title: Alueiden komitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto ympäristöstä ja työllisyydestä (Kestävän kehityksen Euroopan rakentaminen)"

eurovoc_concepts:
European Union
employment policy
environmental policy
environmental protection

text: 22. 2. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 51/41 Alueiden komitean lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto ympäristöstä ja työllisyydestä (Kestävän kehityksen Euroopan rakentaminen)” (1999/C 51/07) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon komission tiedonannon ympäristöstä ja työllisyydestä (Kestävän kehityksen Euroopan rakentaminen) KOM(97) 592 lopull. , ottaa huomioon komission 26. marraskuuta 1997 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 c artiklan ensimmäisen alakohdan nojalla tekemän päätöksen pyytää aiheesta alueiden komitean lausunto, ottaa huomioon työvaliokuntansa 12. maaliskuuta 1998 tekemän päätöksen antaa lausunnon valmistelu valiokunta 4:n ”Maankäyttö – Taajama-asiat – Energia – Ympäristö” tehtäväksi, ottaa huomioon valiokunta 4:n 22. huhtikuuta 1998 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 75/98 rev. 2, jonka esittelijä oli José Ramo´n Garcı´a Can˜ al ja hänen tilallaan sittemmin Leonardo Verdı´n, hyväksyi 18. –19. marraskuuta 1998 pitämässään 26. täysistunnossa (marraskuun 19. päivän kokouksessa) enemmistön äänin seuraavan lausunnon. I. JOHDANTO Voimavaraongelma 1. Alueiden komitea on komission kanssa yhtä mieltä siitä, että työttömyys on yksi tärkeimmistä haasteista, joihin Euroopan talouksien on vastattava tällä hetkellä. Työttömyyden seurauksena on käytettävissä olevien henkilöresurssien alikäyttö. 2. AK katsoo, että useita vuosikymmeniä jatkuneen kasvun jälkeen ympäristön saastumiseen ja luonnonva- rojen ehtymiseen liittyvät ongelmat ovat siinä määrin lisääntyneet, että talouskasvumallia on tarpeen tarkis- taa. Nykyinen luonnonvarojen liikakäyttö saattaa vaa- rantaa tulevan talouskasvun. Luonnonympäristön liialli- nen hyödyntäminen liittyy läheisesti teollisuusmaiden tuotanto- ja kulutusmalleihin. Koska Euroopan valtiot kuuluvat teollisuusmaiden ryhmään, ne ovat omalta osaltaan vastuussa tilanteesta. Ympäristöä pilaavat eni- ten tehdas- ja energiateollisuus, teollistettu maatalous ja liikenne, mutta myös kotitalouksien kulutustottu- mukset. AK pitää myönteisenä, että uudessa sopimuksessa 4. EU:n ympäristö- ja työllisyysongelmia pidetään erityisen tärkeinä. Amsterdamissa tehtyjen työllisyyteen liittyvien so- 5. pimusten mukaisesti komissio ehdotti tiedonannossaan ”Ehdotus jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntavii- voiksi vuonna 1998” (1. lokakuuta 1997) useita toiminta- linjoja, jotka muodostivat puitteet työllisyyttä käsitel- leessä ylimääräisessä Eurooppa-neuvoston kokouksessa 20. –21. marraskuuta 1997 Luxemburgissa käydylle kes- kustelulle. AK on komission kanssa yhtä mieltä siitä, että jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikoissa on keskityttävä kyseisiin toimintalinjoihin. Näin voidaan taata, että käynnissä oleva talouden elpyminen luo samalla korkea- laatuisia kestäviä työpaikkoja ja vakaan makrotaloudel- lisen ympäristön. AK suhtautuu myönteisesti siihen, että uudessa 6. Amsterdamin sopimuksessa kestävän kehityksen saavut- taminen on määritelty yhdeksi unionin nimenomaisista tavoitteista ja että yhteisön politiikalla pyritään saavut- tamaan korkea suojelutaso huomioimalla alueiden ja kuntien väliset erot ja ottamalla lähtökohdaksi varovai- suus ja ennalta ehkäisevä toiminta, ympäristövahinkojen korjaaminen mieluiten niiden lähteellä sekä ”saastuttaja maksaa” -periaate. Poliittinen toimivalta II. YMPA¨ RISTO¨ N JA TYO¨ LLISYYDEN VA¨ LISET YHTEYDET 3. Lausunnon aiheena oleva Euroopan komission tiedonanto ympäristöstä ja työllisyydestä perustuu Ams- terdamin Eurooppa-neuvoston päätelmiin (kesäkuulta 1997), jotka on sisällytetty äskettäin allekirjoitettuun Amsterdamin sopimukseen. Talouskasvu ja kestävä kehitys AK:n mielestä lausunnon johdanto-osassa maini- 7. tun voimavaraongelman ratkaisu edellyttää sellaisen C 51/42 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 22. 2. 1999 uuden kasvumallin käyttöönottoa, joka on sopusoin- nussa ympäristönsuojelun kanssa ja jonka avulla pys- tytään luomaan työpaikkoja. Euroopan komission val- koisessa kirjassa, joka käsittelee kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä, todetaan, että ”eräs uuden kehitysmallin tärkeä tavoite on katkaista menestyvän talouden ja ympäristön saastumisen välinen suora suhde”. Pyrki- myksenä olisi saavuttaa kestävä talouskehitys kunnioit- tamalla ympäristöä ja vaarantamatta luonnonvarojen tulevaa käyttöä. Ympäristön kanssa sopusointuisten uusien proses- 8. sien ja tuotteiden kehittäminen edellyttää entistä puh- taampien ja vähemmän voimaperäisten uusien teknolo- gioiden käyttöönottoa luonnonvaroja hyödynnettäessä, mitä varten on tehtävä uusien työpaikkojen luomista edistäviä uusia investointeja. Näin olisi mahdollista päästä samanaikaisesti kahteen asetettuun tavoitteeseen. Kohti kestävän kehityksen ja täystyöllisyyden Eu- rooppaa 9. AK katsoo, että kestävän kehityksen Euroopan rakentaminen merkitsee seuraavien tavoitteiden yhdistä- mistä: kilpailukykyinen talous, saasteiden vähentämi- nen, energian- ja raaka-aineiden käytön tehostaminen sekä työllisyysasteen kohottaminen. Tavoitteiden saa- vuttamiseen tähtäävien toimien kehittäminen edellyttää perehtymistä ympäristön ja työllisyyden väliseen suhtee- seen. 10. Ympäristön ja työllisyyden välisiä suhteita tarkas- teltiin perusteellisesti komission ja Euroopan parlamen- tin toukokuussa 1997 järjestämässä ympäristö- ja työlli- syyskonferenssissa. Tarkastelu osoitti, että ympäristö- toimenpiteiden käyttöönotolla on sekä myönteisiä että kielteisiä työllisyysvaikutuksia. 11. AK:n käsityksen mukaan myönteisiä vaikutuksia syntyy tuotettaessa ympäristöhyödykkeitä ja -palveluita, jotka on tapana sisällyttää nimikkeeseen ympäristöte- ollisuus tai ekoteollisuus. Tällaisiin toimintoihin on lisättävä puhtaiden teknologioiden alaan kuuluvat toi- met, uusiutuvat energialähteet, jätteiden kierrätys, luon- non- ja maisemansuojelu sekä taantuneiden kaupunki- alueiden kohentaminen. Näin luodaan suoraan uusia työpaikkoja, mutta lisäksi toimilla on epäsuoria vaiku- tuksia muihin talouselämän aloihin ympäristöteollisuu- den ostaessa välihyödykkeitä ja -palveluita ja alan työntekijöiden lisätessä kulutustaan. 12. AK on tietoinen siitä, että ympäristönormien täytäntöönpanolla saattaa olla kielteisiä työllisyysvaiku- tuksia säännellyillä aloilla. Tällaisia vaikutuksia ovat käytännössä kilpailuhaitat, tehtaiden sulkeminen ja teollisuuden siirtyminen toiselle paikkakunnalle. 13. AK tähdentää, että kielteiset kilpailuvaikutukset riippuvat ennen kaikkea kyseisestä alasta tai yritystyy- pistä. Ympäristölainsäädännön täytäntöönpanokustan- nukset ovat korkeammat saastuttavilla ja luonnonvaro- jen käyttöön perustuvilla aloilla tai sitten sellaisilla aloilla tai yrityksissä, joiden kilpailukyky on heikenty- nyt, syyttää jolloin kilpailuongelmista pelkästään ympäristövaatimuksia. voida ei 14. AK katsoo, että on kyseenalaista syyttää tehtaiden sulkemisesta tai teollisen tuotannon supistamisesta koi- tuvista epäsuotuisista työllisyysvaikutuksista yksin- omaan ympäristöpolitiikkaa, sillä tavallisesti tämänkal- taisiin päätöksiin ajaudutaan lukuisten kielteisten teki- jöiden vuoksi. 15. AK toteaa teollisuuden sijoittamispäätöksistä teh- tyjen tutkimusten perusteella, että teollisuuslaitoksen sijoittamisesta päätettäessä ympäristövaatimukset ovat ratkaiseva tekijä ainoastaan hyvin konkreettisissa ta- pauksissa, kun on kyse erittäin saastuttavista ja tavalli- sesti taantuvista teollisuudenaloista. 16. Koska ympäristöpolitiikat on suunniteltava siten, että ne vahvistavat myönteisiä ja lievittävät kielteisiä vaikutuksia, AK yhtyy komission tiedonannossa ym- päristöstä ja työllisyydestä korostettuihin kolmeen näkökohtaan, jotka on huomioitava ympäristöpolitiik- koja laadittaessa: taloudellisten välineiden käyttö, ym- investoinnit päristön käyttämällä uusia ja vähemmän saastuttavia teknolo- gioita, joilla korvataan piipunpääratkaisut, sekä kyseis- ten yritysten kilpailukyvyn parantaminen. kohentamiseen tähtäävät Siirtymävaiheen hallitseminen 17. AK:n käsityksen mukaan on erittäin aiheellista kiinnittää erityistä huomiota strategiaan, jonka avulla edistetään siirtymistä kohti kestävän kehityksen mallia ja lievennetään siirtymävaiheen mahdollisia epäsuotuisia vaikutuksia kansainväliseen kilpailukykyyn sellaisilla aloilla, alueilla ja kunnissa, jotka saattavat reagoida tiukemman ympäristöpolitiikan kehittämiseen herkem- min kuin muut. On hyvä, että ehdotetaan politiikan asteittaista toteuttamista, laajaa kansainvälistä yhteen- sovittamista ja ympäristökustannusten suuntaamista sekä alueittain että aloittain. III. YMPA¨ RISTO¨ A¨ JA TYO¨ PAIKKOJA TUKEVAT POLITIIKAT Kiireelliset tehtävät AK yhtyy komission mielipiteeseen siitä, että 18. kestävän kehityksen saavuttaminen edellyttää edellä 22. 2. