title: Ehdotus neuvoston direktiivi merenkulkijoiden työaikojen valvonnasta yhteisön satamia käyttävillä aluksilla

eurovoc_concepts:
arrangement of working time
crew
occupational safety
organisation of work
transport staff
working time

formats: html pdf print

text: C 43/16 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 17. 2. 1999 Ehdotus neuvoston direktiiviksi merenkulkijoiden työaikojen valvonnasta yhteisön satamia käyttävillä aluksilla (1999/C 43/04) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) KOM(1998) lopull. — 98/0321(SYN) (Komission esittämä 24 päivänä marraskuuta 1998) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuk- sen ja erityisesti sen 84 artiklan 2 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, toimii perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen, sekä katsoo, että (1) (2) yhteisön sosiaalipoliittisella toiminnalla pyritään muiden muassa kohentamaan työntekijöiden ter- veyttä ja turvallisuutta työympäristössä, yhteisön toimilla meriliikenteen alalla pyritään muiden muassa kohentamaan merenkulkijoiden elin- ja työoloja aluksilla, parantamaan meriturval- lisuutta sekä ehkäisemään merionnettomuuksien aiheuttamaa meren saastumista, (3) Kansainvälinen työjärjestö hyväksyi 8—22 päivänä lokakuuta 1996 pidetyssä kahdeksannessakymme- nennessäneljännessä yleiskokouksessaan yleissopi- muksen, joka koskee merenkulkijoiden työaikaa ja alusten miehitystä (ILOn yleissopimus n:o 180), sekä vuonna 1976 tehtyyn kauppa-aluksissa nou- datettavaa vähimmäistasoa koskevaan yleissopi- mukseen liittyvän pöytäkirjan, (4) neuvoston direktiivillä xx/xx/EY, joka annettiin sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti ja johon viitataan jäljempänä ilmaisulla ’merityöaikadirektiivi’, pyritään saatta- maan voimaan työmarkkinaosapuolten 30 päivänä syyskuuta 1998 tekemä eurooppalainen sopimus merenkulkijoiden työajan järjestämisestä, jäljem- pänä ’sopimus’; mainitun sopimuksen sisällössä ja kuvastuvat tietyt merenkulkijoiden työaikaa alusten miehitystä koskevan ILOn yleissopimuksen n:o 180 määräykset; sopimuksen soveltamisalaan kuuluvat merenkulkijat kaikilla julkisessa tai yksi- tyisessä omistuksessa olevilla merialuksilla, jotka on rekisteröity jonkin jäsenvaltion alueella ja joita tavallisesti käytetään kaupalliseen meriliikentee- seen, (5) tämän direktiivin tarkoituksena on soveltaa ILOn yleissopimuksen n:o 180 määräysten mukaisia merityöaikadirektiivin säännöksiä kaikkiin aluk- siin, jotka poikkeavat jäsenvaltioiden satamiin, riippumatta siitä, minkä lipun alla alus purjehtii; merityöaikadirektiiviin sisältyy kuitenkin vaatimuk- sia, joita ILOn yleissopimus n:o 180 ei sisällä ja joiden noudattamista ei sen vuoksi pitäisi valvoa sellaisilla aluksilla, jotka eivät purjehdi minkään jäsenvaltion lipun alla, (6) merityöaikadirektiiviä sovelletaan merenkulkijoihin kaikilla merialuksilla, jotka on rekisteröity jonkin jäsenvaltion alueella; jäsenvaltioiden olisi valvot- tava, että niiden alueella rekisteröidyt alukset nou- dattavat tämän direktiivin säännöksiä, (7) (8) turvallisuussyistä ja kilpailun vääristymisen välttä- miseksi jäsenvaltioiden olisi voitava tarkistaa, että rekisteröintivaltiosta riippumatta kaikki niiden satamissa poikkeavat merialukset noudattavat asiaankuuluvia merityöaikadirektiivin säännöksiä, erityisesti sellaisten alusten, joiden lippuvaltio ei ole ratifioinut ILOn yleissopimusta n:o 180 tai ILOn yleissopimukseen n:o 147 liittyvää pöytäkirjaa, ei pidä saada osakseen edullisempaa kohtelua kuin niiden, joiden lippuvaltio on jommankumman tai tarkoitettujen yleissopimusten molempien sopimuspuoli, tässä (9) merityöaikadirektiivin soveltamisen ja täytäntöön- panon tehokas valvonta edellyttää, että jäsenvaltiot suorittavat aluksilla tarkastuksia, etenkin saatuaan asiaan liittyvän valituksen aluksen päälliköltä tai miehistön jäseneltä taikka joltakin sellaiselta henki- 17. 2. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 43/17 löltä tai organisaatiolta, jonka laillisiin etuihin aluksen turvallinen toiminta, aluksen elin- ja työ- olot tai saastumisen ehkäiseminen kuuluu, (10) jäsenvaltiot voivat omasta aloitteestaan tarvittaessa nimetä satamavaltion valvontaa suorittavia tarkas- tajia tekemään tarkastuksia yhteisön satamissa poikkeavilla aluksilla tämän direktiivin säännösten toteuttamiseksi, (11) näyttö siitä, ettei alus noudata merityöaikadirektii- vin vaatimuksia, voidaan saada aluksen työaikajär- jestelyjen sekä työ- tai lepoaikakirjanpidon tarkis- tuksen yhteydessä tai silloin, kun tarkastajalla on perusteltu syy uskoa, että aluksella olevat meren- kulkijat ovat kohtuuttoman väsyneitä, (12) jotta kaikki turvallisuuden tai terveyden kannalta vaaralliset olosuhteet aluksella voidaan korjata, sen jäsenvaltion, jonka satamaan alus on saapunut, toimivaltainen viranomainen voi kieltää alusta poistumasta satamasta ennen kuin havaitut puut- teet on korjattu tai miehistö on levännyt riittä- västi, (13) koska merityöaikadirektiivi pohjautuu ILOn yleis- sopimuksen n:o 180 määräyksiin, mainitun direk- tiivin noudattaminen voidaan tarkistaa kolmansien naiden alueella rekisteröityjen alusten osalta vasta, kun edellä tarkoitettu yleissopimus on tullut voi- maan, ja (14) koska sosiaalipolitiikasta tehtyä sopimusta ei sovel- leta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, merityöaika- direktiivi ei sido oikeudellisesti Yhdistynyttä kunin- gaskuntaa; kuitenkin [päiväys] annetulla direktii- villä on ulotettu merenkulkijoiden työajan järjestä- misestä tehdyn eurooppalaisen sopimuksen mää- räykset koskemaan myös Yhdistynyttä kuningas- kuntaa, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Tarkoitus ja soveltamisala 1. Tämän direktiivin tarkoituksena on luoda menettely, jolla voidaan tarkistaa ja valvoa, että jäsenvaltioiden satamiin poikkeavat alukset noudattavat merityöaika- direktiiviä. Tavoitteena on parantaa meriliikenteen turval- lisuutta sekä työoloja ja merenkulkijoiden terveyttä ja turvallisuutta aluksilla. 