title: Směrnice Komise 98/77/ES ze dne 2. října 1998, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 70/220/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidelText s významem pro EHP.

text: 13/sv. 21 CS Úřední věstník Evropské unie 77 31998L0077 23. 10. 1998 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ L 286/34 SMĚRNICE KOMISE 98/77/ES ze dne 2. října 1998, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 70/220/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel (Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, s ohledem na směrnici Rady 70/220/EHS ze dne 20. března 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozi- del (1), naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 96/69/ES (2); vzhledem k tomu, že směrnice 70/220/EHS je jednou ze zvlášt- ních směrnic týkajících se postupu schvalování typu zavedeného směrnicí Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (3), naposledy pozměněná směrnicí Komise 98/14/ES (4); vzhledem k tomu, že čl. 13 odst. 2 směrnice 70/156/EHS stanoví, že postup podle článku 13 se použije i při zavádění ustanovení týkajících se schvalování typu samostatných technických celků do zvláštních směrnic; vzhledem k tomu, že musí být zajištěny harmonizované výchozí podmínky, které by zaručovaly, že náhradní katalyzátory, které mají být použity na vozidlech kategorií M1 a N1 bez palubního diagnostického systému systému, budou mít dostačující jakost, je vhodné zavést do směrnice 70/220/EHS nové technické poža- davky na ES schvalování typu náhradních katalyzátorů jako samo- statného technického celku; že tyto technické požadavky jsou v souladu s technickými požadavky přijatými Evropskou hospodářskou komisí OSN v jejím předpisu č. 103 o schvalování typu náhradních katalyzátorů motorových vozidel (5); vzhledem k tomu, že s ohledem na technický pokrok je žádoucí zavést do směrnice 70/220/EHS nové technické požadavky na ES schvalování typu vozidel, která mohou být poháněna zkapal- něným ropným plynem (LPG) nebo zemním plynem (NG); že použití LPG a NG k pohonu vozidel umožňuje dosáhnout velmi nízkých úrovní škodlivých emisí, a proto by se na ně mělo vzta- hovat ES schválení typu systému; že tyto technické požadavky (1) Úř. věst. L 76, 6. 4. 1970, s. 1. (2) Úř. věst. L 282, 1. 11. 1996, s. 64. (3) Úř. věst. L 42, 23. 2. 1970, s. 1. (4) Úř. věst. L 91, 25. 3. 1998, s. 1. (5) Předpis Evropské hospodářské komise č. 103 (E/ECE/324-E /ECE/TRANS/505/Rev. 2/Dopl. 102). jsou v souladu s technickými požadavky přijatými Evropskou hospodářskou komisí Organizace spojených národů v jejím předpisu č. 83 o schvalování typu vozidel s ohledem na jejich emise znečišťujících látek (6); vzhledem k tomu, že je vhodné vyjasnit metody měření valivého odporu vozidla; vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se sta- noviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS, PŘIJALA TUTO SMĚRNICI: Článek 1 Článek 1 směrnice 70/220/EHS se nahrazuje tímto: „Článek 1 Pro účely této směrnice: — „vozidlem“ se rozumí každé vozidlo podle definice v části A přílohy II směrnice 70/156/EHS, — „vybavením automobilu pro LPG nebo NG“ se rozumí každá sestava konstrukčních částí automobilu pro LPG nebo NG konstruovaná tak, aby se hodila pro jeden nebo více daných typů motorových vozidel, která může být schválena jako typ jako samostatný technický celek ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. d) směrnice 70/156/EHS, — „náhradním katalyzátorem“ se rozumí katalyzátor nebo soubor katalyzátorů, který je určen jako náhrada kata- lyzátoru původního vybavení na vozidle schváleném jako typ podle směrnice 70/220/EHS a který může být schválen jako typ jako samostatný technický celek ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. d) směrnice 70/156/EHS. “ (6) Předpis Evropské hospodářské komise OSN č. 83 (E/ECE/324-E /ECE/TRANS/505/Rev. 1/Dopl. 82 v platném znění). 