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 51/43 mainittujen ympäristönäkökohtien ja tukipolitiikkojen yhdistämistä EU:n alueella pahiten ympäristöä pilaavilla aloilla. Tällaisella strategialla saavutetaan myönteisten ympäristövaikutusten lisäksi myönteisiä työllisyysvai- kutuksia ja parannetaan samalla Euroopan kilpailuky- kyä kokonaisvaltaisesti rakennemuutosprosessin yhtey- dessä. AK korostaa, ettei ympäristönsuojeluun sijoitta- mista voida perustella ainoastaan työllisyyspolitiikalla, vaan siihen on ryhdyttävä ensisijaisesti ympäristönsuoje- lun vuoksi. Tämän vuoksi, vaikka ohjelma perustuukin tutkimustietoon, komitea suhtautuu epäillen komission 180 miljardin ecun sijoitusohjelmiin, joilla luodaan puoli miljoonaa työpaikkaa. Myös Euroopan väestön kulutus- tottumuksia on pyrittävä muuttamaan, mikä puolestaan vaikuttaa seuraavilla aloilla tapahtuviin muutoksiin: tiot ja tekninen kehittäminen. Kaikki nämä aloitteet mahdollistavat kestävämmän liikenteen ja ovat samalla omalta osaltaan edistämässä työpaikkojen luomista. Energiantuotanto AK:n mielestä on välttämätöntä etsiä ympäristöä 23. säästävä energiamalli, joka käyttää luonnonvaroja te- hokkaammin hyväkseen. On siis kehitettävä toimia, jotka on suunnattu energian säilyttämiseen ja uusiutu- vien energialähteiden käyttöön. AK on tyytyväinen toimiin, joita eräät erityisen aktiivisesti alalla toimivat jäsenvaltiot (kuten Tanska ja Saksa) ovat toteuttaneet. Toimet ovat lisäksi omiaan parantamaan työllisyyttä. Tehdasteollisuus Maatalouskäytännöt 19. AK:n mielestä entistä tiukemman lainsäädännön soveltaminen, puhtaampien ja tehokkaampien teknolo- gioiden käyttöönotto, ympäristöä säästävien tuotteiden kehittäminen ja laatuun keskittyvien yrityspolitiikkojen vakiinnuttaminen merkitsevät monilla teollisuudenaloil- la huomattavaa kasvupotentiaalia, koska niiden ansiosta yritysten kilpailukyky paranee ja markkinat laajenevat. Kaikki tämä edistää ympäristöä säästävien tuotannona- lojen ja hyödykkeiden vakiintumista. AK katsoo komission tavoin, että työn ja yritysten 20. uudelleenorganisoinnin mukanaan tuomat odotetut muutokset, varsinkin alihankinnan vilkastumisen ai- heuttamat muutokset vaikuttavat merkittävästi pk- yritysten kykyyn luoda työpaikkoja. Liikenne 21. AK katsoo, että tärkeimmät alan ongelmat johtu- vat maantieliikenteen intensiivisestä käytöstä, jolla on selvästi kielteisiä ympäristövaikutuksia, sekä Euroopan nykyisten rautatie- ja laivaliikenneverkkojen tehotto- muudesta. Tässä yhteydessä komitea viittaa edistykselli- sen ja kestävän liikennepolitiikan periaatteisiin, sellaisi- na kuin ne on mainittu sen 14. toukokuuta 1998 antamassa päätöslauselmassa ”Alueiden ja kuntien eu- rooppalainen peruskirja edistyksellisestä ja kestävästä liikennepolitiikasta”(1). On tehtävä kaikki mahdollinen siinä esitettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi. Tämän vuoksi AK suhtautuu myönteisesti EU:ssa 22. toteutettaviin alan toimiin: rautatie-, joki- ja meriliiken- teen kehittäminen; yhdistelmäliikenteen edistäminen; kaupunkien sisäisten ja kaupunkeja yhdistävien julkisten liikennemuotojen käyttö; uusien, ympäristöä säästävien liikennemuotojen käyttö; liikenteen älykkäiden tukijär- jestelmien käyttöönotto sekä autoteollisuuden innovaa- (1) EYVL C 251, 10. 8. 1998, s. 7. 24. Vuonna 1992 toteutetussa YMP:n uudistuksessa siihen lisättiin toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on ympäristönäkökohtien sisällyttäminen maatalousalaan. Sama tavoite on myös Agenda 2000:lla, jossa todetaan tarve saavuttaa nykyistä parempi tasapaino laadukkai- den maataloustuotteiden tarjonnan ja luonnonym- päristön suojelun välillä, luonnonvarat (vesi ja maaperä) mukaan lukien. 25. AK on komission kanssa yhtä mieltä siitä, että tiedonannossa ympäristöstä ja työllisyydestä mainitut neljä alaa ovat työpaikkojen luomisen kannalta erityisen merkittäviä. Alat ovat arvokkaiden maisemien, luon- nonalueiden ja elinympäristöjen säilyttäminen ja suoje- lu; kestävä metsätalous; uudenlaisen, muuhun kuin elintarviketuotantoon liittyvän maataloustuotannon ke- hittäminen ja käyttö sekä luomuviljelyn kehittäminen. Kulutusrakenteet ja kotitaloudet 26. Kuluttajien tottumukset suuntautuvat uusille aloille, ympäristöä säästäviin tuotteisiin. Muutos vaikut- taa suoraan kyseisiin aloihin, koska yritysten on sopeu- tettava tuotantonsa uudenlaiseen kysyntään. AK yhtyy komission käsitykseen, jonka mukaan 27. kaikki toimet, joiden tarkoituksena on antaa sekä kuluttajille että tuottajille tietoa välttämättömyydestä lisätä ”vihreiden” hyödykkeiden käyttöä ja palveluita ja omaksua ympäristön kanssa sopusointuisia käyttäyty- mismalleja, vahvistavat eri aloilla toteutettavien oheis- toimien vaikutusta. Alueelliset näkökohdat 28. Koska ympäristön pilaantumisella on tietyillä alueilla välittömiä vaikutuksia, AK korostaa erityisesti ongelman alueellista ulottuvuutta. Vaikka ympäristö ei olekaan pilaantunut samassa määrin kaikilla Euroopan alueilla ja kaikissa kunnissa, niillä on kuitenkin kaksi yhteistä tekijää: tarve elvyttää kaupunkialueet ja saada C 51/44 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 22. 2. 1999 asukkaat palaamaan niille sekä tarve säilyttää maaseutu- alueiden luonnonympäristö ja väestö. Näihin kahteen näkökohtaan sisältyy puolestaan merkittäviä mahdolli- suuksia luoda uusia työpaikkoja. Ryhdyttäessä toimiin ympäristökuormituksen haitallis- ten vaikutusten korjaamiseksi täytyy ottaa huomioon myös valtiokohtaiset, alueelliset ja paikalliset olosuhteet kuten ilmastoon, maahan ja vesistöön, kasvistoon ja eläimistöön sekä geologiaan liittyvät seikat. Tämä kos- kee erityisesti unionin sellaisia osia, joissa maantieteelli- set luonnonolosuhteet poikkeavat monessa suhteessa unionin muissa osissa vallitsevista olosuhteista. Kaupunkien kehittäminen Useimmilla Euroopan kaupunkialueilla on aihetta 29. korjata sellaisen talouskasvun seurauksia, jossa ym- päristövaikutuksia ei ole otettu huomioon. Kaupunkien keskustan ja rakennusten kohentaminen, perusrakentei- den kehittäminen ja parantaminen, eräiden lähiöiden sosiaalinen kriisitilanne ja lähiöiden mahdollinen välttämätön kunnostaminen, vanhojen teollisuusaluei- den väistämätön uudelleensuuntaaminen, historiallisen kulttuuriomaisuuden hyödyntäminen ja säilyttäminen tai kaupunkiväestön kasvava kiinnostus viheralueisiin on saanut monet kaupungit tarkistamaan taajamapoli- tiikkaansa. AK on komission kanssa yhtä mieltä siitä, että 30. kaupunkien uudistuspolitiikkojen avulla on mahdollista luoda paljon uusia työpaikkoja. Maan tehokas hyödyntäminen 31. Maan jatkuva hyödyntäminen, käytettävien maa- alueiden rajallisuus ja maan rasittaminen edellyttävät vastaisuudessa yleisesti maan käytön tehostamista maan kierrättämisen, uudelleen käyttämisen ja muokkaamisen keinoin. Ne ovat toimia, jotka tarjoavat yleensä suuria työllistämismahdollisuuksia. Maaseudun kehittäminen 32. Euroopan maaseutualueiden ympäristön pilaan- tuminen on saanut useissa tapauksissa alkunsa maalta- paosta, jonka seurauksena entiset viljelysmaat on hylät- ty, ja näin ollen ympäristön perinteiset säilyttämismene- telmät ovat kadonneet. Maaseutuympäristöä pilaa myös viimeisten kahdenkymmenen vuoden aikana tapahtunut viljelymenetelmien jatkuva tehostuminen. Näin on luon- non monimuotoisuus kadonnut, maaperää vaivaa eroo- sio, ja nitraatit ja kasvinsuojeluaineet ovat saastuttaneet veden. Voimaperäinen matkailu vaarantaa eräiden luon- nonalueiden, kuten rannikko- ja vuoristoalueiden ekolo- gista tasapainoa. 33. AK yhtyy komission Agenda 2000:ssa tekemiin ehdotuksiin ja katsoo niiden luovan työpaikkoja maan- viljelysalueille tai maaseudulle ylipäätään työvoimaval- taisilla aloilla, kuten luomuviljely, metsänhoito, luon- nonsuojelu ja uusien palveluiden, esim. maatilamatkai- lun kehittäminen. Tukipolitiikat ehdottaa Komissio tiedonannossaan 34. ym- päristöstä ja työllisyydestä ympäristön ja kestävän kehityksen viidennen toimintaohjelman mukaisesti sel- laisten mekanismien käyttöönottoa, joilla taataan ym- päristölainsäädännön tehokas täytäntöönpano. Komis- sio korostaa sellaisen verotuspolitiikan kehittämistä, joka on suunnattu sekä ympäristö- että työllisyystavoit- teiden saavuttamiseen, ja toteaa, että ympäristönäkö- kohdat on yhdistettävä muihin politiikkoihin (tutkimus ja teknologinen kehittäminen, julkiset hankinnat, kaup- papolitiikka sekä työllisyyspolitiikka ja koulutus). Yhteisön ympäristölainsäädännön täytäntöönpano Komission tiedonannossa yhteisön ympäristö- 35. lainsäädännön voimaan saattamisesta (1) esitetään, miten EU:n jäsenvaltiot voivat parantaa ja tehostaa ympäristölainsäädännön täytäntöönpanoa. AK on yhtä mieltä komission kanssa siitä, että edistystä tarvitaan ja että on käynnistettävä mekanismeja, joilla taataan lainsäädännön asianmukainen soveltaminen ja tehokas käytännön täytäntöönpano. Koska heikoimmin kehitty- neillä unionin jäsenvaltioilla, alueilla ja kunnilla on vähiten voimavaroja käytettävissään, AK:n mielestä merkittävä osa yhteisön rahastojen tuista olisi osoitetta- va ympäristölainsäädännön täytäntöönpanon kannalta välttämättömiin investointeihin. Työllisyyttä ja ympäristön säästämistä edistävä verotus AK katsoo, että EU:n alueella työvoimaverotus 36. on viime vuosina kiristynyt, ja työlle on sälytetty liian suuria kustannuksia, joilla rangaistaan työvoiman käyttöä. Komitea yhtyy komission tiedonannossa ym- päristöstä ja työllisyydestä ilmaistuun tarpeeseen korjata tilanne helpottamalla työn verotuspainetta ja lisäämällä samanaikaisesti muita veroja – ympäristö- ja energiave- rot mukaan lukien – jolloin toimenpide on verotukselli- sesti neutraali. Teknologian arvioiminen ja kehittäminen 37. AK toteaa komission tapaan, että ottamalla ympäristönäkökohdat huomioon kehitettäessä T&K- politiikkoja ympäristöä voidaan suojella ja sen tilaa parantaa. Lisäksi näin parannetaan tutkimukseen panos- tavien maiden ympäristöalan kilpailuasemaa, minkä ansiosta alan kasvu nopeutuu ja sille luodaan uusia työpaikkoja. (1) KOM(96) 500 lopull. 22. 2. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 51/45 38. AK panee tyytyväisenä merkille, että komission tiedonannossa ”Huomisen keksiminen” (1) kestävään kehitykseen ja työllisyyteen kiinnitetään huomiota yhtenä Euroopan unionin tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen viidennen puiteohjelman pääaiheista, mikä osoittaa selvästi, että yhteisön TTK-politiikassa arvoste- taan kestävää kehitystä ja työllisyyttä. 