2. Tämän direktiivin mukaisesti merityöaikadirektiivin säännöksiä sovelletaan jäsenvaltioissa rekisteröityihin aluksiin sekä sellaisiin aluksiin, joita ei ole rekisteröity jonkin jäsenvaltion alueella tai jotka eivät purjehdi jonkin jäsenvaltion lipun alla, viimeksi mainittujen osalta kuiten- kaan seuraavia seikkoja lukuun ottamatta: — jäsenvaltioiden voimassa pitämät tai käyttöön ottamat vaatimukset, jotka ovat edullisempia kuin ILOn yleis- sopimuksessa n:o 180 määrätyt — merityöaikadirektiivin liitteenä olevan eurooppalaisen sopimuksen 13—16 lauseke. 2 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä tarkoitetaan a) ’aluksella’ kaikkia jossakin jäsenvaltiossa rekisteröi- tyjä merialuksia merityöaikadirektiivin mukaisesti samoin kuin kaikkia merialuksia, joihin sovelletaan ILOn yleissopimusta n:o 180 ja jotka purjehtivat jonkin muun valtion kuin satamavaltion lipun alla b) ’toimivaltaisella viranomaisella’ toimivaltaisia viran- omaisia, jotka jäsenvaltiot ovat nimenneet toteutta- maan tämän direktiivin mukaisia toimia c) ’tarkastajalla’ julkishallinnon palveluksessa olevaa työntekijää tai muuta henkilöä, jonka jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on valtuuttanut tarkasta- maan aluksen työolot ja joka vastaa toiminnastaan hänet nimittäneelle toimivaltaiselle viranomaiselle d) ’valituksella’ tietoja, jotka on toimittanut miehistön jäsen, ammatillinen elin, järjestö, ammattiliitto tai yleensä henkilö, jota aluksen turvallinen toiminta sen miehistöön kohdistuvat turvallisuuteen tai terveyteen liittyvät vaarat mukaan luettuna koskee. 3 artikla Valvonta Rajoittamatta 1 artiklan 2 kohdan soveltamista, jäsenval- tion on saatuaan valituksen, joka koskee sen satamaan tavanomaisessa toiminnassaan tai operatiivisista syistä vapaaehtoisesti saapuvaa alusta, tai saatuaan näyttöä, ettei tällainen alus noudata merityöaikadirektiivissä tar- koitettuja normeja, laadittava asiasta kertomus, joka osoitetaan aluksen rekisteröintivaltion hallitukselle, sekä ryhdyttävä tarvittaviin toimenpiteisiin, jotta merenkulki- joiden turvallisuudelle tai terveydelle selvästi vaaralliset olosuhteet aluksella oikaistaan. C 43/18 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 17. 2. 1999 4 artikla Keinot näytön hankkimiseksi normien noudattamatta jättämisestä jollei tämä ole mahdollista, lähimmälle kyseisen valtion diplomaattiselle edustajalle, tarkastuksen tuloksista, tar- kastajan tekemistä päätöksistä sekä vaadituista oikaisu- toimista. Kun jäsenvaltio määrittää, voidaanko sen satamaan poi- kenneen aluksen osoittaa olevan 3 artiklassa tarkoitettu- jen, merityöaikadirektiivissä säädettyjen normien vastai- nen, sen on tarkastettava, onko aluksella pantu toimeen seuraava: — Aluksella noudatettavista työaikajärjestelyistä on laa- dittu taulukko kaikilla aluksen työskentelykielillä ja englanniksi liitteessä I olevan mallin mukaisesti tai vastaavassa muodossa ja asetettu esille helppopääsyi- seen paikkaan. — Merenkulkijoiden työ- ja lepoajoista on pidetty kirjaa. Kirjanpito on laadittu aluksen kaikilla työkielillä ja englanniksi direktiivin liitteessä II olevan mallin mukaisesti tai vastaavassa muodossa, sitä säilytetään aluksella ja se on annettu aluksen rekisteröintivaltion toimivaltaisen viranomaisen vahvistettavaksi määrä- ajoin. Mikäli tilanne jäsenvaltion satamaan poikenneella aluk- sella viittaa siihen, että aluksella olevat merenkulkijat ovat kohtuuttoman väsyneitä liian pitkän työajan tai riittämättömän lepoajan vuoksi, tarkastaja voi ammatilli- sen arvostelukykynsä perusteella katsoa, ettei alus oleelli- sesti täytä merityöaikadirektiivin vaatimuksia. 2. Suoritettaessa tähän direktiiviin perustuvaa tarkas- tusta on kaikin keinoin vältettävä aiheuttamasta alukselle kohtuutonta viivästystä. Mikäli alusta viivytetään koh- tuuttomasti, sen omistajalla tai liikenteenharjoittajalla on oltava oikeus saada korvausta mahdollisesti kärsimistään tappioista tai vahingoista. Kohtuutonta viivästystä koske- viin väitteisiin liittyvä todistustaakka on kaikissa tapauk- sissa aluksen omistajalla tai liikenteenharjoittajalla. 7 artikla Valitusoikeus 1. Aluksen omistajalla tai liikenteenharjoittajalla tai hei- dän edustajallaan kyseisessä jäsenvaltiossa on oikeus valittaa toimivaltaisen viranomaisen tekemästä pysäyttä- mispäätöksestä. Pysäyttämistä lykätä valituksen vuoksi. ei Jäsenvaltioiden on laadittava ja pidettävä voimassa 2. tähän tarkoitukseen soveltuvat menettelyt oman lainsää- däntönsä mukaisesti. 3. Toimivaltaisen viranomaisen on asianmukaisella ta- valla ilmoitettava 1 kohdassa tarkoitetun aluksen päälli- kölle valitusoikeudesta. 5 artikla Puutteitten oikaisu 8 artikla Hallintoyhteistyö Kun jäsenvaltio on 3 ja 4 artiklan mukaisesti saanut valituksen tai näyttöä, ettei jokin alus täytä merityöaika- direktiivissä tarkoitettuja vaatimuksia, sen on ryhdyttävä tarvittaviin toimenpiteisiin, jotta merenkulkijoiden turval- lisuudelle tai terveydelle selvästi vaaralliset olosuhteet aluksella oikaistaan. Tämän direktiivin tehokkaan soveltamisen varmistami- seksi jäsenvaltioiden on säädettävä yhteistyöstä asiaan- kuuluvien omien viranomaistensa ja muiden jäsenvaltioi- den toimivaltaisten viranomaisten välillä. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava näistä säädöksistä komissiolle. Tällaisiin toimenpiteisiin voidaan lukea myös alukselle asetettava kielto poistua satamasta, ennen kuin havaitut puutteet on korjattu tai miehistö on levännyt riittävästi. 