78 CS Úřední věstník Evropské unie 13/sv. 21 Článek 2 — zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozi- Přílohy směrnice 70/220/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice. Článek 3 1. Pro nové náhradní katalyzátory, které mají být použity ve vozidlech s ES schválením typu bez palubního diagnostického systému (OBD), členské státy 1) od 1. ledna 1999 nesmějí — odmítnout udělit ES schválení typu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS, ani — zakázat jejich prodej nebo montáž do vozidla, pokud splňují požadavky směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice; 2) od 1. října 1999 musí pro účely čl. 7 odst. 2 směrnice 70/156/EHS odmítnout prodej nebo montáž náhradního kata- lyzátoru (katalyzátorů) do vozidla, pokud se nejedná o typ, typu podle směrnice pro který bylo uděleno schválení 70/220/EHS ve znění této směrnice. 2. Pro nová vozidla používající jako palivo zkapalněný ropný plyn (LPG) nebo zemní plyn (NG) nebo která mohou používat jako palivo kombinovaně buď benzin, nebo LPG nebo NG, z důvodů týkajících se znečišťování vzduchu emisemi, členské státy 1) od 1. ledna 1999 nesmějí — odmítnout udělit ES schválení typu nebo podle čl. 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS, ani — odmítnout udělit vnitrostátního schválení typu nebo dla, pokud tento typ nebo toto vozidlo splňuje požadavky směr- nice 70/220/EHS ve znění této směrnice; 2) od 1. října 1999 odmítnou registraci, prodej nebo uvedení do provozu nového vozidla z důvodů týkajících se znečištění ovzduší emisemi, pokud toto vozidlo nesplňuje požadavky směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice. Článek 4 1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. pro- since 1998. Neprodleně o nich uvědomí Komisi. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy. 2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitro- státních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice. Článek 5 Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství. Tato směrnice je určena členským států. Článek 6 V Bruselu dne 2. října 1998. Za Komisi Martin BANGEMANN člen Komise 13/sv. 21 CS Úřední věstník Evropské unie 79 PŘÍLOHA ZMĚNY V PŘÍLOHÁCH SMĚRNICE 70/220/EHS Seznam příloh 1. V seznamu příloh se doplňují nové položky, které znějí: „PŘÍLOHA IX a: Vlastnosti plynných referenčních paliv“ „PŘÍLOHA XII: ES schvalování typu vozidla používajícího jako paliva zkapalněný ropný plyn nebo zemní plyn s ohledem na jeho emise“ „PŘÍLOHA XIII: ES schvalování typu náhradního katalyzátoru jako samostatného technického celku Dodatek 1: Informační dokument Dodatek 2: Certifikát ES schválení typu Dodatek 3: Značka ES schválení typu“. Příloha I 2. V bodě 1 se doplňují nové pododstavce, které znějí: „Tato směrnice se vztahuje také na: — postup ES schvalování typu náhradního katalyzátoru jako samostatného technického celku určeného k montáži do vozidel kategorie M1 a N1, — postup ES schvalování typu vybavení automobilu pro LPG nebo NG jako samostatného technického celku určeného k montáži do vozidel kategorie M1 a N1 s ohledem na jeho emise. “ 3. Bod 2. 