title: Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) Luoteis-Atlantilla harjoittavaan kalastukseen liittyvää tulevaa monenkeskistä yhteistyötä koskevassa yleissopimuksessa määritetyn sääntelyalueen kalavarojen tietyistä vuonna 1999 sovellettavista säilyttämis- ja hoitotoimenpiteistä

eurovoc_concepts: North-West Atlantic Fisheries Organisation

text: IROOPAN YIHI-ISÖJI N KOMISSIO rt*rt rt rt rt rt rt rt rt ,. , rt Liry^. -I. 30 11. 1998 KOM(iWSV,X7U>puI Ehdotus NEUVOSTON ASETUKSEKSI (EY) Luoteis-Atlantilla harjoitettavaan kalastukseen liittyvää tulevaa monenkeskistä yhteistyötä koskevassa yleissopimuksessa määritetyn sääntelyalueen kalavarojen tietyistä vuonna 1999 sovellettavista säilyttämis- ja hoitotoimenpiteistä (komission esittämä) PERUSTELUT liittyy yhteisön kansainvälisiin velvoitteisiin Luoteis-Atlantin elollisten Tämä ehdotus luonnonvarojen talousvyöhykkeiden säilyttämisestä ulkopuolella eli NAFOn sääntelyalueella. Siihen sisältyvät yhteisön kalastuslaivaston lisätoimenpiteet sekä tekniset säilyttämiseen saalisrajoitukset vuonna 1999, toimenpiteet, joilla helpotetaan ja lujitetaan kyseisen alueen kalastustoiminnan valvontaa ja tarkastamista. Tähän ehdotukseen sisältyy joitakin olemassa olevia toimenpiteitä. rannikkovaltioiden yksinomaisten tähtäävät Ehdotetaan, että vuoden 1999 osalta pannaan täytäntöön kokonaisuudessaan NAFO:n kalastuskomission suositukset, jotka koskevat: turskaa 3M-, 3NO-ja 2J3KL-alueilla; punasimppua 3M-ja 3LN-alueilla; liejukampelaa 3M-ja 3LNO-alueilla; ruostekampelaa 3LNO-alueella; mustaeväkampelaa 3NO-ja 2J3KL-alueilla; villakuoretta 3NO-alueella; kalmaria 3 ja 4 suuralueilla; grönlanninpallasta 3LMNO-alueella; katkarapua 3LNO-ja 3M-alueilla. Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o annettu Luoteis-Atlantilla harjoitettavaan kalastukseen liittyvää tulevaa monenkeskistä yhteistyötä koskevassa yleissopimuksessa määritetyn sääntelyalueen kalavarojen tietyistä vuonna 1999 sovellettavista säilyttämis- ja hoitotoimenpiteistä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon yhteisön kalastus- ja vesiviljelyjärjestelmän perustamisesta 20 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3760/92l ja erityisesti sen 8 artiklan 4 kohdan, ottaa huomioon erityiskalastuslupia koskevista yleisistä säännöksistä 27 päivänä kesäkuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1627/942 ja erityisesti sen 7 artiklan 2 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo, että yhteisö on hyväksynyt3 Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen, joka sisältää elollisten luonnonvarojen säilyttämistä ja hoitoa koskevat periaatteet ja säännöt sekä rannikkovaltioiden yksinomaisilla talousvyöhykkeillä että aavalla merellä, neuvosto on hyväksynyt asetuksessa (ETY) N:o 3179/784 Luoteis-Atlantilla harjoitettavaan kalastukseen liittyvää tulevaa monenkeskistä yhteistyötä koskevan yleissopimuksen, jäljempänä 'NAFO-yleissopimus', joka tuli voimaan 1 päivänä tammikuuta 1979; määritetty sääntelyalue koostuu yleissopimusalueen niiden alueiden, joilla rantavaltiot käyttävät kalastusta koskevaa lainkäyttövaltaansa, ulkopuolella sijaitsevasta osasta, NAFO-yleissopimuksessa laaditaan sopiva kehys yleissopimusalueen kalavarojen säilyttämiselle ja hoidolle niiden parhaan mahdollisen käytön saavuttamiseksi; tätä tarkoitusta varten sopimuspuolet sitoutuvat yhteisiin toimiin, Luöteis-Atlantin kalastusjärjestö, jäljempänä 'NAFO', piti vuosikokouksensa 14-18 päivänä syyskuuta 1998 ja antoi kyseisessä tilaisuudessa suositukset vuonna 1999 sääntelyalueella sovellettavista säilyttämis-ja hoitotoimenpiteistä; yhteisön on aiheellista panna kyseiset suositukset täytäntöön, saatavilla olevien tieteellisten lausuntojen perusteella tiettyjen lajien saaliita sääntelyalueen tietyissä osissa olisi rajoitettava ja asetuksen (ETY) N:o 3760/92 8 artiklan mukaisesti neuvoston on laadittava kalakannan tai kalakantaryhmän osalta suurimmat sallitut saaliit (TAC), EYVL L 389,31. 12. 1992, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1181/98 (EYVL L 164,9. 6. 1998, s. 1). EYVL L 171,6. 7. 1994, s. 7. EYVL L 179, 23. 6. 1998, s. 1. EYVL L 378,30. 12. 1978, s. 1. 2 yhteisön käytettävissä oleva osuus sekä erityisedellytykset Joiden mukaan saaliit on pyydettävä, ja jaettava yhteisön käytettävissä oleva osuus jäsenvaltioiden kesken, kalavarojen säilyttämisen ja niiden tasapainoisen hyväksikäytön takaamiseksi on määritettävä tekniset säilyttämistoimenpiteet erityisesti silmäkokojen, sivusaaliiden määrien, kalojen sallittujen kokojen ja vastaavien jalostuksen jälkeisten pituuksien osalta, NAFO 3 M -alueen katkarapukiintiön moitteettoman hoidon varmistamiseksi olisi säilytettävä pyyntiponnistusten valvontajärjestelmä, grönlanninpallaskiintiön säilyttämisen varmistamiseksi olisi säädettävä ponnistussuunnitelmien ilmoittamisesta näiden kalastustoimien osalta, sääntelyalueelta tulevien saaliiden valvonnan varmistamiseksi asetuksessa (ETY) N:o 2847/935 säädettyjä valvontatoimenpiteitä täydentäen on määritettävä tiettyjä erityisvalvontatoimenpiteitä erityisesti saalisilmoitusten, tietojen ilmoittamisen, ei-sallittujen verkkojen varastoinnin, saaliiden varastointiin tai jalostukseen sekä jälleenlaivaustoimiin liittyvien tietojen ja avunannon osalta, asiaankuuluvat TACit ja kiintiöt on vahvistettu NAFO:ssa vuosittain eikä niitä saa ylittää, ja sen vuoksi niihin ei voida soveltaa TACien ja kiintiöiden vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyvien lisäedellytysten käyttöönottamisesta 6 päivänä toukokuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/966 säännöksiä, ja yleisestä edusta johtuvien pakottavien syiden vuoksi tätä asetusta sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1999, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1. 2. 1 artikla Soveltamisala Yhteisön alusten, jotka toimivat sääntelyalueella ja säilyttävät aluksella tämän alueen kalavaroista tulevaa kalaa, on tehtävä se NAFO-yleissopimuksen tavoitteiden ja periaatteiden mukaisesti. takaamiseksi Sääntelyalueen kalavarojen sopimuspuolten yhteisillä toimilla, jotta päästäisiin kalavarojen optimaaliseen käyttöön, tässä asetuksessa vahvistetaan: järkiperäisen säilyttämisen ja hoidon tietyt saalisrajoitukset, tietyt tekniset säilyttämistoimenpiteet, erityiset valvontatoimenpiteet, eräiden tieteellisten ja tilastollisten tietojen käsittelyyn ja siirtämiseen liittyvät tietyt säännökset. EYVL L 261,20. 10. 1993, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2205/97 (EYVL L 304,7. 11. 1997, s. 1). EYVL L 115, 9. 5. 1996, s. 3. 3 2 artikla Yhteisön osallistuminen Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi luettelo kaikista satamissaan rekisteröidyistä tai lippunsa alla purjehtivista aluksista, jotka aikovat osallistua kalastustoimintaan sääntelyalueella, vähintään kolmekymmentä päivää ennen sitä päivämäärää, jolloin alukset suunnittelevat aloittavansa tällaisen toiminnan, tai tarvittaessa viimeistään 20 päivänä tammikuuta 1999. Näihin tietoihin on sisällyttävä: a) b) c) d) e) f) g) aluksen nimi; aluksen virallinen, toimivaltaisten kansallisten viranomaisten antama rekisterinumero; aluksen rekisteröintisatama; omistajan tai rahtaajan nimi; todistus siitä, että aluksen päällikkö on saanut sääntelyalueella voimassa olevat säännökset; tärkeimmät lajit, joita alus pyytää sääntelyalueella; osa-alueet, joilla aiotaan kalastaa. 3 artikla Saalisrajoitukset Vuoden 1999 osalta jäsenvaltioiden satamissa rekisteröityjen tai niiden lipun alla purjehtivien alusten saamat liitteessä I tarkoitetuissa osissa kiintiöihin, jotka vahvistetaan mainitussa liitteessä. lajien saaliit rajoitetaan sääntelyalueen liitteessä I lueteltujen 4 artikla Katkaravun hoitoa koskevat toimenpiteet Sääntelyalueen 3 M -alueella vuonna 1999 tapahtuvaan katkaravun {Pandalus borealis) kalastukseen sovelletaan liitteessä II esitettyjä rajoituksia ja edellytyksiä. 5 artikla Grönlanninpallaksen kalastus Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle sääntelyalueella tapahtuvaa grönlanninpallaksen kalastusta koskeva kalastussuunnitelmansa viimeistään 20 päivänä tammikuuta 1999 tai tarvittaessa vähintään 30 päivää ennen kyseisen toiminnan aloittamista. Kalastussuunnitelmassa on ilmoitettava alukset. muun muassa Kalastussuunnitelman on olevaa kokonaispyyntiponnistusta suhteessa ilmoituksen tekevän jäsenvaltion kalastusmahdollisuuteen. siihen osallistuvat osalta käytettävissä tai tämän kalastuksen tähän kalastukseen edustettava osallistuva alus Jäsenvaltioiden on joulukuuta 1999 toimitettava komissiolle viimeistään 31 päivänä kalastussuunnitelmiensa täytäntöönpanoa koskevat tiedot Joihin sisältyvät tiedot tähän kalastukseen tosiasiallisesti osallistuvista aluksista ja kalastukseen käytettävien päivien kokonaismäärästä. 6 artikla Punasimpun kalastus Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle joka toinen tiistai ennen kello 12 keskipäivällä edellisenä sunnuntaina kello 24 (keskiyöllä) päättyvän viikon osalta alustensa sääntelyalueen 3M- alueella pyytämien punasimppusaaliiden määrät. 7 artikla Tekniset toimenpiteet 1. Verkkojen silmäkoko Troolien, joiden jossakin osassa on alle 130 millimetrin silmät, käyttö on kielletty liitteessä III tarkoitettujen lajeihin kohdennetun kalastuksen osalta. Lyhyteväiseen kalmariin kohdistetun kalastuksen osalta tämä silmäkoko on 60 millimetriä. Katkaravun {Pandalus borealis) pyyntiä harjoittavien alusten on käytettävä verkkoja, joiden vähimmäissilmäkoko on 40 millimetriä. 2. Välineiden kiinnittäminen verkkoihin Muiden kuin tässä kohdassa mainittujen välineiden tai menetelmien, joilla tukitaan verkon silmiä tai pienennetään niiden kokoa, käyttö on kielletty. Troolin perän alle voidaan kiinnittää purjekangasta, verkkoa tai muita materiaaleja sen vahingoittumisen vähentämiseksi tai estämiseksi. Välineet voidaan kiinnittää troolin perän yläosaan, jos ne eivät tuki troolin perän silmiä. Suojien käyttö rajoitetaan liitteessä IV kuvattuihin suojiin. Katkaravun {Pandalus borealis) pyyntiä harjoittavien alusten on käytettävä"ritilöitä, joiden tankojen väli on enintään 22 millimetriä. 3. Sivusaaliit Liitteessä I olevien lajien, joiden osalta yhteisö ei ole säätänyt mitään kiintiötä sääntelyalueen osassa, kyseisessä osassa pyydetyt sivusaaliit: yhden tai useamman liitteessä I olevan muun lajin pyynnin aikana, tai yhden tai useamman muun kuin liitteessä I olevan lajin pyynnin aikana, saavat kunkin aluksella olevan lajin osalta olla enintään 2 500 kg tai 10 prosenttia kaikkien aluksella olevien kalojen painosta, jos jälkimmäinen määrä on suurempi. Kuitenkin sääntelyalueen sellaisessa osassa, jossa tiettyjen lajien pyynti on kielletty, kunkin liitteessä I olevan lajin sivusaaliit saavat olla enintään 1 250 kg tai 5 prosenttia. Katkaravun {Pandalus borealis) pyyntiä harjoittavien alusten on, jos aluksen kaikkien liitteessä I lueteltujen lajien sivusaaliiden kokonaismäärä on suurempi kuin 5 prosenttia yhden vetokerran painosta, vaihdettava välittömästi kalastusvyöhykettä (vähintään 5 meripeninkulman päähän) välttääkseen näiden lajien uudet sivusaaliit. Kalojen vähimmäiskoko Sääntelyalueelta tulevia kaloja, joiden koko ei ole liitteessä V vaadittu, ei voida jalostaa, säilyttää aluksella, jälleenlaivata, purkaa aluksesta, kuljettaa, varastoida, myydä, pitää esillä tai saattaa myyntiin, vaan ne on heti heitettävä takaisin mereen. Jos alamittaisten pyydettyjen kalojen määrä on prosenttia kokonaismäärästä, aluksen on siirryttävä vähintään 5 meripeninkulman päähän paikasta ennen kalastuksen jatkamista. Jalostetun kalan, jonka lajin vähimmäiskoko on esitetty liitteessä V ja joka on liitteessä VI esitettyä vastaavaa pituutta lyhyempi, katsotaan olevan peräisin vähimmäiskokoa pienemmästä kalasta. joissain kalastuspaikoissa yli 10 8 artikla Valvontatoimenpiteet 1. 2. Sen lisäksi, että alusten päälliköiden on toimittava asetuksen (ETY) N:o 2847/93 6, 8, 11 ja 12 artiklan mukaisesti, heidän on kirjattava kalastuspäiväkirjaan liitteessä VII luetellut tiedot. Mainitun asetuksen 15 komissiolle kiintiöttömien lajien saaliista. artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on myös ilmoitettava Yhden tai useamman liitteessä III olevan lajin kalastuksen aikana aluksella ei saa olla verkkoja, joiden silmäkoko on pienempi kuin 7 artiklan 1 kohdassa säädetty. Kuitenkin alukset, jotka saman kalastusmatkan aikana kalastavat muilla alueilla kuin sääntelyalueella, voivat säilyttää aluksella tällaisia verkkoja, jos verkot on kiinnitetty ja järjestetty tukevasti ja jos ne eivät ne ole välittömästi käyttövalmiita, eli: a) b) verkot on irrotettava trooliovistaan, veto- tai hinausköysistään tai -vaijereistaan; kannella tai kannen yläpuolella olevat verkot on kiinnitettävä tukevasti johonkin kansirakennuksen osaan. 3. Jonkin jäsenvaltion lipun alla purjehtivien tai sen satamissa rekisteröityjen alusten päälliköiden on pidettävä liitteessä I olevien lajien saaliiden osalta: a) b) kalastuspäiväkirjaa, johon merkitään kertyvä tuotanto lajin ja jalostetun tuotteen mukaan tai jalostetuista tuotteiden sijainti ruumassa. lajittaista varastomtisuunnitelmaa, ilmoitetaan tuotteista jossa Alusten päälliköiden on annettava tarvittavaa apua kalastuspäiväkirjassa ilmoitettujen määrien ja aluksella varastoitujen jalostettujen tuotteiden todentamiseksi. 4. Punasimppua 3M-alueella pyytävien alusten päälliköiden on ilmoitettava joka toinen maanantai sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jonka lipun alla alus purjehtii tai johon alus on rekisteröity, edeltävänä sunnuntaina kello 24. 00 päättyvän kahden viikon jakson aikana 3M-alueella pyydetyt punasimppumäärät. 6 5. Yhteisön alukset eivät osallistu jälleenlaivaustoimiin sääntelyalueella, elleivät ne ole saaneet siihen ennakolta lupaa sen jäsenvaltion toimivaltaisilta viranomaisilta, jonka lipun alla alus purjehtii tai johon alus on rekisteröity. 9 artikla Tieteelliset ja tilastolliset tiedot 1. saamiseksi Lausunnon ruostekampelan maantieteellisistä ja vuodenaikojen mukaisista esiintymistä sääntelyalueen 3L-, 3N-ja 30- alueilla: keskenkasvuisten liejukampelan ja a) b) jäsenvaltioiden on toimitettava kalastuspäiväkirjaan 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti merkittyihin olennaisiin tietoihin perustuen nimellissaaliiden ja poisheitettyjen määrien kuukausittaiset tilastot enintään 1 leveysasteen ja 1 pituusasteen kokoisiin alueisiin jaoteltuna; toimitetaan kuukausittainen kokonäyte nimellissaaliista ja poisheitetyistä määristä a kohdassa tarkoitetulla jaottelutavalla. 2. Turskan kampelakaloja Flemish Capin alueella: sivusaaliiden esiintymisen arvioimiseksi kalastettaessa punasimppua ja a) b) jäsenvaltioiden on toimitettava, kalastuspäiväkirjaan 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti merkittyihin olennaisiin tietoihin perustuen, punasimppua ja kampelakaloja edellä mainitulla alueella kalastettaessa saatujen turskien poisheitettyjen määrien kuukausittaiset tilastot tavallisten kertomusten lisäksi; toimitetaan kuukausittainen kokonäyte punasimppua ja kampelakaloja edellä mainitulla alueella kalastettaessa saaduista turskista kunkin kalastustyypin osalta; kuhunkin näytteeseen on liityttävä tiedot syvyydestä. 