9 artikla Suotuisamman kohtelun kieltävä lauseke 6 artikla Jatkotoimet 1. Mikäli alusta kielletään 5 artiklan nojalla poistumasta satamasta, kiellon määränneen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava aluksen päällikölle, omista- jalle tai liikenteenharjoittajalle, aluksen lippuvaltion tai rekisteröintivaltion viranomaiselle tai konsulille taikka, Mikäli jäsenvaltion tarkastama alus on rekisteröity sellai- sen valtion alueella, joka ei ole ratifioinut ILOn yleissopi- musta n:o 180 tai ILOn yleissopimukseen n:o 147 liitty- vää pöytäkirjaa, tai jos alus purjehtii tällaisen valtion lipun alla, jäsenvaltion on edellä tarkoitettujen yleissopi- muksen ja pöytäkirjan tultua voimaan varmistettava, ettei tällaiseen alukseen tai sen miehistöön sovelleta suotui- sampaa kohtelua kuin alukseen, joka on rekisteröity sellaisen valtion alueella, joka on jommankumman tai molempien edellä mainittujen yleissopimusten osapuoli, tai joka purjehtii tällaisen valtion lipun alla. 17. 2. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 43/19 10 artikla Loppusäännökset 11 artikla Yhteisön ulkopuolisten maiden alukset Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin nou- 1. dattamiseen tarvittavat lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2001. 2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, tätä direk- tiiviä ei sovelleta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ennen sitä täytäntöönpanopäivämäärää, joka mainitaan direktii- vissä, jolla eurooppalaisen sopimuksen määräykset ulote- taan koskemaan myös Yhdistynyttä kuningaskuntaa. 3. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on vii- tattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä sitä, miten viittaukset tehdään. Jäsenvaltioiden on 4. tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa sää- dökset kirjallisina komissiolle. Komissio ilmoittaa niistä muille jäsenvaltioille. toimitettava viipymättä Tämän direktiivin vaatimuksia sovelletaan muihin kuin jäsenvaltioiden alueella rekisteröityihin aluksiin tai mui- den kuin jäsenvaltioiden lipun alla purjehtiviin aluksiin vasta kolme kuukautta merenkulkijoiden työaikaa ja alusten miehitystä koskevan yleissopimuksen (ILO n:o 180) ja kauppa-aluksilla noudatettavaa vähimmäistasoa koskevaan vuoden 1976 yleissopimukseen liittyvän vuo- den 1996 pöytäkirjan voimaantulopäivän jälkeen. 12 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jolloin se julkais- taan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 13 artikla Tämä direktiivi on soitettu kaikille jäsenvaltioille. LIITE I ALUKSEN TYÖAIKAJÄRJESTELYTAULUKON MALLI (1) Aluksen nimi: _____________00Aluksen lippu: _____________00Mahdollinen IMO-numero: _____________00Taulukko päivitetty viimeksi: _____________ Sivuja ___/___ Aluksella noudatettavat työajan enimmäismäärät ja lepoajan vähimmäismäärät perustuvat: _____________ (kansallinen laki tai asetus), joka on säädetty merenkulkijoiden työaikaa ja aluksen miehitystä koskevan ILOn yleissopimuksen, 1976 (n:o 180) mukaisesti, sekä mahdollisiin asiaan sovellettaviin työehtosopimuksiin, jotka on rekisteröity tai vahvistettu mainitun yleissopimuksen sekä vuoden 1978 kansainvälisen merenkulkijoiden koulutusta, pätevyyskirjoja ja vahdinpitoa koskevan yleissopimuksen (STCW-yleissopimuksen), sellaisena kuin se on muutettuna, mukaisesti (2). Enimmäistyöaika tai vähimmäislepoaika (3) ______________________________________________________________________________________________________ Muut vaatimukset: ____________________________________________________________________________________________________________________________ Asema tai toimi (4) Aikataulun mukainen päivittäinen työaika merellä Aikataulun mukainen päivittäinen työaika satamassa Huomautuksia Päivittäinen työ-/lepoaika (3) yhteensä Vahdinpito (alkamisaika- päättymisaika) Muut kuin vahdinpitotehtävät (alkamisaika- päättymisaika) (5) Vahdinpito (alkamisaika- päättymisaika) Muut kuin vahdinpitotehtävät (alkamisaika- päättymisaika) Merellä Satamassa Aluksen päälikön allekirjoitus: ______________________________ (1) Tässä mallitaulukossa käytettävät termit on ilmaistava aluksen kaikilla työkielillä ja englanniksi. (2) Ks. kääntöpuolella olevat otteet ILOn yleissopimuksesta n:o 180 ja STCW-yleissopimuksesta. (3) Tarpeeton yliviivataan. (4) Mikäli asema tai toimi mainitaan myös aluksen turvallista miehitystä koskevassa asiakirjassa, olisi käytettävä samoja termejä. (5) Vahtivuorossa olevan miehistön osalta voidaan huomautuksia-sarakkeessa ilmoittaa odotettu muuhun kuin aikataulun mukaiseen työhön varattava aika. Tällainen työaika on ilmoitettava vastaavassa päivittäisen koko- naistyöajan osoittavassa sarakkeessa. C 4 3 2 0 / F I E u r o o p a n y h t e i s ö j e n v i r a l l i n e n l e h t i 1 7. 2. 1 9 9 9 17. 2. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 43/21 OTTEITA ILON YLEISSOPIMUKSESTA N:O 180 JA STCW-YLEISSOPIMUKSESTA ILOn yleissopimus n:o 180 5 artiklan 1 kohta Työ- ja lepoaikojen rajat ovat seuraavat: a) enimmäistyöaika saa olla enintään: (i) 14 tuntia 24 tunnin jakson aikana, ja (ii) 72 tuntia seitsemän päivän jakson aikana tai b) vähimmäislepoajan on oltava vähintään: (i) kymmenen tuntia 24 tunnin jakson aikana ja (ii) 77 tuntia seitsemän päivän jakson aikana. 5 artiklan 2 kohta Lepoajan saa jakaa korkeintaan kahdeksi jaksoksi, joista toisen on oltava vähintään kuusituntinen, ja peräkkäisten lepoaikojen väli saa olla korkeintaan 14 tuntia. 