. Det drejer sig feks. om "togpersonale" (artikel 17, stk. 2, nr. 2. 1, litra a)), "aktiviteter, der udøves af læger under uddannelse" (artikel 17, stk. 2, nr. 2. 1, litra c), nr. i)), "andre arbejdstagere, der er direkte involveret i levering af transport" (artikel 17, stk. 2, nr. 2. 1, litra c), nr. ii)) og olieforsyning (artikel 17, stk. 2, nr. 2. 1, litra c), nr. iv)). 12. Der foreslås en ny undtagelse (artikel 17, stk. 2, nr. 2. 4) vedrørende den maksimale ugentlige arbejdstid for læger under uddannelse i en overgangsperiode. Hvis der foreligger en aftale mellem arbejdsgiveren og arbejdstagerens repræsentanter, kan grænsen for den ugentlige arbejdstid dog øges til 54 timer i gennemsnit (dvs. en time pr. dag) i en referenceperiode på fire måneder. Kommissionen agter at sikre, at yngre 1 fødevareindustrien, byggebranchen samt en gros- og detailhandel. Dvs. chauffører, de er ansat af andet end vognmandsfirmaer, f. eks. inden for kemikalie-, olie- og. 12 lægers arbejdstid nedbringes til et rimeligt niveau. Den foreslåede yderligere fleksibilitet er imidlertid nødvendig, fordi det ville skabe alvorlige problemer for sundhedsplejen i det mindste i nogle medlemsstater, hvis den maksimale ugentlige arbejdstid med øjeblikkeligt varsel blev nedsat til 48 timer i gennemsnit. Det skyldes ikke blot de deraf følgende øgede omkostninger, men også manglen på læger. Efter Kommissionens mening giver denne yderligere færdiguddannede fleksibilitet i en overgangsperiode sygehusmyndighederne tilstrækkelig tid til at planlægge de fornødne ændringer, herunder en modernisering af arbejdets tilrettelæggelse i samarbejde med de berørte lægers repræsentanter. Der foreslås en overgangsperiode på syv år. Det svarer til lægeuddannelsens længde i en række medlemsstater. 13. Artikel 17a (ny) (Mobile arbejdstagere og offshorearbejde): Det er Kommissionens hensigt,. at direktivet skal gælde for så mange arbejdstagere som muligt, herunder ikke-mobile arbejdstagere, alle arbejdstagere i jernbanesektoren, mobile såvel som ikke-mobile, og i offshoresektoren, at visse mobile arbejdstagere bliver omfattet direktivets bestemmelser om 4 ugers årlig ferie med løn og visse bestemmelser for natarbejdere og skifteholdsarbejdere, herunder helbredskontrol, og at disse arbejdstagere sikret tilstrækkelig hvile og et loft over det årlige antal arbejdstimer. Sidstnævnte bestemmelse gælder også for offshorearbejdere. 14. Fjernelsen af undtagelserne betyder, at direktivet udvides til at omfatte alle arbejdstagere. Formålet med denne artikel er derfor: • at fastsætte, at artikel 3 (daglig hviletid), 4 (pauser), 5 (ugentlig hviletid) og 8 (natarbejdets varighed) ikke finder anvendelse på de pågældende mobile arbejdstagere • at sikre, at disse arbejdstagere har ret til tilstrækkelig hvile, • at tillade, at den maksimale arbejde (artikel 6) beregnes over en 12-måneders referenceperiode for så vidt angår mobile arbejdstagere og offshorearbejdere og • at fastsætte, at bestemmelserne ikke gælder årlig ferie med løn for partsfiskere. (Partsfiskere er del af et fiskerfartøjs besætning, hvis aflønning består af en andel af fartøjets indtjening. ) Begrundelse for forslaget 15. Kommissionen mener, at der er behov for en indsats for på EF-plan at sikre beskyttelse af sikkerheden og sundheden mod skader som følge af arbejdstiden for arbejdstagere inden for de sektorer og aktiviteter, der nu er udelukket fra arbejdstidsdirektivet. Dette forslag omfatter de foranstaltninger, der kan indføres ved en ændring af arbejdstidsdirektivet. Da den oprindelige udelukkelse fra direktivet skete på grund af arbejdets karakter, og ikke fordi de pågældende arbejdstagere ikke havde behov for beskyttelse, kan begrundelserne for at indføre det oprindelige direktiv også anvendes for denne foranstaltning. 13 16. Med hensyn til nærhedsprincippet har EF-Domstolen erklæret2, at "når Rådet har fundet det nødvendigt at forbedre niveauet for beskyttelsen af arbejdstageres sikkerhed og sundhed og at harmonisere forholdene på dette område, uden at det går ud over forbedringerne, kræves der for at opnå dette mål, at der fastsættes minimumskrav på fællesskabsplan". Der er nemlig ud fra nærhedsprincippet ingen objektiv forskel mellem de sektorer, der er udelukket fra arbejdstidsdirektivet, og dem, der er omfattet. Det må således konkluderes, at der ikke kan rejses indsigelse mod lovgivning under påberåbelse af nærhedsprincippet. 17. Med hensyn til proportionalitetsprincippet har Domstolen konsekvent fastholdt, at det for at fastslå, om en fællesskabsbestemmelse overholder proportionalitetsprincippet, er nødvendigt at fastslå, om de midler, der er fastsat deri, er velegnede til at nå det fastsatte mål, og om de går længere end det, der kræves for at nå målet. Det må derfor afgøres, om Fællesskabet i sit direktiv er gået længere end nødvendigt for at beskytte arbejdstagernes sikkerhed og sundhed. Igen konkluderer EF-Domstolen i sagen om arbejdstidsdirektivet, at det ikke er tilfældet. Da dette forslag ikke går længere end bestemmelserne også i proportionalitetsprincippet er overholdt. finder Kommissionen, arbejdstidsdirektivet, at Retsgrundlag 18. Traktatens artikel 118 A er det relevante retsgrundlag, da forslaget er en ændring af direktiv 93/104/EF. 2 Europæiske Union. EF-Domstolens dom af 12. november 1996 i sag C-84/94, Det Forenede Kongerige mod Rådet for Den 14 Forslag til Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, således at sektorer og aktiviteter, der var udelukket fra direktivet, bliver omfattet RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR- 98/0318 (SYN) under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 118 A, under henvisning til forslag fra Kommissionen1, i samarbejde med Europa-Parlamentet2, under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg 3 og ud fra følgende betragtninger: I henhold til Traktatens artikel 118 A skal Rådet, ved udstedelse af direktiver, vedtage minimumsforskrifter med henblik på at forbedre navnlig arbejdsmiljøet for at sikre et højere niveau for beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed; i henhold til nævnte artikel skal det i disse direktiver undgås, at der pålægges administrative, finansielle og retlige byrder af en sådan art, at de hæmmer oprettelse og udvikling af små og mellemstore virksomheder; i Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden4 er der fastsat minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden med hensyn til daglige minimumshvileperioder, ugentlig hviletid, årlig ferie, pauser og maksimal ugentlig arbejdstid samt visse aspekter i forbindelse med natarbejde, skifteholdsarbejde og arbejdsrytme; visse former for aktiviteter var udelukket fra anvendelsesområdet for direktiv 93/104/EF, nemlig vej-, luft-, sø- og jernbanetransport, sejlads ad indre vandveje, havfiskeri, andre aktiviteter på havet samt aktiviteter, der udøves af læger under uddannelse; det er som følge af det pågældende arbejdes særlige natur nødvendigt at træffe relevante foranstaltninger om tilrettelæggelsen af arbejdstiden for at beskytte arbejdstageres sikkerhed og sundhed inden for de sektorer eller aktiviteter, som dette direktiv ikke har fundet anvendelse på; direktiv 93/104/EF bør gælde for ikke-mobile arbejdstagere inden for de sektorer og aktiviteter, som dette direktiv hidtil ikke har fundet anvendelse på; for så vidt angår læger under uddannelse er der behov for yderligere fleksibilitet; der bør være en grundlæggende mindstebeskyttelse med hensyn til arbejdstid for de hidtil udelukkede mobile arbejdstagere og arbejdstagere, der er beskæftiget med "andre EFTL 307 af 13. 12. 1993, s. 18. -6- 15 aktiviteter på havet"; denne mindstebeskyttelse bør omfatte de eksisterende bestemmelser for natarbejdere og om årlig skifteholdsarbejdere, herunder helbredskontrol; de eksisterende bestemmelser om arbejdstid og hviletid bør tilpasses; ferie og nogle grundlæggende bestemmelser på grund af partsfiskernes særlige ansættelsesforhold bør de udelukkes fra bestemmelserne om årlig ferie med løn; der iværksættes en europæisk aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende ved en afgørelse, som Rådet træffer på forslag af Kommissionen i henhold til artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken; bestemmelserne i dette direktiv bør derfor ikke gælde søfarende; på trods af ihærdige forhandlinger har det ikke muligt at indgå en aftale om mobile arbejdstagere regning; arbejdsmarkedets parter arbejdstidsdirektivets bestemmelser efter relevante ændringer bør gælde alle arbejdstagere i sektoren; i virksomheder, der udfører vejtransport jernbanesektoren har aftalt, fremmed for at i som følge af EF-Domstolens retspraksis bør bestemmelsen om hviletid om søndagen udgå; i overensstemmelse med nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet, jf traktatens artikel 3 B, kan målene for den påtænkte handling ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, idet formålet er, alle arbejdstagere i Fællesskabet nyder tilstrækkelig beskyttelse af sundhed og sikkerhed hvad angår arbejdstid; i betragtning af den foreslåede foranstaltnings omfang og virkning, kan disse mål bedst nås på EF-plan ved indførelse af minimumsbestemmelser, som gælder for hele Det Europæiske Fællesskab; dette direktiv omfatter kun det, der skal til, for at målene kan nås; direktiv 93/104/EF bør således ændres - UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: Artikel 1 Der foretages følgende ændring i direktiv 93/104/EF: 1. Artikel 1, stk. 3, affattes således: "3. 1. Dette direktiv finder anvendelse på alle former for private og offentlige aktiviteter som defineret i artikel 2 i direktiv 89/391/EØF, jf. dog artikel 17 i nærværende direktiv. 3. 2. Direktivet finder ikke anvendelse på søfarende som defineret i direktiv. /. /EF om gennemførelse af aftalen om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende. " 2. Følgende indsættes i artikel 2: "7. mobil arbejdstager: en arbejdstager, der arbejder om bord på et havgående fiskerfartøj, som sejler under en medlemsstats flag, eller der er en del af rejsende eller flyvende personale, som er ansat af en virksomhed, der for fremmed regning udfører passager- eller godstransport ad landevejen, ad luftvejen eller ad indre vandveje 8. offshorearbejde: arbejde, der hovedsageligt udføres på eller fra offshoreanlæg (herunder boreplatforme), og som direkte eller indirekte har forbindelse med udvinding eller udnyttelse af mineralforekomster samt dykning i forbindelse med sådanne aktiviteter, uanset om dykningen udføres fra et offshoreanlæg eller et skib 9. tilstrækkelig hvile: det forhold, at arbejdstagere har regelmæssige hvileperioder, som er tilstrækkelige til at sikre, at de på grund af træthed eller andre uregelmæssige arbejdsrytmer ikke forårsager skader på sig selv, kolleger eller andre, og at de hverken på kort eller lang sigt skader deres helbred. " 3. Følgende stykke i artikel 5 udgår: "Minimumshvileperioden i stk. 1 omfatter i princippet søndagen. " 4. Følgende indsættes i artikel 17, stk. 2, nr. 2. 1, litra a): "navnlig togpersonale" Følgende indsættes efter "lignende institutioner" i artikel 17, stk. 2, nr. 2. 1, litra c), 5. nr. i): "herunder aktiviteter, der udøves af læger under uddannelse," 6. Artikel 17, stk. 2, nr. 2. 1, litra c), nr. ii), affattes således: "arbejdstagere, der er direkte involveret i levering af transport, og andre arbejdstagere beskæftiget i havne eller lufthavne" 7. Artikel 17, stk. 2, nr. 2. 1, litra c), nr. iv), affattes således: "gas-, olie-, vand og elektricitetsforsyning, renovationsvæsen og forbrændingsanlæg" 8. Følgende indsættes som nr. 2. 4 i artikel 17, stk. 2: "2. 4. artikel 6 i en overgangsperiode på syv år fra dette direktivs vedtagelsesdato for læger under uddannelse, hvis der foreligger en aftale mellem arbejdsgiveren og arbejdstagerens repræsentanter. Den ugentlige arbejdstid må dog aldrig overstige 54 timer i gennemsnit i en referenceperiode på fire måneder. " 9. Følgende indsættes som aftfiæl 17a: "Artikel 17a Mobile arbejdstagere og offshorearbejde 1. Bestemmelserne i artikel 3, 4, 5 og 8 finder ikke anvendelse på mobile arbejdstagere. 2. Medlemsstaterne træffer imidlertid de fornødne foranstaltninger for at sikre, at mobile arbejdstagere har ret til tilstrækkelig hvile. -8- x * 3. Medlemsstaterne kan under overholdelse af almindelige principper for beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed af objektive og tekniske grunde eller af hensyn til arbejdets tilrettelæggelse udvide referenceperioden, der er omhandlet i artikel 16, nr. 2, til tolv måneder for mobile arbejdstagere og arbejdstagere, der primært udfører offshorearbejde. " 4. Artikel 7 finder ikke anvendelse på partsfiskere. Artikel 2 1. a) Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest [2 år fra vedtagelsesdatoen], eller sikrer sig senest på denne dato, at arbejdsmarkedets parter ved aftale iværksætter de nødvendige bestemmelser, idet medlemsstaterne skal træffe alle nødvendige foranstaltninger for til enhver tid at kunne garantere de ved dette direktiv krævede resultater. b) Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen herom. 2. Når medlemsstaterne vedtager de i stk. 1 omhandlede love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne. 3. Uanset medlemsstaternes ret til at tilpasse de forskellige love, administrative og kontraktmæssige bestemmelser på arbejdstidsområdet efter udviklingen, for så vidt som dette direktivs minimumskrav overholdes, kan gennemførelsen af direktivet ikke danne grundlag for at sænke det generelle niveau for beskyttelse af arbejdstagerne. 4. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de allerede har udstedt, eller som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv. Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. Artikel 3 Udfærdiget i På Rådets vegne Formand i a FORSLAGETS KONSEKVENSER FOR VIRKSOMHEDERNE HERUNDER ISÆR SMÅ OG MELLEMSTORE VIRKSOMHEDER (SMV) Forslagets titel: Forslag til Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, således at sektorer og aktiviteter, der var udelukket fra direktivet, bliver omfattet Dokumentets referencenummer: 98017 Forslaget Hvorfor er der i betragtning af nærhedsprincippet behov for en EF-lovgivning 1. på området, og hvad er hovedmålet? Ministerrådet vedtog den 23. november 1993 direktiv 93/104/EF om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden. Direktivet havde hjemmel i EF-traktatens artikel 118 A, ifølge hvilken medlemsstaterne skal "bestræbe sig på at forbedre navnlig arbejdsmiljøet for at beskytte arbejdstagernes sikkerhed og sundhed. ". De væsentligste mål er at sikre, at arbejdstagerne beskyttes mod de skadelige virkninger, som overdrevent lange arbejdstider, utilstrækkelig hvile eller et uregelmæssigt arbejdsmønster har på deres sundhed og sikkerhed. Direktivet giver rig mulighed for at anvende principperne deri med en vis smidighed i bestemte situationer. Kommissionens oprindelige forslag til arbejdstidsdirektiv dækkede alle økonomiske sektorer og aktiviteter. Men Rådet besluttede at udelukke visse sektorer og aktiviteter fra direktivets anvendelsesområde. Den nøjagtige ordlyd af bestemmelsen vedrørende direktivets anvendelsesområde er: "Dette direktiv finder anvendelse på alle former for. aktiviteter. med undtagelse afvej-, luft-, sø- og jernbanetransport, sejlads ad indre vandveje, havfiskeri, andre aktiviteter på havet samt aktiviteter, der udøves af læger under uddannelse" (artikel 1, stk. 3). I direktivets 16. betragtning hedder det: "det kan som følge af et arbejdes særlige natur blive nødvendigt at træffe særskilte foranstaltninger om tilrettelæggelsen af arbejdstiden inden for visse sektorer eller aktiviteter, som dette direktiv ikke finder anvendelse på". Rådet fandt således, at undtagelserne havde direkte sammenhæng med det pågældende arbejdes karakter, og de skulle ikke ses som udtryk for, at sikkerheden og sundheden er tilstrækkelig beskyttet mod skader som følge af arbejdstiden inden for de nævnte sektorer og aktiviteter. Nærværende forslag indebærer en ændring af Rådets direktiv 93/104/EF om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, således at arbejdstagere, der for øjeblikket ikke er omfattet af direktivet, beskyttes mod skadelige virkninger, som overdrevent lange arbejdstider, utilstrækkelig hvile eller uregelmæssig arbejdsrytme har på deres sundhed og sikkerhed. specifikt set nærmere på nærhedsprincippet til EF-Domstolen har arbejdstidsdirektivet. I dommen i den sag, Det Forenede Kongerige havde anlagt med påstand om annullation af arbejdstidsdirektivet, bemærker Domstolen, at "når Rådet har fundet det nødvendigt at forbedre niveauet for beskyttelsen af arbejdstageres sikkerhed og sundhed og at -10- forhold i 19 harmonisere forholdene på dette område, uden at det går ud over forbedringerne, kræves der for at opnå dette mål, at der fastsættes minimumskrav på fællesskabsplan". Der er nemlig ud fra nærhedsprincippet ingen objektiv forskel mellem de sektorer, der er udelukket fra arbejdstidsdirektivet, og dem, der er omfattet. Det må således konkluderes, at der ikke kan rejses indsigelse mod lovgivning under påberåbelse af nærhedsprincippet. Konsekvenser for virksomhederne 2. Hvem berøres af forslaget? Forslaget skal gælde alle arbejdstagere i de sektorer og aktiviteter, der nu er udelukket fra arbejdstidsdirektivet, undtagen søfarende og mobile arbejdstagere i vejtransportsektoren. 3 Hvilke foranstaltninger skal virksomhederne træffe i henhold tilforslaget? Virksomhederne skal påse, at. direktivet overholdes, navnlig med hensyn til hvile, maksimal arbejdstid og årlig ferie. 4. Hvilke økonomiske virkninger forventes forslaget at få? a) Hvad bliver virkningerne - For beskæftigelsen? Virkningerne for beskæftigelsen afhænger af den måde, hvorpå de fornødne ændringer gennemføres. Umiddelbart kan der forventes positive virkninger for beskæftigelsen, hvis der ansættes yderligere arbejdstagere, for at overarbejdet kan nedbringes og den årlige ferie kan forøges. - For investeringerne og oprettelsen af nye virksomheder? Ubetydelige - For virksomhedernes konkurrenceevne? Da fordelene og ulemperne, jf c) og d), opvejer hinanden, vil direktivet virke neutralt. b) Skal der indføres nye administrative procedurer? Der bliver en engangsudgift til indførelse af nye arbejdstidsplaner. De fleste virksomheder har brugbare styringssystemer, men der kan blive brug for visse tiltag, for at bestemmelserne kan efterkommes. c) Cost-benefit med hensyn til kvantitet og/eller kvalitet Kommissionen har foranlediget, at der gennemføres en undersøgelse5 af virkningerne for erhvervslivet for at vurdere arbejdstidsdirektivets potentielle virkninger på de sektorer og aktiviteter, som direktivet hidtil ikke har fundet anvendelse på. 5 Consultants, oktober 1998 Business Impact Assessment, Working Time Directive: excluded sectors, Cambridge Policy -11- O Undersøgelsen viser, at de omkostninger, virksomhederne står over for, kan inddeles i tre grupper: 1) administrative omkostninger til at sikre, at bestemmelserne overholdes, og at dette kan kontrolleres: etablering af systemer til styring af arbejdstid og helbredskontroller 2) de samlede udgifter til ansættelse af flere arbejdstagere: ansættelsesomkostninger, efterfølgende direkte og indirekte udgifter i forbindelse med arbejdsforholdet 3) udgifter til omstrukturering af arbejdstidens tilrettelæggelse: nye skifteholdsplaner, flere hvilefaciliteter og nye aftaler med fagforeninger/samarbejdsudvalg. Arbejdsgiveren kan få en række fordele ved at overholde de nye regler, som vil reducere bruttoomkostningerne. Det drejer sig om følgende: 1) færre udgifter som følge af færre afbrydelser i arbejdet på grund af færre ulykker og mindre sygefravær 2) større produktivitet hos de enkelte ansatte som følge af bedre helbred og mindre træthed 3) større produktivitet hos virksomheden som følge af ny tilrettelæggelse af arbejdstiden, som forhandles samtidig med indførelsen af de nye regler 4) færre udgifter til overtidsbetaling som følge af lavere arbejdstid hos dem, der nu arbejder mere end den maksimale arbejdstid ifølge de nye bestemmelser. d) Hvilke udgifter medfører forslaget? Ovennævnte undersøgelse konkluderer, at det er ikke muligt at foretage et præcist skøn over udgifter og indtægter som følge af direktivet. Et skøn omfatter mange vurderinger, der bygger på ufuldstændige data, og det indebærer derfor en stor fejlmargen. De største udgifter skyldes øgede rekrutteringsomkostninger som følge af begrænsningen af den ugentlige arbejdstid og bestemmelserne om årlig ferie. De største indtægter skyldes mindre overtidsbetaling, større produktivitet hos den enkelte arbejdstager samt færre sygedage og arbejdsulykker. Det bedste bud på det samlede omfang af forslagets virkninger er følgende. Hvad angår bestemmelserne om seks sektorer og aktiviteter, nemlig vej-, luft-, sø- og jernbanetransport, havfiskeri og andre aktiviteter på havet, ligger nettovirkningerne (udgifter minus indtægter) mellem nettoindtægter på 1 % og nettoudgifter på 1 % af de pågældende arbejdstageres gennemsnitlige årsindkomster. Hvad angår læger under uddannelse ligger skønnet på 2 % af de gennemsnitlige årsindkomster. Der foreligger ikke tilstrækkelige data til, at der kan foretages et skøn vedrørende sejlads ad indre vandveje. Indeholder forslaget foranstaltninger, der tager højde for SMV'ernes særlige 5. situation (lempeligere eller særlige krav)? Nej. Virksomheder af alle størrelser skal være fleksible. -12- 21 Høring Listen over organisationer, som er blevet hørt om forslaget, og en kortfattet 6. redegørelse for deres væsentligste synspunkter. Hvidbogen blev udsendt til vide kredse, bl. a. alle de organisationer, der henvises til i meddelelsen om gennemførelsen af protokollen om social- og arbejdspolitikken6. De pågældende organisationer blev også hørt i anden høringsrunde. Der er gjort rede for deres synspunkter i meddelelsen. Endvidere er spørgsmålene blevet drøftet gennem fem år i de paritetiske udvalg vedrørende de fem transportsektorer og havfiskeri. 6 14. 12. 1993. Meddelelse om gennemførelsen af protokollen om social- og arbejdspolitikken, KOM(93) 600 af -13- 22 ARBEJDSDOKUMENT: EN SAMMENLIGNING Forslag til Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, således at sektorer og aktiviteter, der var udelukket fra direktivet, bliver omfattet BILAG RÅDETS DIREKTIV 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i tilrettelæggelse af forbindelse med arbejdstiden RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - Foreslåede ændringer [Betragtninger] Ingen ændringer UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: AFSNIT I -ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER Artikel 1 Formål og anvendelsesområde direktiv indeholder 1. Dette for sikkerhed og minimumsforskrifter sundhed i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden. 2. Dette direktiv finder anvendelse på: a) de minimale daglige hvileperioder, ugentlige hvileperioder og årlige ferier, på pauser og på den maksimale ugentlige arbejdstid, samt på b) visse aspekter natarbejde, arbejdsrytme. i forbindelse med og skifteholdsarbejde i artikel 2 3. Dette direktiv finder anvendelse på alle former for private og offentlige aktiviteter som defineret i direktiv 89/391 /EØF, jf. dog artikel 17 i nær værende direktiv med undtagelse af vej-, luft-, sø- og jernbanetransport, sejlads ad indre andre aktiviteter på havet samt aktiviteter, der udøves af læger under uddannelse. havfiskeri, vandveje, Ingen ændringer Ingen ændringer 3. 