3. Kokonäytteet on otettava jokaisen asianomaisen lajin saaliin kaikista osista, siten että vähintään yksi tilastollisesti merkittävä näyte otetaan kunkin päivän ensimmäisestä troolin vetokerrasta. Kalan koko on mitattava kuonon kärjestä pyrstöevän kärkeen. Tässä asetuksessa kuvattua menetelmää käyttäen otettuja näytteitä pidetään kyseisen lajin kaikkia saaliita edustavina 1 ja 2 kohdan tarkoituksia varten. Liitteessä I tarkoitettuihin kalastuskiintiöihin ei sovelleta neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/96 2 ja 3 artiklassa sekä 5 artiklan 2 kohdassa vahvistettuja edellytyksiä. 10 artikla 11 artikla Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1999. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja LIITE I Kalakanta Laji Maantieteellinen alue Alue Turska Luoteis-Atlantti NAF0 2J3KL Turska Luoteis-Atlantti NAFO 3N01 Jäsenvaltio Kiintio 1999 (tonneina) Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Portugali Yhdistynyt kuningaskunta Itävalta Suomi Ruotsi Jäsenvaltioiden käytettävissä EY yhteensä 0 Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Portugali Yhdistynyt kuningaskunta Itävalta Suomi Ruotsi Jäsenvaltioiden käytettävissä • (1) • • • • •• EY yhteensä 0 Tätä lajia ei pyydetä kohdennetusti, koska sen saaliit voivat olla vain sivusaaliita 7 artiklan 3 kohdan viimeisen virkkeen mukaisesti. Kalakanta Laji Maantieteellinen alue Alue Turska Luoteis-Atlantti NAF0 3M1 Punasimppu Luoteis-Atlantti NAFO 3M Jäsenvaltio Kiintio 1999 (tonncina) Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Portugali Yhdistynyt kuningaskunta Itävalta Suomi Ruotsi Jäsenvaltioiden käytettävissä EY yhteensä Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Portugali Yhdistynyt kuningaskunta Itävalta Suomi Ruotsi Jäsenvaltioiden käytettävissä 0 513 233 2354 EY yhteensä 31002 Tätä lajia ei pyydetä kohdennetusti, koska sen saaliit voivat olla vain sivusaaliita 7 artiklan 3 kohdan viimeisen virkkeen mukaisesti. Tähän kiintiöön sovelletaan kyseiselle kalakannalle vahvistettua 13 000 tonnin TAC:ia. Jos TAC saaliiden määristä. käytetään kohdennettu riippumatta lopetetaan loppuun, kalastus 10 Kalakanta Laji Maantieteellinen alue Alue —. liismviiltio KHtifitt 1900 (tonneina) Punasimppu Luoteis-Atlantti NAFO 3LN1 Liejukampela Luoteis-Atlantti NAFO 3M1 Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Portugali Yhdistynyt kuningaskunta Itävalta Suomi Ruotsi Jäsenvaltioiden käytettävissä EY yhteensä Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Portugali Yhdistynyt kuningaskunta Itävalta Suomi Ruotsi Jäsenvaltioiden käytettävissä 0 EY yhteensä 0 Tätä lajia ei pyydetä kohdennetusti, koska sen saaliit voivat olla vain sivusaaliita 7 artiklan 3 kohdan viimeisen virkkeen mukaisesti. 11 Kalakanta Laji Maantieteellinen alue Alue Liejukampela Luoteis-Atlantti NAFO 3LNO' Ruoste- kampela Luoteis-Atlantti NAFO 3LN01 Jäsenvaltio Kiintiö 1999 (tonneina) Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Portugali Yhdistynyt kuningaskunta Itävalta Suomi Ruotsi Jäsenvaltioiden käytettävissä EY yhteensä Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Portugali Yhdistynyt kuningaskunta Itävalta Suomi Ruotsi Jäsenvaltioiden käytettävissä Tätä lajia ei pyydetä kohdennetusti, koska sen saaliit voivat olla vain sivusaaliita 7 artiklan 3 kohdan viimeisen virkkeen mukaisesti. EY yhteensä 120 12 1 Kalakanta Laji | Maantieteellinen alue Mustaevakamp ela 1 Luoteis-Atlantti Alue NAFO 2J3KL1 Mustaevakamp ela Luoteis-Atlantti NAFO 3N01 • Villakuore Luoteis-Atlantti NAFO 3N01 Jäsenvaltio 1 Kiintitf 1999 (tonneina) Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Portugali Yhdistynyt kuningaskunta Itävalta Suomi Ruotsi Jäsenvaltioiden käytettävissä EY yhteensä Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Portugali Yhdistynyt kuningaskunta Itävalta Suomi Ruotsi Jäsenvaltioiden käytettävissä EY yhteensä Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Portugali Yhdistynyt kuningaskunta Itävalta Suomi Ruotsi Jäsenvaltioiden käytettävissä EY yhteensä 0 o 0 Tätä lajia ei pyydetä kohdennetusti, koska sen saaliit voivat olla vain sivusaaliita 7 artiklan 3 kohdan viimeisen virkkeen mukaisesti. 13 Kalakanta Laji Maantieteellinen alue Alue Kalmarit Luoteis-Atlantti NAFO- suuralueet 3+4 Gronlannin- pallas Luoteis-Atlantti NAFO 3LMNO Jäsenvaltio Kiintio 1999 (tonneina) Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Portugali Yhdistynyt kuningaskunta Itävalta Suomi Ruotsi Jäsenvaltioiden käytettävissä EY yhteensä Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Portugali Yhdistynyt kuningaskunta Itävalta Suomi Ruotsi Jäsenvaltioiden käytettävissä (*) 672 9042 3816 (*) Yhteisöllä ei ole erityistä osuutta: 75 000 tonnin TACista 65 000 tonnia on Kanadan ja yhteisön käytettävissä. EY yhteensä 13 530 14 Maantieteellinen Alue Luoteis-Atlanttt NAFO 3LNO' Jäsenvaltio Kiintiö 1999 (tonneina) Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Portugali Yhdistynyt kuningaskunta Itävalta Suomi Ruotsi Jäsenvaltioiden käytettävissä EY yhteensä (o Tätä lajia ei pyydetä kohdennetusti, koska sen saaliit voivat olla vain sivusaaliita 7 artiklan 3 kohdan viimeisen virkkeen mukaisesti. 15 LIITE II Kanta Jäsenvaltio Alusten enimmais- maara Kalastuspaivien enimmaismaara Laji Maantieteellinen alue Alue Katka-rapu Luoteis-Atlantti NAFO 3 M1 2 10 131 257 1 69 Belgia Tanska2 Saksa Kreikka Espanja2 Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Itävalta Portugali2 Suomi Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta Alukset saavat kalastaa tätä kalakantaa myös 3L -alueella seuraavasti rajatun alueen sisällä: Piste Leveysaste Pituusaste 1 2 3 4 47°20'0 47°20'0 46°00'0 46°00'0 46°40'0 46°30'0 46°30'0 46°40'0 Asianomaisten jäsenvaltioiden on otettava käyttöön erityiskalastuslupa tähän kalastukseen osallistuville kalastusaluksilleen ja toimitettava tiedot näistä luvista komissiolle ennen aluksen toiminnan aloittamista asetuksen (EY) N:o 1627/94 mukaisesti. Asetuksen 8 artiklasta poiketen luvat ovat voimassa ainoastaan, jos komissio ei ole esittänyt niistä eriävää mielipidettään viiden työpäivän kuluessa ilmoituksesta. 16 LIITE m LIITE in 1 Suomenkielinen nimi 1 Suomenkielinen nimi I Paaasialliset bentaaliset lajit (paitsi kampelakalat) I Paaasialliset bentaaliset lajit (paitsi kampelakalat) Turska Turska Kolja Kolja Punasimput Punasimput Punasimppu, puna-ahven Punasimppu, puna-ahven Punasimppu Punasimppu Hopeakummeliturska Hopeakummeliturska Suomuturska Suomuturska Seiti Seiti Kampelakalat Kampelakalat Liejukampela Liejukampela Mustaevakampela Mustaevakampela Ruostekampela Ruostekampela Grdnlanninpallas Grdnlanninpallas Ruijanpallas Ruijanpallas Mustaselkakampela Mustaselkakampela Kesakampela Kesakampela Silokampela Silokampela Kampelakalat (e. m. l. ) Kampelakalat (e. m. l. ) Muut bentaaliset kalat Muut bentaaliset kalat Merikrotti Merikrotti Kurnusimppu Kurnusimppu (ei suomenkielista nimea) (ei suomenkielista nimea) Mustakitaturska Mustakitaturska Huulikala Huulikala Keila Keila Gronlanninturska Gronlanninturska Tylppapyrstomolva Tylppapyrstflmolva Molva Molva Rasvakala Rasvakala Pohjanrumpukala Pohjanrumpukala Pallokala Pallokala Kivinilkat (e. m. l. ) Kivinilkat (e. m. l. ) Kivinilkka Kivinilkka Jaamerenseiti Jaamerenseiti Lestikala Lestikala Isolestikala Isolestikala Tuulenkala Tuulenkala Simppu Simppu Amerikanhammasahven Amerikanhammasahven Huulikala Huulikala Tiilikala Tiilikala Suomuturska Suomuturska Merikissat (e. m. l. ) Merikissat (e. m. l. ) Merikissa Merikissa Kirjomerikissa Kirjomerikissa Bentaaliset kalat (e. m. l. ) Bentaaliset kalat (e. m. l. ) Tieteellinen nimi Tieteellinen nimi Gadus morhua Gadus morhua Melanogrammus aeglefinus Melanogrammus aeglefinus Sebastes-\a. ]\\ Sebastes-\a. ]\\ Sebastes marinus Sebastes marinus Sebastes mentella Sebastes mentella Merluccius bilinearis Merluccius bilinearis Urophycis chuss Urophycis chuss Pollachius virens Pollachius virens Hippoglossoides platessoides Hippoglossoides platessoides Glyptocephalus cynoglossus Glyptocephalus cynoglossus Limandaferruginea Limandaferruginea Reinhardtius hippoglossoides Reinhardtius hippoglossoides Hippoglossus hippoglossus Hippoglossus hippoglossus Pseudopleuronectes americanus Pseudopleuronectes americanus Paralichtys dentatus Paralichtys dentatus Scophtalmus aquosus Scophtalmus aquosus Pleuronectiformes Pleuronectiformes Lophius americanus Lophius americanus Prionotus-suvun lajit Prionotus-suvun lajit Microgadus tomcod Microgadus tomcod Micromesistius poutassou Micromesistius poutassou Tautogolabrus adspersus Tautogolabrus adspersus Brosme brosme Brosme brosme Gadus ogac Gadus ogac Molva dypterygia Molva dypterygia Molva molva Molva molva Cyclopterus lumpus Cyclopterus lumpus Menticirrhus saxatilis Menticirrhus saxatilis Sphoeroides maculatus Sphoeroides maculatus Lycodes-suvun lajit Lycodes-suvun lajit Macrozoarces americanus Macrozoarces americanus Boreogadus saida Boreogadus saida Coryphaenoides rupestris Coryphaenoides rupestris Marcourus berglax Marcourus berglax Ammodytes-suvun lajit Ammodytes-suvxm lajit Myoxocephalus-suvun lajit Myoxocephalus-suvun lajit Stenotomus chrysops Stenotomus chrysops Tautoga onitis Tautoga onitis Lopholatilus chamaeleonticeps Lopholatilus chamaeleonticeps Urophycis tenuis Urophycis tenuis Anarchicas-suvun lajit Anarchicas-suvun lajit Anarchicas lupus Anarchicas lupus Anarchicas minor Anarchicas minor. 17 17 LIITE IV TROOLIEN YLÄOSASSA SALLITUT SUOJAT 1. ICNAF-tyyppinen suoja Suorakulmainen troolin perän yläosaan troolin perän vahingoittumisen vähentämiseksi tai estämiseksi kiinnitetty verkon osa, joka täyttää seuraavat edellytykset: a) osan silmien koko ei saa olla pienempi kuin varsinaisen troolin silmäkoko; b) osa saa olla kiinnitetty troolin perään vain etu- ja sivuosistaan. Se on kiinnitettävä siten, että se ulottuu enintään neljä silmää troolin perän köyden yli ja päättyy vähintään neljän silmän päässä sulkuköysistä. Jos troolin perän köyttä ei ole, verkon osa saa peittää enintään kolmasosan troolin perän pinta-alasta, mitattuna vähintään neljän silmän päästä sulkuköysistä; c) verkon osan silmien määrän on leveyssuunnassa oltava vähintään puolitoista kertaa peittoon jäävän perän osan silmien määrä leveyssuunnassa; molemmat mitat otetaan suorassa kulmassa troolin perän pituusakseliin nähden. 2. Moniosainen suoja (multiple flap) Verkon osat, joissa kaikissa on silmiä, jotka kosteina tai kuivina mitattuina ovat vähintään samankokoisia kuin troolin, johon ne on kiinnitetty, silmät, jos: i) kukin verkon osa: a) b) on kiinnitetty troolin perään vain etuosastaan suorassa kulmassa troolin perän pituusakseliin nähden; on vähintään yhtä leveä kuin troolin perä (leveys mitataan kiinnityskohdasta suorassa kulmassa troolin perän pituusakseliin nähden); c) on enintään 10 silmän pituinen; ii) tällä tavoin kiinnitettyjen verkon osien kokonaispituus on enintään kaksi kolmasosaa troolin perän pituudesta. 3. Suurisilmäinen suoja (muunneltu puolalainen malli) Samasta kierremateriaalista kuin troolin perä valmistetusta tai yksinkertaisella, paksulla ja soinnittomalla kierteellä valmistettu nelikulmainen verkon osa, joka on kiinnitetty troolin perän yläosaan siten, että se peittää troolin perän kokonaan tai osittain, jonka koko pinta- alalla silmien koko kosteina mitattuina on kaksinkertainen troolin perän silmiin verrattuna, ja joka on kiinnitetty troolin perään vain etu-, sivu- ja takareunoistaan siten, että jokainen verkon osan silmä osuu täsmälleen päällekkäin neljän troolin perän silmän kanssa. 18 LIITE V | Lajit Vahimmaiskoko Mittaus Turska Liejukampela Ruostekampela Gronlanninpallas 41cm 25 cm 25 cm 30 cm Pituus pyrstoevan haarukkaan asti Kokonaispituus Kokonaispituus Kokonaispituus 19 LIITE VI Laji Perattu kala, josta on poistettu sisalmykset, nyljetty tai nylkem3t5n; tuore tai jaahdytetty, pakastettu tai suolattu Kokonaisena Pää poistettuna ja pyrstö Pää poistettuna Paloina, poistettuna paa Turska Liejukampela 41 cm 25 cm Ruostekampela 25 cm 27 cm 19 cm 19 cm 22 cm 15 cm 15 cm 27/25 n cm ei tiedossa ei tiedossa (*) Pienempi koko koskee tuoretta, suolattua kalaa. 20 LIITE VII Merkinnät, jotka kalastuspäiväkirjassa on oltava Merkinnat Aluksennimi Aluksen kansallisuus Aluksen rekisterinumero Rekisterdintisatarna (Paivittain) kaytetyn pyydyksen tyyppi Pyydyksen tyyppi Paivamaara: paiva kuukausi vuosi Sijainti: leveysaste pituusaste tilastollinen vyohyke Pyydyksen vetojen maara vuorokauden aikana(1) Pyydyksia kayttaen kalastettujen tuntien maara vuorokauden aikana(1) Lajien nimet Paivittaiset saaliit lajeittain (elopainona tonneina) Ihmisravinnoksi tarkoitetut paivittaiset saaliit lajeittain Paivittain poisheitetyt maarat lajeittain Jalleenlaivauspaikka Jalleenlaivauspaivamaara(t) Paallikon allekirjoitus Koodi 01 02 03 04 10 2 (2) 20 21 22 31 32 33 40 41 22 50 61 63 70 71 80 (i) (2) Jos yhden vuorokauden aikana käytetään kahta tai useampaa pyydystyyppiä, on toimitettava erilliset merkinnät kunkin pyydystyypin osalta. Koodia on täydennettävä jollakin tämän liitteen loppuosassa olevista lyhenteistä. 21 NAFO-alueen tärkeimpien lajien standardilyhenteet Kalan nimi Lyhenne =================== suomenkielinen ALE ARG BUT CAP COD GHL HAD HER HKR HKS MAC PLA POK RED RMG SHR SQTJ WIT YEL Harmaasilli Kultakuore Voikala Villakuore Turska Gronlanninpallas Kolja Silli (ja silakka) Suomuturska Hbpeakummeliturska Makrilli Liejukampela Seiti Punasimppu Lestikala Katkaravut Kalmari Mustaevakampela 1 Ruostekampela latinankicliiien Alosa pseudoharengus Argentina silus Peprilus triacanthus Mallotus villosus Gadus morhua Reinhardtius hippoglossoides Melanogrammus aeglefinus Clupea harengus Urophysis chuss Merluccius bilinearis Scomber scombrus Hippoglossoides platessoides Pollachius virens Sebastes marinus Macrourus rupestris Pandalus-sxxwun lajit Loligo pealei - Illex illecebrosus Glyptocephalus cynoglossus | Limanda ferruginea Lyhenteet OTB OTB 1 OTB 2 OTM OTM 1 OTM 2 PTB PTM GM GNS LL LLS I LLD | MIS 1 NK Pyydysten standardilyhenteet Pyydykset Pohjatrooli (sivutrooli tai peratrooli, ei maaritelty) Pohjatrooli (sivutrooli) Pohjatrooli (peratrooli) Pelaginen trooli (sivutrooli tai peratrooli, ei maaritelty) Pelaginen trooli (sivutrooli) Pelaginen trooli (peratrooli) Paritrooli (kaksi alusta) Pelaginen paritooli (kaksi alusta) Ankkuroidut verkot (ei maaritelty) Ankkuroidut verkot (kiinteat) Pitkasiimat (ankkuroidut tai ajosiimat, ei maaritelty) Pitkasiimat (ankkuroidut) Pitkasiimat (ajosiimat) Sekalaiset pyydykset Tuntemattomat pyydykset 22 ISSN l()24-44«)2 KOM(98) 687 lopullinen ASIAKIRJAT FI 03 07 11 14 Luettelonumero : CB-CO-98-696-FI-C Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg ^