5 artiklan 6 kohta Mikään 1 ja 2 kohdan sisältämästä ei estä jäsenvaltiota soveltamasta kansallista lainsäädäntöä tai menettelytapoja, joiden mukaisesti toimivaltainen viranomainen hyväksyy tai rekisteröi työehtosopimuksia, jotka sallivat poikkeuksia annettuihin rajoihin. Kyseisten poikkeusten tulee mahdollisuuksien mukaan noudattaa annettuja normeja, mutta niissä voidaan ottaa huomioon useammat pitemmät vapaa-ajat tai korvaavan vapaan myöntäminen, joka koskee vahtivuorossa olevia merenkulkijoita tai merenkulkijoita, jotka työskentelevät aluksella lyhyillä matkoilla. 7 artiklan 1 kohta Mikään tässä yleissopimuksessa ei rajoita aluksen päällikön oikeutta vaatia merenkul- kijaa tekemään kuinka kauan tahansa työtä, joka on välttämätön aluksen, aluksella olevien ihmisten tai lastin välittömän turvallisuuden vuoksi, tai avun antamiseksi muille aluksille tai henkilöille, jotka ovat merihädässä. 7 artiklan 3 kohta Sen jälkeen kun tilanne on palautunut normaaliksi, aluksen päällikön om mahdollisim- man pian varmistettava, että merenkulkijat, jotka ovat työskennelleet aikataulun mukaisena lepoaikana, saavat riittävän lepoajan. STCW-yleissopimus STCW-säännöstön osasto A-VIII/1 (pakolliset määräykset) 1. 2. 3. 4. 5. Kaikille henkilöille, jotka määrätään hoitamaan vahtipäällikön tehtäviä tai osallistu- maan vahdinpitoon miehistön jäsenenä, on järjestettävä vähintään 10 tunnin lepoaika kunakin 24 tunnin jakson aikana. Lepoaika voidaan jakaa enintään kahteen jaksoon, joista toisen on oltava vähintään kuusi tuntia. Lepoaikoja koskevia 1 ja 2 kohdassa asetettuja vaatimuksia ei tarvitse noudattaa hätätilanteessa tai harjoitusten aikana tai muissa ylisepääsemättömissä operatiivisissa olosuhteissa. Kymmenen tunnin vähimmäisaikaa voidaan lyhentää 2 ja 3 kohdan määräyksistä poiketen vähintään kuuden perättäisen tunnin pituiseksi, jos lepotaukoa ei lyhennetä tällä tavoin pidemmällä kuin kahden päivän ajanjaksolla ja lepoaikaa annetaan vähintään 70 tuntia jokaisen seitsemän päivän jakson aikana. Viranomaisten on edellytettävä, että vahtivuoroluettelo asetetaan esille näkyvälle paikalle. STCW-säännöstön osasto B-VIII/1 (suositukset) 3. Sääntöä VIII/1 sovellettaessa olisi otettava huomioon seuraavat seikat: 1. Väsymyksen ehkäisemiseksi annetuilla määräyksillä olisi varmistettava, etteivät työtunnit ole liiallisia tai kohtuuttomia. Erityisesti on huomattava, ettei säännös- tön osastossa A-VIII/1 määrättyjä vähimmäislepoaikoja tulisi tulkita siten, että koko muu aika voidaan varata vahdinpitoon tai muihin tehtäviin. 2. Vapaitten jaksojen tiheys ja pituus sekä korvaavan vapaan myöntäminen ovat olennaisia tekijöitä ehkäistäessä ajan myötä syntyvää väsymystä. 3. Määräyksistä voidaan poiketa lyhyillä merimatkoilla käytettävien alusten koh- dalla sillä edellytyksellä, että toimeen on pantu erityisiä turvajärjestelyjä. MALLI MERENKULKIJOIDEN TYÖAIKAA TAI LEPOAIKAA KOSKEVAA KIRJANPITOA VARTEN (1) Sivu 1 (2) LIITE II Aluksen nimi: ___________________________ Mahdollinen IMO-numero: _______________ Aluksen lippu: _______________________________ Merenkulkija (täydellinen nimi): ___________________________________________________________ Asema tai toimi aluksella: ____________________ Kuukausi ja vuosi: ________________________ Vahti (2): kyllä ei Työaika/lepoaika (3) Merkitkää työ- tai lepoajat joko rastilla (x) tai yhtenäisellä viivalla tai nuolella. TÄYTTÄKÄÄ KÄÄNTÖPUOLELLA OLEVA TAULUKKO Tällä aluksella sovelletaan seuraavia kansallisia lakeja, asetuksia ja/tai työehtosopimuksia, joilla asetetaaan rajat työ- ja lepoajoille: __________________________ Vahvistan, että kyseessä olevan merenkulkijan työ- tai lepoaika on kirjattu asianmukaisesti tähän taulukkoon. Aluksen päällikön tai sen henkilön nimi, jonka päällikkö on valtuuttanut allekirjoittamaan tämän kirjanpidon: _________________________________________________________________________________ Aluksen päällikön tai hänen valtuuttamansa henkilön allekirjoitus: ______________________________ Merenkulkijan allekirjoitus: ________________________________________________ Tästä kirjanpidosta on annettava jäljennös asianomaiselle merenkulkijalle. Tämä lomake tarkistetaan ja vahvistetaan _______________________ (toimivaltaisen viranomaisen nimi) vahvistamin menettelyin. (1) Tässä mallitaulukossa käytettävät termit on ilmaistava aluksen kaikilla työkielillä ja englanniksi. (2) Merkitkää rasti oikean vaihtoehdon kohdalle. (3) Tarpeeton yliviivataan. 1 7 2 1 9 9 9 F I E u r o o p a n y h t e i s ö j e n v i r a l l i n e n l e h t i C 4 3 / 2 3 Merkitkää työ- tai lepoaika rastilla (x) tai yhtenäisen viivan tai nuolen avulla Aika 0 0 0 1 0 2 0 3 0 4 0 5 0 6 0 7 0 8 0 9 1 0 1 1 1 2 1 3 1 4 1 5 1 6 1 7 1 8 1 9 2 0 2 1 2 2 2 2 3 Pvm Huomau- tuksia Lepoaika tunteina 24 tunnin jaksossa Ei työntekijän täytettäväksi (1) Työ- tai lepoaika tunteina 24 tunnin jakson aikana (2) Työ- tai lepoaika tunteina 7 vuorokauden jakson aikana (2) Aika 0 0 0 1 0 2 0 3 0 4 0 5 0 6 0 7 0 8 0 9 1 0 1 1 1 2 1 3 1 4 1 5 1 6 1 7 1 8 1 9 2 0 2 1 2 2 2 3 (1) Taulukon täyttämisessä ja käytössä noudatetaan menettelyjä, jotka toimivaltainen viranomainen on vahvistanut vuonna 1996 merenkulkijoiden työaikaa ja alusten miehitystä koskevan yleissopimuksen (yleissopimus n:o 180) määräysten mukaisesti. (2) Lisälaskelmat tai tietojen tarkistaminen saattavat olla tarpeen sen varmistamiseksi, että noudatetaan niitä asiaankuuluvia määräyksiä, jotka sisältyvät vuonna 1996 tehtyyn merenkulkijoiden työaikaa ja alusten miehitystä kos- kevaan yleissopimukseen (yleissopimukseen n:o 180) sekä kansainväliseen merenkulkijoiden koulutusta, pätevyyskirjoja ja vahdinpitoa koskevaan vuoden 1978 yleissopimukseen (STCW-yleissopimukseen), sellaisena kuin se on muutettuna. C 4 3 2 4 / F I E u r o o p a n y h t e i s ö j e n v i r a l l i n e n l e h t i 1 7. 2. 1 9 9 9