1. Dette direktiv finder anvendelse på alle former for private og offentlige i artikel 2 i aktiviteter som defineret direktiv 89/391/EØF, jf. dog artikel 17 i nærværende direktiv. 3. 2. Direktivet finder ikke anvendelse på søfarende som defineret i direktiv. /. /EF om om for tilrettelæggelse søfarende. " gennemførelse af af aftalen arbejdstiden 4. Bestemmelserne i direktiv 89/391/EØF 23 finder i fold udstrækning anvendelse på de forhold, der er nævnt i stk. 2, med forbehold af strengere og/eller mere specifikke bestemmelser i nærværende direktiv. Ingen ændringer Artikel 2 - Definitioner I dette direktiv forstås ved: tidsrum, arbejdstid: 1. hvori det arbejdstageren er på arbejde og står til under arbejdsgiverens udførelsen af sin beskæftigelse eller sine opgaver i overensstemmelse med national lovgivning og/eller praksis rådighed Ingen ændringer 2. hvileperiode: det tidsrum, der ikke er arbejdstid Ingen ændringer 3. natperiode: et tidsrum på mindst syv fastsat ved national timer, der er lovgivning, alle og tidsrummet omstændigheder omfatter mellem kl. 00. 00 og kl. 05. 00 under som 4. natarbejder: a) dels en arbejdstager, der normalt udfører mindst tre timer af sin daglige arbejdstid i natperioden og b) dels en arbejdstager, der forventes at udføre en vis del af sin årlige arbejdstid i natperioden, idet denne del efter den pågældende medlemsstats valg fastsættes: i) ved national lovgivning efter høring af arbejdsmarkedets parter, eller eller ii) ved nationale eller. regionale kollektive aftaler mellem eller overenskomster arbejdsmarkedets parter 5. skifteholdsarbejde: enhver form for tilrettelæggelse af holdarbejde, som består i, at arbejdstagerne afløser hinanden på de Ingen ændringer Ingen ændringer Ingen ændringer Ingen ændringer 24 samme arbejdspladser efter en bestemt tidsplan, herunder på skift, og som kan være kontinuerligt eller diskontinuerligt, hvilket kræver, at arbejdstagerne arbejder på forskellige tidspunkter over en given periode af dage eller uger Ingen ændringer 6. skifteholdsarbejder: arbejdstager, som deltager i skifteholdsarbejde. Ingen ændringer Ingen bestemmelse som sejler under 7. mobil arbejdstager: en arbejdstager, der arbejder om bord på et havgående fiskerfartøj. en medlemsstats flag, eller der er en del af rejsende eller flyvende personale, som er ansat af en virksomhed, der for fremmed regning eller godstransport ad landevejen, ad luftvejen eller ad indre vandveje passager- udfører eller offshorearbejdé: arbejde. på som direkte eller der 8. hovedsageligt fra udføres offshoreanlæg (herunder boreplatforme'). og indirekte har forbindelse med udvinding eller udnyttelse af mineralforekomster samt dykning i aktiviteter. forbindelse med uanset om dykningen udføres fra et offshoreanlæg eller et skib sådanne som arbejdstagere hvileperioder, 9. tilstrækkelig hvile: det forhold, at de har pågældende er regelmæssige tilstrækkelige til at sikre, at de på grund af træthed uregelmæssige andre arbejdsrytmer ikke forårsager skader på sig selv, kolleger eller andre, og at de hverken på kort eller lang sigt skader deres helbred. eller 25 AFSNIT II MINIMUMSHVILEPERIODER - ANDRE ASPEKTER AF TILRETTELÆGGELSEN AF ARBEJDSTIDEN Artikel 3 Daglig hviletid Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at alle arbejdstagere får en minimumshvileperiode på elleve sammenhængende timer inden for hver 24-timersperiode. Artikel 4 Pauser nærmere Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at alle arbejdstagere kan holde pause, hvis den daglige arbejdstid overstiger seks timer; de herfor, herunder varigheden og kriterierne for tildeling af pausen, fastsættes i kollektive aftaler mellem overenskomster eller arbejdsmarkedets hvor sådanne overenskomster eller aftaler ikke findes, i den nationale lovgivning. bestemmelser parter eller, ' - Ingen ændringer / Ingen ændringer Ingen ændringer Artikel 5 Artikel 5 Ugentlig hviletid Ugentlig hviletid Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at alle arbejdstagere for hver syvdagesperiode får en sammenhængende minimumshvileperiode på 24 timer, hvortil lægges de elleve timers daglig hviletid, som er omhandlet i artikel 3. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at alle arbejdstagere for hver syvdagesperiode får en sammenhængende minimumshvileperiode på 24 timer, hvortil lægges de elleve timers daglig hviletid, som er omhandlet i artikel 3. 26 Minimumshvileperioden i stk. 1 omfatter i princippet søndagen. Udgår eller objektive Hvis tekniske omstændigheder eller omstændigheder i forbindelse med arbejdets tilrettelæggelse gør det berettiget, kan der fastsættes en minimumshvileperiode på 24 timer. Artikel 6 Maksimal ugentlig arbejdstid Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for, at det, henset til kravene om at beskytte arbejdstagernes sikkerhed og sundhed, sikres; 1. at den ugentlige arbejdstid begrænses ved love eller administrative bestemmelser eller ved kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter 2. at den gennemsnitlige arbejdstid i løbet af en syv dagesperiode ikke overstiger 48 timer, inklusive overarbejde. Artikel 7 Årlig ferie 1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige for at sikre, at alle foranstaltninger arbejdstagere får en årlig betalt ferie af mindst i ugers overensstemmelse med de kriterier for opnåelse og tildeling heraf, som er fastsat i national lovgivning og/eller praksis. varighed, fire Ingen ændringer Ingen ændringer Ingen ændringer ikke erstattes med en 2. Den minimale årlige betalte ferieperiode kan finansiel godtgørelse, medmindre arbejdsforholdet ophører. 27 AFSNIT III SKIFTEHOLDSARBEJDE ARBEJDSRYTME NATARBEJDE Artikel 8 Natarbejdets varighed Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre: 1. at den normale arbejdstid for natarbejde i gennemsnit ikke overstige otte timer pr. periode på 24 timer 2. at natarbejdere ved særlig risikofyldt eller beskæftigelse, der beskæftigelse indebærer en betydeligt eller psykisk belastning, ikke arbejder mere end otte timer i løbet af en periode på 24 timer, i hvilken de udfører natarbejde. fysisk For så vidt angår dette punkt defineres eller risikofyldt beskæftigelse særlig beskæftigelse, der indebærer en betydelig fysisk eller psykisk belastning, i den nationale lovgivning og/eller praksis eller ved kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter under hensyn til de følgevirkninger og risici, der er forbundet med natarbejde. Artikel 9 Helbredskontrol og overgang til dagarbejde natarbejderes 1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre: a) at der tilbydes natarbejdere gratis helbredskontrol, begynder inden beskæftigelse ved natarbejde og derefter med regelmæssige mellemrum de at der natarbejdere, lider af b) helbredsproblemer, påviseligt skyldes, at de udfører natarbejde, når det er muligt, overføres til dagarbejde, som passer til dem. som Ingen ændringer Ingen ændringer •2* 2. Den i stk. 1, litra a), omhandlede gratis helbredskontrol skal være omfattet af lægens tavshedspligt. 3. Den i stk. 1, litra a), omhandlede gratis helbredskontrol kan indgå i en national helbredsordning. Artikel 10 Garantier i forbindelse med natarbejde af bestemte Medlemsstaterne kan lade arbejde, der udføres kategorier natarbejdere, være betinget af opfyldelsen af visse garantier på vilkår, der fastsættes i den nationale lovgivning og/eller praksis, for så vidt angår arbejdere, som løber en sikkerheds- eller sundhedsmæssig risiko, der er knyttet til natarbejdet. Artikel 11 Information ved regelmæssig beskæftigelse af natarbejdere Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at arbejdsgivere, som regelmæssigt beskæftiger natarbejdere, på anmodning informerer de kompetente myndigheder herom. Artikel 12 Sikkerheds- og sundhedsbeskyttelse Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre: 1. at der for natarbejdere og skifteholdsarbejdere gælder et beskyttelsesniveau for sikkerhed og sundhed, som svarer til arten af det arbejde, de udfører 2. at der findes passende beskyttelses- og forebyggelsestjenester og -faciliteter vedrørende natarbejderes og Ingen ændringer Ingen ændringer , Ingen ændringer Ingen ændringer 29 skifteholdsarbejderes sikkerhed og sundhed, som svarer til dem, der gælder for de øvrige arbejdstagere, og som er til rådighed til enhver tid. Artikel 13 Arbejdsrytme træffer de nødvendige Medlemsstater foranstaltninger for at. sikre, at en arbejdsgiver, der agter at tilrettelægge arbejdet efter en bestemt rytme, tager hensyn til det generelle princip om, at arbejdet skal tilpasses mennesket, navnlig med henblik på at afbøde virkningen af monotont arbejde og arbejde i en fast til rytme, og alt efter arbejdets art, kravene og sundhed, særlig for så vidt angår pauser i arbejdstiden. vedrørende sikkerhed Ingen ændringer AFSNIT IV DIVERSE BESTEMMELSER Artikel 14 Mere specifikke fællesskabsbestemmelser Ingen ændringer anvendelse, Bestemmelserne i dette direktiv finder andre ikke fællesskabsbestemmelser indeholder mere specifikke forskrifter på området for så vidt angår visse former for beskæftigelse eller erhverv. hvis Artikel 15 Gunstigere bestemmelser indføre berører direktiv Dette ikke medlemsstaternes adgang til at anvende eller love og administrative bestemmelser, der er gunstigere med hensyn til beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed, eller til at fremme tillade anvendelse af kollektive eller overenskomster aftaler mellem eller arbejdsmarkedets parter, der er gunstigere Ingen ændringer hensyn med til arbejdstagernes sikkerhed og sundhed. beskyttelse af Artikel 16 Referenceperioder Medlemsstaterne kan fastsætte følgende: for gennemførelsen 1. af artikel 5 (ugentlig hviletid): en referenceperiode på ikke over 14 dage Ingen ændringer for gennemførelsen 2. (maksimal referenceperiode måneder. ugentlig på af artikel 6 en fire arbejdstid): ikke over Perioder med årlig betalt ferie i henhold til artikel 7 og perioder med sygeorlov medtages ikke i eller er neutrale i forhold til beregningen af gennemsnittet for gennemførelsen 3. af artikel 8 (natarbejdets varighed) fastsættes der en af referenceperiode arbejdsmarkedets ved kollektive nationale eller overenskomster aftaler mellem arbejdsmarkedets parter. efter parter regionale høring eller eller i 5 den artikel Hvis fastsatte minimumshvileperiode på 24 timer falder i denne referenceperiode, lades den ude af betragtning af gennemsnittet. beregning ved Artikel 17 Undtagelsesbestemmelser 1. Under overholdelse af de generelle principper af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed kan medlemsstaterne fravige artikel 3, 4, 5, 6, beskyttelse for Ingen ændringer Ingen ændringer 31 8 og 16, når arbejdstidens længde som følge af særlige træk ved det udførte arbejde ikke måles og/eller fastsættes på forhånd, eller når arbejdstagerne selv kan fastsætte den, bl. a. når der er tale om: a) personale med ledelsesfunktioner eller andet personale, der har beføjelse til at træffe selvstændige beslutninger b) arbejdende familiemedlemmer; eller c) arbejdstagere, hvis arbejde knytter sig til kirkers og religiøse handlinger. trossamfunds 2. Følgende artikler kan fraviges ved love eller administrative bestemmelser eller ved kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter, forudsat at der ydes de pågældende arbejdstagere tilsvarende kompenserende hvileperioder, eller - i usædvanlige tilfælde, hvor det af objektive grunde ikke er muligt at yde sådanne kompenserende hvileperioder - på betingelse af, at der ydes de pågældende arbejdstagere en passende beskyttelse: tilsvarende Ingen ændringer Ingen ændringer 2. 1. artikel 3, 4, 5, 8 og 16: 2. 1. artikel 3, 4, 5, 8 og 16: mellem a) for aktiviteter, der er kendetegnet ved arbejdstagerens afstand arbejdssted og bopæl eller ved afstand mellem forskellige arbejdssteder arbejdstagerens mellem a) for aktiviteter, der er kendetegnet ved arbejdstagerens afstand arbejdssted og bopæl eller ved afstand mellem forskellige arbejdssteder, navnlig togpersonale arbejdstagerens for vagt-, overvågnings- og b) døgnvagtaktiviteter, der er kendetegnet ved nødvendigheden af at beskytte goder og personer, feks. når der er tale om vagter, portnere eller vagtselskaber c) for aktiviteter, der er kendetegnet ved nødvendigheden af at sikre kontinuerlige ydelser eller vedvarende produktion, Ingen ændringer Ingen ændringer tt f. eks. når der er tale om: i) modtagelse, behandling og/eller pleje på institutioner, hospitaler eller døgninstitutioner samt fængsler lignende og plejehjem i) modtagelse, behandling og/eller pleje på institutioner, hospitaler eller herunder aktiviteter, der udøves af læger under uddannelse, døgninstitutioner og plejehjem samt fængsler lignende ii) personale beskæftiget lufthavne i havne eller iii) presse, radio, fjernsyn, filmproduktion, telekommunikation, postvæsen og og brandvæsen ambulancetjeneste, civilbeskyttelse iv) gas-, vand og elektricitetsforsyning, renovationsvæsen og forbrændingsanlæg levering (ii) arbejdstagere, der er direkte involveret i andre i havne eller arbejdstagere beskæftiget lufthavne transport, og af Ingen ændringer iv) gas-, olie-, vand og elektricitetsforsyning, renovationsvæsen og forbrændingsanlæg industrier, hvis arbejdsproces v) tekniske grunde ikke kan afbrydes af Ingen ændringer vi) forsknings- og udviklingsaktiviteter vii) jordbrug d) i tilfælde forudsigeligt ekstraarbejde, f. eks. : i) inden for jordbrug ii) inden for turisterhvervet iii) inden for postvæsenet 2. 2. artikel 3, 4, 5, 8 og 16: a) under de omstændigheder, der er nævnt i artikel 5, stk. 4, i direktiv 89/391/EØF b) i tilfælde af ulykker eller overhængende fare for ulykker 2. 3. artikel 3 og 5: for skifteholdsarbejde, når a) arbejdstageren skifter hold og ikke mellem afslutningen af det ene holds arbejde og begyndelsen af det andet holds har Ingen ændringer •33" mulighed for at tage den daglige eller ugentlige hviletid , b) ved aktiviteter, der er kendetegnet ved flere kortere arbejdsperioder i løbet af dagen, feks. rengøringsarbejde. Ingen bestemmelse uddannelse, 2. 4. artikel 6 i en overgangsperiode på syv år fra dette direktivs vedtagelsesdato for læger under der foreligger en aftale mellem arbejdsgiveren og arbejdstagerens repræsentanter. Den aldrig ugentlige overstige 54 timer i gennemsnit i en referenceperiode på fire måneder. arbejdstid må dog hvis parter arbejdsmarkedets 3. Artikel 3, 4, 5, 8 og 16 kan fraviges ved kollektive overenskomster eller aftaler mellem på nationalt eller regionalt niveau, eller i overensstemmelse med regler, som disse ved parter kollektive aftaler mellem overenskomster arbejdsmarkedets parter på et lavere niveau. fastsat, eller har parter arbejdsmarkedets De medlemsstater, hvor der ikke findes noget lovbestemt system for indgåelse af kollektive overenskomster eller aftaler mellem på nationalt eller regionalt niveau på de områder, der er omfattet af dette direktiv, eller de medlemsstater, hvor der findes en særlig lovbestemt ramme herfor, men da inden for grænserne af denne, kan i national overensstemmelse med lovgivning og/eller praksis tillade, at artikel 3, 4, 5, 8 og 16 fraviges ved kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter på et passende kollektivt niveau Fravigelse i første og andet afsnit er kun tilladt, hvis der ydes de pågældende tilsvarende kompenserede arbejdstagere hvileperioder, eller - i undtagelsestilfælde, hvor det af objektive grunde ikke er tilsvarende muligt at yde sådanne Ingen ændringer 34 kompenserende på betingelse af, at der ydes de pågældende arbejdstagere en tilsvarende beskyttelse. hvileperioder - Medlemsstaterne kan fastsætte nærmere regler for: - hvordan arbejdsmarkedets parter skal anvende dette stykke, og - hvorledes bestemmelserne i de kollektive overenskomster eller aftaler, som er indgået i overensstemmelse med dette stykke, kan udvides til også at omfatte andre arbejdstagere i overensstemmelse med national lovgivning og/eller praksis. 4. Muligheden fra at fravige artikel 16, nr. 2, som fastsat i stk. 2, nr. 2. 1 og 2. 2, og stk. 3 i nærværende artikel, må ikke medføre, at referenceperioden overstiger seks måneder. dog skal under Medlemsstaterne overholdelse af almindelige principper for beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed have mulighed for at tillade, at der af objektive og tekniske grunde samt af hensyn til arbejdets tilrettelæggelse, ved kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter fastsættes ingen referenceperioder, omstændigheder må tolv måneder. under overstige som Inden udløbet af en periode på syv år regnet fra den i artikel 18, stk. 1, litra a), fastsatte dato tager Rådet, på grundlag af et forslag fra Kommissionen ledsaget af en evalueringsrapport, bestemmelserne i dette stykke op fornyet behandling og beslutter, hvad der videre skal foretages. til Ingen bestemmelse Ingen ændringer Ingen ændringer Artikel 17a Mobile arbejdstagere og offshorearbejde 1. Bestemmelserne i artikel 3. 4. 5 og 8 finder anvendelse på mobile ikke arbejdstagere. 2. Medlemsstaterne træffer imidlertid de fornødne foranstaltninger for at sikre, at til mobile 35 arbejdstagere har ret tilstrækkelig hvile. kan beskyttelse 3. Medlemsstaterne under overholdelse af almindelige principper for arbejdstagernes af sikkerhed og sundhed af objektive og til tekniske grunde eller af hensyn arbejdets udvide tilrettelæggelse referenceperioden, der er omhandlet i artikel 16. nr. 2. til tolv måneder for mobile arbejdstagere og arbejdstagere. der primært udfører offshorearbejde. " 4. Artikel 7 finder ikke anvendelse på partsfiskere. Ingen ændringer Ingen bestemmelse Artikel 18 Afsluttende bestemmelser og sætter a) Medlemsstaterne love de 1. administrative nødvendige bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 23. november 1996, eller sikrer sig senest på denne dato, at arbejdsmarkedets parter ved aftale iværksætter de nødvendige bestemmelser, idet medlemsstaterne træffe alle nødvendige foranstaltninger for til enhver tid at kunne garantere de ved dette direktiv krævede resultater. skal b) i) En medlemsstat kan imidlertid undlade at anvende artikel 6 under overholdelse af de almindelige principper for beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed og forudsat, nødvendige foranstaltninger, som er truffet med henblik herpå, sikrer: ved den at - at ingen arbejdsgiver kræver, at en arbejdstager præsterer mere end 48 timers arbejde i løbet af en syvdagesperiode, den beregnet referenceperiode, der er omhandlet i artikel 16, nr. 2, medmindre arbejdstageren har samtykket i at udføre et sådant arbejde gennemsnit som i - at det ikke lægges arbejdstageren til last, at vedkommende ikke er indstillet på at 36 give sit samtykke til at udføre et sådant arbejde - at arbejdsgiveren fører ajourførte registre over de arbejdstagere, der udfører et sådant arbejde - at registrene stilles til rådighed for de som kompetente myndigheder, af sundhedsmæssige sikkerheds årsager kan eller begrænse arbejdstagernes mulighed for at overskride den maksimale ugentlige arbejdstid forbyde og/eller giver - at arbejdsgiveren efter anmodning fra de kompetente myndigheder disse oplysninger om de aftaler, der er indgået med arbejdstagerne om udførelse af et arbejde, hvorved de overskrider en arbejdstid på 48 timer i løbet af en syv dagesperiode, beregnet som gennemsnit i den referenceperiode, der er omhandlet i artikel 16, nr. 2. Ingen ændringer Inden udløbet af en periode på syv år regnet fra den i litra a) fastsatte dato tager Rådet, på grundlag af et forslag fra en Kommissionen evalueringsrapport, bestemmelserne i dette nr. i) op til fornyet behandling og beslutter, hvad der videre skal foretages. ledsaget af ii) Medlemsstaterne har ligeledes, for så vidt angår anvendelsen af artikel 7, en at mulighed overgangsperiode på højst tre år regnet fra den i litra a) fastsatte dato, forudsat at det i overgangsperioden sikres: anvende for af tre - at alle arbejdstagere får en årlig betalt ferie i overensstemmelse med de kriterier for opnåelse og tildeling heraf, som er fastsat i national lovgivning og/eller praksis varighed ugers - at den årlige betalte ferieperiode på tre uger ikke kan erstattes med en finansiel godtgørelse, medmindre arbejdsforholdet ophører. c) Medlemsstaterne underretter straks 37 Kommissionen herom. love 2. Når medlemsstaterne vedtager de i stk. 1 administrative og omhandlede bestemmelser, indeholde en skal de henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne. 3. Uanset medlemsstaternes ret til at tilpasse de forskellige love, administrative og kontraktmæssige bestemmelser på arbejdstidsområdet efter udviklingen, for så vidt som dette direktivs minimumskrav overholdes, af direktivet ikke danne grundlag for at sænke det generelle niveau for beskyttelse af arbejdstagerne. gennemførelsen kan teksten Medlemsstaterne meddeler 4. Kommissionen til de nationale retsforskrifter, som de allerede har udstedt, eller som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv. 5. Medlemsstaterne forelægger hvert femte år Kommissionen en rapport om den praktiske gennemførelse af bestemmelserne i dette direktiv med af angivelse arbejdsmarkedsparternes synspunkter. underretter Kommissionen Europa- Parlamentet, Rådet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Det Rådgivende Udvalg for og Sundhedsbeskyttelse på Arbejdspladsen herom. Sikkerhed, Hygiejne 6. Kommissionen forelægger hvert femte år Europa-Parlamentet, Rådet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg en rapport om anvendelsen af dette direktiv under hensyntagen til stk. 1, 2, 3, 4 og 5. Artikel 19 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. Udfærdiget i Bruxelles, den 23. november 1993. Ingen ændringer På Rådets vegne Formand M. SMET (1) EFT nr. C 254 af 9. 10. 1990, s. 4. (2) EFT nr. C 72 af 18. 3. 1991, s. 95; afgørelse af 27. oktober 1993 (endnu ikke offentliggjort i Tidende). (3) EFT nr. C 60 af 8. 3. 1991, s. 26. (4) EFT nr. L 183 af 29. 6. 1989, s. 1. 