title: Verordnung (EG) Nr. 2576/98 der Kommission vom 30. November 1998 zur Festsetzung der Erstattungssätze bei der Ausfuhr von bestimmten Milcherzeugnissen in Form von nicht unter Anhang II des Vertrages fallenden Waren

eurovoc_concepts:
butter
export refund
powdered milk
product quality

formats: pdf print

text: 1. 12. 98 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 322/19 VERORDNUNG (EG) Nr. 2576/98 DER KOMMISSION vom 30. November 1998 zur Festsetzung der Erstattungssätze bei der Ausfuhr von bestimmten Milcher- zeugnissen in Form von nicht unter Anhang II des Vertrages fallenden Waren DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN (cid:190) ganisation auf dem betreffenden Sektor in allen Mitglied- staaten angewandt werden. gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, gestützt auf die Verordnung (EWG) Nr. 804/68 des Rates vom 27. Juni 1968 über die gemeinsame Marktorganisa- tion für Milch und Milcherzeugnisse (1), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 1587/96 (2), insbesondere auf Artikel 17 Absatz 3, in Erwägung nachstehender Gründe: Gemäß Artikel 17 Absatz 1 der Verordnung (EWG) Nr. 804/68 kann der Unterschied zwischen den Preisen, die im internationalen Handel für die in Artikel 1 Buch- staben a), b), c), d), e) und g) dieser Verordnung aufge- führten Erzeugnisse gelten, und den Preisen in der Gemeinschaft durch eine Erstattung bei der Ausfuhr ausgeglichen werden. In der Verordnung (EG) Nr. 1222/ 94 der Kommission vom 30. Mai 1994 zur Festlegung der gemeinsamen Verfahren bei der Regelung zur Gewährung von Ausfuhrerstattungen und der Kriterien zur Festset- zung des Erstattungsbetrags für bestimmte landwirtschaft- liche Erzeugnisse, die in Form von nicht unter Anhang II fallenden Waren ausgeführt werden (3), des Vertrages zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 1352/ 98 (4), sind diejenigen Erzeugnisse bezeichnet, für die bei ihrer Ausfuhr in Form von im Anhang der Verordnung (EWG) Nr. 804/68 aufgeführten Waren ein Erstattungs- satz festgesetzt werden muß. Gemäß Artikel 4 Absatz 1 erster Unterabsatz der Verord- nung (EG) Nr. 1222/94 muß der Erstattungssatz für jeden Monat für je 100 kg der betreffenden Grunderzeugnisse festgesetzt werden. In Artikel 4 Absatz 3 der Verordnung (EG) Nr. 1222/94 ist vorgesehen, daß bei der Festsetzung des Erstattungs- satzes die Erstattungen bei der Erzeugung, Beihilfen oder sonstigen Maßnahmen gleicher Wirkung — wenn solche bestehen — berücksichtigt werden müssen, die in bezug auf die Grunderzeugnisse des Anhangs A dieser Verord- nung ihnen gleichgestellten Erzeugnisse aufgrund der Verordnung über die gemeinsame Marktor- oder die Gemäß Artikel 11 Absatz 1 der Verordnung (EWG) Nr. 804/68 wird für Magermilch, die in der Gemeinschaft hergestellt worden ist und zu Kasein verarbeitet wird, eine Beihilfe gewährt, wenn die Milch und das daraus herge- stellte Kasein bestimmten Bedingungen entsprechen, die in Artikel 1 der Verordnung (EWG) Nr. 987/68 des Rates vom 15. Juli 1968 zur Festlegung der Grundregeln für die Gewährung einer Beihilfe für Magermilch, die zu Kasein und Kaseinaten verarbeitet worden ist (5), zuletzt geändert durch die Verordnung (EWG) Nr. 1435/90 (6), festgelegt sind. Die Verordnung (EG) Nr. 2571/97 der Kommission vom 15. Dezember 1997 über den Verkauf von Billigbutter und die Gewährung einer Beihilfe für Rahm, Butter und Butterfett für die Herstellung von Backwaren, Speiseeis und anderen Lebensmitteln (7) gestattet, zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 1982/98 (8), Butter und Rahm zu herabgesetzten Preisen an Industriezweige zu liefern, die bestimmte Waren herstellen. Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Verwaltungsaus- schusses für Milch und Milcherzeugnisse — HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 (1) Die Erstattungssätze für die Grunderzeugnisse im Sinne des Anhangs A der Verordnung (EG) Nr. 1222/94 und des Artikels 1 der Verordnung (EWG) Nr. 804/68, die in Form von im Anhang der Verordnung (EWG) Nr. 804/68 genannten Waren ausgeführt werden, werden entsprechend dem Anhang festgesetzt. (2) Für die im vorstehenden Absatz genannten und nicht im Anhang aufgeführten Erzeugnisse wird kein Erstattungssatz festgesetzt. Artikel 2 Diese Verordnung tritt am 1. Dezember 1998 in Kraft. (1) ABl. L 148 vom 28. 6. 1968, S. 13. (2) ABl. L 206 vom 16. 8. 1996, S. 21. (3) ABl. L 136 vom 31. 5. 1994, S. 5. (4) ABl. L 184 vom 27. 6. 1998, S. 25. (5) ABl. L 169 vom 18. 7. 1968, S. 6. (6) ABl. L 138 vom 31. 5. 1990, S. 8. (7) ABl. L 350 vom 20. 12. 1997, S. 3. (8) ABl. L 256 vom 18. 9. 1998, S. 9. L 322/20 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 1. 12. 98 Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Brüssel, den 30. November 1998 Für die Kommission Martin BANGEMANN Mitglied der Kommission ANHANG zur Verordnung der Kommission vom 30. November 1998 zur Festsetzung der Erstattungs- sätze bei der Ausfuhr von bestimmten Milcherzeugnissen in Form von nicht unter Anhang II des Vertrages fallenden Waren KN-Code Warenbezeichnung ex 0402 10 19 Milch, in Pulverform, granuliert oder in anderer fester Form, ohne Zusatz von Zucker oder anderen Süßmitteln, mit einem Fettgehalt von weniger als 1,5 GHT (PG 2): (ECU/100 kg) Erstattungssätze a) bei Ausfuhr von Waren des KN-Codes 3501 b) bei Ausfuhr anderer Waren — 82,50 ex 0402 21 19 Milch, in Pulverform oder in anderer fester Form, ohne Zusatz von Zucker oder anderen Süßmitteln, mit einem Fettgehalt von 26 GHT (PG 3): a) bei der Ausfuhr von Waren, die gemäß der Verordnung (EWG) Nr. 2571/97 hergestellte verbilligte Butter oder Sahne in Form von PG 3 gleichgestellten Erzeugnissen enthalten b) bei der Ausfuhr anderer Waren ex 0405 10 Butter, mit einem Fettgehalt von 82 Gewichtshundertteilen (PG 6): a) bei der Ausfuhr von Waren, die Billigbutter oder Rahm enthalten und die unter den in der Verordnung (EWG) Nr. 2571/97 vorgesehenen Bedingungen hergestellt sind b) bei der Ausfuhr von Waren des KN-Codes 2106 90 98 mit einem Milchfettgehalt von 40 GHT oder mehr c) bei der Ausfuhr anderer Waren 80,39 114,00 61,00 177,25 170,00