39. AK:n mielestä komission esittämä ajatus jousta- van tiedonvaihtojärjestelmän kehittämisestä on erittäin asiallinen. Järjestelmän avulla saataisiin tietoa uusim- mista, työllisyyden kannalta myönteisistä ympäristötek- nologioista, ja julkisen ja yksityisen sektorin yritykset ja instituutiot saisivat siitä helposti ajantasaista tietoa. Tietojen levittäminen 40. Komission tiedonannossa ympäristöstä ja työlli- syydestä todetaan toteutetun lukuisia aloitteita, joiden tarkoituksena on antaa sekä sijoittajille että kuluttajille tietoa ympäristöä säästävistä tuotantomenetelmistä, tuotteista ja palveluista julkaisujen, tietokantojen, koko- usten, ympäristömerkkien jne. avulla. AK:n mielestä on myönteistä, että tiedonannossa 41. korostetaan kuitenkin tarvetta ylläpitää ja kehittää tiedotustoimia edelleen tulevaisuudessa. Komitea suosit- telee lisäksi, että Euroopan ympäristökeskus sekä alueet ja paikallisyhteisöt vaihtavat keskenään tietoja entistä vilkkaammin. Kotimaan- ja ulkomaanmarkkinat 42. Komitea muistuttaa, että Euroopan sisämarkki- nat tarjoavat Euroopan yrityksille historiallisen mahdol- lisuuden parantaa tarjontaansa, käyttää hyväkseen suur- tuotantoa ja saada ylipäätään kilpailuetua maailman- markkinoilla. EU:n ympäristösektori voi käyttää hyväk- seen näitä etuja, joiden tarjoamia mahdollisuuksia voitaisiin lisätä ympäristöä saastuttamattomien proses- sien, hyödykkeiden ja palveluiden tehokkaampaan käyttöön tähtäävillä erityispolitiikoilla. Eräs tehokas toimenpide olisi ympäristönäkökohtien huomioiminen julkisissa hankinnoissa. AK antaa tukensa komission aloitteelle laatia aiheesta lähiaikoina tiedonanto. Lisäksi AK toteaa, että koska julkiset hankinnat 43. ovat taloudellisesti merkittäviä, niiden vapauttaminen saattaa säästää huomattavasti yhteiskunnan varoja. Tällöin ne voidaan suunnata ympäristöön liittyvien julkisten hankkeiden, hyödykkeiden ja palveluiden ky- synnän kasvattamiseen. Työmarkkinapolitiikkojen tarkastelu 44. AK:n mielestä on erittäin tärkeää, että aktiivisilla työmarkkinapolitiikoilla (ammattikoulutus ja koulutus) pyritään huolehtimaan ympäristötoimien ja -teknolo- gioiden mahdollisesti synnyttämistä tarpeista. Rahoitustuki 45. AK panee tyytyväisenä merkille, että sekä komis- sio että Euroopan parlamentti ovat ilmaisseet tarpeen lisätä yhteisön talousarvion menojen ympäristöosuutta. 46. AK kannattaa rakennerahastojen ja koheesiora- haston tiettyjen määrärahojen kohdentamista ym- päristöön liittyviin hankkeisiin ja sitä, että rakennerahas- tojen tukikelpoisuusvaatimuksiin sisältyy hankkeen ym- päristövaikutusten arviointi tuensaaja-alueilla ja -kun- nissa direktiivien 85/337/ETY, 96/61/EY ja 97/11/EY (2) mukaisesti. Toisaalta on tärkeää noudattaa edelleen vakiintunutta strategiaa tukemalla sellaisia hankkeita, jotka edistävät ympäristödirektiivien täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa. 47. AK pitää myönteisenä, että YMP:hen on sisälly- tetty nimenomaisesti ympäristöön liittyviä oheistoimen- piteitä, joilla pyritään tukemaan maaseutualueiden kestävää kehitystä ja vastaamaan ympäristöpalveluiden kasvavaan kysyntään. 48. AK pitää erittäin myönteisenä, että komissio on maininnut Agenda 2000:ssa tarpeen sisällyttää ym- päristö- ja työllisyystavoitteet rakennerahastojen ja ko- heesiorahaston uusiin asetusehdotuksiin ja YMP:n ke- hittämiseen sekä varsinkin maaseutupolitiikkaan. 49. AK:n mielestä komission tiedonannossa ym- päristöstä ja työllisyydestä esitetty ehdotus käyttää ympäristöpalveluiden käyttäjiltä kerättyjä maksuja vaihtoehtoisena rahoituslähteenä on kiintoisa. Se helpot- taisi tämänkaltaisten menojen jäsenvaltioiden ja aluei- den talousarvioihin aiheuttamia paineita. Myös ympäri- störikkomuksista perittäviä rangaistusmaksuja ja sakko- ja voitaisiin käyttää tähän tarkoitukseen, ja ne voitaisiin ohjata takaisin sille alueelle, jolla rikkomus on tapah- tunut. IV. TULEVAISUUDEN KYSYMYKSIA¨ – TA¨ RKEIM- MA¨ T TOIMET 50. AK katsoo aiheelliseksi tehdä joitakin huomioita komission tiedonannossa ympäristöstä ja työllisyydestä esitetyistä viidestä toimesta. (1) KOM(96) 332 lopull. (2) EYVL L 175, 5. 7. 1985, s. 40; EYVL L 257, 10. 10. 1996, s. 26; EYVL L 73, 14. 3. 1997, s. 5. C 51/46 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 22. 2. 1999 Ensimmäinen toimi (Ympäristön ja yhteiskunnan esi- kuva-analyysi) 51. AK:n mielestä komission olisi hyvä korostaa tämän toimen yhteydessä tarvetta parantaa ympäristöti- lastoja sekä EU:n tasolla että jäsenvaltioissa, sisällyttää ekologiset näkökohdat alakohtaisiin tilastoihin – teolli- suus, energia, maatalous ja liikenne – yhdenmukaistaa jäsenvaltioiden antamat ympäristökulutusta koskevat tiedot sekä ottaa käyttöön tietotekniset ja telemaattiset perusrakenteet, joita tarvitaan ympäristöstä ja varsinkin parhaista saatavilla olevista teknologioista ja esikuva- analyysista tiedottamisen valmistelussa ja levittämisessä. AK haluaa korostaa tarvetta edistää tiedon välitt- 52. ämistä alueille ja paikallisyhteisöille ja pyytää komissiol- ta apua tämänsuuntaisten hankkeiden kehittämiseen. AK:n mielestä olisi kiinnitettävä erityistä huomio- 53. ta fyysisten osoittimien kehittämiseen ja jäsenvaltioiden valtiontalouksien käsitteiden laajentamiseen pitämällä ympäristöstä satelliittivälitteistä kirjaa. Toinen toimi (Teknologian arviointi ja kehittäminen) 54. AK:n mielestä komission olisi lisäksi hyvä painot- taa nykyistä puhtaampien ja tehokkaampien teknolo- gioiden käytön ja kehittämisen edistämiseen tähtäävien toimien yhteydessä kahta näkökohtaa. Ensinnäkin yri- tyksille on syytä antaa entistä enemmän tukea alaan liittyvään innovaatioon ja teknologiseen kehittämiseen taloudellisin ja verokannustimin. Toisaalta pitäisi edistää tällaisten teknologioiden levittämistä ja siirtä- mistä EU:n heikoimmin kehittyneille alueille ja kuntiin. Näin vältettäisiin kärjistämästä kyseisten alueiden ja sellaisten niitä dynaamisempien alueiden välisiä eroja, joille tutkimustoiminta on perinteisesti keskittynyt. Kolmas toimi (Rakentaminen Agenda 2000:n pohjalle) 55. AK:n näkemyksen mukaan komission tulisi ottaa huomioon, että vaikka ympäristötoimien nettovaikutuk- set koko EU:n työllisyyteen saattavatkin olla myönteisiä, niiden hyöty ja kustannukset saattavat jakautua epäta- saisesti alueiden ja kuntien kesken. 56. Myönteiset vaikutukset keskittyvät maihin ja/tai alueille, joilla on pitkät ympäristönsuojeluperinteet ja jotka lähtevät näin ollen liikkeelle muita edullisemmasta asemasta. Kielteiset työllisyysvaikutukset kohdistuvat eri- 57. tyisesti runsaasti saastuttaviin teollisuudenaloihin, jotka ovat tavallisesti huippunsa saavuttaneita ja taantuvia perusteollisuuden aloja. Tämäntyyppiseen toimintaan erikoistuneet maat/alueet kärsivät eniten ympäristön- suojelutoimista. Jos ne eivät lisäksi ole kehittäneet ympäristöä säästävää teollisuutta, niistä tulee nettotuo- jia, mikä aiheuttaa työllisyydelle lisäongelmia. Ym- päristölainsäädäntö saattaa vaikuttaa kielteisesti nykyi- siin työpaikkoihin, eikä uusien työpaikkojen luominen korvaisi kielteisiä vaikutuksia, koska työpaikkoja syn- tyisi maan/alueen ulkopuolelle. Edellä esitetyn välttämiseksi AK suositteleekin, 58. että pantaessa täytäntöön tiukempaa lainsäädäntöä lisättäisiin samanaikaisesti rakennerahastoista ja kohee- siorahastosta myönnettävää yhteisön rahoitusta, koska jäsenvaltioiden budjettitilanne on tällä hetkellä kireä. Tuki saattaa osoittautua riittämättömäksi, kun otetaan huomioon EU:n tuleva laajentuminen Keski- ja Itä- Eurooppaan, jos yhteisön talousarvion BKT-osuus säily- tetään nykyisellä tasolla. Neljäs toimi (Verotus ja hinnat) 59. AK korostaa, että kyseinen toimi on eräs tärkeim- piä näkökohtia pyrittäessä saavuttamaan asetetut tavoit- teet, jotka ovat eli työpaikkojen luominen ja ympäristön säilyttäminen. AK:n mielestä komission tulisi ottaa huomioon, että tehokkaasti täytäntöönpantuna tämän- kaltaisen veron tulisi olla pikemminkin progressiivinen kuin lineaarinen, ja eniten saastuttavissa maissa ja/tai veroa toimivien yritysten tulisi maksaa alueilla enemmän. 60. AK:n mielestä komission tulisi kehittää yhdessä jäsenvaltioiden kanssa uusia markkinavälineitä, joita voitaisiin käyttää Euroopassa ympäristötarkoituksiin. Komission kannattaisi keskittyä välineisiin, jotka sen mielestä ovat tehokkaimpia ja asianmukaisimpia. 61. AK suosittaa, että komissio tarkistaa unionin ulkopuolisten maiden kanssa käytävää kauppaa koske- van lainsäädännön siten, että unionin ulkopuolelta tuleville elintarvikkeiden raaka-aineille, luonnontuot- teille ja jalosteille asetetaan samat laatua, terveellisyyttä ja turvallisuutta koskevat ympäristövaatimukset kuin EU:ssa tuotetuille tai jalostetuille tuotteille. Viides toimi (Ympäristökoulutus ja -kasvatus) 62. AK:n näkemyksen mukaan ympäristö- ja luon- nonvarakoulutus saattaa olla erityisen kiintoisaa vanho- ja teollisuusalueita silmällä pitäen, ja sen merkitys kasvaakin koko Euroopan unionissa. Vanhoilla teolli- suusalueilla on vakavia, ratkaisua vaativia ympäristön 22. 2. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 51/47 pilaantumisongelmia, ja tällaisten alueiden teollisuus on yleensä hyvin saastuttavaa. Teollisuus on kriisissä, ja huomattavia määriä työpaikkoja katoaa. Ympäristön elvyttäminen, nykyisten teollisuudenalojen kehittämi- nen etenkin teknologialtaan puhtaammaksi ja tuotanto- rakenteen monipuolistamisen tarve aikaansaavat sen, että ympäristöä säästävien alojen kehittämistä on harkit- tava vankkana tulevaisuuden vaihtoehtona. Näin työn- tekijöiden ympäristötaidot ovat ensiarvoisen tärkeä osatekijä. Niitä varten olisi kehitettävä uudenlaista peruskoulutusta ja ennen kaikkea keski- ja korkea-asteen koulutusta sekä työelämässä olevien ja työttömien työn- tekijöiden täydennys- ja uudelleenkoulutusta. V. LOPPUHUOMIOITA AK katsoo, että komission ehdottamissa toimissa 63. on huomioitava lisäksi seuraavat näkökohdat: – Koska matkailu on monen alueen taloudelle tärkeä elinkeino, ala tulisi mainita erikseen. Matkailua sito- vat toisaalta muilla talouden aloilla toteutetut ym- päristötoimet ja toisaalta toiminta, jonka vaikutukset ulottuvat koko alueelle, sekä kaupunkeihin että maa- tärkeää seudulle. Matkailutoiminnassa on lisäksi ottaa huomioon ympäristöön liittyvät erityistoimet, joiden ansiosta matkailusta tulee todella kestävää. – Koska pk-yrityksillä on hyvät mahdollisuudet luoda työpaikkoja ja juuri niillä saattaa olla eniten vaikeuk- sia ottaa käyttöön puhtaita teknologioita, olisi koros- tettava tarvetta laatia pk-yritysten kannustus- ja tukiohjelmia mahdollisten teknisten ja rahoituksellis- ten esteiden voittamiseksi. Ohjelmien toteuttamista tulisi edistää EU:n tasolla. – Kulutustottumuksia olisi muutettava ympäristöta- voitteiden suuntaisiksi, minkä vuoksi ympäristön huomioon ottamisesta aiheutuvat kustannukset olisi välttämätöntä sisällyttää tuotteiden markkinahin- toihin. Bryssel 19. marraskuuta 1998. Alueiden komitean puheenjohtaja Manfred DAMMEYER