39 FORSLAG TEL DIREKTIV OM TILRETTELÆGGELSE AF ARBEJDSTID INDEN FOR VEJTRANSPORT FOR MOBILE ARBEJDSTAGERE OG SELVSTÆNDIGE CHAUFFØRER 40 BEGRUNDELSE A. INDLEDNING 1. Rådet vedtog den 23. november 1993 direktiv 93/104/EF1 om harmonisering af visse bestemmelser på det sociale område inden for vejtransport, som bygger på artikel 118A i EF-traktaten. Det er direktivets formål at sikre, at arbejdstagerne beskyttes mod de negative virkninger for sundhed og sikkerhed, der skyldes for lang arbejdstid, utilstrækkelig hvile eller nedbrydende arbejdsmønstre. Kommissionens oprindelige forslag til direktiv dækkede alle økonomiske sektorer og aktiviteter. Rådet besluttede dog at udelade bestemte sektorer og aktiviteter, herunder transport, fra direktivet med henblik på at træffe særskilte foranstaltninger for disse sektorer og aktiviteter. forklaredes, nødvendigheden 2. Den 15. juli 1997 vedtog Kommissionen en hvidbog2 om de udelukkede sektorer og aktiviteter. Heri sundheds- og sikkerhedsbeskyttelse for arbejdstagerne i disse sektorer og aktiviteter samt fire mulige fremgangsmåder til løsning af dette problem. Kommissionen gik ind for en differentieret fremgangsmåde, dvs. , at inkludere ikke-mobile arbejdstagere i det generelle direktiv og at formulere sektorspecifik lovgivning for mobile arbejdstagere. sikre af at 3. Arbejdsmarkedets parter inden for vejtransportsektoren i form af et paritetisk udvalg på EF-niveau påbegyndte i oktober 1997 en undersøgelse af, hvorledes bestemmelserne i direktiv 93/104/EF bedst kunne tilpasses, således at der blev taget hensyn til de specielle forhold i sektoren. I løbet af de kommende måneder udviklede diskussionerne sig til forhandlinger. Arbejdsmarkedets to parter havde tilstrækkelig meget til fælles til, at de kunne udarbejde en fælles aftale. De to parter var ikke nået til enighed den 30. september 1998. Kommissionen informerede arbejdsmarkedets parter om, at den agtede at fremsætte forslag, da man ikke var nået til enighed på denne dato. 4. Kommissionen fremlægger nu sine egne forslag med henblik på at indføre specifikke arbejdstidsbestemmelser for denne transportsektor. Denne pakke foranstaltninger omfatter for det første en udvidelse af det almindelige arbejdstidsdirektiv, 93/104/EF, inklusive så det dækker bestemmelser om årlig ferie og helbredskontrol for nattidsarbejdere, samt tilstrækkelig hvile og maksimal årlig arbejdstid omfattende alle arbejdstagere; for det andet indeholder det et forslag til direktiv, som omfatter alle mobile arbejdstagere, der udfører vejtransportaktiviteter, inklusive arbejdere, der arbejder for egen regning, og arbejdere der fungerer som selvstændige chauffører. ikke-mobile arbejdstagere i vejtransportsektoren, sundhed og 5. Dette forslag udgør pakkens anden del. Formålet er sikkerhed, men også ikke blot at beskytte' arbejdstagernes eventuelle at undgå konkurrenceforvridninger og at forbedre færdselssikkerheden. Forslagets brede anvendelsesområde, som omfatter både alle mobile arbejdstagere og selvstændige chauffører, tager hensyn til, at denne sektor er meget konkurrencepræget og sigter på at modvirke, at vejtransportvirksomheder opdeles i mindre, individuelle enheder. Denne fremgangsmåde afspejler også den brede anvendelse på alle transportaktiviteter EFTNo, 1307 af 13. 12. 93, s. 18. KOM(97)334. -2- af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 om harmonisering af visse bestemmelser på det sociale område inden for vejtransport3. 6. Kommissionens hvidbog fastslår, at mobile arbejdstagere, der arbejder for egen regning falder ind under bestemmelserne i direktiv 93/104/EF. I det derpå følgende til arbejdsmarkedets parter, gjorde høringspapir af 31. marts 1998 henvendt Kommissionen det klart, at det ikke agtede at udelukke mobile arbejdere, der arbejder for egen regning, fra direktiv 93/104/EF medmindre den relevante sektorlovgivning ydede en tilsvarende beskyttelse. Dette forslag afspejler direktivets bestemmelser, hvad angår bestemte aspekter og er mere gunstigt, end bestemmelserne i det generelle direktiv, hvad angår maksimal ugentlig arbejdstid, og denne kategori mobile arbejdere medtages derfor i dette forslag. 7. Kommissionen havde oprindeligt i sin hvidbog planlagt at indarbejde nogle arbejdstidselementer i Rådets forordning (EØF) 3820/85. Siden offentliggørelsen af dette diskussionspapir har den dog for det første noteret sig medlemsstaternes forbehold, som kom til udtryk i Rådets orienteringsdebat i oktober 1997 samt den tilbageholdenhed, der blev udvist fra vejtransportarbejdsgivernes sammenslutnings side; for det andet var det ønskeligt at inddrage en bredere række aktiviteter under lovgivningen og ikke kun de aktiviteter, der umiddelbart forbindes med køretøjet såsom pålæsning og aflæsning; for det tredje måtte der tages hensyn til forskelligheden af de ordninger der findes i medlemsstaterne vedrørende arbejdstid, som afspejles i i direktiv 93/104/EF og nødvendigheden af at anerkende bestemmelserne nærhedsprincippet; endelig er det nødvendigt at sikre, at diskussionen om arbejdstid ikke distraheres af diskussionerne om revision af de nuværende bestemmelser i forordningen. Et direktiv forekommer derfor at være det mest hensigtsmæssige instrument. 8. Dette forslag sigter på at supplere bestemmelserne i forordning (EØF) 3820/85. Bestemmelserne om pauser og hviletid samt bestemte andre specifikke elementer i forordningen gælder derfor fortsat for de pågældende selvstændige chauffører og mobile arbejdstagere. Alle selvstændige chauffører og mobile arbejdstagere, der ikke falder under forordningens anvendelsesområde, kommer ind under nærværende forslags bestemmelser hvad angår pauser og hviletid. 9. Kommissionen inkluderer i dette forslag de elementer af den tekst, der blev udarbejdet af arbejdsmarkedets parter, hvorom der var enighed. På de områder, hvor der ikke var enighed, navnlig vedrørende undtagelser, udgør Kommissionens forslag et kompromis, som følger: - Artikel 3: en specifik bestemmelse i forordning (EØF) 3820/85 gælder stadig. Denne bestemmelse tillader op til maksimalt 65 timers køretid om ugen for international passagerbefordring, der ikke er rutekørsel. Hermed anerkendes forordningens fleksibilitet, men den begrænses samtidig, idet det er nødvendigt at sikre en gennemsnitlig ugentlig arbejdstid på 48 timer over en firemåneders referenceperiode, og det kræves at der føres skriftlige optegnelser over sådanne forhold, 3 EFTL 370 af 31. 12. 85, s. 1. 42 - Artikel 7: Undtagelser: disse gælder den gennemsnitlige ugentlige arbejdstid, hviletid og natarbejde og foregår på den betingelse, at der gives tilsvarende, kompenserende hvileperioder. Referenceperioden for den gennemsnitlige maksimale arbejdstid kan kun udvides til seks måneder i modsætning til de 12 måneder i det almindelige arbejdstidsdirektiv. Man opnår hermed en balance med en mere snæver referenceperiode hvori den yderligere fleksibilitet forbundet med undtagelsen kan anvendes. Der foreligger også en undtagelse som tillader en længere referenceperiode i to etaper på op til 12 måneder under forudsætning af en lavere gennemsnitlig arbejdsuge på 35 timer. Dette genspejler forslagets målsætning hvad angår tilskyndelse til en kortere arbejdsuge. - Artikel 10 og 11: der skal fastsættes sanktioner og udarbejdes en rapport hvert andet år om gennemførelse af det foreslåede direktiv og udviklinger på det pågældende område. - Selvstændige chauffører indgår i direktivets anvendelsesområde. B. I. a) BERETTIGELSE AF FORANSTALTNINGEN PÅ EF-NIVEAU Nærhedsprincippet Hvilke formål har den påtænkte handling set i lyset af EF's forpligtelser? Dette forslag indgår i en samordnet gruppe foranstaltninger, som søger at udvide bestemmelserne i Rådets direktiv 93/104/EF på en sektorspecifik måde, således at alle vejtransportaktiviteter omfattes under hensyntagen til artikel 118 A i traktaten om at beskytte arbejdstagernes sikkerhed og sundhed og artikel 75 i traktaten om at forbedre arbejdsforholdene, forårsage markedsforvridninger. færdselssikkerheden og ikke at b) Hører den påtænkte handling under EF's enekompetence, eller er der tale om en kompetence, som EF deler med medlemsstaterne? Artikel 118A fastsætter, at medlemsstaterne navnlig skal bestræbe sig på at forbedre arbejdsmiljøet, og for at nå dette mål skal Rådet vedtage bestemmelser om minimumskrav på dette område. Artikel 75 fastsætter også, at Rådet skal fastsætte fælles bestemmelser med henblik på at gennemføre den fælles transportpolitik. c) Kan problemet løses mest effektivt af EF eller af medlemsstaterne? som svarer i Rådets direktiv 93/104/EF under hensyntagen Arbejdstidsbestemmelser varierer medlemsstaterne imellem både hvad angår form til og omfang. Et sammenhængende sæt af bestemmelser, til minimumskravene vejtransportaktiviteternes særlige forhold kan kun fastsættes på EF-niveau. Dette forslag afspejler endvidere de områder, hvorpå der opnåedes enighed mellem arbejdsmarkedets parter på europæisk niveau og sikrer, at sådanne bestemmelser anvendes i hele Fællesskabet. Det er derfor mere effektivt at gennemføre sådanne foranstaltninger som en del af en EF-pakke, end at søge en stykvis løsning via medlemsstaterne. 4t O d) Hvilke handlingsmuligheder har EF? En retsakt, der omfatter hele Fællesskabet, er påkrævet for at nå de nødvendige resultater. Det er hensigtsmæssigt at anvende et direktiv med henblik på forenelighed med den generelle foranstaltning, dvs. Rådets direktiv 93/104/EF. e) Er det nødvendigt med ensartede forskrifter, eller er det tilstrækkeligt at opstille de generelle mål i et direktiv? Et direktiv er mest hensigtsmæssigt på baggrund af de forskellige ordninger, der på nuværende tidspunkt findes i medlemsstaterne. C. FORKLARING AF ARTIKLERNE I FORSLAG TIL RÅDETS DIREKTIV Artikel 1 Artikel 1 fastsætter direktivets formål og anvendelsesområde. Minimumssundheds- og sikkerhedskrav hvad angår arbejdstid for mobile arbejdstagere og selvstændige chauffører. Det fremgår, at da bestemmelserne i dette direktiv indfører mere specifikke krav for de personer, det gælder for, end direktiv 93/104/EF, har bestemmelserne i direktivet forrang. Dette sikrer, at mobile arbejdere, der udfører vejtransportaktiviteter og er beskæftiget af virksomheder, der arbejder inden for transport for "egen regning" er omfattet af disse bestemmelser. Her klargøres også direktivets stilling i forhold til bestemmelserne i Rådets forordning (EØF) 3820/85. Artikel 2 1. I artikel. 2 defineres, hvorledes arbejdstid forstås i direktivet. Der skelnes mellem omfanget af udtrykket "arbejdstid" for selvstændige chauffører og for mobile arbejdstagere. Administrativt arbejde og rådighedstjeneste for selvstændige chauffører forekommer ikke hensigtsmæssigt, for det første fordi ejeren af en virksomhed har en langt større og mere varieret administrativ byrde end en ansat, og for det andet fordi kun en ansat normalt kan have rådighedstjeneste. Definitionen af arbejdstid for mobile arbejdstagere er et af de punkter, hvorpå arbejdsmarkedets parter nåede til enighed. 2. Definitionen af "rådighedstjeneste" og "rådighedsvagt" er ganske lang, da der må skelnes mellem de to typer aktivitet. Rådighedsvagt hører ikke ind under arbejdstid, da der simpelthen er tale om perioder, hvor man er til rådighed for arbejde, men uden nogen dermed forbundne pligter. Hvis en buschauffør feks. kører passagerer ud til havet, og hvis han er nødt til at holde opsyn med køretøjet i løbet af dagen før tilbageturen, betragtes dette som rådighedstjeneste. Hvis han ikke behøver at holde opsyn med køretøjet, selv om han skal være til rådighed for at kunne genoptage arbejdet, betragtes dette som rådighedsvagt. 3. Medlemsstaterne har forskellige holdninger over for arbejdstid og skelner på forskellig måde, men den fremgangsmåde Kommissionen her anvender bygger på det arbejde, der er blevet udført af arbejdsmarkedets parter på europæisk niveau. Det er denne skelnen, som gjorde det muligt for arbejdsmarkedets parter at nå til enighed på et andet punkt, nemlig en maksimumsarbejdstid pr. uge på 60 timer. Dette element bevares også i forslaget. 44 4. "Mobile arbejdstagere" omfatter alle praktikanter og lærlinge og afspejler elementer i den definition, der anvendes i artikel 3(a) i Rådets direktiv 89/3 91/EØF4 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet og artikel 1 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/715 om social sikkerhed for vandrende arbejdstagere. 5. Definitionerne af "hvileperiode" og "uge" svarer til definitionerne i Rådets forordning (EØF) 3820/85. 6. Definitionerne af "natarbejde" og "natarbejdere" følger stort set definitionerne i Rådets direktiv 93/104/EF. Artikel 3 1. Den gennemsnitlige ugentlige arbejdstid på 48 timer med en referenceperiode på fire måneder afspejler bestemmelserne i artikel 6 og artikel 16 i Rådets direktiv 93/104/EF. 2. Det absolutte maksimum på 60 timers ugentlig arbejdstid afspejler konsensus i diskussionerne mellem arbejdsmarkedets parter. Dette afspejler også resultatet af en undersøgelse, der blev foretaget i fællesskab af arbejdsmarkedets parter, og som konstaterede, at mobile arbejdstagere, der udfører vejtransportaktiviteter, arbejdede 60 timer eller derunder, inklusive overtid, i de fleste medlemsstater. 3. Rådets forordning (EØF) 3820/85 fastsætter bestemte undtagelser som går ud over nærværende direktivs krav. Der er blevet taget hensyn til disse undtagelser i nærværende direktiv for at sikre sammenhæng mellem de to instrumenter. Artikel 6, stk. 1, giver mulighed for fleksibilitet hvad angår international passagerbefordring, der ikke er rutekørsel, således at der kan tillades maksimalt 65 timers køretid om ugen. Dette tillades inden for rammerne af den gennemsnitlige maksimale ugentlige arbejdstid og skal også registreres i henhold til bestemmelserne i artikel 8 i nærværende direktiv. 4. For at sikre, at registreringer er korrekte, og at arbejdsgiverne ikke pålægges uretmæssige forpligtelser, er en arbejdstager - hvis denne arbejder for to forskellige virksomheder - forpligtet til at informere hans eller hendes arbejdsgivere om arbejde udført for en anden arbejdsgivers regning. Artikel 4 1. For at forenkle overholdelsen og sikre foreneligheden med eksisterende EF-lovgivning gælder bestemmelserne om pauser i Rådets forordning (EØF) 3820/85 stadig for de mobile arbejdstagere og selvstændige chauffører, der for øjeblikket falder under disse bestemmelser. 2. Alle mobile arbejdstagere og selvstændige chauffører pålægges dog en yderligere begrænsning på linje med bestemmelserne i det generelle arbejdstidsdirektiv, nemlig en obligatorisk pause efter op til seks timers arbejde. Denne bestemmelse afspejler den EFTL 183 af 29. 6. 1989, s. 1. EFTL 149 af 5. 7. 1971, s. 2. AK ramme, arbejdsmarkedets parter er blevet enige om og er formuleret på en sådan måde, at den er er forenelig med bestemmelserne i Rådets forordning (EØF) 3820/85. Artikel 5 1. Resten af bestemmelserne i Rådets forordning (EØF) 3820/85 gælder fortsat, men bestemmelserne i Rådets direktiv 93/104/EF udvides til at omfatte andre mobile arbejdstagere, som ikke falder ind under forordningen. 2. Tilføjelsen om en nedskæring af den daglige hvile med en time for andre mobile arbejdstagere blev accepteret af begge arbejdsmarkedets parter af hensyn til de specifikke forhold forbundet med transportaktiviteter. Artikel 6 1. Bestemmelserne om natarbejdere afspejler aftalen mellem arbejdsmarkedets parter. De afspejler den kompromisholdning, hvor man går bort fra det absolutte krav om otte timer i en 24 timers periode i direktivet for at opnå en lidt bredere definition af natarbejder og en snævert defineret fælles referenceperiode. 2. Foranstaltninger vedrørende kompensation og ikke-diskriminering blev også inkluderet i arbejdsmarkedets parters forslag til aftale uden indsigelse fra nogen af siderne og opretholdes af færdselssikkerheden ikke bringes i fare og afspejler bestemmelserne i artikel 10 i Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85. tekst. Kompensation betinges i denne af, Artikel 7 tillade undtagelser til hvilket medlemsstaterne kan 1. Denne artikel ligner i store træk undtagelserne i det almindelige arbejdstidsdirektiv i henhold fra direktivets bestemmelser gennem nationale love og administrative bestemmelser eller ved kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter under forudsætning af, at der gives tilsvarende kompenserende hvile. Muligheden for individuelle virksomhedsaftaler er ikke inkluderet, da dette direktiv er sektorspecifikt og fastsætter minimumskrav for alle vejtransportaktiviteter, og det kan derfor ikke tillade den mulighed, at den elementære sociale beskyttelse i branchen sænkes generelt. 2. Medlemsstaterne kan tillade undtagelse fra referenceperioden for den gennemsnitlige maksimale arbejdstid fra fire til seks måneder; der kan ikke tillades undtagelser fra bestemmelserne om pauser. Begge disse foranstaltninger er strammere end det almindelige arbejdstidsdirektiv og afspejler den prioritering, færdselssikkerhed skal gives. Der indføjes yderligere en undtagelse i erkendelse af den nedskæring af den gennemsnitlige ugentlige arbejdstid, som mange medlemsstater foreslår. Når dette er medtaget, afspejler det forslagets mål, hvad angår tilskyndelse til vedtagelse af en kortere arbejdsuge. 3. Køreplaner for rutekørsel med passagerer kan normalt inkludere kortere pauser og denne undtagelse afspejler denne ordning under overholdelse af den minimale sammensatte tid specificeret i artikel 4. 46 Artikel 8 Dette direktiv og de nationale love og relevante aftaler, der gennemfører direktivet skal af arbejdsgiveren ophænges på en sådan måde, at arbejderne er klar over deres rettigheder i henhold til dette direktiv på samme måde som anden lovgivning vedrørende sundhed og sikkerhed. Forpligtelsen til at bevare optegnelser om tilfælde, hvor den gennemsnitlige arbejdsuge på 48 timer overskrides, i to år svarer til bestemmelserne i artikel 18, stk. 1, litra b) i det almindelige arbejdstidsdirektiv. Artikel 9 Denne artikel afspejler bestemmelsen i artikel 15 i det almindelige direktiv og bestyrker sundheds- og den opfattelse, sikkerhedsbestemmelser i sektoren. at dette direktiv udgør en grundlinje for Artikel 10 Dette er en standardbestemmelse, der specificerer, at der skal foreligge sanktioner i forbindelse med dette direktiv. Artikel 11 1. De afsluttende bestemmelser afspejler bestemmelserne i artikel 18 i det almindelige direktiv. 2. Da direktivets fokus er sektorspecifikt og er forbundet med bestemmelserne i Rådets forordning (EØF) 3820/85 forekommer det hensigtsmæssigt at forelægge en mere omfattende rapport om gennemførelse af begge foranstaltninger i medlemsstaterne med en fælles tidsfrist. Dette muliggør en mere betimelig og global oversigt over sociale spørgsmål i Fællesskabets vejtransportsektor. Artikel 12 Dette er en standardbestemmelse. n i Forslag til RÅDETS DIREKTIV om tilrettelæggelse af arbejdstid inden for vejtransport for mobile arbejdstagere og selvstændige chauffører RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under hensyntagen til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, navnlig artikel 75 og 118A, 98/0319 (SYN) under hensyntagen til Kommissionens forslag1, i samarbejde med Europa-Parlamentet2, under hensyntagen til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse3, og ud fra følgende betragtninger: Artikel 75 i traktaten fastsætter, at Rådet bl. a. skal vedtage fælles regler for vejtransport samt foranstaltninger til forbedring af transportsikkerheden; denne artikel udgør det retlige grundlag for især vedtagelsen af fælles regler om arbejdstid for selvstændige chauffører, der udfører vejtransport; artikel 118A i traktaten fastsætter, at Rådet ved hjælp af direktiver skal vedtage minimumsforskrifter for at forbedre navnlig arbejdsmiljøet for at beskytte arbejdstagernes sikkerhed og sundhed; Rådets forordning (EØF) nr. 3820/854 om harmonisering af visse bestemmelser på det sociale område inden for vejtransport har fastlagt fælles bestemmelser om køretid og hviletid for førere; denne forordning dækker ikke andre aspekter forbundet med arbejdstid inden for vejtransport; Rådets direktiv 93/104/EF5 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden fastlægger minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden og finder anvendelse på alle former for private og offentlige aktiviteter med undtagelse af bl. a. vej-, luft-, sø- og jernbanetransport og sejlads ad indre vandveje; Rådet erkendte i præamblen til nævnte direktiv, at det kan blive nødvendigt at vedtage særskilte foranstaltninger for tilrettelæggelse af arbejdstiden inden for bestemte sektorer eller aktiviteter som nævnte direktiv ikke finder anvendelse på; EFTnr. L 370 af 31. 12. 1985, s. 1. EFT nr. L 307 af 13. 12. 1993, s. 18. -9- 48 med henblik på at sikre bedre færdselssikkerhed, undgå konkurrenceforvridning og fremme bedre arbejdsforhold inden for vejtransport er det derfor nødvendigt, at alle mobile arbejdstagere, der beskæftiger sig med transportaktiviteter, samt selvstændige chauffører arbejder i henhold til minimumsforskrifter om arbejdstid; forskrifterne i dette direktiv er mere specifikke for vejtransport end bestemte forskrifter i direktiv 93/104/EF i ændret form og i henhold til sidstnævnte direktivs artikel 14, har disse forskrifter derfor forrang; mobile arbejdstagere og selvstændige chauffører skal have daglige og ugentlige hvileperioder og tilstrækkelige pauser med henblik på at forbedre færdselssikkerheden, at undgå konkurrenceforvridning og at sikre deres sikkerhed og sundhed; det er også nødvendigt at fastsætte maksimumsgrænse for antal ugentlige arbejdstimer; det skal anføres, at bestemmelserne om hvileperioder og pauser i henhold til Rådets forordning (EØF) 3820/85 om harmonisering af visse bestemmelser på det sociale område inden for vejtransport fortsat gælder for bestemte mobile arbejdstagere og selvstændige chauffører; ovenstående arbejdstidsbestemmelserne i nærværende direktiv; bestemmelser forordnings om køretid suppleres med til trods for intensive forhandlinger mellem arbejdsmarkedsparter har det ikke været muligt at nå frem til en aftale om mobile arbejdstagere inden for vejtransport; en sådan aftale skal gennemføres ved Rådets beslutning på forslag fra Kommissionen i henhold til artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken; direktiv. /. /EF af. /. /. ændrer direktiv 93/104/EF for at sikre, at dets anvendelsesområde udvides til at omfatte ikke-mobile arbejdstagere i de sektorer og aktiviteter, der for øjeblikket er udelukket fra anvendelsesområdet, og for at yde basal beskyttelse for mobile arbejdstagere inden for vejtransport; denne basale beskyttelse omfatter de eksisterende bestemmelser om årlig ferie og bestemte basale bestemmelser om natarbejde, herunder helbredsundersøgelser; forskningen har vist, at menneskets fysik om natten er mere sensitiv for miljøforstyrrelser og bestemte besværlige organisationsformer, og at lange perioder med natarbejde kan være skadelig for arbejdernes helbred og kan sætte deres sikkerhed og også færdselssikkerhed generelt i fare; det er derfor nødvendigt at begrænse varigheden af perioder med natarbejde, inklusive overarbejde, og at sikre, at arbejdsgiverne fører optegnelser om arbejdstid for natarbejdere og for mobile arbejdere, hvis de arbejder mere end det gennemsnitlige ugentlige maksimum på 48 timer; natarbejdere skal kompenseres tilstrækkeligt for deres arbejde og ikke stilles ugunstigt hvad angår uddannelsesmuligheder og forfremmelsesmuligheder; forordning (EØF) 3820/85 tillader chauffører, der er omfattet af artikel 6, stk. 4 og 5 en køretid på op til 65 timer pr. uge; chaufførernes ugentlige arbejdstid er i medfør af artikel 3 i nærværende direktiv begrænset til 60 timer pr. uge; de chauffører, der er omfattet af artikel 6, stk. 4 og 5 i den nævnte forordning, (EØF) 3820/85, kan fortsat køre i op til 65 -10- 49 x ° timer under forudsætning af at den gennemsnitlige maksimale arbejdsuge på 48 timer over en fire måneders periode ikke overskrides; Kommissionen overvåger gennemførelsen af dette direktiv og udviklinger på området i medlemsstaterne og forelægger Rådet, Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg en rapport om bestemmelsernes anvendelse; det fastsættes, at visse bestemmelser i nærværende direktiv kan fraviges af henholdsvis medlemsstaterne eller arbejdsmarkedets partere; i tilfælde af fravigelse bør der som en generel regel ydes de pågældende arbejdstagere tilsvarende kompenserende hvileperioder; målene for den ovenfor foreslåede handling kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne ved anvendelse af subsidiaritetsprincippet og proportionalitetsprincippet i traktatens artikel 3B, idet formålet er at sikre, at alle arbejdstagere i Fællesskabet nyder tilstrækkelig beskyttelse af sundhed og sikkerhed hvad angår arbejdstid; i betragtning af den foreslåede foranstaltnings, omfang og virkning, kan disse mål bedst nås på fællesskabsniveau ved indførelse af minimumsbestemmelser, som gælder for hele Det Europæiske Fællesskab; nærværende direktiv omfatter kun det nødvendige minimum til at nå disse mål - UDSTEDT DETTE DIREKTIV: Artikel 1 Formål og anvendelsesområde 1. Formålet med dette direktiv er at fastsætte minimumskrav for sikkerhed og sundhed i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstid inden for vejtransport og at forbedre færdselssikkerhed. 