title: Rozhodnutí Komise ze dne 30. listopadu 1998, kterým se objasňuje příloha A nařízení Rady (ES) č. 2223/96 o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství, pokud jde o zásady měření cen a objemů (oznámeno pod číslem K (1998) 3685)Text s významem pro EHP.

eurovoc_concepts:
European accounting system
national accounts

formats: html pdf print

text: 10/sv. 1 CS Úřední věstník Evropské unie 139 31998D0715 16. 12. 1998 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ L 340/33 ROZHODNUTÍ KOMISE ze dne 30. listopadu 1998, kterým se objasňuje příloha A nařízení Rady (ES) č. 2223/96 o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství, pokud jde o zásady měření cen a objemů (oznámeno pod číslem K (1998) 3685) (Text s významem pro EHP) (98/715/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2223/96 ze dne 25. června 1996 o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství (1), ve znění nařízení (ES) č. 448/98 (2), a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení, (1) (2) (3) vzhledem k tomu, že je nezbytné zlepšit porovnatelnost údajů mezi členskými státy, které se týkají změn reál- ného hrubého domácího produktu (HDP), a to s ohle- dem na provádění článku 2 nařízení Rady (ES) č. 1467/ 97 ze dne 7. července 1997 o urychlení a vyjasnění postupu při nadměrném schodku (3) a na uplatňování usnesení Evropské rady o paktu o stabilitě a růstu (Amsterodam, 17. června 1997) (4), jakož i obecně s ohledem na cíl mnohostranného dozoru; vzhledem k tomu, že zavádění hospodářské a měnové unie a dohled nad ní vyžadují porovnatelné, aktuální a spolehlivé informace o struktuře a vývoji hospodářské situace v každém členském státě; vzhledem k tomu, že Komise se musí podílet na řízení hospodářské a měnové unie, a zejména musí podávat Radě zprávy o rozpočtové situaci a o výši veřejného dluhu v členských státech; (1) Úř. věst. L 310, 30. 11. 1996, s. 1. (2) Úř. věst. L 58, 27. 2. 1998, s. 1. (3) Úř. věst. L 209, 2. 8. 1997, s. 6. (4) Úř. věst. L 236, 2. 8. 1997, s. 1. (4) (5) (6) (7) (8) tj. upravené o cenové vlivy, vzhledem k tomu, že hospodářské účty v reálných číslech, jsou základním nástrojem pro rozbor hospodářské a rozpočtové situace země za předpokladu, že jsou sestaveny na základě jed- notných zásad, jejichž výklad je jednoznačný; že pro tento účel je nutné prohloubit a posílit doporučení pro výpočet údajů ve stálých cenách v rámci nařízení (ES) č. 2223/96; vzhledem k tomu, že pro účely politiky Společenství musí Komise používat souhrnné ukazatele národních účtů v reálných číslech, zejména pro dohled nad paktem o stabilitě a růstu; vzhledem k tomu, že pro vyhodnocení vážnosti hospo- dářského poklesu musí členské státy obecně brát jako referenční hodnotu roční snížení reálného HDP o mini- málně 0,75 %; že překročení této referenční hodnoty po vážném hospodářském poklesu je jen v případě, že roční pokles HDP v reálných číslech pře- dstavuje alespoň 2 %; výjimečné vzhledem k tomu, že Komise musí zpřístupnit uživate- lům v konkrétních lhůtách reálně vyjádřené výsledky účtů všech členských států, které byly sestaveny podle ustanovení to zejména s ohledem na dozor nad hospodářskou a měnovou konvergencí; zavedených tímto rozhodnutím, a vzhledem k tomu, že ustanovení zavedená tímto roz- hodnutím jsou prvními kroky ke společným účetním pravidlům pro účty členských států v reálných číslech pro potřeby Společenství, což umožní získávat dosta- státy porovnatelné tečně kvalitní a mezi členskými výsledky; 140 (9) (10) (11) CS Úřední věstník Evropské unie 10/sv. 1 vzhledem k tomu, že výsledky účtů v reálných číslech pro potřeby Společenství musí podléhat statistickému zpracování a předání Komisi ve lhůtách odpovídajících nařízení (ES) č. 2223/96 a nařízení Rady (ES) č. 3605/ 93 ze dne 22. listopadu 1993 o použití Protokolu o postupu při nadměrném schodku (1); vzhledem k tomu, že důležitost těchto účtů, úroveň podrobnosti členění a stav v oblasti statistiky v členských státech vyžadují, aby se výjimečně a dočasně povolily těchto ustanovení dodatečné členským státům, které při provádění nařízení (ES) č. 2223/96 nemohou objektivně vyhovět pravidlům sta- noveným tímto rozhodnutím; lhůty pro zavedení agregace, volbu vzorce pro výpočet indexu a volbu základního roku, je uvedeno v příloze I části I tohoto rozhodnutí. Článek 3 Klasifikace metod podle produktů V příloze I částech II a III tohoto rozhodnutí jsou uvedeny kla- sifikace metod podle určitých typů produktů na nejvhodnější metody, alternativy použitelné v případě, že nelze použít nej- vhodnější metody, a metody, které se nepoužijí, od prvního předání údajů Eurostatu podle nařízení (ES) č. 2223/96. vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické pro- gramy Evropského společenství, zřízeného rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom (2), a Výboru pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance, zříze- ného rozhodnutím 91/115/EHS (3), Článek 4 Výzkumný program PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ: U produktů, u kterých není klasifikace metod definovaná v článku 3 tohoto rozhodnutí v příloze I tohoto rozhodnutí stanovena, bude tato klasifikace definována na základě posou- zení výsledků výzkumného programu, který bude dokončen do konce roku 2000, a po rozhodnutí Výboru pro statistické pro- gramy. Článek 1 Účel Článek 5 Přechodná období Účelem tohoto rozhodnutí je objasnit zásady pro měření cen a objemů obsažené v příloze A kapitole 10 nařízení (ES) č. 2223/96 se zřetelem na potřebu další harmonizace měření cen a objemů. Objasnění uvedená v tomto rozhodnutí se použijí u údajů pře- dávaných Eurostatu počínaje prvním předáním údajů podle nařízení (ES) č. 2223/96, alespoň u údajů za rok 1995 a pozdější. Článek 2 Objasnění obecných zásad pro měření cen a objemů Objasnění obecných zásad, které se musí dodržovat při měření cen a objemů a které jsou obsaženy v kapitole 10 přílohy A nařízení (ES) č. 2223/96, zejména pokud jde základní úroveň (1) Úř. věst. L 332, 31. 12. 1993, s. 7. (2) Úř. věst. L 181, 28. 6. 1989, s. 47. (3) Úř. věst. L 59, 6. 3. 1991, s. 19. Přechodná období pro používání zásad objasněných v článku 2 jsou stanovena pro každý členský stát v příloze II tohoto roz- hodnutí. Členské státy mohou navíc požádat o poskytnutí přechodných období pro používání metod uvedených v článku 3, o čemž se rozhodne nejpozději do konce roku 1998. Členský stát, kterému bylo poskytnuto přechodné období a který vykáže za daný rok snížení HDP v reálných číslech vypočítané podle platných národních metod, musí v co největší možné míře pomáhat Eurostatu vyhodnotit rozsah vlivu každé odchylky od zásad obsažených v tomto rozhodnutí. Článek 6 Seznam Členské státy poskytnou Eurostatu nejpozději do konce roku 2002 úplný seznam postupů a základních statistických údajů použitých k měření HDP v reálných číslech a k měření jeho složek. Tento seznam bude obsahovat přinejmenším metody použité v konečných účtech. 10/sv. 1 CS Úřední věstník Evropské unie 141 Článek 7 Určení Toto rozhodnutí je určeno členským státům. V Bruselu dne 30. listopadu 1998. Za Komisi Yves-Thibault DE SILGUY člen Komise 142 CS Úřední věstník Evropské unie 10/sv. 1 PŘÍLOHA I ČÁST I OBECNÉ ZÁSADY PRO MĚŘENÍ CEN A OBJEMŮ I. 1 Úvod Povaha odhadů ve stálých cenách se v některých základních ohledech liší od povahy odhadů v běžných cenách. Zjedno- dušeně řečeno, na účty v běžných cenách lze nahlížet jako na agregaci transakcí, které se uskutečnily a které lze proká- zat v účetním rámci. Účty ve stálých cenách však popisují hospodářskou situaci nějakého konkrétního roku v cenách roku jiného. Ve skutečnosti by se transakce daného běžného roku v cenách onoho jiného roku stejným způsobem neu- skutečnily. Hodnoty transakcí se musí rozložit na cenové a objemové složky. V zásadě by cenové složky měly zahrnovat změny pocházející pouze z cenových změn, zatímco všechny ostatní změny je třeba zahrnout do objemové složky (ESA 95, odst. 10. 01). U mnoha produktů však není zdaleka jasné, jak provést tento rozklad v praxi (ESA 95, odst. 10. 06). Proto se musí přijmout soubor pravidel pro měření cen a objemů, jehož výsledky by se měly blížit teoretickému ideálnímu cenovému/objemovému rozkladu a který by měl být použitelný srovnatelným způsobem ve všech členských státech. V části I se stanovují obecné zásady tohoto rámce, zatímco části II a III se podrobněji zabývají postupy odhadů ve výrobní resp. výdajové metodě. Zásady stanovené v tomto rozhodnutí se vztahují na roční údaje. Prvotní zásadou by samozřejmě mělo být to, že čtvrtletní účty mají být konzistentní s ročními účty, aby čtvrtletní účty předpovídaly konečné výsledky co možná nej- věrněji. Zvláštními otázkami týkajícími se čtvrtletních účtů ve stálých cenách se bude zabývat připravovaná příručka o čtvrtletních účtech. Kapitola 10 metodiky ESA 95 dává zřetelně přednost integrovanému účetnímu přístupu k výpočtům ve stálých cenách (ESA 95, odst. 10. 04 a 10. 08). V tomto účetním přístupu lze stranu výroby a výdajů HDP v konstantních cenách vybi- lancovat na podrobné úrovni produktů pomocí tabulek dodávek a užití. Stálost indexů lze zajistit použitím podrobných tabulek dodávek a užití. Lze také porovnávat a navzájem kontrolovat deflátory z různých zdrojů, například nezávisle sestavené indexy spotřebitelských cen a indexy výrobních cen. V systému založeném na tabulkách dodávek a užití lze kombinovat to nejlepší u obou stran (tj. výrobní a výdajovou metodu) jak za běžné ceny, tak za stálé ceny. ESA 95 definuje v odstavcích 10. 12 až 10. 23, co se má zahrnout do cenové složky a co do objemové složky. Objemová složka by měla zahrnovat vliv změn kvality produktů, z čehož vyplývá, že cenové a objemové ukazatele používané k výpočtu údajů národních účtů by se měly o takové změny kvality upravovat. Stálost úprav týkajících se kvality, provedených v rozličných ukazatelích, by se měla bedlivě sledovat. Jestliže u stejného produktu existují značné rozdíly mezi různými cenovými indexy, mohlo by to být způsobeno různými postupy úprav týkajících se kvality. Objemové ukazatele by se měly počítat přinejmenším v dostatečně podrobném členění, aby se zohlednily strukturální změny. Například počet osobokilometrů v železniční dopravě by se měl rozdělit alespoň na cestující první a druhé třídy. To umožňuje zahrnout vlivy kolísavosti podílu jízdenek první a druhé třídy do objemových složek spíše než do složek cenových. Obecně se dává přednost deflaci hodnot běžného roku za použití vhodného cenového indexu před extrapolací hodnot základního roku pomocí objemového nebo kvantitativního indexu (ESA 95, odst. 10. 32), jelikož lze lepším způsobem zohlednit vlivy změn kvality. Dále mají indexy cenového poměru obvykle menší rozptyl než indexy kvantitativního poměru, což vede k menší výběrové chybě u cenových indexů. Když se počítají hodnoty metodou cen a množství, lze tuto základní cenovou a kvantitativní informaci použít pro výpo- čet údajů ve stálých cenách (ESA 95, odst. 10. 33). V takovém případě je nezbytné provést explicitní úpravy reagující na změny kvality. 