title: Proposta di direttiva del Consiglio concernente l'organizzazione dell'orario di lavoro del personale viaggiante che effettua operazioni di autotrasporto e degli autosportatori autonomi

eurovoc_concepts:
arrangement of working time
occupational safety
organisation of work
transport staff
working time

text: C 43/4 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 17. 2. 1999 Proposta di direttiva del Consiglio concernente l’organizzazione dell’orario di lavoro del personale viaggiante che effettua operazioni di autotrasporto e degli autotrasportatori autonomi (1999/C 43/02) (Testo rilevante ai fini del SEE) COM(1998) 662 def. — 98/0319(SYN) (Presentata dalla Commissione il 24 novembre 1998) IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA, visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare gli articoli 75 e 118 A, vista la proposta della Commissione, in cooperazione con il Parlamento europeo, visto il parere del Comitato economico e sociale, considerando che l’articolo 75 del trattato prevede tra l’altro che il Consiglio stabilisca norme comuni applica- bili ai trasporti stradali e misure atte a migliorare la sicurezza dei trasporti; che detto articolo fornisce la base giuridica appropriata per l’adozione di norme comuni in materia di orario di lavoro degli autotrasportatori auto- nomi; considerando che l’articolo 118 A del trattato stabilisce che il Consiglio adotta, mediante direttive, le prescrizioni minime atte a promuovere il miglioramento, specie dell’ambiente di lavoro, così da garantire una maggiore tutela della sicurezza e della salute dei lavoratori; considerando che il regolamento (CEE) n. 3820/85 del Consiglio, del 20 dicembre 1985, relativo all’armonizza- zione di alcune disposizioni in materia sociale nel settore dei trasporti su strada (1) fissa le norme comuni relative ai tempi di guida e di riposo dei conducenti; che esso non contempla altri aspetti dell’orario di lavoro per il settore dell’autotrasporto; considerando che la direttiva 93/104/CE del Consiglio, del 23 novembre 1993, concernente taluni aspetti dell’or- ganizzazione dell’orario di lavoro (2) stabilisce prescri- zioni minime di sicurezza e salute in materia di organizza- zione dell’orario di lavoro e applicabili a tutti i settori di attività, pubblici o privati, ad eccezione di alcuni, tra cui i trasporti aerei, ferroviari, stradali e marittimi e la naviga- zione interna; considerando che nel preambolo a detta direttiva il Con- siglio riconosce che può essere necessario adottare misure specifiche per quanto riguarda l’organizzazione dell’ora- rio di lavoro in taluni settori od attività esclusi dal campo di applicazione della direttiva; considerando che al fine di potenziare la sicurezza stra- dale, impedire distorsioni della concorrenza e migliorare le condizioni di lavoro nel settore dell’autotrasporto e` necessario applicare a tutto il personale viaggiante che effettua operazioni di autotrasporto e a tutti gli autotra- sportatori autonomi un regime di tutela minima in mate- ria di orario di lavoro; considerando che la presente direttiva contiene prescri- zioni più specifiche in materia di autotrasporto rispetto alla direttiva 93/104/CE nella versione modificata, e che pertanto, ai sensi dell’articolo 14 di quest’ultima, le prescrizioni della presente direttiva sono da considerarsi prevalenti; considerando che al fine di potenziare la sicurezza stra- dale, impedire distorsioni della concorrenza e tutelare la sicurezza e la salute del personale viaggiante e degli autotrasportatori autonomi occorre regolamentare il riposo minimo giornaliero e settimanale, nonche´ preve- dere adeguati riposi intermedi per i lavoratori di questo settore; che e` altresì necessario stabilire il limite massimo dell’orario di lavoro settimanale; considerando la necessità di esplicitare che le disposizioni in materia di interruzioni e periodi di riposo del regola- mento (CEE) n. 3820/85 relativo all’armonizzazione di alcune disposizioni in materia sociale nel settore dei trasporti su strada continuano ad applicarsi a talune categorie del personale viaggiante e degli autotrasporta- tori autonomi; considerando che le disposizioni in materia di periodi di guida contenute in detto regolamento sono integrate dalle prescrizioni sull’orario di lavoro della presente direttiva; (1) GU L 370 del 31. 12. 1985, pag. 1. (2) GU L 307 del 13. 12. 1993, pag. 18. considerando che, malgrado attive negoziazioni tra le parti sociali, per il personale viaggiante del settore 17. 2. 1999 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 43/5 dell’autotrasporto non si e` raggiunta un’intesa che possa essere posta in vigore mediante una decisione del Consi- glio, adottata su proposta della Commissione, conforme- mente all’articolo 4, paragrafo 2, dell’accordo sulla poli- tica sociale; casi dagli Stati membri o dalle parti sociali; che in presenza di tali deroghe i lavoratori interessati devono di regola poter beneficiare di equivalenti periodi di riposo compensativo; considerando che la direttiva. /. /CE modifica la diret- tiva 93/104/CE al fine di estenderne l’applicazione al personale non viaggiante dei settori e delle attività attual- mente esclusi e fornire un grado minimo di tutela al personale viaggiante che effettua operazioni di autotra- sporto; che tale tutela comprende le vigenti norme in materia di ferie annuali ed alcune disposizioni generali a favore dei lavoratori notturni, ad esempio gli esami medici; considerando che dalla ricerca emerge che di notte l’orga- nismo umano e` più sensibile ai fattori di disturbo dell’ambiente circostante e a talune forme di organizza- zione del lavoro particolarmente faticose, e che periodi prolungati di lavoro notturno possono nuocere alla salute dei lavoratori e pregiudicarne la sicurezza, nonche´ com- promettere la sicurezza stradale in generale; considerando che e` pertanto necessario limitare la durata della prestazione di lavoro notturno e di lavoro straordi- nario e garantire che i datori di lavoro tengano un apposito registro dei lavoratori notturni e del personale viaggiante che supera il limite massimo di 48 ore settima- nali; considerando che, conformemente al principio di sussidia- rietà e proporzionalità stabilito all’articolo 3 B del trat- tato, gli obiettivi dell’azione proposta nei termini sopra indicati non possono essere sufficientemente realizzati dagli Stati membri, in quanto occorre garantire che tutti i lavoratori della Comunità godano di un adeguato livello di tutela della salute e della sicurezza per quanto riguarda l’orario di lavoro; che, data la portata e l’importanza dell’azione proposta, il modo migliore per conseguire tali obiettivi e` emanare a livello comunitario prescrizioni minime applicabili a tutta la Comunità europea; che la presente direttiva e` lo strumento minimo necessario a questo scopo, HA ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA: Articolo 1 Obiettivi e campo di applicazione 1. Scopo della presente direttiva e` stabilire prescrizioni minime di salute e sicurezza in materia di organizzazione dell’orario