2. Dette direktiv gælder for alle mobile arbejdstagere inden for vejtransport, som er beskæftiget af virksomheder, der er etableret i en medlemsstat, og for selvstændige chauffører, der er etableret i en medlemsstat. • 3. Dette direktiv indeholder mere specifikke fællesskabsforskrifter, hvad angår mobile arbejdstagere inden for vejtransport og har derfor i henhold til Rådets direktiv 93/104/EF forrang i forhold til de relevante forskrifter i Rådets direktiv 93/104/EF ændret ved Rådets direktiv. /. /EF. 4. Dette direktiv skal gennemføres således at det ikke påvirker gennemførelsen af forordning (EØF) 3820/85. Artikel 2 Definitioner I dette direktiv forstås ved: 1. Arbejdstid: a) for selvstændige chauffører, den tid, hvori følgende aktiviteter udføres: -11- 5 (i) (ii) (iii) (iv) (v) (vi) (vii) kørsel på- og aflæsning overvågning af passagers ind- og udstigning af bus rengøring af køretøjet sikkerhedskontrol af køretøj og last andet arbejde, der vedrører køretøjets, lastens eller passagerernes sikkerhed teknisk vedligeholdelse af køretøj et b) for mobile arbejdstagere, tiden fra arbejdets påbegyndelse til dets afslutning, dvs. alle aktiviteter eller rådighedstjeneste, eksklusive pauser. Aktiviteterne omfatter navnlig: kørsel på- og aflæsning overvågning af passagers ind- og udstigning af bus rengøring af køretøjet sikkerhedskontrol af køretøj og last andet arbejde, der vedrører køretøjets, lastens eller passagerernes sikkerhed teknisk vedligeholdelse af køretøjet (i) (ii) (iii) (iv) (v) (vi) (vii) (viii) administrativt arbejde 2. Rådighedstjeneste: den tid, hvori den mobile arbejdstager er på sin arbejdsplads, klar til at påtage sig sit arbejde, i pågældende fald på eget initiativ, og generelt med bestemte hverv forbundet med at være på arbejde. Rådighedsvagt: den periode, hvori den mobile arbejdstager ikke har pligter, men er disponibel til at påbegynde arbejde. Den mobile arbejdstager skal forud informeres om rådighedsvagter i henhold til de betingelser, man er nået til enighed til om mellem arbejdsmarkedets parter på det niveau og i henhold til de bestemmelser, der er fastsat af medlemsstaternes lovgivning. Med forbehold af medlemsstaternes lovgivning og aftalerne mellem arbejdsmarkedets parter i henhold til hvilke, der skal kompenseres for sådanne vagter eller at sådanne vagter skal være begrænsede, betragtes rådighedsvagter ikke som arbejdstid i henhold til nærværende direktivs artikel 3 og 6. 3. Mobile arbejdstagere: alle arbejdstagere, inklusive praktikanter og lærlinge, som beskæftiges af en virksomhed til at udføre vejtransportaktiviteter, og som udgør en del afrejsende personale. 4. Hvileperiode: en uafbrudt periode på mindst en time, hvori den mobile arbejdstager eller den selvstændige chauffør frit kan disponere over sin tid. 5. Uge: perioden mellem mandag kl. 00. 00 og søndag kl. 24. 00. 6. Natperiode: det tidsrum på mindst 7 timer, der er fastsat ved national lovgivning, og som under alle omstændigheder omfatter tidsrummet mellem midnat 24. 00 og 05. 00. 7. Natarbejde: arbejde i en periode, som omfatter over to timer nattetid. 8. Natarbejder: en mobil arbejdstager eller selvstændig chauffør som: 51 (i) normalt udfører natarbejde eller (ii) udører en vis del af deres årlige arbejdstid i natperioden. Denne del defineres ved medlemsstaternes nationale lovgivning efter høring af arbejdsmarkedets parter. Artikel 3 Maksimal ugentlig arbejdstid Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre: at den gennemsnitlige ugentlige arbejdstid 1. ikke overstiger 48 timer. Den maksimale ugentlige arbejdstid kan udvides til 60. timer under forudsætning af, at den gennemsnitlige ugentlige arbejdstid på 48 timer ikke overskrides i en fire-måneders periode. Dette påvirker ikke artikel 6, stk. 4 og 5 i forordning (EØF) 3820/85 under forudsætning af, at de pågældende selvstændige chauffører og mobile arbejdstagere ikke overskrider den gennemsnitlige maksimale arbejdsuge på 48 timer i en periode på fire måneder 2. at arbejdstiden for en mobil arbejdstager, der arbejder for mere end en arbejdsgiver, svarer til summen af de præsterede arbejdstimer. Den mobile arbejdstager er forpligtet til at informere den pågældende arbejdsgiver skriftligt om arbejde udført for en anden arbejdsgiver. Artikel 4 Pauser Med forbehold af det beskyttelsesniveau der ydes af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 om harmonisering af visse sociale bestemmelser inden for vejtransportområdet træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at mobile arbejdstagere under ingen omstændigheder er beskæftiget med, eller at selvstændige chauffører under ingen omstændigheder udfører de i artikel 2, stk. 1, nævnte aktiviteter i mere end seks sammenhængende timer uden pause. Arbejdet afbrydes med en pause på mindst 30 minutter, hvis den samlede arbejdstid er på seks til ni timer, og med en pause på mindst 45 minutter, hvis den samlede arbejdstid er på mere end ni timer. De i første sætning nævnte pauser kan opdeles på perioder på mindst 15 minutters varighed. Artikel 5 Hviletid 1. Selvstændige chauffører og de mobile arbejdstagere, der falder ind under Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85, skal have de deri fastsatte hvileperioder. -13- 52 2. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at andre mobile arbejdstagere end de i stk. 1 nævnte har en uafbrudt hvileperiode ved afslutningen af deres daglige arbejde på mindst 11 sammenhængende timer. 3. Den hviletid, der er omhandlet i stk. 2, kan afkortes med en periode på op til en time, forudsat at en anden hvileperiode som kompensation herfor forlænges til mindst 12 timer, hvilket skal ske i den kalendermåned eller i de fire uger, der følger. 4. For andre selvstændige chauffører og mobile arbejdstagere end de i stk. 1 nævnte, træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger til at sikre følgende: efter maksimalt seks sammenhængende daglige arbejdsperioder, forlænges den hviletid, der er omhandlet i stk. 2, med yderligere 24 sammenhængende timer som ugentlig hviletid, jf. dog stk. 1 i denne artikel. Artikel 6 Natarbejdere Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre: 1. at den daglige arbejdstid for en natarbejder ikke overstiger otte timer. Den kan være på op til 10 timer, forudsat at gennemsnittet på otte timer pr. dag ikke overstiges over en periode på to måneder; artikel 3 finder anvendelse på de perioder, hvor natarbejdere ikke anmodes om at udføres natarbejde; 2. at kompensation for natarbejde sker i overensstemmelse med national lovgivning, kollektive overenskomster og/eller national praksis, men at en sådan kompensation kun tillades på betingelse af, at færdselssikkerheden ikke bringes i fare; 3. at mobile arbejdstagere, sikres videreuddannelse og forfremmelse som de øvrige arbejdstagere. som er natarbejdere, samme adgang til Artikel 7 Undtagelser 1. Undtagelser fra artikel 3, 5 og 6 kan vedtages ved love og administrative bestemmelser overenskomster mellem arbejdsmarkedets parter, forudsat de pågældende arbejdere indrømmes tilsvarende hvileperioder. kollektive aftaler eller eller ved 2. Muligheden for undtagelse fra artikel 3 må ikke medføre, at der fastsættes en referenceperiode på over seks måneder for den gennemsnitlige ugentlige arbejdstid på 48 timer. Medlemsstaterne kan endvidere tillade undtagelser fra artikel 3 under forudsætning af, at den gennemsnitlige maksimale arbejdsuge reduceres som følger: - til gennemsnitligt 39 timer over en referenceperiode på op til ni måneder, og - til gennemsnitligt 35 timer over en referenceperiode på op til 12 måneder. -14- 53 Pauser kan opdeles i perioder på under 15 minutter for rutekørsel med passagerer på en distance på under 50 km. Artikel 8 Information og registrering 1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at mobile arbejdstageres arbejdsgiver foretager følgende: a. arbejdsgiver er forpligtet til på et hensigtsmæssigt sted i virksomheder at ophænge en kopi af denne aftale, af den relevante nationale lovgivning, af forretningsordenen, af de kollektive overenskomster og af eventuelle aftaler på virksomhedsniveau, som er indgået på grundlag af dette direktiv; b. arbejdsgiveren er forpligtet til at registrere arbejdstiden for mobile arbejdstagere, som arbejder over 48 timer om ugen og, for natarbejdere, som arbejder over end otte timer om dagen. De registrerede oplysninger skal opbevares i mindst to år. 2. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at en selvstændig chauffør fører et register over sin arbejdstid, når han arbejder over 48 timer om ugen ' eller, hvis han er natarbejder, mere end otte timer om dagen. De registrerede oplysninger opbevares i mindst to år. Artikel 9 Gunstigere bestemmelser Dette direktiv påvirker ikke medlemsstaternes ret til at anvende eller indføre love og administrative bestemmelser, der er gunstigere med hensyn til beskyttelse af de mobile arbejdstageres og de selvstændige chaufførers sikkerhed og sundhed, eller at der fremmes eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter, der er gunstigere med hensyn til beskyttelse af de mobile arbejdstageres sikkerhed og sundhed. af kollektive overenskomster anvendelse tillades eller Artikel 10 Sanktioner Medlemsstaterne fastsætter sanktioner for overskridelse af de nationale bestemmelser til gennemførelse af dette direktiv og træffer de nødvendige skridt til at sikre, at de håndhæves. Sanktionerne skal være effektive, stå i forhold til overskridelsen og være tilstrækkeligt disse bestemmelser senest den i artikel 11, stk. 1, nævnte dato og eventuelle senere ændringer meddeles i god tid. afskrækkende. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen ^ q. -15- Artikel 11 Afsluttende bestemmelser 1. Medlemsstaterne vedtager de nødvendige love og administrative bestemmelser til at overholde dette direktiv senest [to år efter ikrafttrædelse] eller sikre sig senest på denne dato, at arbejdsmarkedets parter ved aftale iværksætter de nødvendige bestemmelser, idet medlemsstaterne skal træffe alle nødvendige foranstaltninger for til enhver tid at kunne garantere, at de ved dette direktiv fastsatte bestemmelser opfyldes. 2. Når medlemsstaterne vedtager de i stk. 1 omhandlede love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne. 3. Uanset medlemsstaternes ret til at. tilpasse de forskellige love, administrative og kontraktmæssige bestemmelser på arbejdstidsområdet efter udviklingen, for så vidt som dette direktivs minimumskrav overholdes, kan gennemførelsen af direktivet ikke danne grundlag for at sænke det generelle niveau for beskyttelse af mobile. arbejdstagere og selvstændige chauffører. 4. Medlemsstaterne aflægger rapport til Kommissionen hvert andet år om gennemførelsen af dette direktiv med angivelse af arbejdsmarkedsparternes synspunkter. Rapporten skal være Kommissionen i hænde senest den 30. september efter udløbsdatoen for den toårige periode, rapporten dækker. Den toårige periode er den samme, som den der nævnes i artikel 16, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85. 5. Kommissionen udarbejder hver andet år en rapport om gennemførelsen i medlemsstaterne af dette direktiv og udviklingen på området. Kommissionen sender denne rapport til Rådet, Europa-Parlamentet og det Økonomiske og Sociale Udvalg. 6. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de allerede har udstedt, eller som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv. Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. Artikel 12 Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vegne Formand -16- KONSEKVENSANALYSE Forslagets konsekvenser for virksomheder, herunder navnlig små og mellemstore virksomheder. Forslagets betegnelse: Forslag til Rådets direktiv om tilrettelæggelse af arbejdstid inden for vejtransport for mobile arbejdstagere og for selvstændige chauffører. Dokumentets referencenummer: 98018. Forslaget Hvorfor er der, under hensyntagen til nærhedsprincippet, behov for EF-lovgivning 1. på dette område, og hvad der de vigtigste målsætninger? EF-lovgivningen bygger på artikel 75 og 118A i traktaten. Tilrettelæggelse af transportmarkedet er en af de væsentlige faktorer i gennemførelsen af den fælles transportpolitik. Det bliver stadig vigtigere at fastsætte fælles krav til arbejdstid inden for vejtransport i betragtning af denne transportmådes dominerende plads i Fællesskabet, liberaliseringen af markedsadgang og behovet for at sikre, at der ikke forekommer konkurrenceforvridning mellem operatørerne. Fastsættelse af minimumskrav for alle transportaktiviteter forebygger eventuel opløsning af vejtransporterhvervet, forbedrer færdselssikkerhed og forbedrer arbejdsbetingelserne for mobile arbejdstagere og selvstændige. for de sektorer, der Lovgivningen afspejler også Kommissionens forpligtelse til at foreslå EU-lovgivning om arbejdstid fra det almindelige arbejdstidsdirektiv, direktiv 93/104/EF, hvilket den forsøger at gøre for vejtransports vedkommende ved som en del af en pakke foranstaltninger at fremsætte et forslag til direktiv, som tilpasser det almindelige direktivs bestemmelser til de specifikke omstændigheder, der gælder for mobile arbejdstagere og selvstændige. tidligere var udelukket Forslaget sigter også på at bringe drøftelserne mellem arbejdsmarkedets parter på europæisk niveau et skridt fremad, ved for det første at inkludere de punkter, hvor synspunkterne nærmede sig hinanden i forslaget og ved for det andet på de punkter, hvor der var uenighed, at fastsætte en holdning som er i overensstemmelse med eksisterende EF-lovgivning og som respekterer foranstaltningens underliggende formål. Forslaget fastsætter således en 48 timers gennemsnitlig maksimal arbejdsuge og et loft på 60 timer for ugentlig arbejdstid. Der fastsættes også minimumspauser og hvileperioder samt bestemmelser om natarbejde. De anvendte definitioner af arbejdstid svarer til de definitioner, arbejdsmarkedets parter er enige om. Kun et EF-instrument kan forene de forskellige ordninger, der på nuværende tidspunkt er gældende i medlemsstaterne, idet man herved etablerer et fælles grundlag, hvorved der skabes et minimumsniveau for sundheds- og sikkerhedsbeskyttelse, hvoraf følger bedre færdselssikkerhed, bedre arbejdsforhold, og hvorved man undgår markedsforvridning. 56 -17. Virkningerne for virksomhederne 2. Hvem påvirkes af forslaget? Hvilke virksomhedssektorer? Forslaget påvirker alle mobile arbejdstagere og selvstændige inden for vejgodstransport og passagertransport ad vej. Hvor store virksomheder (de små og mellemstore virksomheders andel)? I henhold til en rapport fra 1995, som blev udarbejdet af arbejdsmarkedets parter på europæisk niveau, tegner vejtransportaktiviteter sig for ca. 6,5 mio. arbejdspladser i Den Europæiske Union. Inden for passagertransport er der ca. 1,2 mio. arbejdspladser, inden for vejgodstransport for tredjemand ca. 2,1 mio. og vejgodstransport for egen regning 3- 3,5 mio. arbejdspladser. Vejtransportvirksomheder i Fællesskabet driver gennemsnitlig ca. 4,4 køretøjer. I 1990 drev 78% af disse virksomheder i de medlemsstater, hvorom der foreligger oplysninger, mellem 1 og 5 køretøjer, 11% mellem 6 og 10 køretøjer og 11% over 11 køretøjer. Andelen af små og mellemstore virksomheder i vejtransportsektoren er derfor stor. Er disse virksomheder beliggende i bestemte geografiske områder i Fællesskabet? Tallene er stort set ens i alle medlemsstaterne, undtagen Østrig, Belgien og Nederlandene, hvor antallet af virksomheder med over 5 køretøjer er noget højere, men over 90% af operatørerne i Middelhavslandene samt Sverige og Finland har mellem 1 og 5 køretøjer. 3. Hvilke foranstaltninger skal virksomhederne træffe for at overholde forslaget? Transportvirksomheden skal tilrettelægge sin aktivitet på en sådan måde, at grænserne for maksimal arbejdstid overholdes, og at dens mobile arbejdsstyrke får de minimale hvileperioder og pauser. Hvis operatøren er selvstændig, skal han tilrettelægge sit arbejde således, at det svarer til de fastlagte krav. I begge tilfælde skal optegnelser om perioder, hvor den gennemsnitlige ugentlige arbejdstid overskrides opbevares i to år og det samme gælder for exceptionelle tilfælde, som er beskrevet i undtagelserne. Arbejdsgiverne er også - med henblik på at informere de mobile arbejdere - forpligtet til at opslå den relevante lovgivning og de relevante aftaler. 4. Hvilke økonomiske virkninger forventes forslaget at få? for beskæftigelsen? I nogle medlemsstater anvendes lignende foranstaltninger allerede på nationalt niveau, og i disse medlemsstater får de ikke store virkninger for de mobile arbejdstagere. I de medlemsstater, hvor der ikke findes sådanne foranstaltninger eller kun foranstaltninger på et lavere niveau, kan forslaget medføre øget beskæftigelse. De ansattes sundhed og sikkerhed bliver forbedret, hvilket fører til større stabilitet på lang sigt i de ansattes produktion. For operatører med en snæver margin kan en nedgang i produktionen medføre en nedskæring af forretningsaktivitet i stedet for ansættelse af yderligere personale. Lovgivning kan derfor muligvis føre til en konsolidering i denne erhvervsgren i nogle medlemsstater. -18- Hvad angår selvstændigt erhvervsdrivende søger denne lovgivning at stille dem på samme fod som andre vejtransportaktiviteter hvad angår bestemmelser om arbejdstid samtidig med at de far større fleksibilitet hvad angår definitionen af arbejdstid. Lovgivningen begrænser den tid, der tilbringes i forbindelse med køretøjet og kræver lidt papirarbejde, men da de allerede er begrænset hvad angår køretid og hviletid i henhold til Rådets forordning (EØF) 3820/85, skulle denne lovgivning ikke kunne påvirke deres arbejde negativt. Fra et færdselssikkerhedssynspunkt er en begrænsning for den selvstændige af andre aktiviteter end kørsel et middel til at sikre at overtræthed ikke påvirker personens kørsel. Den kan derfor medføre bedre kvalitet af den leverede tjenesteydelse og dermed sikre fortsat beskæftigelse. - for investeringer og oprettelse af nye virksomheder? Det er muligt, at forslagene vil medføre en forøget, omend begrænset, investering i nye køretøjer. Det er dog ikke sandsynligt, at forslaget kommer til at påvirke investeringer i væsentlig grad, og det hindrer heller ikke nødvendigvis oprettelse af nye virksomheder, da der kun er tale om en omorganisering af aktiviteter, så der tages hensyn til nogle grundlæggende minimal- og maksimalstørrelser. Disse krav sikrer en sundere arbejdskraft, som vil kunne yde sit bedste, og - for de selvstændige - danner de en ramme, hvori kan fortsætte deres aktiviteter. - for virksomhedernes konkurrenceevne? Forslaget sigter på at sikre lige betingelser for virksomhederne ved at fastsætte fælles minimumskrav for arbejdstid og for transportaktiviteter, hvorved konkurrenceforvridning mindskes. - kvantitative og kvalitative cost-benefits Kommissionen fik foretaget en konsekvensanalyse1 med henblik på at vurdere den eventuelle betydning af arbejdstidsdirektivet på de sektorer og aktiviteter, der på nuværende tidspunkt er udelukket fra direktivet, inklusive vejtransport. Undersøgelsen viser, at de omkostninger, virksomhederne står over for, falder i tre kategorier: 1. de administrative omkostninger forbundet med at sikre den interne overholdelse og at bevise den eksterne overholdelse: at skabe og drive systemer til at overvåge arbejdstid 2. de samlede omkostninger at ansætte yderligere ved derefter direkte og indirekte arbejdskraft: beskæf- ansættelsesomkostninger, tigelsesomkostninger 3. omkostningerne ved at omstrukturere skifteholdsplaner, yderligere faciliteter fagforeninger/arbej dsråd. tilrettelæggelse af arbejdstid: nye til hvileperioder, nye aftaler med 1 Business Impact Assessment, Working Time Directive: excluded sectors, Cambridge Poligy Q Consultants, oktober 1998. -19- Arbejdsgiveren far også en række fordele som følge af overholdelse af de nye bestemmelser, som modsvarer bruttoomkostningerne. Det drejer sig om: 1. omkostningsnedskæringer som følge af vinding pga. færre arbejdsafbrydelser, da der er færre ulykker og mindre fravær pga. sygdom 2. bedre produktivitet fra de enkelte arbejdstageres side pga. bedre helbred og mindre træthed 3. bedre virksomhedsproduktivitet pga. arbejdstidens omlægning, som forhandles samtidig med de nye bestemmelser 4. besparelser i form af overtidspræmier, som ikke længere skal betales til de arbejdstagere, der på nuværende tidspunkt arbejder mere end det maksimale antal timer. - Hvad er direktivets omkostninger? Ovennævnte konsekvensanalyse konkluderer, at det ikke er muligt at foretage en præcis vurdering af omkostninger og fordele ved gennemførelse af direktivet. Ethvert skøn involverer mange konklusioner på grundlag af ufuldstændige oplysninger, og der er derfor tale om en bred fejlmargin. De væsentlige omkostninger skyldes yderligere ansættelser, som igen skyldes gennemførelse af bestemmelserne om den begrænsede arbejdsuge og den årlige ferie. De væsentlige fordele skyldes nedskæring af overtidsbetaling, større individuel produktivitet, nedskæring af sygefravær og antallet af ulykker. Det bedste skøn, der kan gives af den sandsynlige størrelsesorden af forslagets nettopåvirkning er ca. 0,2% af lønningsomkostningerne. Det faktum, at vejtransport har manglet en sammenhængende social ramme har forårsaget alvorlige problemer for denne sektor i de senere år og har ført til større uventede i omkostninger, der er vanskelige at sætte vejtransportsektoren, men også for mange virksomheder, hvis distribution er afhængig af vejtransport. Man forsøger med dette forslag at indføre foranstaltninger som afhjælper dette. tal på, herunder fallit, ikke blot Bredere set viser Kommissionens meddelelse om fremme af færdselssikkerhed i EU: programmet for 1997-20012 at færdselsulykker forårsager store omkostninger for samfundet. Man regner med, at omkostningen ved en færdselsulykke med dødelig udgang er på 1 mio. ECU i form af direkte omkostninger (tabt produktivitet, lægeomkostninger og forsikringsomkostninger) og hermed regnes ikke sådanne omkostninger som smerte, sorg og lidelse. Der forekommer for øjeblikket ca. 45. 