10/sv. 1 CS Úřední věstník Evropské unie 143 Zbytek části I této přílohy se zabývá zásadami, které je třeba pro ESA 95 objasnit. I. 2 Základní úroveň agregace Měření cen a objemů by mělo vycházet z podrobného členění produktů na různé kategorie transakcí. U každého pro- duktu odlišeného za každou kategorii transakcí by se měl najít cenový index, kterým lze provést deflaci hodnoty v běžných cenách, nebo by se měl najít objemový ukazatel pro extrapolaci hodnoty základního roku. V ideálním případě by se mohl každý produkt odlišit zvlášť a mohly by se odhadnout čisté cenové a objemové změny tohoto pro- duktu. Ve statistické praxi je však nezbytné produkty agregovat, což znamená, že se musí společně vážit cenové a objemové změny různých produktů. Statistické zdroje, z nichž se odvozují cenové indexy a objemové ukazatele, mohou používat odlišné metodiky vážení (tj. odlišné vzorce nebo základní roky). V národních účtech je však nutné používat jednu kon- zistentní metodiku vážení pro všechny proměnné (tento problém bude probrán v dalším oddílu). Pokud se v národních účtech použijí indexy odvozené na základě jiného vážení, než je vážení používané v národních účtech, pak lze impli- citně předpokládat, že použité indexy jsou základní indexy a že tedy vlastní váhové schéma se považuje za nepodstatné. Potom lze například předpokládat, že Laspeyresův index se stálými váhami se rovná Paascheho nebo Laspeyresovu indexu váženému vahami předchozího roku. Je zřejmé, že implicitní předpoklad, že použité indexy jsou základními indexy, platí nejvíce, když se používá na velmi podrobné úrovni. Čím je tedy členění produktů podrobnější, tím přesnější výsledky lze očekávat. Lze předpokládat, že na podrobné úrovni jsou produkty homogennější, což poskytuje indexy, které se více blíží základním indexům, i podrobnější váhová sché- mata. Přesná úroveň agregace, pro kterou se v národních účtech použije předpoklad, že použité indexy jsou základními indexy, se pro účely tohoto textu nazývá základní úroveň agregace. Často se rovná počtu produktů odlišených v tabulkách dodávek a užití, které se používají pro bilanční účely. Členské státy by měly usilovat o podrobné členění produktů pro účely deflace. Základní úroveň agregace pro produkci i všechny kategorie užití (mezispotřebu, konečné užití) by měly být alespoň tak podrobné jako úroveň P60 v ESA 95, která se má použít pro předkládání tabulek dodávek a užití Eurostatu. V části II této přílohy (o výrobní metodě) budeme specifikovat další minimální členění pro některé kategorie produktů, která by se měla používat při odhadech deflátorů nebo objemových ukazatelů. Zásada 1: Při měření cen a objemů se použije podrobná úroveň agregace produktů. Tato úroveň agregace, která se nazývá základní úrovní agre- gace, bude přinejmenším tak podrobná jako úroveň P60 v ESA 95, a to pro produkci i všechny kategorie užití (mezispotřebu a konečné užití). V případě odchylek umožněných nařízením o ESA 95 o předávání údajů na úrovni P60 se použijí nejpodrobnější národní údaje, které jsou k dispozici. I. 3 Volba indexového vzorce Po vymezení základní úrovně agregace se cenové a objemové indexy, které je možné na této úrovni vypočítat, musí spo- lečně vážit, aby se získaly cenové a objemové míry všech souhrnných ukazatelů národních účtů. Pro tento účel se musí nejdříve vybrat indexový vzorec. ESA 95 dává v odstavcích 10. 62 až 10. 64 přednost Fisherovu cenovému a objemovému indexu, zatímco Laspeyresův objemový a Paascheho cenový index poskytují přijatelné alterna- tivy. V praxi má Fisherův index několik nevýhod, mezi které patří větší požadavky na údaje, nesčitatelnost údajů o objemu a složitější vysvětlování uživatelům. Při agregaci cenových a objemových měr odvozených na základní úrovni agregace se proto v praxi upřednostňuje použití Laspeyresova objemového a Paascheho cenového indexu. 144 CS Úřední věstník Evropské unie 10/sv. 1 Zásada 2: Objemové míry, které jsou k dispozici na základní úrovni agregace, se agregují pomocí Laspeyresova vzorce, aby se získaly objemové míry všech souhrnných ukazatelů národních účtů. Cenové míry, které jsou k dispozici na základní úrovni agregace, se agregují pomocí Paascheho vzorce, aby se získaly cenové míry všech souhrnných ukazatelů národních účtů. Je však nutné poznamenat, že ESA 95 umožňuje používat také Fisherovy indexy. Dále je třeba zdůraznit, že tato zásada se nevztahuje na zdroje údajů o cenách a objemech používané v národních účtech a údaje pod základní úrovní agregace nemusí být počítány podle této zásady. I. 4 Volba základního roku Laspeyresův objemový index používá pro vážení objemových změn složky souhrnného ukazatele hodnoty stanoveného roku. Nyní je třeba určit, z kterého roku se tyto váhy mají odvodit. Pro tento účel je třeba nejprve definovat základní rok a referenční rok. Definice: — základní rok je rok, jehož hodnoty běžných cen se používají pro vážení cenových a objemových měr odvozených na základní úrovni agregace, — referenční rok je rok, který se používá pro předkládání a uvádění údajů ve stálých cenách. V řadě indexových čísel je to rok, který má hodnotu 100. Vezměme například tuto řadu indexových čísel: 1990 100 1991 105 1992 108 1993 112 1994 120 Předpokládejme, že tato čísla byla vypočítána za pomoci vah z roku 1990. Rok 1990 je tudíž základní rok. Je to také referenční rok, protože 1990 = 100. Tento referenční rok lze snadno změnit například na 1993 (vydělte všechno výrazem 112/100, abyste získali 1993 = 100): 1990 1991 1992 1993 1994 100/1,12 105/1,12 108/1,12 112/1,12 120/1,12 Takový postup nemění základní rok, protože se meziroční změny stále ještě počítají za použití vah z roku 1990. Místo toho, abychom zachovali stálý základní rok jako v příkladu uvedeném výše, je možné každý rok použít váhy roku předchozího. To by mohlo vést například k této řadě meziročních změn: 1990 100 1991 105 1992 102 1993 103 1994 106 Pro každý z těchto indexů platí, že t — 1 = 100; referenční rok se tedy rovná základnímu roku, ale mění se každý rok. Tuto řadu lze pak snadno vyjádřit na základě jednoho referenčního roku referenčním přepočtem, čímž se získá: 1990 100 1991 105 1992 107,1 1993 110,3 1994 116,9 (107,1 = 105 × 102/100; 110,3 = 107,1 × 103/100, atd. ) Je důležité, že změna referenčního roku neovlivňuje meziroční indexy. U jednoduché řady jako v tomto příkladu je to očividné, ale když se proměnná skládá z několika dílčích proměnných, už to zřejmé není. Abychom při změně refe- renčního roku zachovali všechna meziroční tempa růstu každé proměnné nezměněná, měli bychom změnit referenční rok pro každou proměnnou zvlášť, ať jde o základní index, dílčí součet nebo o celkový souhrnný ukazatel jako HDP. Důsledek je ten, že u údajů pevného referenčního roku vyjádřených ve stálých cenách vzniknou mezi jednotlivými prvky a jejich součty nesrovnalosti. Jde o dobře známý problém sčitatelnosti. Tyto nesrovnalosti by se žádným způso- bem neměly odstraňovat (ESA 95, odst. 10. 67), poněvadž by se znovu zkreslila tempa růstu. Pro další objasnění viz příklad na konci tohoto oddílu. 10/sv. 1 CS Úřední věstník Evropské unie 145 Volba základního roku a volba referenčního roku spolu v podstatě nesouvisejí. Pro účely tohoto rozhodnutí Komise, tj. pro objasnění zásad výpočtu cenových a objemových měr, má význam jenom problém volby základního roku. Je zřejmé, že pro lepší srovnatelnost cenových a objemových měr by státy měly používat stejný základní rok. Dále by se měl pro odvození nejpřesnějších temp růstu používat co možná nejposlednější základní rok, poněvadž v takovém případě jsou použité váhy nejaktuálnější a minimalizují se problémy se zánikem starých a vznikem nových produktů. Společně vedou tyto úvahy k metodě odvozování vah vždy z předchozího roku. Zásada 3: Objemové míry odvozené na základní úrovni agregace se agregují pomocí vah odvozených z předchozího roku. Když se s ohledem na zásadu 3 nějaký členský stát nachází v přechodném období, změní v tomto případě počínaje rokem 1995 v průběhu přechodného období základní rok každých 5 let. Příklad: Změna referenčního roku souhrnných ukazatelů a jejich složek Vezměme v úvahu dva produkty A a B a jejich součet. Předpokládejme, že jde o homogenní produkty, což znamená, že můžeme stanovit jejich cenové a objemové indexy, které nejsou závislé na základním váhovém schématu, tj. jde o základní indexy. Cenové a objemové indexy pro úhrn A a B však závisejí na tom, jak jsou A a B váženy. Ve schématu uvedeném dále jsou objemové změny úhrnu v období mezi T — 1 a T váženy hodnotami roku T — 1 v běžných cenách. Jelikož jde o nejnovější váhy, lze tato tempa růstu pokládat za nejpřesnější: Běžné ceny r. 1990 Změna objemu 90–91 R. 1991 v cenách r. 1990 Změna ceny 90–91 Běžné ceny r. 1991 Změna objemu 91–92 R. 1992 v cenách r. 1991 Změna ceny 91–92 Běžné ceny r. 1992 Změna objemu 92–93 R. 1993 v cenách r. 1992 Změna ceny 92–93 A B Úhrn 100 300 400 105,0 110,0 108,8 105 330 435 110,0 95,0 98,6 115,5 313,5 429,0 102,0 90,0 93,2 117,8 282,2 400,0 108,0 105,0 105,9 127,2 296,3 423,5 103,0 95,0 97,4 131,1 281,4 412,5 105,0 102,0 103,0 Nyní předpokládejme, že se tyto údaje musí vyjádřit ve vztahu k pevnému referenčním roku, řekněme 1990. Jediný způsob jak to provést, aniž se zkreslí tempa růstu úhrnu, je změnit referenční rok u každé řady zvlášť. Ve formě indexů (1990 = 100) se pak získá: Běžné ceny r. 1993 137,6 287,1 424,7 A B Úhrn 1990 1991 1992 1993 100 100 100 105,0 107,1 110,3 110,0 99,0 108,8 101,4 94,1 98,8 kde 101,4 = 108,8 × 93,2/100 a 98,8 = 101,4 × 97,4/100. V objemovém vyjádření a ve vztahu k referenčnímu roku 1990: A B Úhrn A + B 1990 1991 1992 1993 100 105,0 107,1 110,3 300 400 330,0 297,0 282,2 435,0 405,6 395,0 400 435,0 404,1 392,5 Je zřejmé, že suma A + B se již nerovná úhrnu. Jde o známý problém sčitatelnosti. I přes tento problém se „správný“ objem za rok 1993 rovná 395 a ne 392,5, protože je to jediné číslo, které je konzistentní s dříve vypočítanými tempy růstu úhrnu. Navíc se změnou referenčního roku se tímto způsobem nezmění meziroční tempa růstu. Nesrovnalosti mezi A, B a úhrnem by se neměly odstraňovat, ale vysvětlovat uživatelům. Nelze je vykládat jako důkaz spolehlivosti výsledků. 146 CS Úřední věstník Evropské unie 10/sv. 1 ČÁST II MĚŘENÍ CEN A OBJEMŮ PODLE VÝROBNÍ METODY II. 1 Klasifikace metod Ve zbylé části této přílohy se použije tato klasifikace metod: metody A: nejvhodnější metody metody B: metody použitelné v případě, že nelze použít metody A metody C: metody, které se nepoužijí II. 2 Tržní produkce a netržní produkce pro vlastní konečné užití Tento oddíl se zabývá výpočty tržní produkce a produkce pro vlastní konečné užití. Nejdříve jsou uvedeny některé zásady, které se týkají rozličných metod výpočtů přidané hodnoty ve stálých cenách. Tyto zásady poskytují obecná kri- téria pro klasifikaci výpočetních metod na A, B a C. Tyto zásady je však nutno nejdříve uplatnit na základě jednotlivých produktů u všech druhů tržní produkce, aby se získal konkrétní návod pro metody, které se mají v každém případě použít. Pokud jde o volbu mezi metodou dvojího a jednoho ukazatele, lze rozlišit tuto klasifikaci: Metoda A: ESA 95 jasně říká (odst. 10. 28), že dvojí deflace je teoreticky správnou metodou, jelikož se přidaná hodnota v běžných cenách rovněž odhaduje jako rozdíl mezi produkcí a mezispotřebou. Tento argument ve skutečnosti platí pro všechny metody dvojího ukazatele (např. extrapolace produkce objemovým ukazatelem a deflace mezispotřeby). Je možné uvést některé další důvody k tomu, proč se metodám dvojího ukazatele dává přednost: — používané ukazatele jsou ukazatele produkce nebo vstupů. U metod jednoho ukazatele se takové ukazatele přímo používají pro přidanou hodnotu, což není příliš vhodné, — metody dvojího ukazatele poskytují nezávislé hodnocení změn produktivity. Metoda B: V praxi se asi ukáže nezbytné používat metody založené na jedněch ukazatelích, a to například z důvodu nedostatečných údajů o mezispotřebě nebo nedostatečné věrohodnosti údajů. Pokud jde o vhodnost ukazatelů, které se mají použít v jedné i druhé deflaci hodnot běžného roku nebo extrapolaci hodnot základního roku, lze použít tato kritéria: — úplnost pokrytí skupiny produktů ukazatelem. Například, zda ukazatel zahrnuje všechny produkty ve skupině nebo jenom jejich výběr (třeba jenom produkty prodávané domácnostem), — základ ocenění ukazatele. Pro tržní produkci by toto měly být spíše základní ceny než například kupní ceny nebo náklady na vstupy, — ukazatel by měl zohledňovat změny kvality a zachycovat je v rámci odhadů objemu, — koncepční shoda mezi pojetím ukazatele a národních účtů. Uvedená kritéria vedou k následujícím obecným závěrům o vhodnosti ukazatelů, ale, jak již bylo uvedeno výše, musí se tyto obecné závěry potom použít na základě jednotlivých produktů u všech druhů tržní produkce, aby byl získán kon- krétní návod pro metody, které se mají v každém jednotlivém případě použít. Dále uvedená kritéria pro rozlišení metod A, B a C jsou kritéria absolutní, tj. nejsou závislá na dostupnosti údajů. V praxi může nastat situace, že metody A nej- sou dosažitelné a že je třeba hledat zvyklosti, pokud jde o metody B. Metoda A: V metodě produkce bude metodou A v zásadě používání vhodných cenových indexů výroby, obvykle nazývaných cenové indexy výrobců (CIV). Každý produkt by měl projít oddělenou deflací pomocí vhodného indexu CIV. Vhodný