di lavoro nel settore dell’autotrasporto e potenziare la sicurezza stradale. considerando che il lavoro notturno deve essere adeguata- mente compensato e non deve comportare svantaggi in termini di opportunità di formazione e di carriera per i lavoratori interessati; 2. La presente direttiva si applica a tutto il personale viaggiante che effettua attività di autotrasporto alle dipendenze di imprese stabilite negli Stati membri e agli autotrasportatori autonomi stabiliti in uno Stato mem- bro. considerando che il regolamento (CEE) n. 3820/85 con- sente ai conducenti soggetti all’articolo 6, paragrafo 1, quarto e quinto comma, un massimo di 65 ore di guida alla settimana; che ai sensi dell’articolo 3 della presente direttiva la durata massima dell’orario di lavoro settima- nale dei conducenti e` di 60 ore; che i conducenti soggetti all’articolo 6, paragrafo 1, quarto e quinto comma, del regolamento citato devono poter continuare a guidare per 65 ore la settimana, purche´ la media su un periodo di quattro mesi non superi il limite massimo di 48 ore lavorative settimanali; 3. La presente direttiva contiene prescrizioni più specifi- che per il personale viaggiante che effettua operazioni di autotrasporto rispetto alla direttiva 93/104/CE e per- tanto, ai sensi dell’articolo 14 di quest’ultima, le prescri- zioni della presente direttiva prevalgono sulle pertinenti disposizioni della direttiva 93/104/CE, modificata dalla direttiva. /. /CE. 4. La presente direttiva si applica fermo restando il disposto del regolamento (CEE) n. 3820/85. considerando che la Commissione deve controllare l’ap- plicazione della presente direttiva e seguire l’evoluzione del settore nei vari Stati membri, nonche´ sottoporre al Consiglio, al Parlamento europeo e al Comitato econo- mico e sociale una relazione sull’applicazione della nor- mativa; considerando che e` necessario prevedere la possibilità di deroghe a talune disposizioni, applicabili a seconda dei Articolo 2 Definizioni 1) Ai sensi della presente direttiva per «orario di lavoro» si intende: a) nel caso degli autotrasportatori autonomi, il periodo di tempo nel quale vengono espletate le seguenti attività: C 43/6 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 17. 2. 1999 i) ii) iii) guida; carico e scarico; supervisione della salita o discesa di passeg- geri da autobus e pullman; iv) pulizia del veicolo; v) vi) ispezione di sicurezza del veicolo e del carico; altre operazioni connesse alla sicurezza del veicolo, del carico o dei passeggeri; vii) manutenzione tecnica del veicolo; b) nel caso del personale viaggiante, il periodo di tempo compreso fra l’inizio e la fine dell’impegno lavorativo, ovvero di tutte le prestazioni lavorative o della presenza a disposizione, computato al netto dei tempi di riposo intermedio. effettua attività di autotrasporto e fa quindi parte degli addetti ai viaggi di un’impresa. 4) Per «riposo» si intende un periodo ininterrotto di almeno un’ora durante il quale il lavoratore o l’auto- trasportatore autonomo può disporre liberamente del proprio tempo. 5) Per «settimana» si intende il periodo compreso fra le ore 00. 00 del lunedì e le ore 24. 00 della domenica. 6) Per «notte» si intende un periodo di almeno sette ore consecutive, secondo la definizione della legislazione nazionale, comprendente in ogni caso l’intervallo tra la mezzanotte e le ore 5. 00. 7) Per «lavoro notturno» si intendono le prestazioni di lavoro espletate in un orario che comprenda più di due ore della notte. Nella fattispecie la attività comprendono: 8) Per «lavoratori notturni» si intende il personale viag- giante o gli autotrasportatori autonomi che: i) ii) iii) guida; carico e scarico; supervisione della salita o discesa di passeg- geri da autobus e pullman; iv) pulizia del veicolo; v) vi) ispezione di sicurezza del veicolo e del carico; altre operazioni connesse alla sicurezza del veicolo, del carico o dei passeggeri; i) svolgono di consueto lavoro notturno secondo turni periodici, oppure ii) svolgono una certa percentuale delle loro presta- zioni lavorative annuali di notte. La percentuale e` definita dal legislatore nazionale di concerto con le parti sociali. Articolo 3 Durata massima settimanale della prestazione di lavoro vii) manutenzione tecnica del veicolo; Gli Stati membri provvedono affinche´: viii) mansioni amministrative. 2) Per «presenza a disposizione» si intende il periodo di tempo in cui il lavoratore si trova nella sede di lavoro, pronto a svolgere mansioni di servizio, ove del caso su propria iniziativa, ed e` generalmente occupato in compiti connessi all’attività di servizio. Per «reperibilità» si intende il periodo di tempo durante il quale il lavoratore, pur non dovendo svol- gere mansioni, deve tenersi a disposizione. I periodi di reperibilità devono essere comunicati al lavoratore con preavviso, conformemente agli accordi fra le parti sociali conclusi al livello e alle condizioni previsti dalla normativa nazionale. Fatte salve le clausole di indennizzazione o limitazione dei servizi suddetti eventualmente previste dalla nor- mativa nazionale degli Stati membri o dai contratti di categoria, i periodi di reperibilità non rientrano nel computo dell’orario di lavoro di cui agli articoli 3 e 6 della presente direttiva. 1) la durata media della settimana lavorativa non superi le 48 ore. La durata massima della settimana lavora- tiva può essere estesa a 60 ore solo se su un periodo di quattro mesi la media delle ore di lavoro non supera il limite di 48 ore settimanali. Questa disposi- zione lascia impregiudicato l’articolo 6, paragrafo 1, quarto e quinto comma, del regolamento (CEE) n. 3820/85, purche´ gli autotrasportatori autonomi e il personale viaggiante ad esso soggetto non superi il limite massimo di 48 ore di lavoro settimanali medie su un periodo di quattro mesi; 2) per il personale viaggiante che presta servizio per conto di più di un datore di lavoro, la durata della prestazione lavorativa e` pari alla somma di tutte le ore di lavoro espletate. Il lavoratore comunica per iscritto al datore di lavoro interessato le ore di lavoro prestate per altri datori di lavoro. Articolo 4 Riposi intermedi 3) Per «personale viaggiante» si intende ogni lavoratore subordinato, anche tirocinante o apprendista, che Gli Stati membri prendono tutte le misure necessarie affinche´, fermo restando il livello di tutela previsto dal 17. 2. 1999 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 43/7 regolamento (CEE) n. 3820/85 relativo all’armonizza- zione di alcune disposizioni in materia sociale nel settore dei trasporti su strada, ne´ il personale viaggiante ne´ gli autotrasportatori autonomi effettuino per più di sei ore consecutive e senza riposi intermedi le attività di cui all’articolo 2, paragrafo 1. Il turno di lavoro deve essere interrotto da riposi intermedi di almeno 30 minuti se ha una durata compresa fra sei e nove ore, di almeno 45 minuti se supera le nove ore. I riposi intermedi di cui alla prima frase possono essere frazionati in periodi di durata non inferiore a 15 minuti. Articolo 5 Riposo 1. Gli autotrasportatori autonomi ed il personale viag- giante che rientrano nel campo di applicazione del regola- mento (CE) n. 3820/85 hanno diritto ai tempi di riposo ivi previsti. 