4 se nahrazuje tímto: „2. 4 ‚Plynnými emisemi‘ se rozumějí emise oxidu uhelnatého, oxidů dusíku vyjádřené ekvivalentem oxidu dusičitého (NO2) a uhlovodíky ve výfukových plynech, přičemž se uvažují poměry: — C1H1,85 pro benzin, — C1H1,86 pro motorovou naftu, — C1H2,525 pro LPG, — CH4 pro NG. “ 4. Vkládají se nové body, které znějí: „2. 17 2. 18 2. 19 2. 20 „katalyzátorem původního vybavení“ se rozumí katalyzátor nebo soustava katalyzátorů, na které se vztahuje schválení typu vozidla a jehož (jejichž) typy odpovídají dokumentaci v příloze II této směrnice; „náhradním katalyzátorem“ se rozumí katalyzátor nebo soubor katalyzátorů, jiné než ty, které jsou uvedeny v bodě 2. 17, jejichž schválení typu může být dosaženo podle přílohy XIII této směr- nice; „vybavením automobilu pro LPG a NG“ se rozumí jakákoliv sestava konstrukčních částí pro LPG a NG pro automobily, přičemž tyto díly mohou být montovány do jednoho nebo více typů moto- rových vozidel, která mohou být schválena jako typ jako samostatný technický celek; „rodinou vozidel“ se rozumí skupina typů vozidla shodných s kmenovým vozidlem pro účely přílohy XII; 2. 21 „požadavkem motoru na palivo“ se rozumí druh paliva běžně pro tento motor užívaný: — benzin, — zkapalněný ropný plyn (LPG), — zemní plyn (NG), — kombinace benzinu a zkapalněného ropného plynu, — kombinace benzinu a zemního plynu, — motorová nafta. “ 80 CS Úřední věstník Evropské unie 13/sv. 21 5. Bod 5. 1. 2 se nahrazuje tímto: „5. 1. 2 Vstupní otvory benzinových nádrží:“. 6. Vkládá se nový bod, který zní: „5. 2. 2 Vozidlo poháněné zážehovým motorem používajícím jako palivo LPG nebo NG se podrobí ná- sledujícím zkouškám: — typ I (ověření průměrných emisí z výfuku po studeném startu), — typ II (emise oxidu uhelnatého při volnoběhu), — typ III (emise plynů z klikové skříně), — typ V (trvanlivost zařízení proti znečisťujícím látkám). “ 7. Vkládají se nové body, které znějí: „5. 3. 1. 2. 1. 1 Vozidla používající jako palivo LPG nebo NG se podrobí zkoušce typu I podle přílohy XII pro různé poměry LPG a NG. Vozidla, která mohou jako palivo použít buď benzin, nebo LPG, nebo NG, jsou pak zkoušena při zkoušce typu I s oběma palivy, přičemž tyto zkoušky musí zahrnovat různá množství LPG, nebo NG, jak uvádí příloha XII. 5. 3. 1. 2. 1. 2 Vozidla, která mohou používat jako palivo kombinaci benzinu a LPG, nebo NG, budou bez ohledu na požadavky bodu 5. 3. 1. 2. 1. 1 považována z hlediska zkoušky typu I za vozidla, která mohou používat pouze plynné palivo, ale pouze v případech, kdy je benzinový systém montován pouze pro nouzové použití nebo start a obsah benzinové nádrže nemůže obsahovat více než 15 litrů benzinu. “ 8. Vkládá se nový bod, který zní: „5. 3. 1. 4. 2 Jsou-li zkoušky prováděny s plynnými palivy, musí být výsledná hmotnost emisí menší, než jsou mezní hodnoty pro vozidla s benzinovým motorem ve výše uvedené tabulce. “ 9. Vkládají se nové body, které znějí: „5. 3. 2. 1. 1 Vozidla, která mohou používat jako palivo buď benzin, nebo LPG, nebo NG, se podrobí zkoušce typu II s oběma palivy. 5. 3. 2. 1. 2 Bez ohledu na požadavky výše uvedeného bodu 5. 3. 2. 1. 