index CIV splňuje tato kritéria: — je to index (tuzemské a vývozní) ceny nebo cen týkající se konkrétního produktu nebo skupiny produktů, — bere v úvahu změny kvality produktu (produktů), 10/sv. 1 CS Úřední věstník Evropské unie 147 — je oceněn v základních cenách, — jeho pojetí se shoduje s pojetím národních účtů. Každou metodu, u které lze ukázat, že její použití je plně rovnocenné použití indexů CIV, lze pokládat za metodu A. Metoda B: Není-li k dispozici vhodný index CIV, existuje několik alternativních druhů ukazatelů. Metody B mohou například zahrnovat: — méně vhodný index CIV, například index bez korekcí kvality nebo index s menším nebo větším pokrytím, než zahrnuje skupina produktů, — index spotřebitelských cen (ISC). Platí tatáž tři kritéria jako pro indexy CIV (indexy ISC je běžně nutné upravit o daně, dotace a rozpětí, aby se dospělo k ocenění v základních cenách); kromě toho by se mělo použít vhodné vážení a pojetí by mělo odpovídat pojetí národních účtů, — objemové ukazatele produkce. Objemové ukazatele by také měly zohledňovat změny kvality. Lze to částečně pro- vést použitím dostatečně podrobných objemových ukazatelů, aby se vzaly v úvahu strukturální změny. Tyto ukazatele obecně neuspokojují všechna čtyři kritéria uvedená výše. Metoda C: Použití některých jiných možných ukazatelů uvedených dále bude obvykle metodou C: — metody vstupů (pro tržní produkci), — druhotné ukazatele, tj. ukazatele nevztahující se přímo na produkci, — indexy CIV, ISC nebo objemové ukazatele, které vůbec neodpovídají dotyčnému produktu (produktům), například celkový index ISC. Tyto ukazatele respektují uvedená čtyři kritéria obecně mnohem méně než metody B. Uvedená kritéria se teď použijí na produkty každé skupiny CPA uvedené dále. Tržní produkce a netržní produkce pro vlastní užití budou projednány společně. ESA 95 v odstavci 3. 49 konstatuje, že „netržní produkce pro vlastní konečné užití má být oceňována v základních cenách podobných produktů prodávaných na trhu“. Proto jsou zásady deflace netržní produkce pro vlastní konečné užití a deflace tržní produkce stejné. U každého druhu produktu je cílem definovat metodu A, B nebo C. Když u určitého druhu produktu nevznikají pro- blémy s použitím indexů CIV (tj. metoda A je použitelná), způsob, jakým ostatní konkrétní ukazatele respektují zmíněná kritéria, se nestanovuje. U značného počtu druhů produktů ještě nelze metody A, B a C definovat. To se provede v rámci výzkumného programu, který by také mohl zkoumat další zlepšení klasifikací pro produkty, jejichž prvotní kla- sifikace je uvedena dále. Tento text se zabývá hlavně odhadem produkce ve stálých cenách. Při použití metody dvojího ukazatele je také třeba pro- vést deflaci mezispotřeby. Přednost se dává metodě deflace mezispotřeby podle jednotlivých produktů, přičemž se používají původní údaje o mezispotřebě shromážděné od kupujících. V praxi však často údaje nejsou dostupné, a proto se hodnota mezispotřeby u produktů vyrobených v tuzemsku může snižovat metodou popsanou dále pro produkci daného produktu, přičemž se bere v úvahu rozdíl v ocenění (mezispotřeba se oceňuje v kupních cenách). Zvláštní pozornost je třeba věnovat deflaci mezispotřeby u dovážených produktů. Dále je třeba přihlížet k rozdílu cen u různých uživatelů. Příkladem je elektrická energie, kde může existovat velká cenová diskriminace mezi různými uživatelskými odvětvími. Při úvahách o odhadování mezispotřeby ve stálých cenách je třeba zvážit jeden důležitý faktor, a to jak lze zmírnit dopad nespolehlivých odhadů produkce ve stálých cenách (např. u nějakého druhu služeb pro podniky) na celkový HDP ve stálých cenách. V případě výrobní metody se minimalizuje vliv nevěrohodných nebo implicitních deflátorů u některých produktů na odhady celkového HDP ve stálých cenách, když se: — účty ve stálých cenách sestavují v rámci dodávek a užití, — metody dvojího ukazatele používají u všech účtů, — jakékoliv nevěrohodné deflátory pro výrobu také použijí pro deflaci mezispotřeby. Použití tabulek dodávek a užití pro integraci odhadů ve spojení s dvojí deflací hraje tudíž jasnou úlohu při minimalizaci nepřesností na úrovni celkového HDP ve stálých cenách. 148 CS Úřední věstník Evropské unie 10/sv. 1 CPA A: Produkty zemědělství, myslivosti a lesnictví CPA B: Ryby a ostatní produkty akvakultury, související služby Většina výpočtů v běžných cenách je u těchto produktů založena na informacích o cenách a množství. Tyto informace lze použít a měly by se proto také použít pro výpočet produkce ve stálých cenách. Informace o množství by se měly v případě potřeby upravit o změny kvality. V některých případech se rovněž sestavují původní indexy CIV. Všechny tyto metody jsou metody A. CPA C: Nerostné suroviny a minerální látky CPA D: Produkty zpracovatelského průmyslu CPA E: Elektrická energie, plyn a voda U těchto tří skupin produktů členské státy již poskytují Eurostatu řadu indexů CIV. Jsou-li splněna kritéria uvedená výše, představuje použití těchto indexů CIV u těchto produktů metodu A. Tyto údaje by se potom měly používat při přepočtu do stálých cen. V případě měření cen a objemů specifických produktů existují některé významné problémy. Platí to především pro: — počítače a jiná zařízení na zpracování informací, — velká zařízení jako letadla a lodě. U těchto produktů, které jsou z hospodářského hlediska značně významné, se cena měří obvykle velice obtížně. Zle- pšení postupů u těchto produktů je třeba hledat v rámci výzkumného programu. CPA F: Stavební práce V případě stavebnictví je měření cen a objemů často komplikováno například jednorázovým charakterem mnoha pro- duktů. Metodické problémy odhadu produkce stavebnictví je nutno studovat v rámci výzkumného programu. CPA G: Obchod; opravy a údržba motorových vozidel, výrobků pro osobní potřebu a převážně pro domácnost 50: Obchod, opravy a údržba motorových vozidel; maloobchodní prodej pohonných hmot Tato skupina obsahuje dva typy produktů: — produkci služeb v oblasti údržby a opravy motorových vozidel a motocyklů, — produkci obchodního rozpětí týkající se prodeje motorových vozidel, motocyklů a motorových paliv. U prvního typu produkce by mohly být k dispozici indexy CIV, v kterémžto případě představují metodu A. Nejsou-li k dispozici, lze hodnotu produktů snižovat pomocí indexů ISC (upravených o daně nebo dotace), které jsou metodou B, protože by asi dostatečně nepokrývaly výdaje na podnikání. V případě deflace obchodních rozpětí by se měly přijmout postupy popsané dále pro velkoobchod. 51: Velkoobchod a zprostředkování velkoobchodu (kromě motorových vozidel) Hlavní produkce této skupiny se skládá z velkoobchodního rozpětí, pro které lze specifikovat tato pravidla: Metoda A: Metoda A pro produkci rozpětí je metoda, která bere v úvahu změny kvality obchodních služeb. Lze toho docílit oddělenou deflací prodejů a nákupů u obchodníků (při patřičném zvážení změn stavu zásob). Pro tento účel je potřeba mít vysoce kvalitní cenové indexy. 10/sv. 1 CS Úřední věstník Evropské unie 149 Metoda B: Metodu B lze použít jako předpoklad, že objem rozpětí se řídí objemem obratu. To předpokládá, že poměry rozpětí ve stálých cenách jsou stálé. Nejjednodušší způsob, jak toto použít, je extrapolovat celkovou produkci rozpětí objemovým indexem obratu, který lze získat deflací obratu cenovým indexem obratu. Zlepšení této jednoduché metody by spočívalo v doplnění podrobností o produktech, a to nejlépe při výpočtu obchodních rozpětí ve stálých cenách v rámci podrobných tabulek dodávek a užití. Potom lze použít poměr rozpětí specifické transakce vypočítaný pro určitý základní rok na objem této transakce v běžném roce. Tímto způsobem roste objem rozpětí s objemem obratu zboží. Další zlepšení tohoto postupu zohledňuje změny obchodních kanálů (např. přesun z malých obchodů v sousedství do velkých samoobsluh). To by promítalo určité změny kvality obchodních služeb do objemové složky. Takové metody by se měly pokládat za metody B, protože nelze zohlednit změnu kvality obchodních služeb. Metoda C: Každá jiná metoda, např. přímá deflace produkce rozpětí cenovým indexem obratu. 52: Maloobchod kromě motorových vozidel; opravy výrobků pro osobní potřebu a převážně pro domácnost U produkce maloobchodního rozpětí by se měl použít stejný předpoklad jako předpoklad pro velkoobchod, který je uveden výše. Výhoda zde spočívá v tom, že existuje dobrá míra cenového indexu maloobchodního obratu, a to index ISC. Chceme-li získat objemový index maloobchodního obratu určitého zboží, lze pro deflaci použít odpovídající položku indexu ISC. Index ISC lze také použít pro produkci oprav spotřebního zboží. Protože podnikatelské výdaje na tyto služby budou velmi malé, bude index ISC dost vhodný pro tento účel a lze jej pokládat za metodu A. Budou se však muset použít různé skupiny indexu ISC, protože zde jde o různé produkty. Je proto nutné provést deflaci na podrobné úrovni, aby bylo možné použít rozličné patřičné podrobné položky indexu ISC. CPA H: Pohostinství a ubytovací služby Metodou A pro pohostinství a ubytování je deflace vhodným indexem CIV. Neexistuje-li index CIV, lze jako aproximaci použít index ISC. V tomto případě jde o metodu B, protože se neberou v úvahu podnikatelské výdaje. CPA I: Doprava, skladování a spoje 60, 61 a 62: Pozemní a potrubní doprava, vodní doprava a letecká a kosmická doprava U osobní a nákladní dopravy je třeba provádět deflaci odděleně. U osobní dopravy je metodou A používání vhodných indexů CIV. Když nejsou k dispozici, dále uvedené metody předsta- vují metodu B: — deflace indexem ISC za předpokladu, že dostatečně zohledňuje změny kvality, — extrapolace ukazatelem počtu osobokilometrů za předpokladu, že ukazatel je k dispozici pro dostačující počet kate- gorií dopravy. Je třeba alespoň rozlišovat různé druhy tříd (např. první a druhá třída u železniční dopravy, třída typu „business class“ a turistická třída u letecké dopravy, atd. ). Tyto metody je třeba používat jednotlivě přinejmenším pro tyto druhy (osobní) dopravy, pokud jsou tyto druhy v členských státech významné: — železniční doprava, — jiná pozemní doprava, 150 CS Úřední věstník Evropské unie 10/sv. 1 — vodní doprava, — letecká doprava. Není-li takové členění schůdné, jsou tyto metody metodami C. Každá jiná metoda (např. použití počtu cestujících jako objemového ukazatele) je také metodou C. U nákladní dopravy je použití vhodných indexů CIV rovněž metodou A. Když nejsou k dispozici, pak dále uvedená metoda je metodou B: — lze předpokládat, že se objem dopravních služeb řídí objemem přepravovaného zboží. Pro tento účel jsou vhodným ukazatelem tunokilometry, i když je zcela zřejmé, že nelze zohlednit žádnou změnu kvality dopravních služeb. Výsledek bude tím lepší, čím více podrobností o tunokilometrech různých druhů dopravy bude k dispozici. Uvedenou metodu je třeba uplatňovat jednotlivě alespoň u těchto druhů (nákladní) dopravy, pokud jsou významné v členských státech: — železniční doprava, — jiná pozemní doprava, — potrubní doprava, — námořní a pobřežní vodní doprava, — vnitrozemská vodní doprava, — letecká doprava. Není-li takové členění schůdné, jsou tyto metody metodami C. Každá jiná metoda (např. použití ukazatele jako přepra- vené tuny) je také metodou C. U osobní i nákladní dopravy vyžaduje správná deflace v zásadě údaje v běžných cenách v členění uvedeném výše jako váhy. Pokud do takových podrobností nelze v běžných cenách jít, mohly by se použít jiné váhy pro vážení ukazatelů za každý druh dopravy, který budeme rozlišovat. Tyto jiné váhy by se měly co nejvíce blížit hodnotám v běžných cenách. 63: Vedlejší a pomocné činnosti v dopravě; služby cestovních kanceláří a agentur Tato skupina zahrnuje celou řadu rozmanitých služeb, a není tudíž možné specifikovat nějakou určitou metodu nebo ukazatel. Proto odkazujeme na obecnou klasifikaci metod a ukazatelů. V případě cestovních kanceláří ESA 95 předkládá konkrétní doporučení (viz odst. 10. 39). 