000 færdselsulykker med dødelig udgang i EU og ca. 18% af disse (som kan medføre mere end et dødsfald) involverer lastbiler eller busser. Der er derfor tale om betydelige omkostninger for samfundet. Sammenhængen mellem ulykker og træthed, der skyldes for lange arbejdstimer og natarbejde inden for vejtransport er blevet belyst i en undersøgelse, der for nylig er blevet udført for Kommissionen3, som bygger på tidligere udført og generelt anerkendt arbejde. 3 KOM (97) 131 endelig udg. af 9. 4. 97, s. 5. Le lien entre la durée du travail des conducteurs routiers et la sécurité routiére au sein de l'Union Européenne, Universitat-Gesamthochschule Kassel, Institut fur Arbeitswissenschaft, juni 1997. -20- 5 9 Indeholder forslaget foranstaltninger, som går ud på at tage hensyn til små og 5. mellemstore virksomheders særlige situation (begrænsede eller afvigende krav osv. )? snæver arbejdstidsdefinition Forslaget indeholder ikke specifikke foranstaltninger med dette for øje. Det giver dog en mere selvstændigt erhvervsdrivende, bibeholder (EØF) 3820/85 for disse, hvad angår pauser og bestemmelserne hvileperioder, og undtager dem fra forpligtelsen til at slå oplysninger op. i forordning for Høring Liste over organisationer som er blevet hørt om forslaget og som har fremført 6, særlige synspunkter. sektorer, inklusive vejtransport. EFS Kommissionen vedtog den 15. juli 1997 en hvidbog om de sektorer og aktiviteter der er udelukket fra direktiv 93/104/EF om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, hvori den gjorde rede for den generelle målsætning for sine forslag for alle de (Den Europæiske Faglige udelukkede Samarbejdsorganisation) støttede Kommissionens foretrukne løsning i form af en differentieret fremgangsmåde til indførelse af arbejdstid og sagde, at de udelukkede områder unødvendigt fik det almindelige direktivs fleksibilitet. De fremsatte denne holdning i et sammensat svar, der dækkede alle sektorer og aktiviteter, inklusive FST (Federation of Transport Workers' Unions), repræsenterer vejtransportarbejdere. UNICE (Union of Industrial and Employers1 Confederation of Europe) udtrykte på arbejdsgivernes vegne, at de ikke mente, der var noget behov for yderligere EF-lovgivning, da "alle medlemsstaterne har lovgivning, som yder beskyttelse hvad angår arbejdstid, og i de fleste lande suppleres denne af kollektive overenskomster" og "der foreligger allerede en lovgivningsramme på EU-niveau om disse spørgsmål samt om sundheds- og sikkerhedsproblemer i vejtransporten i form af forordning 3820/85". IRU (Den Internationale Vejtransportorganisation) bekræftede deres synspunkt om, at en bedre anvendelse af de eksisterende bestemmelser ville være at foretrække fremfor nye bestemmelser. En bindende fremgangsmåde bør bygge på arbejdsmarkedets parters fælles synspunkter på niveauet for de enkelte transportmåder. som blandt andet IRU og FST besluttede derefter at påbegynde indledende drøftelser og under disse drøftelser udsendte Kommissionen anden etape høring til arbejdsmarkedets parter i løbet af april 1998. Arbejdsmarkedets parter sendte en fælles skrivelse til Kommissionen den 27. maj 1998, hvori de angav, at drøftelserne skred fremad med det formål at forhandle en aftale om arbejdstid på grundlag af principperne i direktiv 93/104/EF, fremme af loyal konkurrence og med hensyntagen til de specifikke træk ved vejtransport. Trods et plenarmøde i sidste øjeblik og indsats fra en mægler nåede man ikke til enighed ved Kommissionens tidsfrist den 30. september 1998. Begge sider angav en liste over de problemer, man hver især havde med aftalens tekst, som vedrørte definitionen af arbejdstid og rådighedstjeneste/rådighedsvagt og - helt fundamentalt - omfanget af undtagelser til aftalen. Kommissionens forslag har stort set medtaget de områder, hvorom der var enighed, og indeholder en kompromisholdning hvad angår undtagelser. Man har anvendt de definitioner, der er fastsat i teksten, da der kun var nogle delegationer der under de sidste drøftelser satte spørgsmålstegn' ved disse, samt en maksimal arbejdsuge på 60 timer. Vanskeligheden ved sådanne definitioner er de nære forbindelser med betalingsordninger i -21- 60 de forskellige medlemsstater, men man bør huske på, at bestemmelserne i direktivet ikke på nogen måde forsøger at påvirke sådanne drøftelser. Kommissionens tekst er derfor endnu et skridt fremad, den bygger på arbejdsmarkedets parters indgående drøftelser i det forløbne år og slår bro over den sidste kløft mellem de to sider. -22- Gi FORSLAG VEDRØRENDE TILRETTELÆGGELSE AF ARBEJDSTIDEN FOR SØFARENDE 62 Indledning til forslagene 1. Forslagene omhandler tilrettelæggelse af arbejdstiden i søtransportsektoren. af konkurrencen 2. I hvidbogen om sektorer og aktiviteter, der er udelukket fra arbejdstidsdirektivet (KOM(97) 334) hed det, at det er almindeligt med lange arbejdstider på havet. Men det har hidtil været vanskeligt at gennemføre en systematisk begrænsning af arbejdstiderne på grund flag. Beskæftigelsesnedgangen i den EU-registrerede flåde - med over 30% mellem 1985 og 1995 - har faktisk været kilde til stor bekymring for både rederierne og søfolkene i de senere år. Derfor, og fordi der er tale om et globalt erhverv, har det ligget det paritetiske udvalg på sinde at opnå enighed i de internationale organisationer, førend man begynder at behandle interne fællesskabsspørgsmål. tredjelandes under skibe, sejler der fra 3. I Den Internationale Søfartsorganisation blev man i 1995 enig om at vedtage den reviderede konvention om standarder for uddannelse, godkendelse og vagttjeneste (STWC-konventionen) for så vidt angår mindstekravene med hensyn til vagters hvileperioder. Her er der fastsat mindste hvileperioder på ti timer i døgnet. Hvileperioden kan højst opdeles i to dele, heraf én, der varer i mindst seks sammenhængende timer. Der er endvidere fastsat ugentlige hvileperioder på mindst 70 timer. Rådet vedtog den 25. maj 1998 om minimumsuddannelsesniveauet for søfartserhverv. Dette afspejler bestemmelserne i STCW- konventionen af 1995 med hensyn til mindstehvileperioder for vagter på dækket og i maskinrummet. 98/35/EF 94/58/EF ændring direktiv direktiv om af 4. Den Internationale Arbejdsorganisation (ILO) vedtog i oktober 1996 en ny konvention (nr. 180) om søfarendes arbejdstid. Ifølge konventionen skal søfarende om bord på skibe have enten en maksimal arbejdstid (14 timer i døgnet og 72 timer om ugen) eller en minimumshviletid (ti timer i døgnet og 77 timer om ugen). Konferencen besluttede sig ligeledes for en mekanisme, der ville gøre det muligt at håndhæve bestemmelserne i konvention nr. 180 over for fartøjer, der er registreret i tredjelande, men som sejler i EU- farvande, gennem havnestatskontrollen. 5. For at tage hensyn til erhvervets internationale karakter ønsker Kommissionen i samarbejde med arbejdsmarkedets parter at arbejde for foranstaltninger, der beskytter sikkerhed og sundhed såvel for søfarende, der arbejder om bord på fartøjer, som sejler under en medlemsstats flag, som for søfarende, der arbejder om bord på tredjelandsfartøjer. Der fremlægges således følgende forslag. 6. Et forslag til direktiv om gennemførelse af den europæiske aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, som blev indgået den 30. september 1998. 7. Et forslag til direktiv om håndhævelse af søfareres arbejdstid på skibe, der anløber EU- havne. 63 8. Kommissionen har endvidere udarbejdet et udkast til en henstilling til medlemsstaterne om ratificering af ELO-konvention nr. 180 om søfarendes arbejdstid og bemanding af skibe samt protokol til ELO-konvention nr. 147 om minimumsnormer i handelsskibe. Henstillingen, der rettes særskilt til medlemsstaterne, vedlægges til orientering. for søfarende 9. Da direktivet om gennemførelse af den europæiske aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden og baseret arbejdsmarkedspolitikken, gælder det ikke for Det Forenede Kongerige (medmindre det vedtages i henhold til Amsterdam-traktatens artikel 139, når den er trådt i kraft). Kommissionen agter derfor, når tiden er inde, at forelægge Rådet et direktivforslag, således at direktivet i henhold til protokollen om social- og arbejdsmarkedspolitikken også kommer til. at gælde for Det Forenede Kongerige. social- aftalen om på er 64 FORSLAG TIL RÅDETS DIREKTIV GENNEMFØRELSE OM AF OM TILRETTELÆGGELSE AF ARBEJDSTIDEN FOR SØFARENDE, SOM ER INDGÅET MELLEM EUROPEAN COMMUNITY SHIPOWNERS' ASSOCIATION (ECSA) OG FEDERATION OF TRANSPORT WORKERS' UNIONS IN THE EUROPEAN UNION (FST) AFTALE DEN (forelagt af Kommissionen) -4- 65 FORMÅL MED FORSLAGET INDLEDNING 1. Dette forslag til direktiv har til formål at iværksætte vedlagte aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, der den 30. september 1998 blev indgået mellem de organisationer, der repræsenterer arbejdsgivere og arbejdstagere i søfartssektoren (ECSA og FST). 2. Da hvidbogen om sektorer og aktiviteter, der er udelukket fra arbejdstidsdirektivet, blev udsendt til arbejdsmarkedets parter, blev de bedt om at betragte det som første runde i en formel høring vedrørende arbejdstiden i de pågældende sektorer og iværksatte den 31. marts 1998 anden runde af aktiviteter. Kommissionen høringsprocessen vedrørende indholdet af det planlagte forslag, der byggede på reaktionerne på hvidbogen. 3. Efter den anden høringsrunde indgik de organisationer, der repræsenterer arbejdsgivere og arbejdstagere på europæisk plan, European Community Shipowners' Association (ECSA) og Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (FST), den 30. september 1998 en europæisk aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende. Denne aftale blev sendt til Kommissionen, og parterne i aftalen om social- og anmodede under henvisning arbejdsmarkedspolitikken om, at denne rammeaftale blev iværksat ved en rådsafgørelse på forslag af Kommissionen. til artikel 4, stk. 2, GENNEMGANG AF AFTALEN 4. om om social gennemførelse af protokollen sin meddelelse I og arbejdsmarkedspolitikken1 understregede Kommissionen, at den i kraft af sin rolle som traktaternes vogter udarbejder (. ) sine forslag til afgørelse, som den forelægger Rådet, idet den tager hensyn til de kontraherende parters repræsentative status, deres mandat samt "lovmæssigheden" af enhver bestemmelse i den kollektive aftale i forhold til fællesskabslovgivningen og under overholdelse af bestemmelserne vedrørende små og mellemstore virksomheder i artikel 2, stk. 2. Under alle omstændigheder agter Kommissionen at udarbejde en begrundet udtalelse om ethvert forslag, som forelægges'for Rådet vedrørende dette område, med Kommissionens bemærkninger til og vurdering af den aftale, der er indgået mellem arbejdsmarkedets parter. KOM(93) 600 af 14:12. 1993. -5- I. DE KONTRAHERENDE PARTERS REPRÆSENTATIVE STATUS OG DERES MANDAT 5. De organisationer, der har underskrevet aftalen, er FST, the Federation of Transport Workers' Unions in the European Union, og ECSA, the European Community Shipowners' Associations. De to organisationer har deltaget i Det Paritetiske Udvalg for Søtransport siden dets oprettelse i 1987. Det paritetiske udvalgs arbejde har udmøntet sig i en række fælles udtalelser om søfartspolitiske spørgsmål, navnlig de sociale og arbejdsmarkedsmæssige følger. 6. Ifølge det materiale, de kontraherende parter har indsendt, er de knyttet til en specifik sektor og er organiseret på europæisk plan. De er endvidere sammensat af organisationer, som indgår som et integreret og anerkendt element i strukturerne for dialogen mellem arbejdsmarkedets parter i medlemsstaterne, og de har kapacitet til at forhandle aftaler og er repræsentative i samtlige medlemsstater. Endelig har de relevante strukturer, der sikrer en effektiv deltagelse i gennemførelsen af aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken. 7. ESCA repræsenterer de nationale rederiforeninger i alle medlemsstaterne. Og de er langt de største arbejdsgiverorganisationer, som repræsenterer redere med skibe under en medlemsstats flag. FST repræsenterer langt størsteparten af de europæiske søfarende. i overenskomstforhandlinger på nationalt plan. Alle medlemsorganisationerne involveret direkte er 8. Organisationerne således opfylder betingelserne som arbejdsmarkedspart på europæisk plan, således som det er fastlagt i ovennævnte meddelelse fra Kommissionen fra 1993, og de er blevet opført på listen over anerkendte arbejdsmarkedsorganisationer i bilag I til Kommissionens meddelelse2, hvor ECSA er opført som en sektorbestemt arbejdsgiverorganisation og FST som et europæisk fagforbund med EFS-medlemskab. fungere for at OVERHOLDELSE AF BESTEMMELSERNE VEDRØRENDE SMÅ OG ii. MELLEMSTORE VIRKSOMHEDER 9. Ifølge artikel 2, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken skal det i al lovgivning på området undgås at pålægge administrative, finansielle og retlige byrder af en sådan art, at de hæmmer oprettelse og udvikling af små og mellemstore virksomheder. 10. I aftalen sondres der ikke mellem arbejdstagere i små og mellemstore virksomheder og andre arbejdstagere. Der er dog i flere bestemmelser (artikel 3, artikel 4 og artikel 5, stk. 6) om, at der i national lovgivning eller kollektive overenskomster kan fastsættes regler om muligheder, undtagelser eller fleksibilitet. KOM(1998) 322 endelig udg. 67 11. Disse bestemmelser viser, at arbejdsmarkedets parter er villige til at tilskynde til indførelse af nye, fleksible former for tilrettelæggelse af arbejdstiden, som er bedre tilpasset den erhvervsmæssige skibsfarts behov, og der bør tages hensyn til såvel virksomhedernes som arbejdstagernes behov. 12. Følgelig har Kommissionen kunnet konkludere, at bestemmelserne vedrørende små og mellemstore virksomheder er blevet overholdt. III. "LOVMÆSSIGHEDEN" AF AFTALENS BESTEMMELSER fremgår det af den 2. erklæring 13. Kommissionen har nøje undersøgt hver enkelt bestemmelse i aftalen og har ikke fundet bestemmelser, der er i modstrid med fællesskabsretten. Det forhold, at aftalen indeholder forpligtelser for medlemsstaterne, rokker ikke ved dens lovmæssighed. Tværtimod til aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken3, at det andet trin i gennemførelsen af aftalerne mellem arbejdsmarkedets parter på fællesskabsplan (dvs. ved en afgørelse, som Rådet træffer på forslag af Kommissionen) kan indebære forpligtelser for medlemsstaterne. Disse forpligtelser følger ikke direkte af aftalen mellem arbejdsmarkedets parter, men af selve gennemførelsen af aftalen. Med hensyn til indholdet af aftalen omhandler afsnit IV Kommissionens vurdering heraf. iv. VURDERING AF AFTALEN 14. Fastsættelsen af minimumsforskrifter for arbejdstiden i den europæiske aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende gennemfører punkt 7, 8 og 19 i fællesskabspagten om arbejdstagernes grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettigheder 15. Efter Kommissionens opfattelse er tilpasning, smidiggørelse og tilrettelæggelse af arbejdstiden af afgørende betydning for såvel arbejdstagernes vilkår som forholdene på virksomhedernes dynamik, og det har stor betydning for arbejdsmarkedet og for fremme af beskæftigelsen. 16. Kommissionen kan således fuldt ud tilslutte sig målene i den aftale om arbejdstiden, som ECSA og FST har indgået, og Kommissionen mener, at aftalen er vigtig ud fra tre aspekter. "De elleve Høje Kontraherende Parter erklærer, at det første trin i gennemførelsen af 3 aftalerne mellem arbejdsmarkedets parter på fællesskabsplan - der er nævnt i artikel 4, stk. 2 - består i at udbygge aftalernes indhold ved kollektive forhandlinger efter hver medlemsstats regler, og at dette derfor ikke indebærer, at medlemsstaterne har pligt til direkte at anvende disse aftaler eller udarbejde regler for gennemførelse heraf, eller at de har pligt til at ændre de gældende nationale bestemmelser for at lette iværksættelsen af disse. " -7- 68 17. For det første er indførelsen af EF-minimumsforskrifter for søfarendes arbejdstid et vigtigt skridt på vejen mod etablering af nogle grundlæggende rettigheder for arbejdstagerne. 18. For det andet markerer aftalen en afvejning mellem på den ene side behovet for at sikre rimelig beskyttelse af søfarendes sikkerhed og sundhed for så vidt angår arbejdstiden og på den anden side kravet om, at søgående skibe, som er beskæftiget med erhvervsmæssig skibsfart, kan operere med rimelig fleksibilitet, og om, at der skal opretholdes rimelige normer for offentlig sikkerhed. Aftalen er i den henseende i. overensstemmelse med Kommissionens sociale handlingsprogram på mellemlang sigt fra 1995-97, hvidbogen om arbejdstidsdirektivet4, Kommissionens fælles transportpolitik5 og grønbogen "Partnerskab - vejen til en ny tilrettelæggelse af arbejdet"6. sektorer og aktiviteter, der er udelukket handlingsprogram den for 19. For det tredje er aftalen et bemærkelsesværdigt resultat for den sektorielle sociale dialog på fællesskabsplan, og den bekræfter de europæiske arbejdsmarkedsparters afgørende rolle i arbejdet for på EU-plan at udbygge, komplettere og tilpasse de nationale. bestemmelser om arbejdsvilkår, og endelig understreger den dynamikken i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der indgår i Amsterdam-traktaten. 20. Kommissionen betragter alle disse betingelser som værende til opfyldt for at kunne oversende et forslag til gennemførelse af aftalen ved en rådsafgørelse. KOMMISSIONENS FORSLAG 21. I sin meddelelse af 14. december 1993 udtalte Kommissionen at, "hvis en aftale, der er indgået på fællesskabsplan, gennemføres via Rådets afgørelse på grundlag af Kommissionens forslag, har Rådet i henhold til Kommissionen ikke mulighed for at ændre aftalen. Kommissionen nøjes derfor, efter at den har set nærmere på den aftale, arbejdsmarkedets parter har indgået, under alle omstændigheder med at foreslå, at Rådet vedtager en afgørelse vedrørende aftalen i den form, i hvilken den er blevet indgået". Den foreslåede retsakt er i dette tilfælde et direktiv. Dette indeholder derfor nogle standardbestemmelser om direktivets gennemførelse i medlemsstaterne. 22. Endvidere udtalte Kommissionen, at "Rådets afgørelse begrænses til at gøre indgået mellem de pågældende bestemmelserne i den fælles aftale, der er arbejdsmarkedsparter, bindende for disse, således at aftalens tekst ikke vil indgå som en del af afgørelsen, men vil foreligge som bilag hertil". KOM(97) 334 endelig udg. KOM(95) 302 endelig udg. KOM(97) 128 endelig udg. -8- 69 23. Endelig meddelte Kommissionen, at "såfremt Rådet beslutter i overensstemmelse med de procedurer, der er fastsat i sidste afsnit i artikel 4, stk. 2, ikke at iværksætte trækker aftalen i den form, den er indgået mellem arbejdsmarkedets parter, Kommissionen sit forslag til afgørelse tilbage og undersøger muligheden for på grundlag af det udførte arbejde at fremsætte et forslag til retsakt på det pågældende område". 24. Kommissionen Har således ikke indarbejdet aftalens tekst i sit forslag, men har vedlagt den som bilag hertil. Endvidere understreges det, at hvis Rådet skulle ændre aftalen, der er indgået mellem arbejdsmarkedets parter, vil Kommissionen trække sit forslag tilbage. I. RETSGRUNDLAG 25. Ifølge artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken finder iværksættelsen af aftaler, der indgås på fællesskabsplan, sted (. ) i spørgsmål under artikel 2 efter fælles anmodning fra de underskrivende parter, ved en afgørelse, som Rådet træffer på forslag af Kommissionen. Aftalen om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende falder ind under arbejdsmiljøet, som omhandles i artikel 2, stk. 1, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken. Dette emne hører til de områder, hvor Rådet kan træffe afgørelse med kvalificeret flertal. Dette emne hører til de områder, hvor Rådet kan træffe afgørelse med kvalificeret flertal. 26. Denne artikel omtaler ikke høringen af Europa-Parlamentet i forbindelse med anmodninger til Kommissionen fra arbejdsmarkedets parter. Som Kommissionen har forpligtet sig til i nævnte meddelelse, har den dog holdt Europa-Parlamentet informeret om de forskellige faser i høringen af arbejdsmarkedets parter, og det får tilsendt dette forslag, så det i givet fald kan meddele Kommissionen og Rådet sin udtalelse. Det samme gælder for Det Økonomiske og Sociale Udvalg. //. RETSAKTENS FORM 27. Begrebet "afgørelse", som anvendes i artikel 4, stk. 2 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, henviser til en af de bindende retsakter i traktatens artikel 189. Det er Kommissionen, der skal foreslå Rådet, hvilken af de tre bindende retsakter i den pågældende artikel (forordning, direktiv eller beslutning), der vil være mest hensigtsmæssig. I den pågældende sag er det i betragtning af arten og indholdet af teksten fra arbejdsmarkedets parter klart, at denne rammeaftale vil kunne anvendes indirekte og omsættes til medlemsstaternes nationale ret af medlemsstaterne og/eller arbejdsmarkedets parter. Den mest passende retsakt til gennemførelse heraf vil således i dette tilfælde være et rådsdirektiv. Endvidere mener Kommissionen, at i •70 lyset af indgåede forpligtelser bør aftalens tekst ikke indgå i direktivet, men vedlægges som bilag hertil. 