2. Gli Stati membri provvedono affinche´ gli autotraspor- tatori autonomi ed il personale viaggiante diverso da quello di cui al paragrafo 1 fruisca di un riposo ininter- rotto di almeno 11 ore al termine di ogni turno giorna- liero di lavoro. 3. La durata del riposo di cui al paragrafo 2 può essere ridotta di non più di un’ora se tale riduzione e` compen- sata entro il mese successivo dell’anno o entro quattro settimane portando ad almeno 12 ore un altro periodo di riposo. 4. Gli Stati membri prendono i provvedimenti necessari affinche´ gli autotrasportatori autonomi ed il personale viaggiante diverso da quello di cui al paragrafo 1 fruisca, dopo non più di sei turni giornalieri di lavoro consecutivi, del riposo di cui al paragrafo 2 prolungato di 24 ore consecutive per formare un riposo settimanale. Articolo 6 Lavoratori notturni Gli Stati membri provvedono affinche´: 1) il turno di lavoro dei lavoratori notturni non superi le otto ore. Esso può essere esteso a 10 ore per giornata lavorativa solo se in un periodo di due mesi non e` superata la media delle otto ore al giorno; nei periodi in cui i lavoratori notturni non sono tenuti a svolgere lavoro notturno, si applica l’articolo 3; 2) il lavoro notturno sia indennizzato conformemente alla normativa nazionale, ai contratti collettivi ovvero agli usi e consuetudini nazionali, sempreche´ il metodo di indennizzazione prescelto sia tale da non compro- mettere la sicurezza stradale; 3) il personale viaggiante che svolge lavoro notturno goda delle stesse possibilità di formazione e carriera degli altri lavoratori. Articolo 7 Deroghe 1. È possibile derogare agli articoli 3, 5 e 6 per mezzo di disposizioni legislative, regolamentari o amministrative, contratti collettivi o accordi fra le parti sociali, sempreche´ ai lavoratori interessati sia assegnato un equivalente riposo compensativo. 2. Qualsiasi deroga all’articolo 3 non può in nessun caso estendere a più di sei mesi il periodo di riferimento usato per il computo della settimana lavorativa media, che non può superare le 48 ore. Inoltre gli Stati membri possono ammettere deroghe all’articolo 3 a condizione che il limite dell’orario di lavoro settimanale medio sia al mas- simo ridotto: — a 39 ore in media, calcolate su un periodo di riferi- mento di massimo 9 mesi; — a 35 ore in media, calcolate su un periodo di riferi- mento fino a 12 mesi. 3. Per i servizi regolari di trasporto passeggeri effettuati su distanze inferiori a 50 km i riposi intermedi o i tempi di attesa possono avere durata inferiore a 15 minuti. Articolo 8 Informazione e registri 1. Gli Stati membri prendono i provvedimenti necessari affinche´ i datori di lavoro che hanno alle loro dipendenze personale viaggiante provvedano a: a) affiggere o esporre in luogo appropriato nella sede dell’impresa copia della presente direttiva, delle perti- nenti norme e atti normativi nazionali, dei contratti collettivi o degli eventuali contratti aziendali stipulati sulla base della presente direttiva; b) tenere un registro delle ore di lavoro del personale viaggiante che supera le 48 ore di lavoro alla setti- mana ovvero, per i lavoratori notturni, le 8 ore di lavoro per giornata lavorativa. I registri devono essere conservati per almeno due anni. 2. Gli Stati membri provvedono affinche´ gli autotraspor- tatori autonomi tengano un registro delle ore di lavoro espletate ogniqualvolta superino le 48 ore di lavoro alla settimana, ovvero, se si tratta di lavoro notturno, le otto ore di lavoro per giornata lavorativa. I registri devono essere conservati per almeno due anni. C 43/8 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 17. 2. 1999 Articolo 9 Disposizioni più favorevoli La presente direttiva lascia impregiudicato il diritto degli Stati membri di adottare disposizioni legislative, regola- mentari o amministrative più favorevoli per la tutela della sicurezza del personale viaggiante e degli autotrasporta- tori autonomi, o di promuovere o consentire l’applica- zione di contratti collettivi o di accordi stipulati tra le parti sociali che risultino più favorevoli per la tutela della salute e sicurezza del personale viaggiante. Articolo 10 Sanzioni Gli Stati membri determinano le sanzioni da irrogare in caso di violazione delle disposizioni nazionali di attua- zione della presente direttiva e prendono tutti i provvedi- menti necessari per assicurarne l’esecuzione. Le sanzioni previste devono essere efficaci, proporzionate e dissua- sive. Gli Stati membri notificano le relative disposizioni alla Commissione entro la data indicata all’articolo 11, paragrafo 1, e provvedono poi a notificare immediata- mente le eventuali modifiche. Articolo 11 Disposizioni finali 1. Gli Stati membri mettono in vigore le disposizioni legislative, regolamentari ed amministrative necessarie per conformarsi alla presente direttiva entro il [due anni dopo l’entrata in vigore] ovvero provvedono affinche´ entro tale data le parti sociali stabiliscano consensual- mente le disposizioni necessarie, fermo restando che gli Stati membri hanno l’obbligo di adottare tutte le misure necessarie per poter garantire in qualsiasi momento l’os- servanza della presente direttiva. 2. Quando gli Stati membri adottano le disposizioni di cui al paragrafo 1, queste contengono un riferimento alla presente direttiva oppure sono corredate di un siffatto riferimento all’atto della loro pubblicazione ufficiale. Le modalità del riferimento sono stabilite dagli Stati mem- bri. 3. Fatta salva la facoltà degli Stati membri di elaborare, in funzione di un mutamento delle circostanze, disposi- zioni legislative, regolamentari o contrattuali diverse in materia di orario di lavoro, sempreche´ siano rispettate le prescrizioni minime previste dalla presente direttiva, il livello generale di tutela accordato al personale viaggiante e agli autotrasportatori autonomi non può essere ridotto sulla base della presente direttiva o nel contesto dell’at- tuazione della stessa. 4. Ogni due anni gli Stati membri trasmettono alla Commissione una relazione circa l’applicazione della pre- sente direttiva, indicando la posizione delle parti sociali in proposito. Tali informazioni devono pervenire alla Com- missione entro il 30 settembre successivo alla scadenza del biennio cui la relazione si riferisce. Il biennio coincide con quello di cui all’articolo 16, paragrafo 2, del regola- mento (CEE) n. 3820/85. 5. Ogni due anni la Commissione elabora una relazione sull’applicazione della presente direttiva da parte degli Stati membri e sull’evoluzione del settore. Essa presenta la relazione al Consiglio, al Parlamento europeo ed al Comitato economico e sociale. 6. Gli Stati membri comunicano alla Commissione il testo delle disposizioni essenziali di diritto interno che essi hanno adottato o adottano nel settore disciplinato dalla presente direttiva. Articolo 12 Gli Stati membri sono destinatari della presente diret- tiva