title: Alueiden komitean lausunto aiheesta "Talouspolitiikan tulevat yleislinjat"

eurovoc_concepts:
European Union
economic policy
employment policy
regional policy

formats: html pdf print

text: 22. 2. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 51/63 Alueiden komitean lausunto aiheesta ”Talouspolitiikan tulevat yleislinjat” (1999/C 51/11) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon komission tiedonannon ”Kasvu ja työllisyys vakauteen tähtäävässä talous- ja rahaliitossa – Talouspolitiikan arviointia vuoden 1998 talouspolitiikan yleislinjojen pohjaksi” (KOM(98) 103 lopull. ) sekä komission suosituksen yhteisön ja jäsenvaltioiden talouspolitiikan suuntaviivoiksi (KOM(98) 279 lopull. ), ottaa huomioon komission 27. helmikuuta 1998 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 c artiklan mukaisesti tekemän päätöksen pyytää aiheesta alueiden komitean lausunto, ottaa huomioon työvaliokuntansa 13. toukokuuta 1998 tekemän päätöksen antaa lausunnon valmistelu valiokunta 6:n ”Työllisyys – Talouspolitiikka – Yhteismarkkinat – Teollisuus – Pk-yritykset” tehtäväksi, ottaa huomioon valiokunta 6:n heinäkuun 20. päivänä 1998 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 110/98 rev. , jonka esittelijä oli Mercedes Bresso, hyväksyi 18. –19. marraskuuta 1998 pitämässään 26. täysistunnossa (marraskuun 19. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. 1. Johdanto: komission asiakirjan pääsisältö 1. 1. Komission asiakirjan mukaan lähentymisen ja tiukan politiikan ansiosta tapahtuneen vaihtokurssien laskun vaikutuksesta syntynyt taloudellinen elpyminen voi muuttua investointivetoiseksi kestäväksi kasvuksi. Vaikka EU:n bruttokansantuote kasvoi 2,6 prosentilla vuonna 1997 ja 3 prosentilla vuonna 1998, työllisyys on lisääntynyt vain vähän. Työllisyyden kasvu on siis edelleenkin EU:n tärkein ongelma. EU:n työllisyysongelmaan voidaan löytää ratkaisu vain keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä. Ratkaisu riippuu siitä, saadaanko investointivetoinen kestävä kasvu todel- la vakiintumaan. Tähän tavoitteeseen voidaan päästä, sillä on olemassa käyttämätöntä tuotantokapasiteettia, joka voi edistää kasvua ilman inflaatiota. EU:n talouspolitiikassa ei tule luopua tämän tavoitteen takia tietyistä perusvaatimuksista: rahamarkkinoiden vakauden ja markkinoiden luottamuksen säilyttäminen, lähentymistoimien kokonaisvaltainen toteuttaminen, palkkakehityksen hillitseminen ja rakenteellisten uudis- tusten toteuttaminen. 1. 2. EU:n sisäisessä työllisyysongelmassa on kaksi näkökohtaa: vuonna 1997 työttömiä oli 18 miljoonaa (10,7 %:n työttömyysaste) ja toisaalta työssäkäyvien osuus työikäisestä väestöstä on EU:ssa 60 %, kun se on USA:ssa ja Japanissa 74 %. työikäisestä väestöstä vuoden 1961 tasolle (67 %) tai saavuttaa USA:n ja Japanin taso (72 %). Tämä merkitsisi työmarkkinoille 22–34 miljoonan ihmisen työvoimapo- tentiaalia. Tähän toiseen tavoitteeseen pyritään edistämällä palk- katyötä, itsenäisen ammatin harjoittamista sekä yritys- ten perustamista. Lisäksi on tarpeen löytää uusia toimin- toja osuus- ja yhteisötalouden alalta sekä pyrkiä lisäämään nuorisotyövoiman joustavuutta yleensä epä- mieluisina pidettyjä töitä kohtaan. Erityisen merkittävä ongelma on naisten työnsaanti, se on jokseenkin vaikeaa etenkin Etelä-Euroopassa ja heidän osuutensa kasvaminen lisäisi huomattavasti EU:n työllisyysastetta. Yleisesti ottaen tarvitaan koulutukseen ja henkisen pääoman hyödyntämiseen liittyviä toimintalinjoja, uudelleenkoulutusohjelmat mukaan lukien, sekä toisaal- ta aktiivista työmarkkinapolitiikkaa ja rakennepolitiik- kaa, jotta voidaan parantaa riittämätöntä työpaikkojen nettokasvua. On myös välttämätöntä hidastaa viimeisten 20 vuoden aikana tapahtunutta pääomavaltaistumista. Tekninen ja organisaatioon liittyvä kehitys jatkuu, mutta jos palkkakehitys pysyy maltillisena, voidaan samalla hidas- taa pääomavaltaistumista ja lisätä kasvuastetta. EU:n tavoitteena on vähentää varsinaista työttömyys- prosenttia ja toisaalta palauttaa työssäkäyvien osuus Kestävän investointivetoisen kasvuprosessin 1. 3. käynnistämiseksi ja työllisyyden lisäämiseksi ilman in- C 51/64 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 22. 2. 1999 flaatiopaineita tarvitaan vakauteen tähtäävää rahapoli- tiikkaa, jäsenvaltioiden julkisen talouden vakauttamisen jatkamista, hintavakaustavoitteen mukaista nimellis- palkkojen kehitystä sekä tuottavuuden kasvua vastaavaa reaalipalkkojen kehitystä. EMUlla on tässä yhteydessä kasvun kannalta myöntei- nen merkitys, sillä kun vältetään valuuttakurssivaihtelui- den aiheuttamat vaarat ja vakausristiriidat, myös inves- tointien riskit vähentyvät. EMUn pääasiallisena tehtä- vänä on siis käynnistää myönteinen vakaus- ja kasvuke- hitys. 1. 4. EMUssa rahapolitiikka kuuluu EKP:n ja EKPJ:n vastuualueeseen. EKP:n on ehdottomasti saavutettava ja säilytettävä riippumattomuus ja uskottavuus, jos halutaan, että pitkät korot pysyvät alhaisina. Rahapoli- tiikan keskeinen tavoite on hintavakauden säilyttämi- nen, mutta sen lisäksi se tukee kasvuun ja työllisyyteen tähtäävää talouspolitiikkaa. Finanssipolitiikka jää jäsenvaltioiden hallitusten vas- tuulle, mutta se on sidoksissa sekä EMUn sisällä että sen ulkopuolella vakaus- ja kasvusopimukseen. Finanssi- politiikan tavoitteena on korkotason laskeminen yksi- tyisten investointien edistämiseksi sekä julkisen talouden velkaantumisen vähentäminen siten, että julkisia menoja suunnataan investointeihin (tuottavat investoinnit, pe- rusrakenteet, henkinen pääoma, aktiivinen työllisyyspo- litiikka), hillitään julkisia kustannuksia (eläkkeet, ter- veydenhuolto, työttömyyskorvaukset, sosiaalimenot) ja kevennetään tulevaisuudessa verotusta ja yrityksiä rasit- tavia sosiaalikuluja. 1. 6. Kun rakennepolitiikka on yhdenmukaista ter- veen makrotalouspolitiikan kanssa, sillä on erittäin tärkeä rooli talouskasvun ja kilpailukyvyn edistämisessä ja työllisyystason nostamisessa. Tähän mennessä toteu- tetut hyödyke-, palvelu- ja etenkin työmarkkinoiden joustavuuden ja sopeutumiskyvyn lisäämiseen tähtäävät rakenneuudistukset ovat kuitenkin olleet riittämättömiä lähes kaikissa EU-maissa. Jos jäsenvaltiot tekevät kaiken voitavansa EMUn suh- teen ja pyrkivät vähentämään työttömyyttä kestävästi, rakenneuudistuksilla vahvistetaan sekä markkinoiden tehoa että sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Rakennepolitiikan tavoitteena tulee olla ennen kaikkea yhtenäismarkkinoiden täydentäminen saattamalla pää- tökseen jäsenvaltioiden säädösten yhdenmukaistaminen sekä edistämällä uuden teknologian levittämistä, inno- vaatiota, laitteisto- ja ohjelmistoverkkojen luomista ja yrityskulttuurin kehittämistä. Toiseksi on tarpeen uudistaa palvelu- ja hyödykemarkki- noita vahvistamalla kilpailukykyä (yrityksille koituvien turhien maksujen ja heikommin kehittyneille aloille maksettavien valtion tukien poistaminen), sopeuttamal- la säädökset pk-yritysten edellyttämiin nopeuden ja yksinkertaisuuden vaatimuksiin ja poistamalla kaikki esteet, jotka haittaavat rahoitusmarkkinoiden yhdenty- mistä. Työmarkkinoilla tulee ottaa käyttöön aktiivinen työlli- syyspolitiikka (työnvälityksen uudistaminen, koulutus- investoinnit), keventää työn verotusta sekä uudistaa sosiaaliturvajärjestelmiä siten, että lisätään työpaikan etsimiseen rohkaisevia kannustimia ja vähennetään niitä, jotka estävät työmarkkinoille hakeutumisen. Tässä yhteydessä on tarpeen pitää palkkakehitys 1. 5. kurissa, jotta samanaikaisesti voidaan taata sekä elpy- misprosessin jatkuvuus että korkea työllisyys. Reaali- palkkojen nousun tulee kuitenkin olla sidoksissa tuotta- vuuden kasvuun siten, että sekä investoinnit että ostovoi- ma lisääntyvät. Nimellispalkkojen nousun tulee sen sijaan olla yhdenmukaista hintavakauden kanssa. Palk- kakehitystä tulee luonnollisesti hillitä myös julkisella sektorilla. 2. Yleistä 2. 1. Yleisellä tasolla asiakirjassa kannatetaan epäi- lemättä paikallista ja alueellista kehityspolitiikkaa, vaik- ka siinä käsitellään aihetta vain lyhyesti. Todellisuudessa maailmanlaajuisilla markkinoilla taloudellinen kilpailu on yhä enenevässä määrin alueiden ja paikallisten yritysjärjestelmien välistä kilpailua. Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarvitaan yhteis- kunnalliselle vuoropuhelulle suotuisa ilmapiiri. Toisaal- ta on myös tarpeen, että työehtosopimusneuvotteluissa otetaan huomioon ammattipätevyyteen sekä eri aloihin ja alueisiin liittyvät tuottavuuserot. Yhtenäismarkkinoi- den luomisen yhteydessä tulee siten kiinnittää erityistä huomiota eri EU-maiden välisiin joskus jopa huomatta- viin työvoimakustannusten eroihin, jotka johtuvat erilai- sista sosiaalivakuutus- ja sosiaaliturvajärjestelmistä. Läheisyysperiaatteen edellytyksenä oleva hajauttaminen on välttämätöntä niiden toimintalinjojen kannalta, joilla pyritään hyödyke-, palvelu- ja työmarkkinoiden uudis- tukseen yhdenmukaistettaessa markkinoiden sääntelyä koskevia EU-direktiivejä jäsenvaltioissa. Paikallis- ja aluehallinto on parhaimmassa asemassa laatimaan ja toteuttamaan asiaan liittyviä ohjelmia, sillä se tuntee parhaiten oman alueensa erityispiirteet, velvoitteet ja mahdollisuudet. 22. 2. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 51/65 Sekä EU:n rakennepolitiikasta että jäsenvaltioiden työlli- syyden parantamissuunnitelmista on siis neuvoteltava ja niitä on mukautettava ja sovellettava paikallisen ja alueelliseen kehityksen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuu- den mukaisesti menettelyin, jotka noudattavat kilpailu- periaatetta ja elvyttämisen tavoitteita. Elvyttämisen vakaus- ja kasvukehitys avaa uusia toimin- tamahdollisuuksia myös paikallis- ja alueviranomaisille, jotka voivat näin investoida entistä enemmän ja parem- min kehitystä tukeviin ohjelmiin. Tässä mielessä on ratkaisevan tärkeää, että niille annetaan mahdollisuus toimia itsenäisesti omalla vastuualueellaan ilman liiallis- ta byrokratiaa. 2. 2. Paikallisten ja alueellisten kehitysprosessien te- hokkaaksi tukemiseksi tarvitaan kohdennettuja ja yh- teisesti päätettyjä toimintalinjoja. Niiden tulee siis perus- tua paikallisten erityispiirteiden perinpohjaiseen tunte- mukseen ja ne tulee määrittää yhteisymmärryksessä työmarkkinaosapuolten kanssa. 2. 4. Kun paikallis- ja alueviranomaisille annetaan keskeinen asema markkinoiden rakenneuudistuksen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden toimintalinjoissa, se ei merkitse, että ne saavat yksinoikeuden tiettyihin tehtä- viin. Paikallis- ja alueviranomaisten on päinvastoin tehtävä tärkeää ohjaus-, koordinointi- ja yhteistyötä muiden alueella olevien sekä yksityisten että julkisten toimijoiden kanssa. Kuntien ja alueiden rooli työllisyyden vahvistamisessa ei rajoitu pelkästään nk. markkinahäiriöiden korjaami- seen. Kuntien ja alueiden varsinainen toiminta, erityisesti lasten- ja sairaanhoito jne, ovat myös työmarkkinoiden kannalta merkittäviä. Paikallis- ja alueviranomaisten ei tule korvata muita toimijoita, vaan luoda olosuhteet, joissa yksityiset yri- tykset voivat parantaa tehokkuuttaan ja kilpailuky- kyään. Paikallishallinto toimii siis välillisesti liikkeelle- panevana, koordinoivana ja edistävänä voimana. Sen kumppaneihin tulee kuulua yksityisiä yrityksiä, julkisia elimiä, koulutuslaitoksia, palvelualan toimijoita, osuus- toimintayrityksiä jne. Kullakin kolmella institutionaalisella tasolla (alueet, maakunnat ja kunnat), jotka esiintyvät miltei kaikissa EU-maissa, on erityinen tehtävä ja niiden välillä tarvi- taan entistä laajempaa läheisyysperiaatteeseen pohjautu- vaa vastavuoroista yhteistyötä. 