64: Spojové služby Odhadování poštovních a telekomunikačních služeb v běžných cenách ztěžuje neustále rostoucí sortiment různých poskytovaných druhů služeb a účtovaných sazeb. Z tohoto důvodu bude konkrétní návod pro volbu praktických postupů pro tyto produkty vypracován jako součást výzkumného programu. CPA J: Finanční zprostředkovatelské služby U produktů jako finanční zprostředkovatelské služby nepřímo měřené (FISIM), obchodní rozpětí u obchodování s cennými papíry a cizí měnou a pojištění se produkce v běžných cenách definuje jako rozdíl mezi různými transak- cemi. Musí se specifikovat harmonizovaná definice a míra produkce ve stálých cenách. Zohlednění změn kvality v peněžnictví a pojišťovnictví je další otázka, kterou je třeba dále posoudit, stejně tak jako srovnatelnost odhadů finančních služeb, za které se účtují explicitní ceny. Konkrétní návod pro volbu praktických postupů pro tyto produkty bude vypracován jako součást výzkumného pro- gramu. CPA K: Služby v oblasti nemovitostí a pronájmu; podnikatelské služby Služby v oblasti bydlení Pro měření produkce pro účely HDP zavedou všechny členské státy do roku 1998 nebo 1999 (1) pro odhad produkce služeb v oblasti bydlení v běžných cenách tak zvanou metodu rozdělení na oblasti. (1) Rozhodnutí Komise 95/309ES, Euratom (Úř. věst. L 186, 5. 8. 1995, s. 59) a rozhodnutí Komise 97/619/ES, Euratom (Úř. věst. L 252, 16. 9. 1997, s. 33). 10/sv. 1 CS Úřední věstník Evropské unie 151 Tato metoda je v podstatě metodou, podle níž se odhaduje produkce v běžných cenách objektivním způsobem na základě údajů o množství a kvalitě obydlí a o cenách za jejich užívání. Pro deflaci proto budou podle definice potřebné informace o ceně produkce. Tatáž informace o ceně, kvalitě a množství se použije pro provedení odhadů ve stálých cenách. Použití výše naznačené metody lze popsat jako metodu A. Dává příležitost vzít v úvahu změny kvality v oblasti bytových služeb. Jiné služby v oblasti pronajímání a nemovitostí, služby pro podniky U těchto služeb může být obtížné shromažďovat údaje o cenách výrobců, například z důvodu jednorázové povahy některých produktů. Proto lze místo nich použít mnoho jiných alternativních měr cenových nebo objemových změn, často měr nepřímých nebo druhotných. Vhodnost těchto nepřímých měr se musí zhodnotit u každé služby zařazené do této skupiny. Zvláštní návod bude vypracován jako součást výzkumného programu. Zvláštní pozornost v tomto výzkumném programu je třeba věnovat deflaci produkce programových vybavení, která je do této skupiny produktů rovněž zahrnuta. CPA M: Vzdělávací služby CPA N: Zdravotnictví, veterinářství a sociální služby V některých členských státech se hlavní část poskytování služeb v oblasti zdravotnictví a školství eviduje jako tržní pro- dukce, v jiných jako produkce netržní. Metody odhadu produkce ve stálých cenách by měly zohledňovat potřebu získat srovnatelné statistické údaje za obě skupiny zemí. Cenová statistika pro deflaci tržní produkce by měla odrážet celkovou cenu produktu, nejen příspěvek spotřebitele k celkové ceně nebo konvenční tarifní cenu. Cenová statistika by také měla vzít v úvahu změny kvality produktů zdra- votnictví a školství. Konkrétní návod pro praktické postupy používané pro tyto produkty, které pracují s cenovou statistikou nebo jinými přístupy, bude vypracován jako součást výzkumného programu. Program zahrne jak tržní produkcí těchto služeb, tak jejich netržní produkci, jak je uvedeno dále. CPA O: Ostatní veřejné, sociální a osobní služby U těchto služeb nejsou údaje o cenách výrobců často k dispozici a místo nich se běžně používají alternativní ukazatele. Podobně jako u zdravotnictví a školství může i v této skupině u některých činností existovat jak tržní, tak netržní pro- dukce a je třeba, aby statistické metody s touto skutečností počítaly. Konkrétní návod pro praktické postupy používané pro tyto produkty bude vypracován jako součást výzkumného pro- gramu. CPA P: Služby domácností Tato produkce, která je produkcí pro vlastní konečné užití, se oceňuje dle zvyklostí jako náhrady zaměstnancům včetně všech naturálních důchodů. Obvyklé metody odhadu ve stálých cenách pracují při deflaci s indexem ISC nebo s údaji o mzdách, nebo používají objemovou extrapolaci (přičemž jako extrapolační faktor se používají počty zaměstnanců). V zásadě by se používané deflátory (index ISC nebo mzdové údaje) měly ověřovat, aby se zajistilo, že správně berou v úvahu naturální důchod. Tyto metody neberou ohled na změny produktivity, ale opomenutí bude mít jenom malý dopad na HDP. Tyto metody jsou metodami B, pokud změny produktivity nezohledňují (pak jde o metody A). Daně a dotace na produkty, dovozy a DPH ESA 95 stanovuje dostatečně podrobně v odstavcích 10. 47 až 10. 52 zásady, které je třeba používat pro odhad daní a dotací na produkty, dovozy a DPH ve stálých cenách. Tyto zásady představují metodu A. 152 CS Úřední věstník Evropské unie 10/sv. 1 II. 3 Netržní produkce Jak je uvedeno výše, je třeba, aby statistické metody pro sledování produkce ve stálých cenách poskytovaly srovnatelné statistické údaje o tržní i netržní produkci, a to zejména u služeb jako zdravotnictví a školství. U netržních služeb lze produkci ve stálých cenách odhadnout pomocí objemových ukazatelů produkce nebo metod pra- cujících se vstupy (např. deflace vstupů práce a jiných vstupů nebo extrapolace objemu vstupu práce za základní rok). Mohou být k dispozici některé cenové údaje, které lze také použít. Rozlišení mezi metodami A, B a C pro netržní služby bude definováno v rámci výzkumného programu. II. 3. 1 CPA M: Vzdělávací služby Netržní produkci služeb školství ve stálých cenách je možné odhadnout pomocí objemových ukazatelů nebo metod pra- cujících se vstupy. Zvláštní návod pro metody, které se mají použít pro odhad produkce školství (ať pomocí objemových ukazatelů pro- dukce, metod založených na vstupech, nebo u tržní produkce za pomoci údajů o cenách), bude vypracován v rámci výzkumného programu, který také bude hodnotit zahrnutí změn kvality. II. 3. 2 CPA N (část): Zdravotnictví, veterinářství a sociální služby Produkci netržních služeb zdravotnictví ve stálých cenách lze také odhadnout pomocí objemových ukazatelů produkce nebo metod založených na vstupech. Zvláštní návod pro metody, které se mají použít pro odhad produkce zdravotnictví (ať pomocí objemových ukazatelů produkce, metod založených na vstupech, nebo u netržní produkce pomocí údajů o cenách), bude vypracován jako sou- část výzkumného programu. Program také zhodnotí zahrnutí změn kvality, což má v produkci zdravotnických služeb obzvláštní význam. II. 3. 3 Ostatní netržní produkce Produkce ostatních netržních služeb může mít řadu různých forem. Některé služby se poskytují na individuálním základě (např. služby sociálního zabezpečení), jiné na kolektivním základě (např. služby obrany). V jiných se může spo- jovat kolektivní i individuální prvek (např. služby policie — v ESA 95 zahrnuty podle zvyklostí do kolektivních služeb). Pro odhad produkce služeb poskytovaných na individuálním základě a možná některých služeb poskytovaných na kolektivním základě lze použít objemové ukazatele. Pro všechny tyto služby lze použít metody založené na vstupech. Srovnatelné výsledky si vyžádají jistou harmonizaci způsobu, kterým se obě metody používají. Zvláštní návod pro metody, které se mají použít pro tyto produkty (ať jde o objemové ukazatele produkce, nebo metody založené na vstupech), bude vypracován jako součást výzkumného programu. ČÁST III MĚŘENÍ CEN A OBJEMŮ PODLE VÝDAJOVÉ METODY Na straně výdajů je HDP ve stálých cenách součtem konečné spotřeby, hrubé tvorby kapitálu a čistého vývozu. Pokud jde o vhodnost ukazatelů pro deflaci hodnot běžného roku nebo extrapolaci hodnot základního roku na straně výdajů, lze používat tato kritéria: — úplnost pokrytí skupiny produktů ukazatelem. Například, zda se ukazatel týká všech produktů ve skupině nebo jenom výběru z nich, 10/sv. 1 CS Úřední věstník Evropské unie 153 — základ hodnocení ukazatele. V případě konečné spotřeby a hrubé tvorby kapitálu by základem měly být spíše kupní ceny než například ceny výrobců, — ukazatel by měl zohledňovat změny kvality, přičemž by je měl zachycovat v objemových odhadech spíše než v cenových odhadech, — shoda koncepčního pojetí ukazatele a národních účtů. Tato kritéria vedou k následujícím obecným závěrům o postupech odhadování cenových a objemových měr v různých kategoriích výdajové metody. Konečná spotřeba domácností Deflace konečné spotřeby domácností by se měla provádět co nejvíce za použití informací poskytovaných indexem ISC. O indexu ISC lze říci, že je vhodný, když splňuje tato kritéria: — pokrývá přesně daný produkt (dané produkty) nebo skupinu produktů, — patřičně zohledňuje změny kvality produktu (produktů), — je oceněn v kupních cenách včetně DPH, — pojetí, na němž je index ISC založen, odpovídá pojetí národních účtů. Není-li pro nějaký určitý produkt index ISC znám, pak se musí použít jiné, přibližnější ukazatele. Může jít o indexy CIV, indexy vývozních a dovozních cen nebo možná za jistých okolností o objemové ukazatele. Takové metody jsou metodami B. Metody C zahrnují použití indexů, které vůbec neodpovídají dotyčnému produktu (dotyčným produktům). Konečná spotřeba vládních institucí a konečná spotřeba neziskových institucí U těchto skupin konečné spotřeby lze zjistit totéž, co pro odhad netržní produkce ve výrobní metodě (oddíl II. 3), pro- tože hodnoty výrobků a služeb vyrobených vládními institucemi a neziskovými institucemi sloužícími domácnostem jsou hlavními složkami těchto kategorií (ESA 95, odst. 3. 78 a 3. 79). U nákupů výrobků a služeb vládními institucemi, které vyrobili tržní výrobci a které jsou dodávány do domácností bez jakékoliv přeměny jako naturální sociální transfery, které rovněž tvoří část konečné spotřeby vládních institucí (ESA 95, odst. 3. 79), se má provádět deflace cenovými indexy odpovídajícími těmto (tržním) výrobkům a službám. ESA 95 v odstavci 3. 85 popisuje rozdíl mezi individuálním a kolektivním zbožím a službami, které poskytují jednotky vládních institucí. Když se takové rozlišení povede, pak lze snadno odvodit pojetí skutečné konečné spotřeby. Toto zastou- pení účtů nevede k žádným zvláštním problémům s odhady ve stálých cenách. Tvorba hrubého fixního kapitálu U tvorby hrubého fixního kapitálu je metodou A použití původních indexů cen investic. Takový index by měl uspokojo- vat tato kritéria: — pokrývá přesně daný produkt (dané produkty) nebo skupinu produktů, — patřičně zohledňuje změny kvality produktu (produktů), — je oceněn v kupních cenách včetně neodečitatelné DPH, — pojetí, na němž je index založen, odpovídá pojetí národních účtů. V praxi se budou často používat indexy CIV, což jsou metody B, nejsou-li převedeny do kupních cen. Pro indexy CIV specifických produktů platí stejné poznámky jako ty, které jsou v oddílu II. 2, včetně odkazů na výzkumný program. Změny stavu zásob Je důležité, aby se deflace stavu zásob prováděla specificky a nezávisle a aby se zásoby nepočítaly jako zbytková položka výpočtů ve stálých cenách. ESA 95 v odstavci 10. 56 konstatuje, že změny stavu zásob ve stálých cenách lze vypočítat oddělenou deflací vstupů do zásob a čerpání zásob pomocí vhodných cenových indexů. Když nejsou změny objemu a cen zásob příliš veliké, posky- tuje alternativu přímá deflace změny stavu zásob pomocí průměrného cenového indexu daného roku. 154 CS Úřední věstník Evropské unie 10/sv. 1 Existují čtyři druhy zásob (ESA 95, odst. 3 119): — materiál a suroviny: zde lze uvést stejné zásady jako u deflace mezispotřeby v oddílu II. 2, — rozpracovaná výroba: touto kategorií je třeba se zabývat ve výzkumném programu, — hotové výrobky: deflaci lze provádět pomocí indexu CIV v základních cenách, — obchodní zboží: oceňuje se v cenách, za které bylo nakoupeno, pro které bude často dobrým ukazatelem index CIV. Problém zisku z nového ocenění by se měl rovněž zkoumat v rámci výzkumného programu. Čisté pořízení cenností Touto kategorií je třeba se zabývat v rámci výzkumného programu. Vývoz a dovoz výrobků a služeb Touto kategorií je třeba se zabývat v rámci výzkumného programu. 10/sv. 1 CS Úřední věstník Evropské unie 155 PŘÍLOHA II PŘECHODNÁ OBDOBÍ Přechodná období pro zásadu 3 Země Do Irsko Portugalsko Dánsko Finsko Nizozemsko Itálie Německo Belgie Spojené království Francie Španělsko Řecko Švédsko Lucembursko Rakousko 2004 — 2000 (v r. 1999 bude základní rok r. 1990) 2005 — 2003 2005 — 2003 — 2003 — — — 2005