1, budou vozidla, která mohou používat jako palivo jak benzin, tak i LPG nebo NG, ale ve kterých je benzinový systém namontován pouze pro nouzové použití nebo start a obsah benzinové nádrže nemůže obsahovat více než 15 litrů benzinu, se ve vztahu ke zkoušce typu II, považují za vozidla, která mohou používat pouze plynné palivo. “ 10. Vkládají se nové body, které znějí: „5. 3. 3. 1. 1 Vozidla, která mohou užívat jako palivo benzin, nebo LPG, nebo NG, se podrobí pouze zkoušce typu III. 5. 3. 3. 1. 2 Bez ohledu na požadavky výše uvedeného bodu 5. 3. 2. 1. 1, budou vozidla, která mohou užívat jako palivo jak benzin, tak i LPG nebo NG, ale u kterých je benzinový systém montován pouze pro nouzové použití nebo start a obsah benzinové nádrže nemůže obsahovat více než 15 litrů benzinu, se ve vztahu ke zkoušce typu III, považují za vozidla, která mohou být poháněna pouze plynným palivem. “ 11. Bod 5. 3. 4. 1 se mění takto: „5. 3. 4. 1 … se vznětovým motorem a vozidel používajících jako palivo LPG nebo NG. 5. 3. 4. 1. 1 Vozidla, která mohou používat jako palivo buď benzin, nebo LPG, nebo NG, se podrobí pouze zkoušce typu IV. “ 12. Vkládá se nový bod, který zní: „5. 3. 5. 1. 1 Vozidla, která mohou používat jako palivo buď benzin, nebo LPG, nebo NG, se podrobí pouze zkoušce typu V. “ 13/sv. 21 CS Úřední věstník Evropské unie 81 13. Vkládá se nový bod, který zní: „5. 3. 8 Schválení typu náhradního katalyzátoru. 5. 3. 8. 1 Zkouška se provede podle přílohy XIII pouze pro náhradní katalyzátor určený k montáži do vozi- del schválená jako ES typ, která nejsou vybavena systémem OBD. “ Příloha II (informační dokument) 14. Bod 3. 2. 2 se nahrazuje tímto: „3. 2. 2 Palivo: motorová nafta/benzin/zkapalněný ropný plyn/zemní plyn (1). (1) Nehodící se škrtněte. “ 15. Vkládají se nové body, které znějí: 82 CS Úřední věstník Evropské unie 13/sv. 21 Příloha III (zkouška typu I) 16. Bod 1 se nahrazuje tímto: „1. Úvod Tato příloha popisuje postup zkoušky typu I definované v bodu 5. 3. 1 přílohy I. Je-li referenčním palivem LPG nebo NG, použije se dodatečně příloha XII. “ 17. Vkládá se nový bod, který zní: „3. 2. 1 Vozidla, která mohou používat jako palivo buď benzin, nebo LPG, nebo NG, se zkoušejí podle přílohy XII s odpovídajícím referenčním palivem (palivy) podle přílohy IXa. “ 18. Vkládá se nový bod, který zní: „5. 3. 1. 1 Vozidla se zážehovým motorem, používající jako palivo LPG nebo NG nebo která jsou vybavena tak, že mohou používat jako palivo buď benzin, nebo LPG, nebo NG, se mezi zkouškami s prvním a druhým plynným referenčním palivem před zkouškou s druhým referenčním palivem stabili- zují. Tato stabilizace se provádí s druhým referenčním palivem během stabilizačního cyklu, který sestává z části jedna (městská část) a dvakrát absolvované části dvě (mimoměstská část) zkušeb- ního cyklu popsaného v dodatku 1 této směrnice. Na žádost výrobce a se souhlasem technické zkušebny může být tento stabilizační cyklus prodloužen. Nastavení dynamometru se provede podle bodu 5. 1 a 5. 2 této přílohy. “ 19. Vkládá se nový bod, který zní: „6. 2. 3 V případě použití LPG nebo NG jako paliva je dovoleno, aby se motor nastartoval na benzin a přepnul se na LPG nebo NG až po určité době, která nemůže být řidičem změněna. “ 20. Bod 8. 2 se nahrazuje tímto: „V případě oxidu uhelnatého (CO): d = 1,25 g/l V případě uhlovodíků: pro benzin (CH1,85) pro motorovou naftu (CH1,86) pro LPG (CH2,525) pro NG (CH4) V případě oxidu dusičitého (NO2): d = 0,619 g/l d = 0,619 g/l d = 0,649 g/l d = 0,714 g/l d = 2,05 g/l“. 