title: Regulamento (CE) nº 2483/98 da Comissão de 18 de Novembro de 1998 que altera as restituições à exportação do açúcar branco e do açúcar em bruto tal qual

eurovoc_concepts:
common organisation of markets
export refund
raw sugar
white sugar

formats: pdf print

text: 19. 11. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 309/13 REGULAMENTO (CE) Nº 2483/98 DA COMISS(cid:212)O de 18 de Novembro de 1998 que altera as restitui(cid:135)(cid:210)es (cid:133) exporta(cid:135)(cid:209)o do a(cid:135)(cid:156)car branco e do a(cid:135)(cid:156)car em bruto tal qual A COMISS(cid:212)O DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, Tendo em conta o Regulamento (CEE) nº 1785/81 do Conselho, de 30 de Junho de 1981, que estabelece a organiza(cid:135)(cid:209)o comum de mercado no sector do a(cid:135)(cid:156)car (1), com a (cid:156)ltima redac(cid:135)(cid:209)o que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) nº 1148/98 (2), e, nomeadamente, o nº 4, segundo par(cid:145)grafo, do seu artigo 19º, Considerando que as restitui(cid:135)(cid:210)es aplic(cid:145)veis (cid:133) exporta(cid:135)(cid:209)o para o a(cid:135)(cid:156)car branco e para o a(cid:135)(cid:156)car em bruto foram fixadas da Comiss(cid:209)o (3); Considerando que a aplica(cid:135)(cid:209)o das modalidades estabele- cidas no Regulamento (CE) nº 2421/98, dados de que a Comiss(cid:209)o tem conhecimento, conduz (cid:133) altera(cid:135)(cid:209)o das resti- pelo Regulamento 2421/98 (CE) nº tui(cid:135)(cid:210)es (cid:133) exporta(cid:135)(cid:209)o, actualmente em vigor, em conformi- dade com o anexo do presente regulamento, ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO: Artigo 1º As restitui(cid:135)(cid:210)es (cid:133) exporta(cid:135)(cid:209)o dos produtos referidos na al(cid:146)nea a) do nº 1 do artigo 1º do Regulamento (CEE) nº 1785/81, tal qual e n(cid:209)o desnaturados, fixadas no anexo do Regulamento (CE) nº 2421/98, s(cid:209)o modificadas de acordo com os montantes referidos no anexo. Artigo 2º O presente regulamento entra em vigor em 19 de Novembro de 1998. O presente regulamento (cid:130) obrigat(cid:155)rio em todos os seus elementos e directamente aplic(cid:145)vel em todos os Estados-membros. Feito em Bruxelas, em 18 de Novembro de 1998. Pela Comiss(cid:209)o Franz FISCHLER Membro da Comiss(cid:209)o (1) JO L 177 de 1. 7. 1981, p. 4. (2) JO L 159 de 3. 6. 1998, p. 38. (3) JO L 300 de 11. 11. 1998, p. 8. L 309/14 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 19. 11. 98 do regulamento da Comiss(cid:209)o, de 18 de Novembro de 1998, que altera as restitui(cid:135)(cid:210)es (cid:133) exporta(cid:135)(cid:209)o do a(cid:135)(cid:156)car branco e do a(cid:135)(cid:156)car em bruto puro ANEXO C(cid:155)digo do produto Montante da restitui(cid:135)(cid:209)o 1701 11 90 9100 1701 11 90 9910 1701 11 90 9950 1701 12 90 9100 1701 12 90 9910 1701 12 90 9950 — ecus/100 kg — 42,07 40,76 42,07 40,76 (1) (1) (2) (1) (1) (2) — ecus/1 % de sacarose (cid:253) 100 kg — 1701 91 00 9000 0,4573 1701 99 10 9100 1701 99 10 9910 1701 99 10 9950 — ecus/100 kg — 45,73 45,73 45,73 — ecus/1 % de sacarose (cid:253) 100 kg — 1701 99 90 9100 0,4573 (1) O presente montante (cid:130) aplic(cid:145)vel ao a(cid:135)(cid:156)car em bruto de um rendimento de 92 %. Se o rendimento do a(cid:135)(cid:156)car em bruto exportado se afastar de 92 %, o montante da restitui(cid:135)(cid:209)o aplic(cid:145)vel ser(cid:145) calculado em conformidade com as disposi(cid:135)(cid:210)es do nº 4 do artigo 17º A do Regulamento (CEE) nº 1785/81. (2) Fixa(cid:135)(cid:209)o suspensa pelo Regulamento (CEE) nº 2689/85 da Comiss(cid:209)o (JO L 255 de 26. 9. 1985, p. 12), com a (cid:156)ltima redac(cid:135)(cid:209)o que lhe foi dada pelo Regulamento (CEE) nº 3251/85 (JO L 309 de 21. 11. 1985, p. 14)


title: Lovgivningsmæssig beslutning med Europa-Parlamentets udtalelse om forslag til Rådets afgørelse om en række aktioner og foranstaltninger med henblik på at sikre interoperabilitet mellem og adgang til transeuropæiske net til elektronisk dataudveksling mellem administrationerne (IDA) (KOM(97)0661 C4-0067/98 97/0341(SYN)) (Samarbejdsprocedure - førstebehandling)

eurovoc_concepts:
Central and Eastern European Countries
Cyprus
EU programme
European Economic Area
access to information
advisory committee (EU)
computer system
data transmission
disclosure of information
free movement of goods
project of common interest
public administration
retail price
telematics
trans-European network

formats: html print


title: Verordening (EG) nr. 2483/98 van de Commissie van 18 november 1998 tot wijziging van de restituties bij uitvoer van witte en ruwe suiker in onveranderde vorm

text: 19. 11. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 309/13 VERORDENING (EG) Nr. 2483/98 VAN DE COMMISSIE van 18 november 1998 tot w¶ziging van de restituties b¶ uitvoer van witte en ruwe suiker in onveran- derde vorm DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, ties b¶ uitvoer in de zin als vermeld in de b¶lage b¶ deze verordening, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, Gelet op Verordening (EEG) nr. 1785/81 van de Raad van 30 juni 1981 houdende een gemeenschappel¶ke ordening der markten in de sector suiker (1), laatstel¶k gew¶zigd b¶ Verordening (EG) nr. 1148/98 (2), en met name op artikel 19, lid 4, tweede alinea, Overwegende dat de b¶ uitvoer van witte en ruwe suiker toe te passen restituties vastgesteld z¶n b¶ Verordening (EG) nr. 2421/98 van de Commissie (3); Overwegende dat toepassing van de in Verordening (EG) nr. 2421/98 neergelegde regels op de gegevens waarover de Commissie op het huidige t¶dstip beschikt, aanleiding geeft tot w¶ziging van de op dit t¶dstip geldende restitu- HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Artikel 1 De restituties b¶ uitvoer in onveranderde vorm van de in artikel 1, lid 1, onder a), van Verordening (EEG) nr. 1785/ 81, bedoelde producten, welke niet gedenatureerd z¶n, die vastgesteld z¶n in de b¶lage b¶ Verordening (EG) nr. 2421/98, worden gew¶zigd overeenkomstig de bedragen aangegeven in de b¶lage. Artikel 2 Deze verordening treedt 1998. in werking op 19 november Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepassel¶k in elke lidstaat. Gedaan te Brussel, 18 november 1998. Voor de Commissie Franz FISCHLER Lid van de Commissie (1) PB L 177 van 1. 7. 1981, blz. 4. (2) PB L 159 van 3. 6. 1998, blz. 38. (3) PB L 300 van 11. 11. 1998, blz. 8. L 309/14 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 19. 11. 98 b¶ de verordening van de Commissie van 18 november 1998 tot wijziging van de restituties b¶ uitvoer van witte en ruwe suiker in onveranderde vorm B(cid:246)LAGE Productcode 1701 11 90 9100 1701 11 90 9910 1701 11 90 9950 1701 12 90 9100 1701 12 90 9910 1701 12 90 9950 Restitutiebedrag — in ecu/100 kg — 42,07 40,76 42,07 40,76 (1) (1) (2) (1) (1) (2) — in ecu/1 % sacharose (cid:253) 100 kg — 1701 91 00 9000 0,4573 1701 99 10 9100 1701 99 10 9910 1701 99 10 9950 — in ecu/100 kg — 45,73 45,73 45,73 — in ecu/1 % sacharose (cid:253) 100 kg — 1701 99 90 9100 0,4573 (1) Dit bedrag geldt voor ruwe suiker met een rendement van 92 %. Indien het rendement van de ge(cid:137)xporteerde ruwe suiker afw¶kt van 92 %, wordt het bedrag van de toe te passen restitutie berekend overeenkomstig het bepaalde in artikel 17 bis, lid 4, van Verordening (EEG) nr. 1785/81. (2) Vaststelling geschorst door Verordening (EEG) nr. 2689/85 van de Commissie (PB L 255 van 26. 9. 1985, blz. 12), gew¶zigd b¶ Verordening (EEG) nr. 3251/85 (PB L 309 van 21. 11. 1985, blz. 14)