title: Regulamento (CE) nº 2573/98 da Comissão de 30 de Novembro de 1998 que fixa os montantes das ajudas ao fornecimento das ilhas Canárias em produtos no sector do arroz de origem comunitária

eurovoc_concepts:
Canary Islands
EU production
aid system
rice
supply

text: 1. 12. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 322/13 REGULAMENTO (CE) Nº 2573/98 DA COMISS(cid:212)O de 30 de Novembro de 1998 que fixa os montantes das ajudas ao fornecimento das ilhas Can(cid:145)rias em produtos no sector do arroz de origem comunit(cid:145)ria A COMISS(cid:212)O DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, Tendo em conta o Regulamento (CEE) nº 1601/92 do Conselho, de 15 de Junho de 1992, que estabelece medidas espec(cid:146)ficas relativas a determinados produtos agr(cid:146)colas a favor das ilhas Can(cid:145)rias (1), com a (cid:156)ltima redac(cid:135)(cid:209)o que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) nº 2348/96 (2), e, nomeadamente, o seu artigo 3º, Considerando que, nos termos do disposto no artigo 3º do Regulamento (CEE) nº 1601/92, a satisfa(cid:135)(cid:209)o das necessi- dades das ilhas Can(cid:145)rias em arroz (cid:130) garantida em termos de quantidades, pre(cid:135)os e qualidade atrav(cid:130)s da mobiliza(cid:135)(cid:209)o, em condi(cid:135)(cid:210)es de escoamento equivalentes (cid:133) isen(cid:135)(cid:209)o de direitos niveladores, de arroz comunit(cid:145)rio, o que implica a concess(cid:209)o de uma ajuda para os fornecimentos de origem comunit(cid:145)ria; que essa ajuda deve ser fixada atendendo, nomeadamente, aos custos das diferentes fontes de abaste- cimento (cid:133) base dos pre(cid:135)os praticados na exporta(cid:135)(cid:209)o para pa(cid:146)ses terceiros; Considerando que o Regulamento (CE) nº 2790/94 da Comiss(cid:209)o (3), com a (cid:156)ltima redac(cid:135)(cid:209)o que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) nº 825/98 (4) estabelece normas de execu(cid:135)(cid:209)o comuns do regime de abastecimento espec(cid:146)fico das ilhas Can(cid:145)rias em certos produtos agr(cid:146)colas, entre os quais o arroz; Considerando que as taxas representativas de mercado, definidas no artigo 1º do Regulamento (CEE) nº 3813/92 do Conselho (5), com a (cid:156)ltima redac(cid:135)(cid:209)o que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) nº 150/95 (6), s(cid:209)o utilizadas para converter o montante expresso em moedas dos pa(cid:146)ses terceiros e est(cid:209)o na base de determina(cid:135)(cid:209)o das taxas de convers(cid:209)o agr(cid:146)colas das moedas dos Estados-membros; que as regras de aplica(cid:135)(cid:209)o e determina(cid:135)(cid:209)o relativas a essas convers(cid:210)es foram estabelecidas no Regulamento (CEE) nº 1068/93 da Comiss(cid:209)o (7), com a (cid:156)ltima redac(cid:135)(cid:209)o que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) nº 961/98 (8); Considerando que a aplica(cid:135)(cid:209)o destas normas (cid:133) situa(cid:135)(cid:209)o actual dos mercados no sector do arroz e, nomeadamente, (cid:133)s cota(cid:135)(cid:210)es ou pre(cid:135)os destes produtos na parte europeia da Comunidade e no mercado mundial conduz (cid:133) fixa(cid:135)(cid:209)o da ajuda ao abastecimento das ilhas Can(cid:145)rias nos montantes referidos no anexo; Considerando que as medidas previstas no presente regu- lamento est(cid:209)o em conformidade com o parecer do Comit(cid:130) de Gest(cid:209)o dos Cereais, ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO: Artigo 1º Em aplica(cid:135)(cid:209)o do disposto no artigo 3º do Regulamento (CEE) nº 1601/92, os montantes das ajudas ao forneci- mento de arroz de origem comunit(cid:145)ria no (cid:131)mbito do regime espec(cid:146)fico para o abastecimento das ilhas Can(cid:145)rias s(cid:209)o fixados no anexo do presente regulamento. Artigo 2º O presente regulamento entra em vigor em 1 de Dezembro de 1998. O presente regulamento (cid:130) obrigat(cid:155)rio em todos os seus elementos e directamente aplic(cid:145)vel em todos os Estados-membros. Feito em Bruxelas, em 30 de Novembro de 1998. Pela Comiss(cid:209)o Franz FISCHLER Membro da Comiss(cid:209)o (1) JO L 173 de 27. 6. 1992, p. 13. (2) JO L 320 de 11. 12. 1996, p. 1. (3) JO L 296 de 17. 11. 1994, p. 23. (4) JO L 117 de 21. 4. 1998, p. 5. (5) JO L 387 de 31. 12. 1992, p. 1. (6) JO L 22 de 31. 1. 1995, p. 1. (7) JO L 108 de 1. 5. 1993, p. 106. (8) JO L 135 de 8. 5. 1998, p. 5. L 322/14 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 1. 12. 98 ANEXO do Regulamento da Comiss(cid:209)o, de 30 de Novembro de 1998, que fixa os montantes das ajudas ao fornecimento das ilhas Can(cid:145)rias em produtos no sector do arroz de origem comunit(cid:145)ria (Em ecus por tonelada) Produto (c(cid:155)digo NC) Arroz branqueado (1006 30) Trincas de arroz (1006 40) Montante da ajuda 122,00 27,00


title: Regolamento (CE) n. 2577/98 della Commissione del 30 novembre 1998 relativo alla fornitura di olio vegetale a titolo di aiuto alimentare

eurovoc_concepts:
Peru
aid system
award of contract
food aid
sunflower seed oil
vegetable oil

text: 1. 12. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee L 322/21 REGOLAMENTO (CE) N. 2577/98 DELLA COMMISSIONE del 30 novembre 1998 relativo alla fornitura di olio vegetale a titolo di aiuto alimentare LA COMMISSIONE DELLE COMUNIT(cid:211) EUROPEE, visto il trattato che istituisce la Comunit(cid:133) europea, visto il regolamento (CE) n. 1292/96 del Consiglio, del 27 giugno 1996, relativo alla politica ed alla gestione dell’aiuto alimentare e ad azioni specifiche di sostegno in particolare l’articolo 24 alla sicurezza alimentare (1), paragrafo 1, lettera b), considerando che il regolamento citato stabilisce l’elenco dei paesi e degli organismi che possono beneficiare di un aiuto comunitario, nonch(cid:130) i criteri generali relativi al trasporto dell’aiuto alimentare al di l(cid:133) dello stadio fob; considerando che, in seguito a varie decisioni relative alla concessione di aiuti alimentari, la Commissione ha accor- dato olio vegetale ad una serie di beneficiari; considerando che occorre effettuare tali forniture confor- memente alle norme stabilite dal regolamento (CE) n. 2519/97 della Commissione, del 16 dicembre 1997, che stabilisce le modalit(cid:133) generali per la mobilitazione di prodotti a titolo del regolamento (CE) n. 1292/96 del Consiglio per l’aiuto alimentare comunitario (2); che (cid:138) necessario precisare in particolare i termini e le condi- zioni di fornitura, per determinare le spese che ne deri- vano; di girasole; che i lotti saranno aggiudicati all’offerta pi(cid:151) favorevole, HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: Articolo 1 Nel quadro dell’aiuto alimentare comunitario, si procede alla mobilitazione nella Comunit(cid:133) di olio vegetale, ai fini della sua fornitura ai beneficiari indicati nell’allegato, conformemente al disposto del regolamento (CE) n. 2519/ 97 e alle condizioni specificate nell’allegato. La fornitura verte sulla mobilitazione d’olio vegetale prodotto nella Comunit(cid:133), a condizione che esso non sia stato fabbricato e/o condizionato in regime di perfeziona- mento attivo. Le offerte vertono su olio di colza oppure su olio di girasole. Ogni offerta indica con precisione il tipo di olio al quale si riferisce, pena l’irricevibilit(cid:133). Si considera che l’offerente abbia preso conoscenza di tutte le condizioni generali e particolari applicabili e che le abbia accettate. Non vengono prese in considerazione eventuali altre condizioni o riserve contenute nella sua offerta. Articolo 2 considerando che, per garantire la realizzazione delle forniture, per un dato lotto (cid:138) opportuno dare ai concor- renti la possibilit(cid:133) di mobilitare olio di colza oppure olio Il presente regolamento entra in vigore il giorno succes- sivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee. Il presente regolamento (cid:138) obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a Bruxelles, il 30 novembre 1998. Per la Commissione Franz FISCHLER Membro della Commissione (1) GU L 166 del 5. 7. 1996, pag. 1. (2) GU L 346 del 17. 12. 1997, pag. 23. L 322/22 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee 1. 12. 98 ALLEGATO LOTTO A 1. Azione n. : 1525/95 2. Beneficiario (2): Per(cid:151) 3. Rappresentante del beneficiario: Programa Nacional de Asistencia Alimentaria (PRONAA), av. Argen- tina 3017, El Callao [fax (55 14) 426 54 10] 4. Paese di destinazione: Per(cid:151) 5. Prodotto da mobilitare: olio vegetale: o olio di colza raffinato o olio di girasole raffinato 6. Quantitativo totale (t nette): 500 7. Numero di lotti: 1 8. Caratteristiche e qualit(cid:133) del prodotto (3) (4) (6): GU C 114 del 29. 4. 1991, pag. 1 [III. A. 1a) o b)] 9. Condizionamento: GU C 267 del 13. 9. 1996, pag. 1 [10. 4 A, B e C. 2] 10. Etichettura o marcatura (5): GU C 114 del 29. 4. 1991, pag. 1 [III. A. 3] — Lingua da utilizzare per la marcatura: spagnolo — Diciture complementari: «Distribuci(cid:155)n gratuita» + «Fecha de caducidad:. » 11. Modo di mobilitazione del prodotto: mobilitazione d’olio vegetale prodotto nella Comunit(cid:133), a condi- zione che esso non sia stato fabbricato e/o condizionato in regime di perfezionamento attivo. 12. Stadio di consegna previsto: reso destinazione (7) 13. Stadio di consegna alternativo: reso porto d’imbarco 14. a) Porto d’imbarco: — b) Indirizzo di carico: — 15. Porto di sbarco: — 16. Luogo di destinazione: entrep(cid:147)t PRONAA (cfr. punto 3) — porto o magazzino di transito: — — via di trasporto terrestre: — 17. Periodo o data ultima per la consegna allo stadio previsto: — 1o termine: 28. 2. 1999 — 2o termine: 14. 3. 1999 18. Periodo o data ultima per la consegna allo stadio alternativo: — 1o termine: dal 18 al 31. 1. 1999 — 2o termine: dall’1 al 14. 2. 1999 19. Scadenza per la presentazione delle offerte (alle 12. 00, ora di Bruxelles): — 1o termine: 15. 12. 1998 — 2o termine: 5. 1. 1999 20. Importo della garanzia d’offerta: 15 ECU/t 21. Indirizzo cui inviare le offerte e le garanzie d’offerta (1): Bureau de l’aide alimentaire, Attn. Mr T. Vestergaard, B(cid:131)timent Loi 130, bureau 7/46, Rue de la Loi/Wetstraat 200, B-1049 Bruxelles/Brussel; telex: 25670 AGREC B; fax: (322) 296 70 03/296 70 04 (esclusivamente) 22. Restituzione all’esportazione: — 1. 12. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee L 322/23 Note: (1) Informazioni complementari: Andr(cid:130) Debongnie (tel. : (322) 295 14 65), Torben Vestergaard (tel. : (322) 299 30 50). (2) Il fornitore si mette in contatto con il beneficiario o il suo rappresentante quanto prima per stabilire i documenti di spedizione necessari. (3) Il fornitore rilascia al beneficiario un certificato redatto da un organismo ufficiale da cui risulti che, per il prodotto da consegnare, le norme in vigore, per quanto concerne la radiazione nucleare nello Stato membro in questione, non sono superate. Nel certificato di radioattivit(cid:133) occorre indicare il tenore del cesio 134 e 137 e dello iodio 131. (4) Il fornitore trasmette al beneficiario o al suo rappresentante al momento della consegna i documenti seguenti: — certificato sanitario. (5) In deroga al disposto della GU C 114, il testo del punto III. A. 3. c (cid:138) sostituito dal seguente: «la dicitura “Comunit(cid:133) europea”». (6) Ogni offerta indica con precisione il tipo di olio al quale si riferisce, pena l’irricevibilit(cid:133). (7) Oltre ad essere conformi alle disposizioni di cui all’articolo 14, punto 3, del regolamento (CE) n. 2519/97, le navi noleggiate non devono figurare in nessuno dei quattro elenchi trimestrali pi(cid:151) recenti delle navi fermate, pubblicato dal Protocollo d’intesa sul controllo da parte dello Stato di approdo [direttiva 95/21/CE del Consiglio (GU L 157 del 7. 7. 1995, pag. 1)]