2. 5. Alueelliset sopimukset voivat tarjota tässä yhtey- dessä toiminnallisen mallin ja menetelmät paikalliselle ja alueelliselle kehityspolitiikalle suurimmassa osassa EU:ta. 2. 3. Hyödyke-, palvelu- ja työmarkkinoita uudista- vaa rakennepolitiikkaa laadittaessa ja toteutettaessa on otettava huomioon paikallinen ulottuvuus. Markkinoiden rakenneuudistustoimet liittyvät EU:n ja jäsenvaltioiden (sekä alueiden) tasolla pääasiassa säädöksiin, ja niiden tavoitteena on vähentää yrityksille koituvia turhia kustannuksia ja helpottaa säädösten mukauttamista ja parantaa niiden joustavuutta suh- teessa yhtenäismarkkinoiden ja maailmanlaajuisten markkinoiden dynamiikkaan. Kun otetaan huomioon, että maailmanlaajuinen kilpailu on yhä enenevässä määrin alueiden välistä kilpailua, paikallis- ja alueviranomaisilla on paikallisella ja alueel- lisella tasolla laaja liikkumavara toimissa, joiden tavoit- teena on markkinoiden ja sosiaalisen yhteenkuuluvuu- den lujittaminen, sillä ne tuntevat tarkkaan toimintaym- päristönsä. Toiminta-alat liittyvät ennen kaikkea osuus- ja yhteisö- talouteen ja palvelualaan, kuten asiakirjassa mainitaan, mutta myös aktiivisen työmarkkinapolitiikan ”neljään pilariin” (työvoiman työllistettävyyden parantaminen, yrittäjyyden edistäminen, yritysten ja työntekijöiden mukautumiskyvyn edistäminen, yhtäläisten mahdolli- suuksien työllistämispolitiikan lujittaminen) sekä hyö- dyke- ja palvelumarkkinoiden joustavuuden ja sopeutu- miskyvyn lisäämiseen kilpailuperiaatetta noudattaen. Näiden sopimusten tavoitteena on hyödyntää paikallista osaamista ja yritysresursseja määrittelemällä aluetta koskevat yhtenäiset hankkeet sekä noudattamalla linjaa, jolla pyritään kohti sosiaalista yhteenkuuluvuutta sekä julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuutta. Vaikka kyseessä on vasta kokeiluvaihe, Italiassa ja toteutetuista monissa muissa EU-maissa tähän asti pilottihankkeista saadut kokemukset näyttävät osoitta- van, että niiden erityishankkeiden lisäksi, joiden ym- pärille sopimukset ovat rakentuneet, tavoitteena on yleensä talouden joustavuus ja sopeutumiskyky, paikal- listen markkinoiden tehokkuuden parantaminen ja kil- pailukyvyn vahvistaminen. Tulevaisuudessa alueellisten sopimusten mahdollinen sovellusala on siis huomattavasti laajempi kuin asiakir- jassa mainitaan (ympäristö ja palvelut) ja niihin tulee sisältyä myös teollisia pk-yrityksiä ja yrityspalveluja tukevia toimintalinjoja. 3. Erityistä 3. 1. Paikallis- ja alueviranomaisten toimivaltaan kuu- luva markkinapolitiikka liittyy pääasiassa kolmeen näkökohtaan: byrokraattiset menettelyt, palvelumark- kinoiden näkyvyys ja paikallisten kehityshankkeiden koordinointi. C 51/66 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 22. 2. 1999 Byrokratia aiheuttaa sekä jo toiminnassa oleville että perustettaville pk-yrityksille huomattavia kuluja. Me- nettelyiden keventäminen, yhden tarvittavat palvelut tarjoavan pisteen luominen ja neuvontapalveluiden tar- joaminen ovat kaikki tehtäviä, jossa toimivalta on paikallis- ja alueviranomaisilla, jotka voivat vähentää yrityksille koituvia kustannuksia ja niiden toimintavai- keuksia. Erityisesti koulutuksessa voidaan toteuttaa hajautettua ja siten paikallisiin ja alueellisiin tarpeisiin sovitettua politiikkaa ainoastaan tukeutumalla paikallis- ja aluevi- ranomaisiin. Paikallis- ja alueviranomaiset voivat yh- dessä yritysten ja koulutuslaitosten kanssa kehitellä jo välttämättömästä yleisen tason peruskoulutuksesta lähtien kohdennettuja koulutus- ja uudelleenkoulutus- jotka vastaavat tuotantorakenteen välittömiä väyliä, vaatimuksia eivätkä vain sen hetken suuntauksia. Palvelumarkkinoiden näkyvyys muodostaa epäilemättä yhden tärkeimmistä pk-yritysten ongelmista lähes kaik- kialla EU:ssa. Pienyrittäjillä on harvoin aikaa, kykyjä ja varoja hankkia tietoja siitä, mitä palveluita heille olisi tarjolla paikallisella tasolla innovaatioiden tekemiseksi ja oman kilpailukyvyn vahvistamiseksi. Paikallis- ja aluehallinto voi ja sen tulee toimia tämän suuntaisesti erityisesti siellä, missä tätä tarkoitusta varten ei ole erityisiä virastoja tai rakenteita, esimerkiksi Ranskassa ja Saksassa. Käynnistettäessä paikallisen liittoutumisen prosessi (esim. alueellinen sopimus) törmätään usein paikallista- son toimijoiden välisiin eroihin. Kun paikallis- ja aluevi- ranomaiset ottavat koordinoijan ja takuumiehen roolin, voidaan käynnistää kehitys, jossa julkisen ja yksityisen sektorin eri toimijoilla on yhteisvastuu kehityksen ja työllisyyden edistämisessä. 3. 2. Aktiivinen työllisyyspolitiikka 3. 2. 1. Työvoiman työllistettävyyden parantaminen: ohjelmilla tulee pyrkiä työn kysynnän ja tarjonnan mahdollisimman hyvään vastaavuuteen ottaen huo- mioon myös kysynnän kehitys (nuorten esittämät vaati- mukset). Paikallis- ja alueviranomaisten toimilla voi olla erityistä merkitystä kahdella alalla: nuorisolle tarkoitetut ja pitkäaikaistyöttömille suunnatut toimintalinjat. On annettava koulutusta, välttämätöntä tietoa ja toteu- tettava kulttuuritoimia, jotta nuoret pystyvät suunnitte- lemaan oman urakulkunsa itsenäisinä ammatinharjoit- tajina tai palkkatyössä paikallisen tason tarjoamien mahdollisuuksien mukaan, mutta myös siten, että hyö- dynnetään heidän lahjojaan ja koulutustaan. Lopuksi paikallis- ja alueviranomaiset voivat laatia muiden alueella toimivien tahojen kanssa koordinoiden joukon kulttuuritoimia, joilla pyritään lisäämään toistai- seksi vähäistä nuorten liikkuvuutta Euroopan työmark- kinoilla. Erityisen mielenkiintoisia voisivat olla eri mai- den paikallis- ja alueviranomaisten kumppanuussopi- mukset, joita tulisi tukea asianmukaisin EU-ohjelmin. Yrittäjyyden edistämiseen kuuluu sekä ohjel- 3. 2. 2. mia, jotka edistävät uuden yrittäjätoiminnan syntymistä että palveluja, joilla pyritään ylläpitämään uusia yrityk- siä ja edistämään niiden kasvua. Erityisesti mikro- ja pienyritysten kohdalla yrittäjyyden edistämisen on tukeuduttava paikallis- ja alueviranomai- siin, jotka ainoina pystyvät toimimaan koko alueella. Lisäksi on otettava käyttöön erityistoimia naisten yrit- täjyyden kannustamiseksi, jolloin toimitaan sen työvoi- mareservin puolesta, jossa työttömyystaso on korkein (tai joka ei ole lainkaan työmarkkinoilla). Palkkatyönomaisessa suhteessa olevat itsenäiset amma- tinharjoittajat ovat erityisasemassa ja heille on yleisesti ottaen luotava yrityksen ulkopuolisia sosiaalivakuutus- verkkoja (Suomessa tästä on saatu mielenkiintoisia kokemuksia), jotka tasapainottavat tällaisen työn ase- maa palkkatyöhön nähden. Joissain tapauksissa on tutkittava välineitä, joilla voidaan edistää muutosta oikeiksi yrityksiksi, sekä hyödynnettävä osuuskuntien ja yleensä yhteisötalouden erityispiirteitä. 3. 2. 3. Yritysten ja työntekijöiden mukautumiskyvyn edistäminen: paikallis- ja alueviranomaiset voivat toimia alueillaan koordinoijina ja ohjaajina kaikissa ohjelmissa, joilla pyritään parantamaan yritysten toimintaym- päristöä, levittämään tietoa tarjolla olevista palveluista jne. Näihin viitattiin jo kohdassa 3. 1. Sen lisäksi, että sovelletaan tiettyjen maiden käyttämiä välineitä (esim. yleishyödylliset työt), paikallis- ja aluevi- ranomaiset voivat toimia pitkäaikaistyöttömien hyväksi edistämällä mahdollisuuksien tunnetuksi tekemistä ja hyödyntämällä tuotantojärjestelmässä mahdollisuuk- sien mukaan työttömien kapasiteettia ja kykyjä. 3. 2. 4. Yhtäläisten mahdollisuuksien politiikan vah- vistaminen: asiakirjan tulisi olla näiltä osin selkeämpi jotka voidaan toteuttaa myös siksi, että ohjelmat, paikallis- ja aluetasolla yhdenmukaisesti rakennepolitii- 22. 2. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 51/67 kan kanssa, ovat työllisyyspolitiikkaa laajempia (per- heille tarjottavien palvelujen entistä joustavammat muo- dot, teknisen ja tieteellisen koulutuksen kannustimet, ”aikapolitiikka” jne. ). Paikallis- ja aluetason toimilla on erityinen merkitys sekä palkkatyössä että naisten yritystoiminnassa. Tällä tasolla voidaan löytää ratkaisut perheeseen ja pieniin lapsiin liittyviin ongelmiin. Toisaalta on paikal- laan edistää naisten suojelua usein vain vähän ammatti- taitoa vaativilta ja matalapalkkaisilta tehtäviltä (kotona tehtävä työ, etätyö, osa-aikatyö), jotka perustuvat aino- astaan yksityisiin sopimuksiin. Myös lastenhoidon tarjoaminen tulee mainita miesten ja naisten yhtäläisten työmahdollisuuksien kannalta tärkeänä seikkana. 3. 3. Palkkakehityksen hillitsemisen suhteen oletus palkkajakauman laajentamisesta alaspäin ei ole yleisesti ottaen hyväksyttävä Euroopassa. Poikkeuksena ovat joilla elinkustannukset ovat alhaiset, mutta alueet, edellytyksenä on oltava, että tämä kuuluu aluetta varten yhteisesti sovittuun kehitys- tai elvytyshankkeeseen (kuten italialainen alueellisten sopimusten väline). Joka tapauksessa minimipalkkaa ei tule määrittää keino- tekoisesti, vaan sen tulee pohjautua markkinoihin ja ilmentää ammattitaidon tasoihin, sektoreihin ja alueisiin liittyviä tuottavuuden eroja. Lisäksi olisi tarpeen miettiä tapauskohtaisesti, onko palkkojen tarkistus hyödyllistä ja oikeudenmukaista, jos se on haitaksi yksinomaan heikossa asemassa oleville. 3. 4. Euroopan paikallis- ja aluehallinnon virkamies- ten ammattitaito on näiltä osin yhä liian suppea, sillä Bryssel 19. marraskuuta 1998. tavanomaisten tehtävien lisäksi heidän pitäisi täyttää myös yhteisön asettamat uudet vaatimukset. Alueiden komitean mielestä nämä virkamiehet ovat lähitulevaisuudessa ratkaisevassa asemassa, kun EU:n rakennepolitiikkoja yhdistetään ja yhdenmukaistetaan sekä sovelletaan paikalliselle tasolle niiden kehityksen ja työllisyyden mukaan. Euroopan paikallis- ja alueviranomaisten olisi voitava hyödyntää erityisiä koulutusohjelmia, harjoittelua ja tietoa lisäävää vaihtoa. ”Eurotraining”-ohjelmaan suh- taudutaan myönteisesti ja sen toivotaan laajentuvan talouspolitiikan ja työllisyyden alalle. Paikallis- ja aluevi- ranomaisten mahdollisuus osallistua uusiin Euroopan sosiaalirahaston ohjelmiin ammattitaitonsa kehittämi- seksi ja paikallishallinnon uusiutumisedellytysten paran- tamiseksi tulee turvata. On kuitenkin otettava huomioon, että tavalliset työ- tehtävät vievät paikallis- ja alueviranomaisten ajan siinä määrin, että heidän mahdollisuutensa osallistua liian pitkiin ja/tai monitahoisiin koulutusohjelmiin ovat rajal- liset. On pyrittävä löytämään nuorille suunnattuja koulutus- väyliä, jotka ovat vastaavanlaisia kuin paikallis- ja alueviranomaisille suunnitellut ja joiden avulla voidaan luoda uusi ”eurooppalainen” ammatillinen malli. Ta- voitteena on antaa neuvoja viranomaisille ja avustaa sekä EU:n ohjelmiin osallistumisessa että hyväksi koettujen hallinnollisten, kumppanuuteen liittyvien ja yhteistyö- käytäntöjen levittämisessä eri maiden paikallis- ja aluevi- ranomaisten välillä. Komission toivotaan hyväksyvän nämä alueiden komi- tean suositukset ja soveltavan niitä EU:n erityisiin toimiin. Alueiden komitean puheenjohtaja Manfred DAMMEYER