21. Definice faktoru KR a tabulka v bodu 5. 1. 1. 2. 8 dodatku 5 k příloze III se mění takto: — „… KR = korekční faktor teploty pro valivý odpor, který je roven: 8,64. 10-3/ °C nebo korekční faktor výrobce, který je schválen příslušným orgánem“, — „… a pro každou rychlost jsou koeficienty a a b v následující tabulce: V (km/h) 20 40 60 80 100 120 a 7,24 x 10-5 1,59 x 10-4 1,96 x 10-4 1,85 x 10-4 1,63 x 10-4 1,57 x 10-4 b 0,82 0,54 0,33 0,23 0,18 0,14“ 13/sv. 21 CS Úřední věstník Evropské unie 83 22. V dodatku 5 k příloze III se bod 3. 1. 3. 5. 2 mění takto: „3. 1. 3. 5. 2 … méně než 3 % objemová pro benzin a motorovou naftu, méně než 2,2 % objemového pro LPG a méně než 1,5 % objemového pro NG. “ 23. V dodatku 6 k příloze III se bod 2. 3 mění takto: „2. 3 … — methan a čištěný vzduch 1,00 < Rf < 1,15 nebo 1,00 < Rf < 1,05 pro vozidla používající jako palivo NG …“ 24. V dodatku 8 k příloze III se bod 1. 3 mění takto: „… Faktor ředění se vypočte takto: -4 pro benzin a motorovou naftu (5a) +(CHC+Cco)10 C co 2 13,4 11,9 9,5 DF = DF = DF = …“ -4 pro LPG (5b) +(CHC+Cco)10 C co 2 -4 pro NG (5c) +(CHC+Cco)10 C co 2 25. V dodatku 8 k příloze III bodě 1. 5. 2. 3 se hodnota QHC mění takto: „QHC = 0,619 v případě benzinu nebo motorové nafty QHC = 0,649 v případě LPG QHC = 0,714 v případě NG“ Příloha IV (zkouška typu II) 26. Vkládá se nový bod, který zní: „2. 2. 1 Vozidla, která mohou užívat jako palivo buď benzin, nebo LPG, nebo NG, se zkoušejí s referenč- ním palivem (palivy) použitým pro zkoušku typu I. “ Příloha VII (zkouška typu V) 27. Bod 3 se nahrazuje tímto: „3. P ALIVO Dlouhodobá zkouška se provádí s vhodným běžně dostupným palivem. “ 84 CS Úřední věstník Evropské unie 13/sv. 21 Příloha IX a 28. Vkládá se nová příloha, která zní: „PŘÍLOHA IX a VLASTNOSTI PLYNNÝCH REFERENČNÍCH PALIV 1. Technická data referenčních paliv pro LPG % obj. % obj. % obj. % obj. % obj. ppm Složení C3 C4 < C3, > C4 Olefiny Zbytek odparu Obsah vody Obsah síry Sirovodík Koroze mědi poměr Zápach MON Palivo A Palivo B Zkušební metoda ISO 7941 30 ± 2 85 ± 2 zbývající část zbývající část max. 2 % max. 2 % 9 ± 3 max. 50 žádný žádný třída 1 12 ± 3 max. 50 žádný max. 50 žádný třída 1 charakteristický charakteristický min. 89 min. 89 NFM 41-015 vizuální kontrola EN 24260 ISO 625 1 (**) EN 589, příloha B ppm hmotn. (*) max. 50 (*) Tato hodnota se určí za běžných podmínek (293,2 K (20 °C) a 101,3 kPa). (**) Tato metoda nemusí přesně udat přítomnost korodujících materiálů, když vzorek obsahuje inhibitory koroze nebo jiné chemikálie, které zmenšují korozní účinky vzorku na proužek mědi. Proto je zakázáno přidávat takové složky jen za účelem ovlivnění zkušební metody. 2. Technická data referenčních paliv pro NG Referenční palivo G20 Vlastnosti Jednotky Základ Mezní hodnoty minimum maximum Zkušební metoda Složení: Methan Zbytek [Inerty + C2/C2+] N2 100 % mol – 99 – 100 1 ISO 6974 Obsah síry mg/m3 (*) – – 50 ISO 6326-5 13/sv. 21 CS Úřední věstník Evropské unie 85 Referenční palivo G25 Vlastnosti Jednotky Základ Mezní hodnoty minimum maximum Zkušební metoda Složení: Methan Zbytek [Inerty + C2/C2+] N2 Obsah síry % mol mg/m3 (*) 86 – 14 – 84 – 12 – 88 1 16 50 ISO 6974 ISO 6326-5 (*) Hodnota je stanovena za běžných podmínek (293,2 K (20 °C) a 101,3 kPa). Wobbeho index je poměr výhřevnosti objemové jednotky plynu k druhé odmocnině jeho relativní hustoty za stejných referenčních podmínek: Wobbeho index = Hplyn√ρvzduch/√ρplyn kde: Hplyn = výhřevnost paliva v MJ/m3 při 0 °C ρvzduch = hustota vzduchu při 0 °C ρplyn = hustota paliva při 0 °C Wobbeho index se rozeznává horní anebo dolní (čistý) podle toho, zda uvažovaná výhřevnost je výhřevností horní nebo dolní (čistou). “ Příloha IX 29. V dodatku k příloze IX se vkládá nový bod, který zní: „1. 