28. Kommissionen har følgende kommentarer til de enkelte artikler i direktivforslaget. Artikel 1 29. Denne artikel begrænser sig til at gøre aftalen mellem arbejdsmarkedets parter obligatorisk, således at den kan gennemføres ved en rådsafgørelse som anført i artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken. Artikel 2, 3 og 4 30. Det fastsættes minimumsforskrifter, pågældende område. i artikel 2, stk. 1, at direktivets bestemmelser kun er idet medlemsstaterne kan indføre strengere regler på det 31. Artikel 2, stk. 2, er en standardbestemmelse, der skal hindre forringelser i medlemsstater, der på det tidspunkt, hvor direktivet vedtages, har et højere beskyttelsesniveau end det, der sikres ifølge aftalen. Bestemmelsen betyder, at det generelle beskyttelsesniveau for arbejdstagerne ikke må sænkes, når direktivet er vedtaget. Medlemsstaterne har dog mulighed for at vedtage forskellige bestemmelser foranlediget af deres økonomiske, sociale og arbejdsmarkedsmæssige politik, forudsat at aftalens minimumsforskrifter overholdes. Det står i hvert fald klart, at medlemsstaterne manøvrefrihed kun omfatter beskyttelsesniveauer, der er højere end dem, direktivet sikrer. 32. Ifølge artikel 3 skal medlemsstaterne indføre sanktioner, der skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning. Som i alle juridiske systemer er det også i forbindelse med håndhævelse af fællesskabsretten vigtigt på den ene side at få alle, som har forpligtelser i henhold til den pågældende ret, til at undlade at overtræde bestemmelserne, og på den anden side at sørge for, at de, som ikke overholder dem, bliver behørigt straffet. 33. Artikel 4 og 5 indeholder de sædvanlige bestemmelser om gennemførelse i medlemsstaternes nationale ret. BEGRUNDELSE FOR DIREKTIVET SET I FORHOLD TIL NÆRHEDSPRINCIPPET 34. Forslaget til Rådets direktiv om gennemførelse af den aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, som er indgået mellem European Community Shipowners' Association (ECSA) og Federation of Transport Workers' Unions in the European -10- 71 Union (FST) er i overensstemmelse med nærhedsprincippet med hensyn til de to kriterier,. dvs. nødvendighed og proportionalitet, sådan som de er beskrevet i artikel 3 B i. Maastricht-traktaten. 35. Hvad angår det første kriterium, nødvendigheden af at Fællesskabet handler, så er det begrundet, i og med at arbejdsmarkedets parter i forbindelse med proceduren som foreskrevet i artikel 3 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken er blevet enige om, at det er nødvendigt med en fællesskabsindsats på området, og at de har anmodet om, at deres aftale, som er indgået på fællesskabsplan, gennemføres ved en afgørelse, som Rådet træffer på forslag fra Kommissionen i medfør af artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken. 36. Hvad angår proportionalitetsprincippet så imødekommer Rådets direktiv dette krav, i og med at det begrænser sig til at fastsætte de overordnede mål, der skal nås af medlemsstaterne, idet selve indholdet af direktivet ikke er fastsat af Fællesskabet, men af arbejdsmarkedets parter. KONKLUSION 37. Rådet anmodes om at vedtage direktivforslaget om gennemførelse af den aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, som er indgået mellem European Community Shipowners' Association (ECSA) og Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (FST). 38. Da forslaget er baseret på aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, gælder det ikke for Det Forenede Kongerige (medmindre det vedtages i henhold til Amsterdam traktatens artikel 139, når den er trådt i kraft). Kommissionen agter derfor, når tiden er inde, at forelægge Rådet et direktivforslag, således at direktivet også kommer til at gælde for Det Forenede Kongerige. -11- 72 Forslag til Rådets direktiv om gennemførelse af den aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, som er indgået mellem European Community Shipowners' Association (ECSA) og Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (FST) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - 9 8 / 0 3 20 <P R T) under henvisning til aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der er bilag til protokollen (nr. 14) om social- og arbejdsmarkedspolitikken, som igen er bilag til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 4, stk. 2, under henvisning til forslag fra Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger: (1) Med udgangspunkt i protokollen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der er bilag til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, er medlemsstaterne, bortset fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, (i det følgende benævnt "medlemsstaterne"), som ønsker at videreføre tankerne fra socialpagten af 1989, blevet indbyrdes enige om en aftale om social- og arbejdsmarkedspolitikken; (2) arbejdsgivere og arbejdstagere (arbejdsmarkedets parter) kan i henhold til artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken i fællesskab anmode om, at aftaler, der indgås på europæisk plan, bliver iværksat ved en afgørelse, som Rådet træffer på forslag af Kommissionen; (3) Rådet har vedtaget direktiv 93/104/EF om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden; søtransport var en af de sektorer , der ikke var omfattet af direktivet; (4) der bør tages hensyn til Den Internationale Arbejdsorganisations principper om tilrettelæggelse af arbejdstiden, herunder navnlig arbejdstiden for søfarende; (5) Kommissionen har i overensstemmelse med artikel 3, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken konsulteret arbejdsmarkedets parter om de mulige retningslinjer for en fællesskabsindsats vedrørende de sektorer og aktiviteter, der er udelukket fra arbejdstidsdirektivet; (6) Kommissionen har efter denne konsultation ment, at en fællesskabsindsats var ønskelig, og har derpå konsulteret arbejdsmarkedets parter på fællesskabsplan om indholdet af det påtænkte forslag i overensstemmelse med artikel 3, stk. 3, i den pågældende aftale; (7) European Community Shipowners' Association (ECSA) og Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (FST) har meddelt Kommissionen, at de ønsker -12- 73 indlede at forhandlinger arbej dsmarkedspolitikken; i henhold til artikel 4 i aftalen om social- og (8) de nævnte organisationer indgik den 30. september 1998 en aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden til Kommissionen om, at aftalen iværksættes ved en afgørelse, som Rådet træffer på forslag af Kommissionen, som det er fastsat i artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken; indeholder en fælles anmodning for søfarende; denne aftale (9) Rådet har i sin resolution af 6. december 1994 om visse perspektiver for en social- og arbejdsmarkedspolitik for Den Europæiske Union: Bidrag til økonomisk og social konvergens i Unionen anmodet arbejdsmarkedets parter om at være sig bevidst, at de selv har mulighed for at indgå overenskomster, eftersom de er tættere på de sociale og arbejdsmarkedsmæssige problemer og den sociale og arbejdsmarkedsmæssige virkelighed; (10) Denne aftale finder anvendelse på søfarende på ethvert søgående skib, uanset om det er privatejet eller offentligt ejet, som er registreret inden for en medlemsstats territorium, og som normalt er beskæftiget med erhvervsmæssig skibsfart; (11) en passende retsakt til gennemførelse af aftalen er et direktiv ifølge traktatens artikel 189; medlemsstaterne holdes på den måde fast på, hvilket resultat der skal nås, mens de nationale myndigheder selv kan vælge form og metode; (12) i overensstemmelse med nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet, jf. traktatens artikel 3 B, kan målene for dette direktiv ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, og de kan derfor bedre gennemføres på fællesskabsplan; direktivet går ikke længere end det, der kræves for at nå målene; (13) udtryk, der anvendes i aftalen, men som ikke er særskilt defineret deri, kan i overensstemmelse med national medlemsstaterne lovgivning og praksis, således som det også er tilfældet ved andre social- og arbejdsmarkedspolitiske direktiver, der anvendes lignende udtryk, forudsat at de pågældende definitioner er i overensstemmelse med aftalens indhold; ifølge direktivet selv definere (14) Kommissionen har udarbejdet i overensstemmelse med Kommissionens meddelelse af 20. maj 1998 om tilpasning og fremme af den sociale dialog på fællesskabsplan under hensyntagen til de kontraherende parters repræsentative status samt lovmæssigheden af hver enkelt bestemmelse i aftalen; sit direktivforslag (15) Kommissionen har udarbejdet sit direktivforslag i overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, ifølge hvilken det i al lovgivning på området skal undgås at pålægge administrative, finansielle og retlige byrder af en sådan art, at de hæmmer oprettelse og udvikling af små og mellemstore virksomheder; 7 4 (16) Kommissionen har i overensstemmelse med sin meddelelse af 14. december 1993 om gennemførelsen af protokollen (nr. 14) om social- og arbejdsmarkedspolitikken informeret Europa-Parlamentet og sendt det forslaget til direktiv, der indeholder aftalen; (17) Kommissionen har endvidere informeret Det Økonomiske og Sociale Udvalg; (18) i aftalen fastsættes minimumsforskrifter; Medlemsstaterne og/eller arbejdsmarkedets parter kan opretholde eller indføre mere gunstige bestemmelser; (19) gennemførelsen af direktivet må ikke* tjene som begrundelse for eventuelle forringelser af den eksisterende i situation i de enkelte medlemsstater; (20) medlemsstaterne kan efter fælles anmodning fra arbejdsmarkedets parter overlade det til dem at gennemføre dette direktiv, under forudsætning af at medlemsstaterne træffer alle de nødvendige foranstaltninger for på et hvilket som helst tidspunkt at være i stand til at sikre de resultater, der er foreskrevet i dette direktiv; (21) iværksættelsen af aftalen bidrager til gennemførelse af de mål, der er omhandlet i artikel 1 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken - UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: Artikel 1 Dette direktiv har til formål at iværksætte vedlagte aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, der den 30. september 1998 blev indgået mellem de organisationer, der repræsenterer arbejdsgivere og arbejdstagere i søfartssektoren (ECSA ogFST). Artikel 2 Minimumskrav Medlemsstaterne kan opretholde eller indføre bestemmelser, der er mere gunstige 1. end dem, der er fastsat i dette direktiv. Gennemførelsen af direktivet må under ingen omstændigheder anvendes som 2. tilstrækkelig begrundelse for at sænke det generelle niveau for beskyttelse af arbejdstagerne på de områder, direktivet omfatter. Dette ikke medlemsstaternes og/eller arbejdsmarkedets parters ret til som følge af ændrede retlige, administrative og kontraktmæssige omstændigheder at bestemmelser end dem, der gælder på direktivets vedtagelsestidspunkt, forudsat at de minimumsforskrifter, der er fastsat i direktivet, overholdes. tilsidesætter dog fastsætte andre -14- i) n K ( Artikel 3 Sanktioner Medlemsstaterne fastsætter de sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af alle nødvendige til dette direktiv gennemførelsesbestemmelserne foranstaltninger til at sikre håndhævelsen af disse bestemmelser. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen disse bestemmelser senest den i artikel 4 nævnte dato, og eventuelle senere ændringer meddeles hurtigst muligt. træffer og Artikel 4 Gennemførelse 1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 30. juni 2001, eller sikrer sig senest på denne dato, at arbejdsmarkedets parter ved aftale har truffet de nødvendige foranstaltninger, idet medlemsstaterne skal træffe alle nødvendige foranstaltninger for til enhver tid at kunne garantere de ved dette direktiv krævede resultater. De underretter straks Kommissionen herom. 2. Når medlemsstaterne vedtager de i stk. 1 omhandlede love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne. Artikel 5 Adressater Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. Udfærdiget i Bruxelles På Rådets vegne Formand -15- Bilag EUROPÆISK AFTALE OM TILRETTELÆGGELSE AF ARBEJDSTIDEN FOR SØFARENDE Under henvisning til aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der optræder som bilag til protokollen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der optræder som bilag til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, og særlig artikel 3, stk. 4 og artikel 4, stk. 2, og ud fra følgende betragtninger: I henhold til artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken iværksættes aftaler, der indgås på fællesskabsplan, efter fælles anmodning fra de træffer på forslag af underskrivende parter, ved en afgørelse, som Rådet Kommissionen; har de underskrivende parter indgivet en anmodning herom; De underskrivende parter har indgået følgende aftale: §1 1. Denne aftale finder anvendelse på søfarende på søgående skibe, uanset om de er i offentlig eller privat eje, som er registreret inden for en medlemsstats territorium, og som anvendes almindeligt til kommerciel søfart. I forbindelse med denne aftale anses et skib, som er registreret i to stater, for at være registreret inden for den stats territorium, hvis flag det fører. Tvivlsspørgsmål om, hvorvidt et skib i forbindelse med denne aftale skal anses for at være et søgående skib eller et skib, som anvendes til kommerciel søfart, afgøres af den kompetente myndighed i medlemsstaten. De berørte sammenslutninger af skibsredere og søfarende bør høres. I forbindelse med denne aftale forstås ved udtrykket: §2 (a) "arbejdstid" det tidsrum, hvor en søfarende skal arbejde på grund afskibet; (b) (c) "hvileperiode" det tidsrum, der ligger uden for arbejdstiden; udtrykket omfatter ikke korte pauser; "søfarende" enhver person, som er ansat eller beskæftiget i en given kapacitet om bord på et søgående skib, som er omfattet af denne aftale; 16 77 (d) "skibsreder" ejeren af skibet eller enhver anden organisation eller person, som f. eks. direktøren eller totalbefragteren, som har overtaget ansvaret for skibets drift fra skibsrederen, og som i den forbindelse har indvilget i at overtage alle de medfølgende forpligtelser og ansvarsområder. §3 Inden for de grænser, der omhandles i § 5, fastsættes der. enten et maksimalt antal arbejdstimer, som ikke må overskrides inden for et givet tidsrum, eller et minimalt antal hviletimer, som skal gives inden for et bestemt tidsrum. §4 En normal arbejdstidsstandard for søfarende er i princippet baseret på en 8 timers dag med én hviledag pr. uge og fri på offentlige feriedage, uden at dette iøvrigt indskrænker § 5. Medlemsstaterne kan have procedurer til godkendelse eller registrering af en kollektiv overenskomst i henhold til hvilken, søfarendes normale arbejdstid fastsættes på et grundlag, som er gunstigere end denne standard. §5 1. Grænserne for arbejds- eller hviletid fastsættes enten som: (a) eller (b) et maksimalt antal arbejdstimer, som ikke må overstige 14 timer i en given 24-timers periode; og (i) 72 timer i en given 7-dages periode; (ii) et minimalt antal hviletimer, som ikke må være under: (i) (ii) 10 timer i en given 24-timers periode; og 77 timer i en given 7-dages periode. 2. Hviletimerne kan højst opdeles i to perioder, hvoraf den ene skal være på mindst 6 timer, og tidsrummet mellem to på hinanden følgende hvileperioder må ikke overstige 14 timer. 3. Mønstring, brand- og redningsøvelser, og øvelser, som er foreskrevet af national lovgivning og internationale aftaler, gennemføres således, at de griber mindst muligt ind i hvileperioder og ikke medfører træthed. 4. I forbindelse med situationer, hvor søfarende har vagt, som f. eks. når maskinrummet er ubemandet, skal den søfarende have en tilstrækkelig kompenserende hvileperiode, hvis den normale hvileperiode afbrydes ved indkaldelse til arbejde. 5. Med hensyn til § 3 og 4 forholder det sig således, at hvis der ikke findes kollektive overenskomster eller voldgiftsafgørelser, eller hvis den kompetente myndighed beslutter, at bestemmelserne i overenskomsten eller afgørelsen er fastsætte utilstrækkelige, påhviler det den kompetente myndighed at bestemmelser, som kan sikre, at de berørte søfarende får tilstrækkelig hvile. 17 78 6. 7. Forudsat at der tages behørigt hensyn til de generelle principper om beskyttelse af arbejdstagernes sundhed og sikkerhed, kan medlemsstaterne have nationale love og administrative bestemmelser eller en procedure, som gør det muligt for registrere kollektive at godkende den kompetente myndighed overenskomster, der giver adgang til undtagelser i forhold til de grænser, der er omhandlet i stk. 1 og 2. Sådanne undtagelser følger så vidt muligt de givne standarder, men der kan tages hensyn til hyppigere eller længere ferieperioder, eller arbejdstidsudligning for vagthavende søfarende eller søfarende, som arbejder på skibe med korte sejladser. eller På et let tilgængeligt sted opslås der en oversigt over arbejdsfordelingen om bord, og her angives der i det mindste for hver arbejdspost: (a) (b) opgaverne til søs og i havn, samt det maksimale antal arbejdstimer eller det minimal antal hviletimer i henhold til lovgivning, administrative bestemmelser eller kollektive overenskomster, som gælder i medlemsstaterne. 8. Den oversigt, som omtales i § 7, udfærdiges i standardformat på skibets ene eller flere arbejdssprog og på engelsk. §6 Søfarende under 18 år må ikke arbejde om natten. I forbindelse med denne § forstås ved "nat" en periode på mindst 9 sammenhængende timer, herunder tidsrummet fra midnat til kl. 05. 00. Denne bestemmelse finder ikke anvendelse, hvis den er til hindring for effektiv træning af unge sømænd i alderen 16-18 år i henhold til godkendte programmer og planer. §7 1. Kaptajnen på et skib har ret til at kræve, at en søfarende arbejder det antal timer, som er nødvendigt for skibets, ombordværendes eller lastens umiddelbare sikkerhed eller for at bistå andre skibe eller personer i havsnød. 2. 3. 1. I overensstemmelse med stk. 1 kan kaptajnen midlertidigt se bort fra arbejds- eller hviletid og kræve, at en søfarende arbejder det antal timer, som er nødvendigt, indtil den normale situation er genoprettet. Så snart som muligt efter, at den normale situation er genoprettet, sørger kaptajnen for, at søfarende, som har udført arbejde i en planlagt hvileperiode, får en tilstrækkelig hvilep eri o d e. §8 Søfarendes daglige arbejdstid eller daglige hviletid registreres for at gøre det muligt at kontrollere, om bestemmelserne i § 5 overholdes. Den søfarende modtager en kopi af den registrering, der vedrører ham eller hende, og den påtegnes af kaptajnen eller en person, som kaptajnen har bemyndiget hertil, og af den søfarende. 18 79 2. Der fastlægges procedurer for opbevaring af sådanne registreringer om bord og herunder for, hvor ofte oplysningerne skal registreres. Det format, som registreringen af de søfarendes arbejdstid eller hviletid skal have, fastlægges under hensyntagen til eventuelle internationale retningslinjer. Registreringen foretages på det eller de sprog, som er omhandlet i § 5, stk. 8. 3. Der opbevares en kopi om bord af de bestemmelser i den nationale lovgivning, relevante kollektive for denne aftale, som er overenskomster, og den skal være let tilgængelig for besætningen. samt af de relevante §9 De registreringer, der er omhandlet I § 8, gennemgås og påtegnes med hensigtsmæssige mellemrum for at kontrollere, om bestemmelserne I denne aftale om arbejdstid eller hviletid overholdes. §10 Når bemandingens omfang fastlægges, godkendes eller ændres, er det nødvendigt at tage hensyn til behovet for at undgå eller så vidt muligt begrænse overarbejde for at sikre tilstrækkelig hvile og begrænse træthed. Hvis det fremgår af registreringerne eller andet materiale, at bestemmelserne om arbejdstid eller hviletid ikke overholdes, så træffes der foranstaltninger, herunder om nødvendigt ændring af skibets bemanding, med henblik på at undgå fremtidige overtrædelser. Alle skibe, som denne aftale finder anvendelse på, skal være tilstrækkeligt, sikkert og effektivt bemandet i overensstemmelse med dokumentet om minimal sikker bemanding eller et tilsvarende dokument, som den kompetente myndighed har udstedt. Ingen under 16 år må arbejde på et skib. §11 §12 Skibsrederen giver kaptajnen de midler, der er nødvendige for at overholde bestemmelserne i denne aftale, herunder midler til hensigtsmæssig bemanding af skibet. Kaptajnen tager alle nødvendige skridt til at sikre, at kravene vedrørende søfarendes arbejds- og hviletid i henhold til denne aftale overholdes. §13 1. Alle søfarende skal have et bevis for, at de er egnede til det arbejde, som de ansættes til at udføre til søs. 19 80 Hvilken form for helbredsvurdering, der skal foretages, og hvilke nærmere oplysninger, der skal indgå i lægeerklæringen, fastlægges efter høring af de berørte sammenslutninger af skibsredere og søfarende. søfarende skal have Alle regelmæssige helbredsvurderinger. Vagthavende personale, som har sundhedsproblemer, der ifølge en bedriftslæge skyldes, at de udfører natarbejde, skal om muligt overføres til dagsarbejde, som de er egnede til at udføre. foretaget 2. Den helbredsvurdering, der er omtalt i stk. 1, skal være gratis og omgærdet af tavshedspligt. Sådanne helbredsvurderinger kan foretages inden for det nationale sundhedssystem. §14 Skibsredere skal give informationer om vagthavende personale og andre natarbejdere til den nationale myndighed, hvis de anmodes herom. §15 Søfarende skal nyde sikkerheds- og sundhedsbeskyttelse, der er i overensstemmelse med arbejdets art. Med hensyn til de søfarendes sikkerhed og sundhed, skal de ansatte have adgang til de samme beskyttende og forebyggende ydelser eller faciliteter, uanset om de arbejder om dagen eller om natten. §16 Enhver søfarende har ret til en årlig betalt ferie af mindst 4 ugers varighed eller en del heraf for beskæftigelsesperioder af mindre end 1 års varighed i overensstemmelse med de kriterier for opnåelse og tildeling heraf, som er fastsat i national lovgivning og/eller praksis. Den minimale årlige betalte ferieperiode kan ikke erstattes med en finansiel godtgørelse, medmindre arbejdsforholdet ophører. Bruxelles, den 30. september 1998 Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (FST) (forbundet af transportarbejderfagforeninger i Den Europæiske Union) European Community Shipowners' Association (ECSA) (sammenslutningen af skibsredere i Det Europæiske Fællesskab) 20 81 FORSLAG TIL RÅDETS DIREKTIV OM HÅNDHÆVELSE AF DE SØFARENDES ARBEJDSTID PÅ SKIBE DER ANVENDER FÆLLESSKABETS HAVNE 21 82 Forslag til Rådets direktiv om håndhævelse af de søfarendes arbejdstid på skibe der anvender Fællesskabets havne Begrundelse INDLEDNING 1. Kommissionen foreslår på anmodning af arbejdsmarkedets parter - som indgik en aftale den 30. september 1998 om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende - et rådsdirektiv om gennemførelse af denne aftale i Fællesskabet, som herefter kaldes direktivet om arbejdstid til søs. Den aftale, arbejdsmarkedets parter har indgået, afspejler stort set bestemmelserne i ILO-konvention nr. 180. Direktivet om arbejdstid til søs giver medlemsstaterne ret til at indføre eller bibeholde gunstigere betingelser end fastsat i aftalen (artikel 2 i direktivet og bestemmelser som navnlig vedrører søfarendes sundhed og årlige orlov, som går ud over ILO-konvention nr. 180 (aftalens punkt 13 til 16). Aftalen og derfor direktivet om arbejdstid medlemsstaterne i deres egenskab af flagstater. for søfarende er henvendt til 2. De væsentlige grunde til at vedtage en arbejdstidsordning specielt for søfartssektoren er, at arbejdsmiljøet er noget helt for sig selv. Den ordning, der gælder om bord på skibe, er helt forskellig fra de forhold, der foreligger for arbejde på landjorden. Skibsfart foregår ikke på et enkelt territorium under en enkelt stats jurisdiktion, men foregår inden for rammerne af international lov, hvor et fremherskende begreb er havenes frihed. 