title: Kommissionens beslutning af 19. november 1998 om importlicenser for varer inden for oksekødsektoren med oprindelse i Botswana, Kenya, Madagaskar, Swaziland, Zimbabwe og Namibia (meddelt under nummer K(1998) 3590)

eurovoc_concepts:
ACP countries
beef
import licence
originating product
quantitative restriction

formats: pdf print

text: 3. 12. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 325/13 II (Retsakter hvis offentliggørelse ikke er obligatorisk) KOMMISSIONEN KOMMISSIONENS BESLUTNING af 19. november 1998 om importlicenser for varer inden for oksekødsektoren med oprindelse i Botswana, Kenya, Madagaskar, Swaziland, Zimbabwe og Namibia (meddelt under nummer K(1998) 3590) (98/689/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR (cid:190) under henvisning til Europæiske Fællesskab, traktaten om oprettelse af Det under henvisning til R(cid:134)dets forordning (EF) nr. 1706/98 af 20. juli 1998 om ordningen for landbrugsprodukter og varer fremstillet af landbrugsprodukter med oprindelse i AVS-staterne og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 715/90 (1), særlig artikel 30, under henvisning til Kommissionens forordning (EF) nr. 1918/98 af 9. september 1998 om fastsættelse af gennem- førelsesbestemmelser i oksekødsektoren til R(cid:134)dets forord- ning (EF) nr. 1706/98 om den ordning, der skal gælde for landbrugsprodukter og visse varer fremstillet af landbrugs- produkter med oprindelse i AVS-staterne og om ophæ- velse af forordning (EF) nr. 589/96 (2), særlig artikel 4, og produkter med oprindelse i Botswana, Kenya, Madagas- kar, Swaziland, Zimbabwe og Namibia ikke de disponible mængder for disse lande; det er derfor muligt at udstede importlicenser for de mængder, der er anmodet om licens for; de restmængder, for hvilke der kan ansøges om licenser fra den 1. december 1998, bør fastsættes, uden at den samlede mængde p(cid:134) 52 100 tons overskrides; det bør understreges, at denne beslutning ikke tilside- sætter bestemmelser i R(cid:134)dets direktiv 72/462/EØF af 12. december 1972 om sundhedsmæssige og veterinærpoliti- mæssige problemer i forbindelse med indførsel af kvæg, svin, f(cid:134)r og geder samt fersk kød og kødprodukter fra tredjelande (3), senest ændret ved direktiv 97/79/EF (4) — ud fra følgende betragtninger: VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: Med artikel 1 i forordning (EF) nr. 1918/98 (cid:134)bnes der mulighed for udstedelse af importlicenser for produkter fra oksekødsektoren; indførslerne m(cid:134) imidlertid ikke overstige de mængder, som er fastsat for hvert af disse eksporterende tredjelande; de licensansøgninger, der er indgivet fra den 1. til den 10. november 1998, udtrykt som udbenet kød, i overensstem- melse med forordning (EF) nr. 1918/98, overstiger for Artikel 1 Nedenst(cid:134)ende medlemsstater udsteder den 21. november 1998 importlicenser for produkter fra oksekødsektoren, udtrykt som udbenet kød, med oprindelse i visse stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet, for nedenst(cid:134)ende mængder og oprindelseslande. (1) EFT L 215 af 1. 8. 1998, s. 12. (2) EFT L 250 af 10. 9. 1998, s. 16. (3) EFT L 302 af 31. 12. 1972, s. 28. (4) EFT L 24 af 30. 1. 1998, s. 31. L 325/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 12. 98 Tyskland: — 323,600 tons med oprindelse i Botswana Det Forenede Kongerige: — 253,000 tons med oprindelse i Botswana — 300,000 tons med oprindelse i Zimbabwe — 620,000 tons med oprindelse i Namibia. — Botswana: — Kenya: — Madagaskar: — Swaziland: — Zimbabwe: — Namibia: 7 084,400 tons 142,000 tons 7 564,000 tons 3 214,000 tons 3 156,000 tons 5 050,000 tons. Artikel 3 Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne. Artikel 2 Udfærdiget i Bruxelles, den 19. november 1998. Der kan i overensstemmelse med artikel 3, stk. 2, i forord- ning (EF) nr. 1918/98 indgives licensansøgninger i løbet af de ti første dage af december 1998 for følgende mængder udbenet oksekød: P(cid:134) Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen


title: RISC : Réseau d'information du secteur de la chimie: Législation: Statistiques.

eurovoc_concepts:
chemistry
database
information network


title: Regolamento (CE) n. 2506/98 della Commissione del 19 novembre 1998 che fissa le restituzioni all'esportazione del riso e delle rotture di riso

eurovoc_concepts:
export refund
rice

text: 20. 11. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee L 311/15 REGOLAMENTO (CE) N. 2506/98 DELLA COMMISSIONE del 19 novembre 1998 che fissa le restituzioni all’esportazione del riso e delle rotture di riso LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE, visto il trattato che istituisce la Comunità europea, visto il regolamento (CE) n. 3072/95 del Consiglio, del 22 dicembre 1995, relativo all’organizzazione comune del mercato nel settore del riso (1), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 2072/98 (2), in particolare l’articolo 13, paragrafo 3, secondo comma, considerando che, a norma dell’articolo 13 del regola- mento (CE) n. 3072/95, la differenza fra i corsi od i prezzi sul mercato mondiale dei prodotti di cui all’articolo 1 di detto regolamento ed i prezzi di detti prodotti nella Comunità può essere compensata da una restituzione all’esportazione; considerando che, in virtù dell’articolo 13, paragrafo 4 del regolamento (CE) n. 3072/95, le restituzioni devono essere fissate tenendo conto della situazione e delle prospettive di evoluzione, da un lato, delle disponibilità in riso e in rotture di riso e dei loro prezzi sul mercato della Comu- nità e, dall’altro, dei prezzi del riso e delle rotture di riso sul mercato mondiale; che, in conformità dello stesso articolo, occorre altresì assicurare ai mercati del riso una situazione equilibrata ed uno sviluppo naturale sul piano dei prezzi e degli scambi e tener conto, inoltre, dell’a- spetto economico delle esportazioni previste, nonché dell’interesse di evitare perturbazioni sul mercato della Comunità e dei limiti derivanti dagli accordi conclusi a norma dell’articolo 228 del trattato; considerando che il regolamento (CEE) n. 1361/76 della Commissione (3) ha fissato la quantità massima di rotture che può contenere il riso per il quale è fissata la restitu- zione all’esportazione ed ha determinato la percentuale di diminuzione da applicare a tale restituzione quando la proporzione di rotture contenute nel riso esportato è superiore alla detta quantità massima; considerando che esistono possibilità di esportazione di un quantitativo pari a 2 000 tonnellate di riso verso deter- minate destinazioni; che è indicato il ricorso alla proce- dura di cui all’articolo 7, paragrafo 4 del regolamento (CE) n. 1162/95 della Commissione (4), modificato da ultimo (1) GU L 329 del 30. 12. 1995, pag. 18. (2) GU L 265 del 30. 9. 1998, pag. 4. (3) GU L 154 del 15. 6. 1976, pag. 11. (4) GU L 117 del 24. 5. 1995, pag. 2. dal regolamento (CE) n. 444/98 (5), che in sede di fissa- zione delle restituzioni occorre tenerne conto; considerando che il regolamento (CE) n. 3072/95 ha defi- nito all’articolo 13, paragrafo 5 i criteri specifici di cui bisogna tener conto per il calcolo della restituzione all’e- sportazione del riso e delle rotture di riso; considerando che la situazione del mercato mondiale e le esigenze specifiche di certi mercati possono rendere necessaria la differenziazione della restituzione per certi prodotti, a seconda della loro destinazione; considerando che, per conto della domanda tener esistente di riso a grani lunghi confezionato su taluni mercati, occorre prevedere la fissazione di una restituzione specifica per il prodotto in questione; considerando che la restituzione deve essere fissata almeno una volta al mese; che essa può essere modificata nel periodo intermedio; considerando che l’applicazione di dette modalità alla situazione attuale del mercato del riso ed in particolare al corso o prezzo del riso e rotture di riso nella Comunità e sul mercato mondiale conduce a fissare la restituzione agli importi di cui in allegato al presente regolamento; considerando che le misure previste dal presente regola- mento sono conformi al parere del comitato di gestione per i cereali, HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: Articolo 1 Le restituzioni all’esportazione, come tali, dei prodotti di cui all’articolo 1 del regolamento (CE) n. 3072/95, ad esclusione di quelli contemplati dal paragrafo 1, lettera c) dello stesso articolo, sono fissati agli importi di cui in allegato. Articolo 2 Il presente regolamento entra in vigore il 20 novembre 1998. (5) GU L 56 del 26. 2. 1998, pag. 12. L 311/16 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 20. 11. 98 Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a Bruxelles, il 19 novembre 1998. Per la Commissione Franz FISCHLER Membro della Commissione al regolamento della Commissione, del 19 novembre 1998, che fissa le restituzioni all’esportazione del riso e delle rotture di riso ALLEGATO Codice prodotto Destinazione (1) (ECU / t) Ammontare delle restituzioni Codice prodotto Destinazione (1) (ECU / t) Ammontare delle restituzioni 1006 20 11 9000 1006 20 13 9000 1006 20 15 9000 1006 20 17 9000 1006 20 92 9000 1006 20 94 9000 1006 20 96 9000 1006 20 98 9000 1006 30 21 9000 1006 30 23 9000 1006 30 25 9000 1006 30 27 9000 1006 30 42 9000 1006 30 44 9000 1006 30 46 9000 1006 30 48 9000 1006 30 61 9100 1006 30 61 9900 1006 30 63 9100 1006 30 63 9900 1006 30 65 9100 01 01 01 — 01 01 01 — 01 01 01 — 01 01 01 — 01 02 03 04 01 04 01 02 03 04 01 04 01 02 03 04 89,00 89,00 89,00 — 89,00 89,00 89,00 — 89,00 89,00 89,00 — 89,00 89,00 89,00 — 111,00 — — — 111,00 — 111,00 — — — 111,00 — 111,00 — — — 1006 30 65 9900 1006 30 67 9100 1006 30 67 9900 1006 30 92 9100 1006 30 92 9900 1006 30 94 9100 1006 30 94 9900 1006 30 96 9100 1006 30 96 9900 1006 30 98 9100 1006 30 98 9900 1006 40 00 9000 01 04 05 — 01 02 03 04 01 04 — 01 02 03 04 01 04 — 01 02 03 04 01 04 — 05 — — 111,00 — — — 111,00 — — — 111,00 — — 111,00 — — — 111,00 — — 111,00 — — — 111,00 — — — — — (1) Per le destinazioni seguenti: 01 Liechtenstein, Svizzera, i territori dei comuni di Livigno e Campione d’Italia; restituzioni fissate nell’ambito della procedura prevista dall’articolo 7, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1162/95 per un quantitativo totale di 2 000 tonnellate. 02 le zone I, II, III, VI, Ceuta e Melilla, 03 le zone IV, V, VII c), il Canada e la zona VIII, esclusi il Suriname, la Guiana e il Madagascar, 04 le destinazioni di cui all’articolo 34 del regolamento (CEE) n. 3665/87 della Commissione, modificato, 05 Ceuta e Melilla. NB: Le zone sono quelle definite dal regolamento (CEE) n. 2145/92 della Commissione modificato


title: Opinion of the Committee of the Regions on: - the 'Proposal for a Council Regulation (EC) amending Regulation (EC) No 1164/94 establishing a Cohesion Fund', and - the 'Proposal for a Council Regulation (EC) amending Annex II to Regulation (EC) No 1164/94 establishing a Cohesion Fund'

eurovoc_concepts:
EU financial instrument
European Investment Bank
Single European Act
coordination of aid
environmental protection
transport infrastructure