8. 1 U vozidel, která používají jako palivo LPG nebo NG: 1. 8. 1. 1 Opakuje se tabulka pro všechny referenční plyny LPG a NG s uvedením, zda jsou výsledky naměřeny nebo vypočteny. V případě vozidel, která používají jako palivo buď benzin, nebo LPG, nebo NG: opakuje se pro benzin a všechny referenční plyny LPG a NG. 1. 8. 1. 2 Číslo schválení typu kmenového vozidla, je-li vozidlo členem rodiny vozidel: 1. 8. 1. 3 Poměry výsledných emisí ‚r‘ pro rodinu vozidel v případě plynného paliva, pro každou znečišťu- jící látku. “ Příloha XII 30. Vkládá se nová příloha, která zní: „PŘÍLOHA XII ES SCHVÁLENÍ TYPU PRO VOZIDLO POUŽÍVAJÍCÍ JAKO PALIVO LPG NEBO ZEMNÍ PLYN S OHLEDEM NA JEHO EMISE 1. ÚVOD Tato příloha obsahuje zvláštní požadavky, jež se použijí v případě schvalování typu vozidla, které používá jako palivo LPG nebo zemní plyn, nebo které může použít buď bezolovnatý benzin, nebo LPG, nebo zemní plyn; požadavky se týkají zkoušek s LPG nebo zemním plynem. 86 CS Úřední věstník Evropské unie 13/sv. 21 Na trhu je velká variabilita ve složení paliva LPG a NG, která vyžaduje, aby palivový systém přizpůsoboval dávkování paliva těmto složením. Aby vozidlo prokázalo tuto schopnost, vykoná se s ním zkouška typu I se dvěma referenčními palivy, která představují extrémy, a vozidlo musí pro- kázat schopnost samočinného přizpůsobení palivového systému změně paliva. Když se na určitém vozidle prokázala samočinná přizpůsobivost palivového systému změně paliva, může se takové vozi- dlo pokládat za kmenové vozidlo rodiny vozidel. Vozidla, která splňují požadavky na členství v této rodině a která jsou vybavena stejným palivovým systémem, se zkoušejí jen s jedním palivem. 2. DEFINICE Pro účely této přílohy: 2. 1 2. 2 Kmenovým vozidlem se rozumí vozidlo zvolené k prokázání schopnosti samočinného přizpůsobení palivového systému vozidel příslušejících do určité rodiny vozidel. V jedné rodině vozidel může být více než jedno kmenové vozidlo. Členem rodiny vozidel je vozidlo, které sdílí se svým kmenovým vozidlem (vozidly) následující pod- statné vlastnosti: 2. 2. 1 a) Vyrábí je tentýž výrobce. b) Platí pro ně tytéž mezní hodnoty emisí. c) Když má plynový palivový systém ústřední dávkovací zařízení pro celý motor: Je certifikovaná hodnota výkonu 0,7 násobkem až 1,15 násobkem výkonu kmenového vozidla. Když má plynový palivový systém individuální dávkování pro jednotlivé válce: Je certifikovaná hodnota výkonu pro každý z válců mezi 0,7násobkem a 1,15násobkem výkonu kmenového vozidla. d) Má-li katalyzátor, je tento katalyzátor téhož typu, tj. třícestný, oxidační, zpracovávající NOx. e) Má plynový palivový systém (včetně regulátoru tlaku) od téhož výrobce systému a stejného druhu: indukční, vstřikování páry (jednobodové, vícebodové), vstřikování kapaliny (jednobodové, více- bodové). f) Plynový palivový systém je řízen elektronickým řídicím zařízením stejného druhu a se stejnými technickými vlastnostmi, obsahujícím stejné principy softwaru a stejný způsob řízení. 2. 2. 