3. Det er vigtigt at tage i betragtning, at overholdelse af arbejdstid er et vigtigt element i sikkerhedspolitikken. Konkurrenceaspekter kan heller ikke ignoreres. Loyal og ikke- forvridende konkurrence i det sikrest mulige miljø er ikke blot nødvendig skibsredere imellem men også på alle ruter til og fra EF's havne, hvor medlemsstaternes flag opererer i direkte konkurrence med hinanden og med skibe, der er registreret under tredjelandes flag. Rådet har i sin resolution om en fælles politik for sikkerhed til søs understreget det princip, af at alle operatører skal have lige betingelser. Det er også et afgørende element i ILO-konvention nr. 147. Artikel 4 i ILO-konvention nr. 147, som nævnt i 1996-protokollen til konventionen, fastsætter en grad af havnestatskontrol, der gør det muligt for staterne at træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre overholdelse af internationalt godkendte krav. Medlemsstater, som er deltagere i de relevante ELO-konventioner, har ret til at anvende artikel 4 i ILO-konventionen på alle skibe, der anløber deres havne. Ved hjælp af klausulen om "ikke-gunstigere behandling" bør medlemsstaterne også udvide denne kontrol til at omfatte skibe, der fører flag fra tredjelande, som ikke er deltagere i konventionerne. 22 4. En sammenhængende kontrolordning er påkrævet for at sikre lige betingelser. Kontrol med bestemmelserne om arbejdstid og hviletid om bord på skibe er dog en kompliceret sag. Det er vanskeligt at kontrollere overholdelse af arbejdstid, når et skib sejler i områder, der ligger uden for den nationale jurisdiktion. Da den meste arbejdstid og hviletid på et skib afsluttes, når skibet er på søen, er der særlige vanskeligheder forbundet med en sådan kontrol. Heldigvis indeholder ILO-konvention nr. 180 særlige bestemmelser for at lette kontrol med arbejdstid. Disse bestemmelser skulle derfor gerne sammen med retningslinjerne på EMO/ILO-niveau udgøre hjørnestenen i en sammenhængende ordning til at sikre, at arbejdstidsordningen til søs overholdes. 5. Der må også tages hensyn til den måde, hvorpå ELO-konventioner træder i kraft på. ILO-konventionerne kræver normalt ratificering af betydeligt færre stater for at træde i kraft, end IMO-konventioner. Der er fare for, at selv om medlemsstaterne stort set ratificerer ELO-konvention nr. 180 og ILO-konvention nr. 147, er der stadig et antal skibe, der anløber Fællesskabets havne, som fører en stats flag eller er registreret på en stats territorium, som ikke deltager i en af disse konventioner. Det er derfor af afgørende betydning at klargøre dette forhold med en klausul om "ikke- gunstigere behandling", så det er muligt at kontrollere, at skibet har en acceptabel standard, hvad angår de søfarendes arbejdstid og hviletid. 6. Det fremgår af ovenstående, at medlemsstaterne i deres egenskab af havnestater, skal være i besiddelse af en passende mekanisme til at kontrollere kravene for arbejdstid til søs, og utvetydigt at kunne fastslå de fælles internationale krav, som skal gælde for alle skibe. Systemet må endvidere i overensstemmelse med nærhedsprincippet ikke gribe ind i sådanne områder som: • valg af den mest hensigtsmæssigt inspektionsmyndighed • inspektionernes hyppighed • tillid til inspektørens faglige vurdering. Da dette er noget medlemsstaten effektivt kan tage sig af, og som ikke påvirker opnåelsen af hovedformålet med ILO-konvention nr. 180. 7. Kommissionen erkender, at der ikke er vanskeligheder med at anvende direktivet om arbejdstid til søs på søfarende, uafhængig af nationalitet, som arbejder på skibe, under en medlemsstats flag. Dette er principielt ikke afhængigt af ILO-konventionens ikrafttrædelse og kan derfor gennemføres på relativ kort tid. For at sikre et sammenligneligt sikkerheds- og sundhedsbeskyttelsesniveau for søfarende om bord på alle skibe foreslår Kommissionen derfor at supplere direktivet om arbejdstid for søfarende med et direktiv om håndhævelse af søfarendes arbejdstid på skibe, der anløber Fællesskabets havne, herefter kaldet håndhævelsesdirektivet. 23. 84 RETSAKTENS HOVEDPRINCIPPER 8. Medlemsstaterne skal i deres egenskab af flagstater ved håndhævelsesdirektivet skabe mekanismer til at sikre, at ethvert søgående skib, der er registreret i en medlemsstat overholder bestemmelserne i direktivet om arbejdstid for søfarende. Når medlemsstaterne handler som havnestater bør de ikke kræve, at tredjelandes skibe overholder de bestemmelser, som indgår i aftalen, men ikke forekommer i ILO- konvention nr. 180. Disse bestemmelser vedrører søfarendes sundhed og årlige orlov (artikel 13-16 i aftalen). Medlemsstaterne kan heller ikke i henhold til dette direktiv give tredjelandes skibe gunstigere betingelser end i aftalen, som de kunne indføre eller opretholde i henhold til artikel 2 i arbejdstidsdirektivet. Håndhævelse af krav ud over kravene i ILO-konvention nr. 180 bør ikke ske på skibe, der ikke er registreret i en medlemsstats territorium eller fører dets flag. skal sådanne Endvidere i håndhævelsesdirektivet efter ikrafttrædelsesdatoen for ILO-konvention nr. 180 og protokol til ELO-konvention nr. 147. tredjelande kun overholde kravene skibe fra 9. Håndhævelsesdirektivet beskriver de procedurer der skal følges med henblik på kontrol med overholdelse af de relevante bestemmelser i direktivet om arbejdstid for søfarende, når skibe anløber en havn i en EF-medlemsstat. Det understreges, at ILO-konvention nr. 180 kræver at: • der skal udarbejdes en oversigt over arbejdets tilrettelæggelse om bord, det den maksimale og den minimale hviletid i henhold til den gældende lovgivning i flagstaten, og denne skal opsættes på et let tilgængeligt sted • der skal ske en registrering af den søfarendes daglige arbejdstid eller daglige hviletid, denne registrering opbevares om bord og undertegnes regelmæssigt af den kompetente myndighed i den stat, hvor skibet er registreret. Det bemærkes, at en paritetisk ILO-EVIO-ekspertgruppe har udarbejdet en standardmodel for oversigten over tilrettelæggelsen af arbejdet om bord samt en standardmodel for registrering af de søfarendes daglige arbejdstid og hviletid. Medlemsstaterne både i deres egenskab af flagstater og havnestater, skal have hensigtsmæssige til at kontrollere overholdelse af bestemmelserne i ILO-konvéntion nr. 180, således som disse er afspejlet i direktivet om arbejdstid for søfarende. instrumenter til rådighed Der er blevet taget hensyn til disse standardformularer i håndhævelsesdirektivet for at sikre sammenhængende anvendelse af disse instrumenter. Håndhævelsesdirektivet fastsætter, at enten denne standardformular eller en tilsvarende formular skal anvendes. Da bevis for manglende overholdelse af de relevante bestemmelser i direktivet om arbejdstid for søfarende normalt fremkommer under kontrol om bord på skibet, anfører håndhævelsesdirektivet også de punkter, som mindst skal kontrolleres i forbindelse med disse formularer. 24 - 8 Hvis der om bord er overtrætte søfolk, og det kan fastslås, at dette skyldes for lang arbejdstid eller utilstrækkelig hviletid, kan inspektørerne betragte dette som yderligere bevis for at de relevante krav i direktivet om arbejdstid for søfarende ikke er opfyldt. 10. Håndhævelsesdirektivet beskriver de foranstaltninger, der skal træffes, når et sådant bevis for manglende overholdelse er blevet fastslået. Sådanne foranstaltninger er bl. a. forbud mod at forlade havnen før, feks. , unøjagtigheder i dokumentationen er blevet rettet, eller før sømændene er udhvilede. I sidstnævnte tilfælde består udlejligheden for skibet kun af en forsinkelse på et par timer. 11. Håndhævelsesdirektivet indeholder også foranstaltninger til at sikre passende oplysning om inspektionens resultater til de interesserede parter. 12. Da det kan være forskellige administrationer der har til opgave at kontrollere, at arbejdstid og hviletid i henhold til direktivet om arbejdstid for søfarende overholdes, kræver håndhævelsesdirektivet, at medlemsstaterne træffer foranstaltninger med henblik på at sikre, at de relevante oplysninger vedrørende inspektion eller forbud om at forlade havnen meddeles på passende måde til andre administrationer, som eventuelt er involveret i den pågældende stat og i andre medlemsstater. SÆRLIGE BETRAGTNINGER Artikel 1 Denne artikel definerer direktivets formål: at skabe en mekanisme til kontrol med og håndhævelse af, at skibe under ethvert flag, der anløber EF's havne, overholder bestemmelserne i direktivet om arbejdstid for søfarende. Andet afsnit klargør under hvilke betingelser bestemmelserne i direktivet om arbejdstid for søfarende gælder for skibe, der fører et tredjelands flag. Artikel 2 Denne artikel indeholder definitioner af nøgleord i direktivet. Artikel 3 Denne artikel afspejler bestemmelserne i artikel 4 i ILO-konvention nr. 147, som beskriver de foranstaltninger der står til rådighed for medlemsstaterne med henblik på at kontrollere, at kravene i konventionen overholdes. 25 „ 86 En sådan kontrol kan skyldes en klage fra en stat eller efter inspektion af fartøjet. Opfølgningsforanstaltninger indeholder informering af staten i det land, hvor skibet er registreret, samt enhver nødvendig foranstaltning til at oprette forholdet (hvad angår arbejdstid og hviletid) som ubestrideligt er en fare for de ombordværende søfolks sikkerhed og sundhed. Artikel 4 Denne artikel indeholder en vejledning i, hvilken kontrol der mindst skal udføres med henblik på at fastslå, om et skib overholder kravene i ELO-konvention nr. 180. Inspektionen skal inkludere en kontrol af dokumenter vedrørende arbejdstid og hviletid på skibet, dvs. : - en oversigt over arbejdets tilrettelæggelse om bord, som skal foreligge på skibets arbejdssprog og på engelsk i henhold til en standardmodel i bilag I eller et alternativt lignende format, og som er opsat på et let tilgængeligt sted - registrering af de søfarendes arbejdstid og hviletid, som er foretaget på skibets arbejdssprog og på engelsk i henhold til standardformularen i bilag II til direktivet eller i et lignende format. Denne registrering opbevares om bord og påtegnes af den kompetente myndighed i den stat, hvor skibet er registreret, med passende mellemrum. Andet bevis af manglende overholdelse kan bestå i inspektørens konstatering af, at søfolkene om bord er overtrætte på grund af arbejdsforholdene og særlig på grund af for mange arbejdstimer eller for få hviletimer. Artikel 5 Denne artikel fastlægger de foranstaltninger, medlemsstaterne skal træffe, når man efter en klage eller bevis for, at et skib ikke overholder kravene i ILO-konvention nr. 180 konstaterer, at forholdene om bord helt klart udgør en fare for søfolkenes sikkerhed og sundhed og må korrigeres. Sådanne foranstaltninger bestemmes af den pågældende medlemsstats kompetente myndighed. Arten og alvoren af de pågældende mangler kan medføre, at fartøjet får forbud mod at forlade havnen, før manglerne er udbedret. Skibsføreren eller flagstatsadministrationen kan træffe forskellige foranstaltninger for at udbedre sådanne mangler. Det kan dreje sig om etablering af en oversigt over arbejdets tilrettelæggelse om bord i henhold til bestemmelserne i ILO-konvention nr. 180, en tilpasning af bemandingsordningen om bord med henblik på at undgå for lange arbejdsperioder for bestemte besætningsmedlemmer, eller for at kunne give bestemte besætningsmedlemmer mulighed for tilstrækkelig hviletid før skibet står til søs. Artikel 6 Denne artikel beskriver de foranstaltninger, medlemsstaten skal træffe, hvis den beslutter at forbyde et skib at stå til søs af de grunde, der beskrives i artikel 3 eller 4 med henblik på 26 - 87 at informere de kompetente myndigheder i den stat, hvor skibet er registreret. Den understreger også, at den kontrol, der udføres i henhold til bestemmelserne i dette direktiv, ikke må forsinke skibet unødvendigt. Artikel 7 Denne artikel beskriver betingelserne for appelret mod en tilbageholdelsesbeslutning. Artikel 8 Denne artikel kræver samarbejde mellem medlemsstaterne og de kompetente myndigheder med henblik på effektiv anvendelse af direktivet. Artikel 9 Denne bestemmelse sikrer, at skibe under et flag fra en stat, som ikke har ratificeret en af de relevante ILO-konventioner, ikke modtager gunstigere behandling end et skib under et flag fra en medlemsstat der har ratificeret konventionen. Hvis et skib fører flaget fra en stat, som ikke har ratificeret den relevante ILO-konvention, kan dette rent faktisk betragtes som et tegn på, at arbejdsforholdene om bord, navnlig tilrettelæggelse af arbejdstid måske ikke er tilfredsstillende eller ikke giver et sikkerheds- og sundhedsniveau, der svarer til det niveau, der er påkrævet i henhold til ILO-konvention nr. 180. Artikel 10 og 11 Denne artikel vedrører de foranstaltninger, som de enkelte medlemsstater skal opfylde for at håndhæve dette direktiv. Artiklen indeholder den generelle dato, hvor den relevante lovgivning for gennemførelse af direktivet skal træde i kraft. Denne dato er den 30. juni 2001 og tager hensyn til den forventede tidsplan for vedtagelse og ikrafttrædelse af direktiv. /EF. Datoerne for anvendelse af disse instrumenter skulle således falde sammen. Der er to undtagelser til den generelle gennemførelsesdato: - bestemmelserne i direktiv. /EF håndhæves først efter ikrafttrædelse af ILO-konvention nr. 180 for fartøjer, der ikke er registreret i en medlemsstats territorium - Det Forenede Kongerige er ikke deltager i protokol (nr. 14) om social- og arbejdsmarkedspolitikken og et specifikt direktiv er derfor nødvendigt med henblik på at udvide bestemmelserne af direktiv. /EF til at omfatte Det Forenede Kongerige. Anvendelse af sidstnævnte direktiv i Det Forenede Kongerige er afhængig af datoen for anvendelse af særdirektivet om anvendelse af aftalen i Det Forenede Kongerige. 27 - 88 Artikel 12 og 13 Ingen kommentarer. Bilag Bilagene indeholder modelformularerne for tilrettelæggelse af arbejdet om bord (bilag I) samt registrering af de søfarendes arbejdstid eller hviletid (bilag II), således som disse er blevet udarbejdet af en paritetisk gruppe af eksperter fra ELO og IMO. 28 89 Forslag til Rådets direktiv om håndhævelse af de søfarendes arbejdstid på skibe, der anvender EF's havne (EØS-relevant tekst) 98/0321 (SYN) RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR - under henvisning til traktaten under oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 84, stk. 2, under henvisning til forslag fra Kommissionen1, under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg2, i henhold til proceduren i artikel 189C i traktaten3, og ud fra følgende betragtninger: 1. EF's indsats på det socialpolitiske område sigter blandt andet på, at forbedre arbejdstagernes sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen; 2. EF's indsats inden for søtransport sigter blandt andet på at forbedre leve- og arbejdsforholdene om bord for søfarende, sikkerhed til søs og forebyggelse af forurening forårsaget af ulykker til søs; 3. Den Internationale Arbejdsorganisations konference vedtog på sit firefirsindstyvende møde den 8-22 oktober 1996 konventionen om søfarendes arbejdstid og bemanding af skibe, 1996 (ILO nr. 180) og protokollen til konventionen om minimumsnormer i handelsskibe, 1976; 4. Rådets direktiv [ /. /EF af 199. ], herefter kaldet direktivet om arbejdstid for søfarende, som er vedtaget i henhold til artikel 4, stk. 2 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken har til formål at gennemføre den europæiske aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, som blev indgået den 30. september 1998 mellem arbejdsmarkedets parter, herefter kaldt "aftalen"; aftalens indhold afspejler bestemte bestemmelser i ILO-konvention nr. 180 om søfarendes arbejdstid og bemanding af skibe; denne aftale gælder for søfarende på alle søgående skibe, både offentligt og privatejet, som er registreret på en medlemsstats territorium, og som normalt beskæftiger sig med handelsmæssige søfartsoperationer; EFTC 199 s. EFTC Udtalelse fra Europa-Parlamentet af og Europa-Parlamentets beslutning af 199 , (EFT C (endnu ikke offentliggjort i EFT). ), Rådets fælles holdning af , EFT 29 - 90 5. Formålet med nærværende direktiv er at anvende de bestemmelser i direktivet om arbejdstid for søfarende, som afspejler bestemmelserne i ILO-konvention 180 til ethvert skib, der anløber en havn i en medlemsstat, uafhængig af skibets flag; direktivet om arbejdstid for søfarende indeholder dog krav, som ikke findes i ILO-konvention 180 og skal derfor ikke håndhæves på skibe, som ikke fører en medlemsstats flag; 6. Direktivet om arbejdstid for søfarende gælder for søfarende på alle søgående skibe, der er registreret i en medlemsstats territorium; medlemsstaterne overvåger, at skibe, der er registreret i deres territorium, overholder bestemmelserne i nærværende direktiv; 7. Medlemsstaterne må have lov til at kontrollere overholdelse af de relevante bestemmelser i direktivet om arbejdstid for søfarende på alle søgående fartøjer, der anløber deres havne, med henblik på at beskytte sikkerheden og at undgå konkurrenceforvridning uafhængig af den stat, hvori fartøjerne er registreret; 8. Navnlig må skibe under flag fra en medlemsstat, som ikke deltager i ILO-konvention , 180 eller protokol til ILO-konvention 147 ikke behandles gunstigere end skibe under flag fra en medlemsstat, som er deltager i disse eller en af konventionerne; 9. Det er nødvendigt, at medlemsstaterne med henblik på kontrol af effektiv anvendelse og håndhævelse af direktivet om arbejdstid for søfarende udfører inspektioner på skibe; dette gælder især, hvis der er modtaget en klage fra skibsføreren, et besætningsmedlem eller enhver person eller organisation, som har en legitim interesse i, at skibets drift er sikker, i skibets leve- og arbejdsforhold eller forebyggelse af forurening; 10. Medlemsstaterne kan, for så vidt angår nærværende direktiv, på eget initiativ og i pågældende fald udpege havnestatskontrolinspektører til at udføre inspektioner på skibe, der anløber EF's havne; 11. Bevis for, at et skib ikke opfylder kravene i direktivet om arbejdstid for søfarende kan indhentes efter kontrol med tilrettelæggelse af arbejdet om bord og de søfarendes registre om arbejdstid eller hviletid, eller hvis inspektøren med rimelighed er overbevist om, at de søfarende er for trætte; 12. Med henblik på at afhjælpe forhold om bord på et skib, som klart er farlige for sikkerhed og sundhed, kan den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvis havn skibet har anløbet, forbyde skibet at forlade havnen, indtil de konstaterede mangler er blevet afhjulpet eller mandskabet er tilstrækkeligt udhvilet; 13. Da direktivet om arbejdstid for søfarende afspejler bestemmelserne i ILO-konvention 180 kan kontrol med overholdelse af direktivets bestemmelser på skibe, der er registreret på en tredjestats territorium kun finde sted, når denne konvention er trådt i kraft; 14. Da aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitik ikke gælder for Det Forenede Kongerige, er direktivet om arbejdstid for søfarende ikke lovligt bindende i denne medlemsstat; direktivet har dog udvidet bestemmelserne i direktivet om gennemførelse af den europæiske aftale til også at omfatte Det Forenede Kongerige - 30 91 UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: Artikel 1 Formål og anvendelsesområde 1. Formålet med dette direktiv er at skabe en mekanisme til kontrol med og håndhævelse af, at skibe, der anløber EF's havne overholder direktivet om arbejdstid for søfarende med henblik på at forbedre sikkerhed til søs, samt arbejdsforholdene og sikkerhed og sundhed for søfarende på skibe. 2. Hvad angår dette direktiv finder bestemmelserne i direktivet om arbejdstid for søfarende også anvendelse for skibe, der ikke er registreret i en medlemsstats territorium eller ikke fører en medlemsstats flag, undtagen: - krav der opretholdes af eller indføres af medlemsstaterne og som er gunstigere end kravene i ILO-konvention 180 - artikel 13 - 16 i den europæiske aftale, der er vedlagt direktivet om arbejdstid for søfarende. Artikel 2 Definitioner I dette direktiv forstås ved: a) "skib": ethvert søgående fartøj, der er registreret i en medlemsstat i henhold til direktivet om arbejdstid for søfarende , samt ethvert søgående fartøj, for hvilket ILO- konvention 180 gælder, og som fører et andet flag end havnestatens flag b) "kompetent myndighed": de kompetente myndigheder, medlemsstaten har udpeget til at udføre funktioner i henhold til dette direktiv c) "inspektør": en ansat i den offentlige sektor eller en anden person, som en medlemsstats kompetente myndighed har autoriseret til at inspicere arbejdsforholdene om bord, og som står til ansvar over for den kompetente myndighed d) "klage": oplysning en sammenslutning, en fagforening eller i al almindelighed enhver person, der har interesse i skibets sikkerhed, herunder en interesse i farer for besætningens sikkerhed eller sundhed. et besætningsmedlem, faglig organisation, fra en 31 - 92 t* Artikel 3 Håndhævelse Hvis en medlemsstat modtager en klage eller modtager bevis for, at et skib, der frivilligt anløber dets havn under sin normale fart eller af driftsmæssige grunde ikke opfylder kravene i direktivet om arbejdstid for søfarende, skal medlemsstaten udarbejde en rapport til staten i det land, hvori skibet er registreret, og den skal tage de nødvendige foranstaltninger for at afhjælpe eventuelle forhold om bord, som helt klart udgør en fare for de søfarendes sikkerhed eller sundhed, jf dog artikel 1, stk. 2. Artikel 4 Midler til at indhente bevis for manglende overholdelse Når en medlemsstat skal afgøre, om der er bevis for at et skib, der har anløbet en af dets havne, ikke opfylder kravene i direktivet om arbejdstid for søfarende, som nævnt i artikel 3, skal medlemsstaten udføre en undersøgelse om bord af følgende forhold: - at der blevet udarbejdet en oversigt over arbejdets tilrettelæggelse på skibets arbejdssprog og på engelsk i standardformat i henhold til modellen i bilag I eller et alternativt lignende format, og at denne oversigt er opsat om bord på et let tilgængeligt sted - at der er blevet foretaget en registrering af de søfarendes arbejdstid og hviletid på skibets arbejdssprog og på engelsk i henhold til standardformatet i bilag II eller et alternativt lignende format, og at denne registrering opbevares om bord og at registreringen med passende mellemrum er påtegnet af den kompetente myndighed i den stat, hvor skibet er registreret. Når der er tegn på, at søfarende på et skib, der anløber en havn i en medlemsstat, er urimeligt trætte på grund af for megen arbejdstid eller utilstrækkelig hviletid, kan inspektøren efter sin faglige vurdering beslutte, at skibet ikke i det væsentlig opfylder kravene i direktivet om arbejdstid for søfarende. Artikel 5 Udbedring af mangler Når en medlemsstat i henhold til artikel 3 og 4 har modtaget en klage eller indhentet bevis for, at et skib ikke opfylder kravene i direktivet om arbejdstid for søfarende, træffer den de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at ethvert forhold om bord som udgør en klar fare for de søfarendes sikkerhed eller sundhed udbedres. En sådan foranstaltning er bl. a. forbud mod at forlade havnen, indtil de konstaterede mangler er blevet udbedret eller de søfarende er tilstrækkeligt udhvilede. 