text: C 51/10 EN Official Journal of the European Communities 22. 2. 1999 monitoring and evaluation) of such measures. The first step should be representation on the committees which are to monitor and assess ISPA measures, regardless of whether they — as provided in the draft regulation — are competent for the execution of a project or are directly concerned by a project. The projects to link applicant countries to the 3. 5. trans-European networks are intended to strengthen economic and social cohesion between the future accession areas and the EU as a whole. Planning measures to link the accession candidates to the TENs should be geared both to the needs of border regions in the present Member States and to those of all the areas affected by the development of these networks. In this context, the COR once again emphasizes the need to continue to give appropriate support to cross-border cooperation under Interreg and Phare/CBC (1), ensuring full compati- bility between projects funded under the two pro- grammes. The Commission is asked in future to place support for this kind of cooperation on a joint financial and organizational footing so as to remove administrat- ive obstacles to the implementation of cross-border projects, making it the sole form of support for cross- border cooperation. (1) Cross-border cooperation. Brussels, 18 November 1998. The President of the Committee of the Regions Manfred DAMMEYER Opinion of the Committee of the Regions on: — the ‘Proposal for a Council Regulation (EC) amending Regulation (EC) No 1164/94 establishing a Cohesion Fund’, and — the ‘Proposal for a Council Regulation (EC) amending Annex II to Regulation (EC) No 1164/94 establishing a Cohesion Fund’ (1999/C 51/03) THE COMMITTEE OF THE REGIONS, having regard to the Proposal for a Council Regulation (EC) amending Regulation (EC) No 1164/94 establishing a Cohesion Fund and the Proposal for a Council Regulation (EC) amending Annex II to Regulation (EC) No 1164/94 establishing a Cohesion Fund (COM(98) 130 final) – 98/0104 (AVC) — 98/0118 (CNS) (1); having regard to the Council Decision of 19 May 1998 to consult it on this subject, in accordance with Article 130d and the first paragraph of Article 198c of the Treaty establishing the European Community; having regard to the Bureau decision of 13 May 1998 asking Commission 1 (Regional policy, structural funds, economic and social cohesion, cross-border and inter-regional cooperation) to prepare the opinion; having regard to the draft opinion adopted by Commission 1 on 30 September 1998 (CdR 235/98 rev. ) (rapporteurs: Mr Apostola´kos and Mr O’Neachtain); (1) OJ C 159, 26. 5. 1998, p. 7. 22. 2. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 51/11 whereas Regulation (EC) No 1164/94 establishing a Cohesion Fund(1) and the European Commission communication Agenda 2000 (COM(97) 2000 final); whereas the Opinion of the Committee of the Regions on the Cohesion Policy and the Environment (CdR 134/96 fin)(2) and its Opinion on the Views of the Regional and Local Authorities for European Structural Policy (CdR 131/97 fin)(3), adopted the following opinion at its 26th plenary session (meeting of 19 November 1998). 1. Introduction The purpose of the Cohesion Fund established 1. 1. in 1994 following the Maastricht Treaty was to help the less prosperous Member States prepare for EMU and the budgetary discipline that this implied, while maintaining efforts to reduce the development gap and increase their capacity for growth and prosperity. The fund is in effect a means of compensating the weakest Member States for undertaking substantial spending on the infrastructural projects required for social and economic growth, while seeking to control their budget deficits. 1. 2. On 16 March 1998 the European Commission published its proposal for amending Regulation (EC) No 1164/94 establishing a Cohesion Fund. The proposal does not entail a radical reform, but rather seeks to adjust the Fund in relation to a number of key elements. As stated in the Communication ‘Agenda 2000’ the Cohesion Fund is to continue to provide assistance to the four current recipient Member States, which are eligible under the criterion of per capita GNP being less than 90 % of the Community average; Greece, Ireland, Portugal and Spain. The Cohesion Fund is to be allocated some ECU 21 billion (1999 prices) for the period 2000-2006 at a rate of ECU 3 billion per year. The main areas of amendment are: — The stipulations regarding macroeconomic con- ditionality will continue to apply. The participating Member States must ensure that they avoid any unnecessary public debt. Those countries participat- ing in the Euro must also meet the provisions laid down in the Stability and Growth Pacts. In situations where it is evident that these conditions are not being met the Commission will intervene and freeze finance. — The Commission proposes that there should be greater use of other sources of complementary private finance. (1) OJ L 130, 25. 5. 1994, p. 1. (2) OJ C 34, 3. 2. 1997, p. 22. (3) OJ C 64, 27. 2. 1998, p. 5. — In the interests of encouraging the Polluter-Pays Principle, the Commission is introducing a provision to vary its rates of assistance in order to avoid discouraging this principle. — Member States will be given increasing responsibility in relation to Financial control. The Member States are to have responsibility for verifying to the Com- mission that operations have been properly carried out and when irregularities occur the Member State must take any necessary administrative or legal action. Member States shall be responsible for reimbursing any funds paid which are the subject of irregularities. — In the interests of ensuring that the most environmen- tally sustainable option is chosen there is to be a fuller assessment of alternatives to the project proposed and the environmental impact thereof. — The Commission proposes simplification of Finan- cial Management — but the management and monitoring of funds is to be more rigorous. 2. General comments The Commission’s decision to maintain the 2. 1. Cohesion Fund notwithstanding EMU is widely wel- comed by the Committee of the Regions. The first report on Economic and Social Cohesion in the EU, published in November 1996 shows that structural policies have had a strong equalizing effect. The Committee of the Regions in particular recognizes the crucial part played by the Cohesion Fund in convergence between the Member States, but recognizes that so far none has reached the threshold of a GNP of at least 90 % of the Community average. The COR notes that while advances have been 2. 2. made in the Cohesion countries in the fields of both transport (which is vital to these countries due to their peripherality) and environmental services (where these countries may have lagged behind in the implementation of EU Directives) there is still significant work to be done improving such infrastructure. Indeed in a number C 51/12 EN Official Journal of the European Communities 22. 2. 1999 of the Cohesion countries a considerable infrastructural deficit still exists. The demands for continued improve- ment and the conflict between investment in such infrastructure and the necessity of ensuring budgetary restraint both for those not participating in the Euro and those participating in the Euro (in the light of the provision of the Stability and Growth pact), provides the rationale for the continuation of the Fund. The Committee of the Regions also believes that 2. 3. the Cohesion Fund has a continuing role to play in achieving environmentally sustainable development in the Member States concerned. Given the commitment to sustainable development and environmental protec- tion in the Amsterdam Treaty, the COR believes the Cohesion Fund is a key means of further addressing the needs of the Member States in the areas of environmental protection, particularly in the field of protection and management of water resources, as well as the collection, treatment and recycling of waste. 2. 4. The Committee of the Regions recognizes that the changes proposed are in the interests of efficiency, equity and greater protection of the environment, and that the minor nature of the changes reflects the relative success of the Cohesion Fund and its operation to date. However, the Committee of the Regions has a number of concerns regarding: general funding considerations, the greater use of private funding, some aspects of the Polluter-Pays Principle and a number of the proposed changes relating to financial management. 2. 5. A number of the proposed amendments to the regulation increase the environmental dimension of the Cohesion Fund. The Committee of the Regions fully agrees with a greater emphasis on ensuring that the impact of projects on the environment are fully assessed, that any alternatives are adequately appraised and that attempts are made to introduce suitably designed, fiscal measures and charges which impose the costs of pollution and environmental damage on those responsible for these. The Committee of the Regions recognizes that 2. 6. efforts to promote growth and convergence of productive capacity and real income levels within the Cohesion countries can place the environment at risk, but would point out that real costs do exist for the Cohesion countries in efforts to balance this growth with environ- mental protection measures. While welcoming the increased emphasis on the Polluter-Pays Principle, the Committee of the Regions believes there is a need for further guidelines on how this provision will be operated in practice. 2. 7. While recognizing that the financial changes proposed are in the interest of efficiency and simplicity, the Committee of the Regions is concerned that proposed amendments may have implications for local and regional authorities as implementing agencies. The Committee of the Regions is particularly 2. 8. concerned regarding the possible decommitment of any unspent funds from the Cohesion Fund budget. The Committee of the Regions calls for a revision of the terms of this provision to ensure that unspent funds can be redirected to other worthy cohesion projects. The Committee of the Regions notes that the 2. 9. Commission proposes the amendment not only of Regulation 1164/94 which requires a unanimous vote in the Council, but also the Annexes which need a qualified majority. The Committee of the Regions would hope that amendments to the Annexes would not undermine the philosophy of the Cohesion Fund by introducing changes which would not be subject to a unanimous vote by Council. 3. Specific comments 3. 1. Scope and operation of the Cohesion Fund (Article 2) 3. 1. 1. While the Committee of the Regions supports the idea of applying the eligibility criteria strictly, there may be a need to consider a transitional arrangement after 2003. Unlike, the revised Structural Funds regu- lation, in the present Cohesion regulation there is no possibility of phasing out of support, and it is stated that not only new projects but stages of projects (where important projects are split into stages) will no longer be funded once the eligibility criteria is exceeded. The Committee considers that an abrupt suspension of Cohesion Fund support would have an adverse effect on many regions. It may be appropriate for a transitional period for phasing out support after the mid term review in 2003, in order to cushion the cohesion countries from economic and social shocks, to consolidate their progress and to facilitate further adjustment to the new con- ditions. By introducing some limited transitional arrangements after 2003 the progress made in the Cohesion countries can be safeguarded. 3. 2. Macroeconomic conditionality (Article 6) 3. 2. 1. The Committee of the Regions concurs with the Commission’s continued emphasis on Conditionality. It considers that it is necessary to continue macro-economic 22. 2. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 51/13 policies geared towards stability and growth. The conditionality principle must be implemented without disrupting development in the Cohesion countries. 3. 3. Greater use of other sources of complementary private finance (Article 7) 3. 3. 1. The Committee of the Regions would accept that the proposed amendments to the Regulation would ensure that greater private funding is utilized in large scale projects which have potential for generating revenue. This would increase the leverage of and multiplier effect of Community funding. The Committee of the Regions recognizes that it is useful to encourage private investment, in order to make structural policies more efficient and to promote the multiplier effect. The COR has already made this point in its opinion on ‘Views of the Regional and Local Authorities on Arrangements for European Structural Policy’ (1). 3. 3. 2. The Committee of the Regions would however, point out that the interests of private and regional/local operators may well differ and that this could stand in the way of private sector funding. There are often difficulties in encouraging such investment in transport and environmental services in certain more peripheral areas of countries. There is also a need to ensure that there is an equitable provision of infrastructure and services and it should be noted that in some cases local and regional authorities are best placed to provide (finance) and maintain this type of infrastructure. 3. 3. 3. The Committee of the Regions believes that public private partnerships should be encouraged, but that notwithstanding a commitment to such partner- ships, that the decisions regarding the revenue generating potential of the projects and their suitability for private involvement should be made at Member State level in conjunction with input from the local and regional authorities involved. 3. 4. Environmental issues: Better application of the Polluter Pays Principle (Article 7) and fuller assess- ment of alternatives and environmental impact (Article B) The Committee of the Regions considers that 3. 4. 1. protecting and enhancing the environment, as well as reducing the disparities in the environmental situations of different regions, are necessary preconditions for a successful cohesion policy. Thus the COR welcomes the enhanced consideration of environmental issues in the Cohesion Fund. 3. 4. 2. In this regard the Committee of the Regions reiterates the point made in its opinion on Cohesion Policy and the Environment (2) that it is important that the Commission ensures that the 50/50 divide between environment and transport infrastructure, be maintained and monitored, in order to achieve environmental sustainability. However, in order to ensure that the needs and circumstances of each region can be accommo- dated, it must remain possible to make exceptions in duly justified cases and apply the Regulation with some flexibility in the balance. 3. 4. 3. The Committee welcomes the amendments made which allow the Commission to adjust the rate of assistance for the Cohesion Fund so as to encourage the Polluter-Pays Principle, thus reducing the disincentive to the cohesion countries in applying a proper pricing policy. However, in assessing the new emphasis on the Polluter- Pays Principle in the Regulation there is some clarifi- cation required. Firstly, there is a need for clarification regarding the determination of the rate of assistance. A decision on the rate of assistance should be taken in consultation with the Member State and the relevant regional and local authorities. Secondly, while the Polluter-Pays Principle is a key element of current EU environmental policy, the full implementation of the principle could be onerous for many of the Cohesion countries, where there has been less emphasis on the implementation of charges. The COR believes it is therefore necessary that the application of the Polluter- Pays Principle is considered obligatory, but the possi- bility must remain to make exceptions for cases where it is evident that the local conditions do not yet allow for the (full) implementation of the principle. In the light of these concerns the Committee of the Regions would like to see further thought on the manner in which the Commission will implement this element of the Regulation. The Committee of the Regions considers that there is a need for the introduction of Community Guidelines on the Polluter-Pays Principle and its application to different projects. 3. 4. 4. The Committee of the Regions believes that the amended Regulation in proposing a fuller assessment of alternatives not chosen and of environmental impact, will go some way to ensuring that infrastructural and ultimately economic development does not occur at the expense of an intact environment. The Committee of the Regions does however, consider that assessing alternatives in a full and complete manner could have negative implications on the financial and staffing resources of regional and local authorities and would like to see guidelines regarding the number of alternatives to be assessed and the level of assessment required. (1) CdR 131/97 fin — OJ C 64, 27. 2. 1998, p. 5. (2) CdR 134/96 fin — OJ C 34, 3. 2. 1997, p. 22. C 51/14 EN Official Journal of the European Communities 22. 2. 1999 3. 5. Financial control (Article 12) The Committee of the Regions welcomes the 3. 5. 1. proposed changes in the interests of applying the principle of subsidiarity. It is recognized that the devolution of power is accompanied by more responsi- bility on behalf of the Member States. 3. 6. Clarification of concepts (Article A) 3. 6. 1. The implementing provisions will be amended to include definitions of terms such as project, group of projects and stages of projects. The Committee of the Regions welcomes this clarification, and hopes that it facilitates the financing of major projects and that it prompts a more strategic approach towards infrastruc- ture provision in the Member States. 3. 6. 2. However, the Committee of the Regions points out that because of the situation in several of the cohesion countries a number of the projects, particularly those in the environmental arena, have been of small size but have a significant impact on environmental quality. There is thus a need to ensure that such definitions do not jeopardize the funding of smaller — though vitally important projects (which are provided for under Article 10 Paragraph 3 of Regulation (EC) No 1164/94). We thus suggest that the paragraph defining a project Article A Paragraph 2(a) be revised to state that all the criteria set down in Article 10 paragraph 5 of Regulation (EC) No 1164/94 be complied with rather that only the first criterion as proposed by the Commission. This will ensure that not only the social and economic benefits of a project will be considered in defining a project but that local authorities’ own priorities will be considered, together with its contribution to and compatibility with other Com- munity policies. 3. 7. Financial management (Article C, Article D) 3. 7. 1. The Committee of the Regions commends the fact that the Cohesion Fund Regulation is to be amended rather than being replaced and that the administrative arrangements will remain largely the same. This will allow a seamless passage into the new period and will result in uninterrupted implementation of the Regulation from its initial introduction in 1994. 3. 7. 2. The Committee of the Regions welcomes the proposal that the Commission will give budget commit- ments at the beginning of every financial year. This will remove some of the uncertainty regarding financial commitments, it will allow regional and local authorities to better co-ordinate their own budget lines and will allow those involved in the planning process to have a relatively clear idea of the amount of Community financial assistance they can expect. 3. 7. 3. The Commission proposes the introduction of measures to penalize projects where work has not been implemented, to allow monies committed to such projects to be reallocated. The amended Regulation will allow the cancellation of financing to a project not started after a period of two years of its expected start date, except in duly justified cases. The COR agrees about the necessity for (a) tighter controls on projects’ starting dates, and (b) for ensuring that funds may be reallocated. These are important preconditions for effective use of resources and for the continued legitimacy of funding. The COR points out that local and regional authorities may experience difficulties and delays in moving a major infrastructural project through planning and legal procedures, compulsory purchase and public consul- tation. In particular, unforeseen delays can arise due to third party intervention in procedures, which could delay the start date of work on the project. The Committee of the Regions would urge that in recognition of these difficulties the Commission would give a commitment to consider the particular circum- stances surrounding each project and exercise a degree of flexibility with regard to the implementation of this proposal. 3. 7. 4. The amendments recommend that payments will not favour the first year of the project. The Commission proposes giving an advance of not greater than 10 % assistance in the first year. The Committee of the Regions considers that the reduction in the ceiling of the initial advance from 50 % to 10 % may put pressure on Exchequer budgets and on local and regional authority budgets (particularly those where resources are constrained) in initial stages of a project. 3. 7. 5. The Committee of the Regions also considers that the amount to be held over as a final payment (20 % in most cases 10 % in important projects) also places an excessive burden on the budgets of local administrations. 3. 7. 6. The Committee of the Regions feels that the period ‘of two months after receipt of an admissible application for Payment’ within which payment is to be made by the Commission should be mandatory rather than a ‘general rule’. The proposed amendments to the Regulation 3. 7. 7. suggest that following the first advance, payment will be made/reimbursed on receipt of certified expenditure. The reimbursements will be dependent on the project’s fulfilment of certain conditions, including its progress in terms of specified monitoring indicators. The Committee believes that the introduction of more rigorous financial 22. 2. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 51/15 management and monitoring could place pressure on local authorities and regional authorities given the tight timescales now specified for reporting and the greater level of detail to be provided in such reports. The Committee of the Regions while recognizing the benefits of closer monitoring and more detailed reporting, would submit that the timeframes introduced will place an undue administrative and financial burden on local and regional authorities. 3. 8. Monitoring and Evaluation (Article F) 3. 8. 1. The Committee of the Regions stresses the importance of involving regional and local authorities on Monitoring Committees. It is vital that evaluation and monitoring be regarded as an expression of partner- ship (as it is in the Structural funds) and that local and regional authorities should be engaged at all phases of the Cohesion Fund from priority setting to monitoring and evaluation. 3. 8. 2. Given the costs involved for national, regional and local authorities in the monitoring and evaluation of projects funded under the Cohesion Fund the Com- mittee of the Regions would like to see some of these expenditure costs being considered as eligible expenditure. 3. 8. 3. The Committee of the Regions welcomes the addition of information on the impact of the Fund on employment as an element of the Commission’s annual report on the Fund. 4. Conclusions 4. 1. The Committee of the Regions welcomes the Commission proposal to continue Cohesion Fund sup- port and believes that the fund will continue to play a fruitful role in addressing the infrastructural deficit which exists in the four beneficiary Member States. The COR also commends the decision to amend rather than replace the existing Regulation and believes that this will allow for a seamless transition between the two periods of financing. 4. 2. While welcoming the greater emphasis on public private-partnerships the COR believes that decisions regarding the revenue generating potential of projects and their suitability for private funding should be made at Member State level in consultation with the local and regional authorities involved. 4. 3. The Committee of the Regions recommends that guidelines be introduced on the application of the Polluter-Pays Principle. The COR also recommends that the notwithstanding the environmental worth of Polluter-Pays Principle, the principle should not be a requirement of all projects and exceptions must be possible for cases where the implementation of the principle causes difficulties disproportionate to the benefits of the principle. In the interests of gaining public support for the 4. 4. Polluter-Pays Principle particularly in the domestic sphere, the Committee of the Regions would urge the Commission to support the funding of information and awareness raising exercises (either from other sources or from the technical assistance tranche of the Fund). This would encourage changes in producer and con- sumer behaviour, which is a vital element in the introduction and maintenance of market based instru- ments. 4. 5. The Committee of the Regions believes that the future funding of small scale projects should be safegaurded. The COR would argue that notwithstand- ing the need to finance large projects and to ensure a strategic approach to project development, a number of small scale projects may be of particular relevance in the Cohesion Countries. It is vitally important that the local administrations set their own priorities in this regard. 4. 6. The Committee of the Regions is concerned by the decision of the Commission to decommit unspent funds from the Cohesion Fund. The Committee of the Regions believes that there is a need for some reconsideration of this issue. The Committee of the Regions is convinced that unspent funds should be channelled into other Cohesion Fund projects. 4. 7. The Committee of the Regions expresses its concern regarding the reduction in the ceiling of the initial advance to projects from 50 % to 10 %. The COR calls upon the Commission to consider increasing the proposed initial advance from 10 % to 30 %, so as to ensure that sufficient funds are available in the initial stages of projects. 4. 8. The COR also believes that the amount held over as a final payment should be no more than 5 % this would ensure that finance is available during the works process and would facilitate the progress of projects. The COR agrees with the Commission that it is 4. 9. reasonable to cancel funding for those projects not started after a period of two years of their expected start dates. The COR supports the Commission view that in duly justified cases this will not occur and would urge the Commission to judge each project on a case by case basis and with flexibility. 4. 10. Given the increased assessment, monitoring and evaluation commitments outlined in the amended C 51/16 EN Official Journal of the European Communities 22. 2. 1999 Regulation, the Committee of the Regions would wel- come the ability to include such assessment, monitoring and evaluation as eligible expenditure for co-financing by the Cohesion Fund. 4. 11. The Committee of the Regions would urge the Commission to ensure that local and regional authorities are engaged at all phases of the Fund from priority setting to monitoring and evaluation. 4. 12. Finally, given the procedures outlined in the regulation for amending both the Regulation and its Annexes, the COR would like an assurance that amend- ments to the Annexes would not undermine the philos- ophy of the Cohesion Fund by introducing changes which will not be subject to a unanimous vote in the Council. 4. 13. The Committee of the Regions calls on the Commission to revise the proposal for Council Regu- lation amending the Regulation establishing a Cohesion Fund together with the proposal for a Council Regulation to amend Annex II to this Regulation and, in so doing, to take account of the Committee of the Region’s suggestions. Brussels, 19 November 1998. The President of the Committee of the Regions Manfred DAMMEYER Opinion of the Committee of the Regions on the ‘Communication from the Commission to the Member States on the links between regional and competition policy: Reinforcing concentration and mutual consistency’ (1999/C 51/04) THE COMMITTEE OF THE REGIONS, having regard to the Communication from the Commission to the Member States on the links between regional and competition policy: Reinforcing concentration and mutual consistency (1); having regard to the decision of the Bureau of 15 July 1998 to draw up, in accordance with the fourth paragraph of Article 198c of the Treaty establishing the European Community, an opinion on the subject, and to instruct Commission 1 for Regional Policy, Structural Funds, Economic and Social Cohesion, Cross-Border and Inter-Regional Cooperation to prepare the Committee’s work on the subject; having regard to the draft opinion (CdR 236/98 rev. ) adopted by Commission 1 on 30 September 1998 (rapporteurs: Mr Henry and Mr Mun˜oa), at its 26th plenary session of 18 and 19 November 1998 (meeting of 19 November) adopted the following opinion. PART A: GENERAL FRAMEWORK OF THE COM- MUNICATION 1. Problem and possible solutions 1. 1. Current situation 1. 1. 1. According to the Commission data, in 1994 to 1999 a total of 50,6 % of the population of the Union (1) OJ C 90, 26. 3. 1998. lived in regions eligible for Community structural aid, while 46,7 % lived in areas covered by regional incentives under Article 92(3)(a) and (c). It also appears from the Commission’s regional data that 6,6 % of the Community population lived in regions eligible under the Structural Funds where competition policy precluded the granting of regional aid, whilst 2,7 % of the Community population lived in regions which were covered by a national regional-aid scheme but were not eligible under the Structural Funds