32 93 Artikel 6 Opfølgningsprocedure 1. 2. Hvis et skib far forbud mod at forlade havnen i henhold til artikel 5, skal medlemsstatens kompetente myndighed informere skibsføreren, ejeren eller operatøren, administrationen i flagstaten eller den stat, hvori skibet er registreret, eller konsulen eller - hvis denne er fraværende - den nærmeste diplomatiske repræsentant inspektionen, for den pågældende stat, om resultaterne af inspektørens eventuelle beslutninger og, i pågældende fald, de påkrævede udbedringer. Der drages ved inspektion i henhold til dette direktiv omsorg for, at skibet ikke forsinkes unødigt. Hvis et skib forsinkes unødigt har ejeren eller operatøren ret til kompensation for eventuelt tab eller skade. Det påhviler ejeren eller operatøren af skibet at bevise, at der er tale om unødig forsinkelse. Artikel 7 Ankeret Ejeren eller operatøren af et skib eller vedkommendes i medlemsstaten har ankeret mod en tilbageholdelsesbeslufning, som er truffet af den ikke, at tilbageholdelsen kompetente myndighed. En sådan anke forårsager ophæves. repræsentant Medlemsstaterne fastsætter og opretholder passende procedurer med henblik på dette i henhold til den nationale lovgivning. Den kompetente myndighed giver skibsføreren af et skib, som nævnt i stk. 1, korrekt oplysning om ankeret. Artikel 8 Administrativt samarbejde Hver medlemsstat træffer de fornødne foranstaltninger til at etablere samarbejde mellem deres relevante myndigheder og de kompetente myndigheder i andre medlemsstater med henblik på at sikre effektiv anvendelse af nærværende direktiv, og de meddeler Kommissionen disse foranstaltninger. 33 - 94 Artikel 9 Bestemmelse om ikke-gunstigere behandling Medlemsstaterne skal, ved inspektion af et skib, der er registreret i en stats territorium eller fører en stats flag, som ikke har ratificeret ILO-konvention 180 eller protokol til ILO-konvention 147, så snart disse instrumenter er i kraft, sikre, at den behandling sådanne skibe og deres besætning modtager ikke er gunstigere end behandlingen af et skib, der er registreret i en stats territorium eller som fører en stats flag, som er deltager i disse eller en af disse konventioner. Artikel 10 Afsluttende bestemmelser 1. 2. 3. 4. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 30. juni 2001. Som en undtagelse til stk. 1 gælder dette direktiv ikke for Det Forenede Kongerige før gennemførelsesdatoen i direktivet om arbejdstid for søfarende, som udvider bestemmelserne i den europæiske aftale til at omfatte Det Forenede Kongerige. Når medlemsstaterne vedtager disse foranstaltninger, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne. Medlemsstaterne meddeler øjeblikkeligt Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv. Kommissionen informerer de øvrige medlemsstater herom. Artikel 11 Fartøjer, der ikke er hjemmehørende i en medlemsstat Kravene i dette direktiv gælder først for fartøjer, der ikke er registreret i en medlemsstats territorium eller fører dets flag tre måneder efter datoen for ikrafttrædelse af konventionen om søfarendes arbejdstid og bemanding af (ILO 180) og ikrafttrædelsesdatoen for protokol af 1996 til konventionen om minimumsnormer i handelsskibe af 1976. skibe af 1996 Artikel 12 Ikrafttrædelse Nærværende direktiv træder Fællesskabers Tidende. i kraft på offentliggørelsesdatoen i De Europæiske 34 95 Dette direktiv er henvendt til medlemsstaterne. Artikel 13 Udfærdiget i, den På Rådets vegne Formanden 35 - 96 Bilag I Standardmodel for oversigt over tilrettelæggelse af arbejdet om bord 36 - 97 c u a « >- U > 03 00 £ 1- t:. 2, S? S g M ~ S. E < 4- 0 T3 co X! C ' 0 g ' T3 •—1 0 s M ? > c j. •- <u s 00 tS 0 0 00 -o -^ 3 O C i) n S § 2s g M M _? M E 11 -S I s g S "8 5 S E % CO 0 > J2 ca 2 E * to E g c S c co es •3 E £ T3 •0 g-? <- S? C 3 "3 C CU > C = u > 0 - c 60 O -s 0 00 •3 & §. 2 -1 0 tS 13 •* x) =« •3 c co. — •a g C °2 ^. E 1— rrt. E T) = Ku 00 C T3 O O ~ c -2 0 O C to JS T3 O *"* '57 3 ir; x> c U h 0 "O « > O „, C 'C CU O ^! O TJ 2? J3 E3 c« j> S ^ 00 ju pw £§ g | <2 S ^ t c« c^ rt g -s g 0 2 -o 0 0 a cx3 J= -£= —1 C M. O L- £2 -G td C u > c <u <2 0 2 E 3 fe. 2 » 3 c » s ,• ,—N 1H c « l> c w. 12 CU •> '•a O XI S o 01 !° a?. s I- es 01 01 c/l "3 M UD a 0) O) u La 1> >• O 'co u o> 0 >- fi 01 •0 0 s •o 1. •o S es • *-C/3 1 - 00. «> 5 « g ° 3 j 0 O = £ eu H to " -o U fe S. i? P b - c w E xi J3 E '5 £ 00 0 CU T3 C 3 co C cu IA 00 c > JS m TJ S > X! ^ •0 C/) !H. CU X) u -0 u £ E C3 00 c CU • s. CO ocS CL. t- u L. cS c CU 0 w c > 03 x; CO ^ 2 Y O ci •s * C3 1) 00 "—' 2. 2, T3 0 0 x: •—* > é 2 C/3 CU C. CU C/3 2 "o Xj 0 0 ' ^^ =3 £? > '3 u ca ^* 1—1 T3 0 X! ^3 0 • -* ^ 3 •4-J CO T3 '57 XI c« 0£ 00 a T3 00 c« C C CU t s. C/3 oca a ^ C/3 •O '5? XI C3 00 00 C3 T3 00 C3 C CL, > fc c > cS C S 00 CS s E s S 6 S £ -S '£ 2 0 c J4 to M U c c c — • s 0 0 n CU CU C^ CU > > Os Q O O —1 C/3 CO CO -0 •4? XI es "es £ ' éo CS > CS k. M CU •o C < ^i 00 C <a 1. ~5o c 00 •8 e -O C 13 -0 0 > bb 1— es C cu E E 0 ^ CU •0 c 3 § M 9, ™ S2 -o u '57 2 c3 0 "o 00 X! > -a <U C 0) •es D. 00 O 00 O a. CO CO "O '57 es' w u X 2 CO •es O. CO CU > 00 ^ ^ -0 3 CL) •3 C >. £? CO CU > 0 CU c c 0 -0 CU Q • -- c CD > C O JX & U 00 0 0 c c 0 c CU > c 0 6 C 4 -. cS 00 es 3 cu T3 U "O CU > CU -a *éo CO a c CU CZ1 C M O -0 CO X '2. CO •CS CL cS a. 0 ^ CU • cS CO 00 O CU T3 00 el 0 DO C C/5 CL) 0 CO CU 00 C/l 0 > 0 1 > _cu CL) 0 ^ ^ Q 98 c <u F c* ca > 9 en c« c M T3 •-C3 C •o (o SO 60. O a O •o o" •8. g J3 03 S o Vi t-i u u. g 1 99 Bilag II Standardmodel til registrering af søfarendes daglige arbejdstid eller daglige hviletid 100 4= '^4 co u e u 13 OB) O. H U 13 M 60 13 •c (N <H cd 13 § 60 cd S « CO 43 • *; > 60 cd •B-3 =3 60 K^ -p Cd 00 00 > t/3 W O 13 '. C 1) '> 43 H 13 13 •J3 CO 13 '7T> CD 4= H cd CO H CD H cd C*-( IS CO u •a c <L> X) ' 13 C (D 42 S <s c CO T3 CD 6 X 1_ 13 ••o P I* '" å w> cd -si "I W 4= a o "C. "2 O) -C •*-• *o. 2 'o1 611 jo Pi <C M 60 °cd C H CD CO '> CO 'o u P. H CD CO '5b o V u T3 03 -o H <L> J3 t-i 4i UH 3 13 CO 60 CD H CD T3 O D H CO '5b D H CD ti CD -a CD H 60 <U H CD •o « 3 +-• KJ '+-> •4-t W> 13 £ 6 CJ 43 H C H CD H <H CO 43 3 <H CO cd H CJ "O C o CO H <L> P, d u 13 H JJ "ti) H CD cM CH CO 43 4** ocd IX G > c« £ CD E CD £ •o CD CJ O H O. * 2 "o •s CD 43 •H CO CD « bO CD • * -» OK) O. 60 O CO CD 60 CO H CD -a cd 4* S *3 ,o <H CD § CD Q <H il w I-I <D *o § CO c H CD H. Cd <H CO C <D Q <tt S V) 1-1 1) CO H O co H CD P. CO CD 13 CD 60 CD 13 CD H <H CO C u 13 CO •3 1 CD 43 CD > '5b H CD CO C CD 13 H "o CO CD H CD H CO 43 4«j 00 '5b CD li CD CD 13 <H •c C3 & CD 60 C w 4-! CO "cD 60 C CD ocd P. 60 O 60 O CD 43 H ca CO • * -» CD 43 S CO oC3 C. °j3 CO C3 HS" CO H< É1 "O 3 CD •4-t •o c CD H « 13 O CD E § CD •o CD Q CO CD A4 H w cg ^H cd CD •H C cd > CD H -4-» CD Q co CD 60 CD fc1 CO H CD > O CD co > H i CD 3 CD Q 101 ) 2 ( e d o i r e p s e g a d - 7 ) 2 ( e d o i r e p s r e m i t - 4 2 r e l l e d i t s d j e b r A r e l l e d i t s d j e b r A r e v h n e i d i t e l i v h r e v h n e i d i t e l i v h n e i s r e m i t - 4 2 e d o i r e p • V' 4". n"J *. " • ? * ** -. •. • - " •• " ••!• I *" * C C <u •o cd u 3 c E E 3 d i t e l i v H CN CN CN CN O CN ' o. U 13 Cl u 00 r> '. "_ ^ t. * H ' • • • • ' ^ f e ' '1 *o -i <2 c <L> IH V, ~* ns*!«**«- • x ^ g É r ø fc u •* •"'•' T ^T •"" f s M H Sr '•*!,ll^v!:** m •o <N G. ' * • " ' • ' J L- •'••";>^f?:' ^-. føjte «ik" •#»»£ - j g V. fesS*. ;_ sife S';'. '5pS*:'- •. vssj« 4 > V t^ f -:- - es*. 'V> :§pS' SCfP fe ,*;~ " "7 'Tt ** ^ ÉÉ ^€Éi^ *^H: O <3\ o 00 o c-- o O •O o •tf o o o ~- o o o c o T3 tH h u •o u a Cfl > '5b « C3 t- <U •o o •c o. > »-i "o 1 CO "O en T3 'J? •e o ed Q E. p en (N (N (N <N O CN oo r~- \D •O *""' *=t rn (N _ O CT\ o oo o o o o o m O es O 1-H O O o 1- 3 O JO ^ <*-- 00 c T3 C h ej JO os •o *a c ta F- o c 0) o c > c. * > ed fe > S <u <u > o 3 (D -C DO T3 C £ C U P O •o 13 t/3 (U T3 3 O CL C — •o o c C <L> > C at em o T3 *—s CX) C c o > c ^ o oo c > o ^c CD CO O) <D X> (0 I 4_ ra O) Cl) n U) o 0) '5T •y ro T3 c 0) s CO fc o OJ o cl) > o ro CD C ro > CO 0) Cl) T3 ro C0 o •o o x: a> > o S! <1> T3 8 2 n •o <5 J: 0) CO 0) O) •ro o. O) o C0 cu CT) N u> •D 3 ro 3 F £ CD CD n c o CD > O o H rn F £ 0) T3 r ro en O) T— T3 O C O) ro > E o n> o i_ F o (/) TO é il O) T3 C CD CO •c c- ro T3 > TJ S C g) i« > C ro o Jn c C). * 0) j* Cl) tt) •) c c= O) 2. cu JD 0) O) •c >- CN rj 0) •n c= <u O) CD ti CO o c C) c > c: o 0) ro o ro E c c Cl) •o O) o O) Cl> CD Cl) ro r ro Q. c 0 O) c CD CD O) ro T> O E CD •o 0) j5 G) CO CD Q 1—1 D 1 1 [1 0 FORSLAGENES KONSEKVENSER FOR VIRKSOMHEDERNE HERUNDER ISÆR SMÅ OG MELLEMSTORE VIRKSOMHEDER (SMV) Forslagenes titel: 1. Forslag til Rådets direktiv om gennemførelse af den aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, som er indgået mellem European Community Shipowners' Association (ECSA) og Federation of Transport Workers* Unions in the European Union (FST) 2. Forslag til direktiv om håndhævelse af søfareres arbejdstid på skibe, der anløber EF's havne Dokumentets referencenummer: 98019 Forslagene I. Hvorfor er der i betragtning af nærhedsprincippet behov for en EF- lovgivning på området, og hvad er hovedmålet? 1. Det første direktivforslag har til formål at fastsætte minimumsforskrifter for tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende ved at gennemføre den aftale, der den 30. september 1998 blev indgået mellem de organisationer, der repræsenterer arbejdsgivere og arbejdstagere i søfartssektoren (ECSA og FST). 2. Det andet direktivforslag fastsætter, at alle skibe, der anløber medlemsstaternes havne, er omfattet af det første direktivs bestemmelser, uanset hvor de er registreret eller under hvis flag de sejler. 3. I hvidbogen om sektorer og aktiviteter, der er udelukket fra arbejdstidsdirektivet (KOM(97) 334) hed det, at det er almindeligt med lange arbejdstider på havet. Men det har hidtil været vanskeligt at gennemføre en systematisk begrænsning af arbejdstiderne på grund af konkurrencen fra skibe, der sejler under tredjelandes flag. Derfor, og fordi der er tale om et globalt erhverv, lå det Det Paritetiske Udvalg for Søtransport på sinde at opnå enighed internationale organisationer, førend man begyndte at behandle interne fællesskabsspørgsmål. i de 4. Den Internationale Arbejdsorganisation (ILO) vedtog i oktober 1996 en ny konvention (nr. 180) om søfarendes arbejdstid og bemanding af skibe. Ifølge konventionen skal søfarende om bord på skibe have enten en maksimal arbejdstid (14 timer i døgnet og 72 timer om ugen) eller en minimumshviletid (ti timer i døgnet og 77 timer om ugen). 5. ILO vedtog i oktober 1996 en protokol til ILO-konvention nr. 147, hvori omfanget af havnestatens kontrol fastsættes, og ifølge hvilken landene kan træffe de fornødne foranstaltninger for at sikre, at de internationalt anerkendte normer overholdes. 6. Det første forslag bygger på bestemmelserne i ILO-konvention nr. 180 og direktiv 93/104/EF om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden. 42 103 Dermed fastsættes regler på EU-plan om søfarende om bord på skibe, som er registreret inden for en medlemsstats territorium. 7. Det andet forslag til direktiv om håndhævelse af søfareres arbejdstid på skibe, der anløber EF's havne, indebærer, at arbejdstidsbestemmelserne håndhæves for alle skibes vedkommende, også skibe, der ikke er registreret i et EU-land. Af konkurrencehensyn er det vigtigt at sikre, at alle stilles lige, jf Rådets resolution om en fælles politik for sikkerhed til søs. I det øjemed bør regler for såvel skibe registreret i EU som skibe registret i tredjelande træde i kraft stort set samtidig i medlemsstaterne og på internationalt plan. Dette er i sig selv nok til at begrunde en indsats på EU-plan. 8. Forslagene til rådsdirektiver om gennemførelse af den aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, som er indgået mellem European Community Shipowners' Association (ECSA) og Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (FST) og om håndhævelsen heraf er i overensstemmelse med nærhedsprincippet med hensyn to kriterier, dvs. nødvendighed og til de proportionalitet, sådan som de er beskrevet i artikel 3 B i Maastricht-traktaten. 9. Hvad angår det første kriterium, nødvendigheden af at Fællesskabet handler, så er det begrundet, i og med at arbejdsmarkedets parter i forbindelse med proceduren som foreskrevet i artikel 3 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken er blevet enige om, at det er nødvendigt med en fællesskabsindsats på området, og at de har anmodet om, at deres aftale, som er indgået på fællesskabsplan, gennemføres ved en afgørelse, som Rådet træffer på forslag fra Kommissionen i medfør af artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken. De har endvidere erklæret, at der er behov for, at aftalen håndhæves via relevante retsakter, for at konkurrenceforvridning i den internationale søfart kan undgås. Konsekvenser for virksomhederne II. Hvem berøres af forslagene? Forslagene gælder søfarende om bord på skibe, som er registreret inden for en medlemsstats territorium, samt deres arbejdsgivere. III. Hvilke foranstaltninger skal virksomhederne træffe i henhold tilforslagene? Virksomhederne skal påse, at direktivet overholdes, navnlig med hensyn til årlig ferie og hvile eller maksimal arbejdstid. IV. Hvilke økonomiske virkninger forventes forslagene at få? a) Hvad bliver virkningerne - for beskæftigelsen og virksomhedernes konkurrenceevne? Ved at indføre EU-begrænsninger på stort set samme tid som internationale i EU og begrænsninger forventes forslagene at gavne beskæftigelsen 43 104 konkurrenceevnen hos EU's shippingselskaber, da mulighederne for illoyal konkurrence fra tredjelande bliver begrænset. - for investeringerne og oprettelsen af nye virksomheder? Ubetydelige b) Skal der indføres nye administrative procedurer? De fleste af procedurerne skal anvendes for at gennemføre de pågældende internationale konventioner. Det gælder også de relevante administrative ordninger, der skal sikre, at de foreslåede bestemmelser finder anvendelse. Der bliver en engangsudgift til indførelse af nye arbejdstidsplaner. De fleste skibe har brugbare styringssystemer, men der kan blive brug for visse tiltag, for at bestemmelserne kan efterkommes. c) Cost-benefit med hensyn til kvantitet og/eller kvalitet På grund af ILO-konventionen får udvidelsen af arbejdstidsdirektivet, således at det også omfatter søfarende, kun betydning for så vidt angår artikel 13-16. Da skibsfarten under EU-flag får nok at gøre med at overholde normerne, er det usandsynligt, at det i medfør af disse bestemmelser bliver nødvendigt med yderligere omlægning af skifteholdsarbejde, udstationering eller registrering forhold til den eksisterende situation som følge af de implicitte eller eksplicitte krav i ILO-konventionen. Det betyder, at der sandsynligvis ikke kommer øgede udgifter til kontrol af natarbejderes arbejdstid eller til beskyttelse af sundhed og sikkerhed og bistand, fordi der i forvejen er krav herom ifølge ILO- konventionen. Kravet om et bevis for, at arbejdstageren er egnet til at arbejde til søs, og bestemmelserne om mindst fire ugers årlig ferie med løn samt behovet for at gennemføre de fornødne inspektioner af skibe medfører også udgifter. Der bliv indtægter fra mindsket dødtid som følge af ulykker og sygefravær, hvilket skyldes forbedrede bestemmelser om hviletid og kortere arbejdsuge. Endvidere kan det forventes, at arbejdstagernes helbred bliver bedre, og at de derfor bliver mere produktive på grund af udvidet hviletid. Sektoren udsættes desuden for et øget forretningsmæssigt pres, der øger betydningen af en velorganiseret og sund arbejdskraft. Forsikringsselskaberne er strengere i deres risikovurdering, og der er mulighed for lavere præmier for dem, der arbejder med højere normer. Højere driftsnormer - dermed service af større kvalitet - er vigtige som beskyttelse mod lavomkostningsaktører under tredjelandsflag, især den øgede konkurrence fra Kina. Dertil kommer, at de foreslåede regler om håndhævelse af bestemmelserne om arbejdstiden om bord på alle skibe, der anløber EU-havne, vil medføre mindre træthed hos de søfarende, hvilket vil fremme sikkerhedsforholdene for de skibe, der sejler i EU-farvande. 44 105 d) Hvilke udgifter medfører forslaget? Kommissionen har foranlediget, at der gennemføres en undersøgelse1 af virkningerne for erhvervslivet for at vurdere de potentielle virkninger Undersøgelsen viser, at det er ikke muligt at foretage et præcist skøn over udgifter og indtægter som følge af direktivet. Et skøn omfatter mange vurderinger, der bygger på ufuldstændige data, og det indebærer derfor en stor fejlmargen. Det bedste bud på det samlede omfang af forslagets virkninger er imidlertid, at nettoudgifter (udgifter minus indtægter) udgør ca. 0,5 % af de pågældende af udgifterne forventes at hidrøre fra bestemmelserne om fire ugers årlig ferie med løn. De største indtægter skyldes færre ulykker. Forslaget medfører endvidere bedre sikkerhedsforhold til EU-farvande (dvs. positive virkninger som følge af færre tab af menneskeliv og mindre havforurening). årsindkomster. Størsteparten søfareres gennemsnitlige V. Indeholder forslagene særlige situation (lempeligere eller særlige krav) ? foranstaltninger, der tager højde for SMV'ernes Nej. Skibe af alle størrelser skal være fleksible. Høring VI. Listen over organisationer, som er blevet hørt om forslaget, og en kortfattet redegørelse for deres væsentligste synspunkter. En lang række organisationer er blevet hørt. Aftalen, der er bilag til det første direktivforslag, er blevet til efter forhandlinger mellem de organisationer, der repræsenterer arbejdsgivere og arbejdstagere i søfartssektoren (ECSA og FST). 1 Cambridge Policy Consultants, oktober 1998 Business Impact Assessment, Working Time Directive: excluded sectors, 45 106 -1- KOMMISSIONENS HENSTILLING af 18. november 1998 om ratificering af ILO-konvention nr. 180 om søfarendes arbejdstid og bemanding afskibe og ratificering af protokol af 1996 til konventionen om minimumsnormer i handelsskibe af 1976 KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 155, anden tankestreg, og UD FRA FØLGENDE BETRAGTNINGER : ILO's konvention nr. 180 om søfarendes arbejdstid og bemanding af skibe, som blev vedtaget på den 84. internationale arbejdskonference den 22. oktober 1996 fastsætter grænserne for arbejdstid og hviletid for søfarende, der arbejder ombord på skibe; det er konventionens mål at fremme arbejdstagernes sundhed og sikkerhed, at forbedre sikkerheden til søs og at beskytte havmiljøet, og dette er også Fællesskabets mål; protokol af 1996 til konvention nr. 147 om minimumsnormer i handelsskibe, 1976, som blev vedtaget samtidig med konvention nr. 180, har som supplerende bilag konvention nr. 180 om søfarendes arbejdstid og bemanding afskibe af 1996; artikel 4 i konventionen om minimumsnormer i handelsskibe, 1976, som protokol af 1996 henviser til, fastsætter, at et land, der har ratificeret konventionen, kan kontrollere skibe, der anløber dets havne med henblik på at konstatere, om de søfarendes leveforhold, arbejdsforhold og sikkerhedsforhold er i overensstemmelse med bestemmelserne i de konventioner, som indgår i bilag til konventionen om handelsskibe; Kommissionen har netop forelagt Rådet et forslag til direktiv - som vedtages inden for rammerne af protokollen om socialpolitik - vedrørende den europæiske aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, som bygger på'konvention nr. 180; dette forslag sigter kun på søfolk, der arbejder på skibe, der fører et EF-medlemsstats flag; disse bestemmelser om de søfarende arbejdstid kan ikke anvendes og håndhæves i Fællesskabet for skibe, der fører et tredjelands flag, medmindre konvention nr. 180 træder i kraft, og medmindre protokol af 1996 til konventionen om minimumsnormer i handelsskibe af 1976 ratificeres af EF's medlemsstater; 46 107 ikrafttrædelse af konvention nr. 180 og protokol af 1996 til konventionen om minimumsnormer for handelsskibe af 1976 gør det muligt for de medlemsstater, der har ratificeret denne konvention og denne protokol at kontrollere, at arbejdstidsordningen i konvention nr. 180 gennemføres på alle de skibe, der anløber havne i Fællesskabet ved anvendelse af et rådsdirektiv; overholdelse af bestemmelserne i konvention nr. 180 bidrager til forbedring af sikkerhed til søs i EU og skaber lige forhold for skibe, der fører et medlemsflag og skibe der fører tredjelandes flag; det ville være ønskeligt, om direktiv nr om håndhævelse af søfarendes arbejdstid på skibe, der anvender Fællesskabets havne, træder i kraft samtidig med direktivet om gennemførelse af den europæiske aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, og det er derfor vigtigt, at medlemsstaterne ratificerer konvention nr. 180 og protokol af 1996 og deponerer ratificeringsinstrumenterne hos ILO's bestyrelse så hurtigt som muligt - VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING: 1) De medlemsstater, som endnu ikke har ratificeret ILO's konvention nr. 180 om søfarendes arbejdstid og bemanding afskibe, som blev vedtaget den 20. oktober 1996, opfordres til at gøre dette; 2) de medlemsstater, som endnu ikke har ratificeret protokol af 1996 til konvention nr. 147 om minimumsnormer i handelsskibe af 1976, opfordres til at gøre dette; 3) medlemsstaterne anmodes om at meddele Kommissionen hvilke foranstaltninger, de har truffet til at efterkomme denne henstilling inden for en frist på et år efter offentliggørelse af beslutningen. Udfærdiget i Bruxelles På Kommissionens vegne Padraig FLYNN Medlem af Kommissionen 108 47 ISSN 0254-1459 KOM(98) 662 endelig udg. DOKUMENTER DA 07 04 05 06 Katalognummer : CB-CO-98-681-DA-C Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg 1 0 9