title: Verordening (EG) nr. 2507/98 van de Commissie van 19 november 1998 tot vaststelling van de restituties bij uitvoer voor mout

eurovoc_concepts:
export refund
malt

text: 20. 11. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 311/17 VERORDENING (EG) Nr. 2507/98 VAN DE COMMISSIE van 19 november 1998 tot vaststelling van de restituties bij uitvoer voor mout DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, Gelet op Verordening (EEG) nr. 1766/92 van de Raad van 30 juni 1992 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector granen (1), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 923/96 van de Commissie (2), inzonderheid op artikel 13, lid 2, derde alinea, Overwegende dat volgens artikel 13 van Verordening (EEG) nr. 1766/92 het verschil tussen de noteringen of de prijzen op de wereldmarkt voor de in artikel 1 van die verordening genoemde producten en de prijzen van deze producten in de Gemeenschap kan worden overbrugd door een restitutie bij uitvoer; Overwegende dat de restituties moeten worden vastgesteld met inachtneming van de elementen als bedoeld in artikel 1 van Verordening (EG) nr. 1501/95 van de Commissie van 29 juni 1995 tot vaststelling van toepas- singsbepalingen van Verordening (EEG) nr. 1766/92 van de Raad voor de toekenning, in de graansector, van uitvoerrestituties en van bij verstoring van de graanmarkt te treffen maatregelen (3), laatstelijk gewijzigd bij Verorde- ning (EG) nr. 2094/98 (4); Overwegende dat voor mout de restitutie moet worden berekend met inachtneming van de hoeveelheid granen benodigd voor de vervaardiging van de betreffende producten; dat deze hoeveelheden zijn vastgesteld in Verordening (EG) nr. 1501/95; Overwegende dat de situatie op de wereldmarkt of de specifieke eisen van bepaalde markten voor zekere producten een differentiatie van de restitutie, naar gelang van de bestemming, nodig kunnen maken; Overwegende dat de in artikel 1 van Verordening (EEG) nr. 3813/92 van de Raad (5), laatstelijk gewijzigd bij Veror- dening (EG) nr. 150/95 (6), gedefinieerde representatieve marktkoersen worden gebruikt voor de omrekening van het in de valuta van derde landen aangegeven bedrag en dat deze koersen de grondslag zijn voor de bepaling van de landbouwomrekeningskoersen van de valuta’s van de lidstaten; dat de nadere voorschriften voor de toepassing en de vaststelling van deze omrekeningskoersen zijn vast- gesteld bij Verordening (EEG) nr. 1068/93 van de Commissie (7), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 961/98 (8); Overwegende dat de restitutie eenmaal per maand moet worden vastgesteld; dat zij in de tussentijd kan worden gewijzigd; Overwegende dat, bij toepassing van deze regelen op de huidige situatie in de sector granen en met name op de noteringen of prijzen van deze producten in de Gemeen- schap en op de wereldmarkt, de restitutie op de in de bijlage vermelde bedragen moet worden vastgesteld; Overwegende dat de in deze verordening vervatte maatre- gelen in overeenstemming zijn met het advies van het Comit(cid:130) van beheer voor granen, HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Artikel 1 De restituties bij uitvoer van de in artikel 1, lid 1, onder c), van Verordening (EEG) nr. 1766/92 bedoelde mout worden op de in de bijlage aangegeven bedragen vastge- steld. Artikel 2 Deze verordening treedt 1998. in werking op 20 november Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepassel¶k in elke lidstaat. Gedaan te Brussel, 19 november 1998. Voor de Commissie Franz FISCHLER Lid van de Commissie (1) PB L 181 van 1. 7. 1992, blz. 21. (2) PB L 126 van 24. 5. 1996, blz. 37. (3) PB L 147 van 30. 6. 1995, blz. 7. (4) PB L 266 van 1. 10. 1998, blz. 61. (5) PB L 387 van 31. 12. 1992, blz. 1. (6) PB L 22 van 31. 1. 1995, blz. 1. (7) PB L 108 van 1. 5. 1993, blz. 106. (8) PB L 135 van 8. 5. 1998, blz. 5. L 311/18 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 20. 11. 98 b¶ de verordening van de Commissie van 19 november 1998 tot vaststelling van de restituties b¶ uitvoer voor mout B(cid:246)LAGE Productcode Bedrag van de restitutie (in ecu / ton) 1107 10 19 9000 1107 10 99 9000 1107 20 00 9000 36,00 72,70 85,25