2 K požadavku c): V případě, kdy se prokáže, že dvě vozidla pracující s plynným palivem by mohla být členy téže rodiny vozidel až na certifikovanou hodnotu výkonu P1 a P2 (P1 < P2), a obě byla zkoušena jako by byla kmenovými vozidly, bude se příslušnost k rodině pokládat za platnou pro všechna vozidla s hodnotou schváleného výkonu mezi 0,7*P1 a 1,15*P2. 3. ES SCHVÁLENÍ TYPU ES schválení typu se udělí za těchto podmínek: 3. 1 Schválení typu kmenového vozidla z hlediska emisí z výfuku: Kmenové vozidlo musí prokázat svou schopnost přizpůsobit se jakémukoliv složení paliva, které může být na trhu. V případě LPG jsou varianty ve složení C3/C4. V případě zemního plynu jsou obecně dva druhy paliva, a to s vysokou výhřevností (plyn H) a s nízkou výhřevností (plyn L), avšak s významnými rozdíly u každého z těchto druhů. Tyto druhy se podstatně liší Wobbeho indexem. Uvedené rozdíly se promítají do referenčních paliv. 3. 1. 1 S kmenovým vozidlem (vozidly) se vykoná zkouška typu I s dvěma referenčními palivy podle přílohy IXa, které představují extrémy. 13/sv. 21 CS Úřední věstník Evropské unie 87 3. 1. 1. 1 Pokud se v praxi usnadňuje přechod z jednoho paliva na druhé přepínačem, nesmí se tento přepínač užít při schvalování typu. V takovém případě, na žádost výrobce a se souhlasem technická zkušebny, může být rozšířen stabilizační cyklus uvedený v bodě 5. 3. 1 přílohy III. 3. 1. 2 Vozidlo (vozidla) se pokládá za vyhovující, když vyhoví mezním hodnotám emisí s oběma referenč- ními palivy. 3. 1. 3 Poměr výsledných emisí r se určí pro každou znečišťující látku takto: r = {hodnota emisí pro jedno referenční palivo} {hodnota emisí pro druhé referenční palivo} 3. 2 Schválení typu člena rodiny vozidel z hlediska emisí z výfuku Pro člena rodiny vozidel se zkouška typu I vykoná s jedním referenčním palivem. Tímto referenčním palivem může být kterékoliv z referenčních paliv. Vozidlo se pokládá za vyhovující, když jsou spl- něny následující požadavky: 3. 2. 1 Vozidlo vyhovuje definici člena rodiny vozidel stanovenou v bodě 2. 2. 3. 2. 2 Výsledky zkoušek pro každou znečišťující látku se vynásobí jejím součinitelem r (viz bod 3. 1. 3), pokud je r větší než 1. Když je r menší než 1,0, vezme se za jeho hodnotu 1. Výsledky těchto součinů se vezmou jako konečný výsledek hodnot emisí. Na žádost výrobce se může vykonat zkouška typu I s referenčním palivem 2 nebo s oběma referenčními palivy, tak aby nebyly potřebné korekce. 3. 2. 3 Vozidlo musí vyhovovat mezním hodnotám emisí platným pro jeho kategorii. 4. OBECNÉ PODMÍNKY 4. 1 Zkoušky shodnosti výroby se mohou vykonat s komerčním palivem, jehož poměr C3/C4 má hod- notu, která leží v rozmezí hodnot tohoto poměru u referenčních paliv v případě LPG, nebo jehož Wobbeho index v případě NG leží v rozmezí daném indexy referenčních paliv představujících extrémy. V tomto případě musí být předložena analýza paliva. “ Příloha XIII 31. Vkládá se nová příloha, která zní: „PŘÍLOHA XIII ES SCHVÁLENÍ TYPU NÁHRADNÍHO KATALYZÁTORU JAKO SAMOSTATNÉHO TECHNICKÉHO CELKU 1. OBLAST PŮSOBNOSTI Tato příloha se vztahuje na ES schválení typu katalyzátoru jako samostatného technického celku podle čl. 4 odst. 1 písm. d) směrnice 70/156/EHS, určeného k montáži do jednoho typu nebo do více daných typů motorových vozidel kategorií M1 a N1 (1) jako náhradní část (2). 2. DEFINICE Pro účely této směrnice: 2. 1 „Katalyzátor původního vybavení“ viz bod 2. 17 přílohy I. (1) (2) Podle definice v příloze II části A směrnice 70/156/EHS. Tato příloha se nevztahuje na náhradní katalyzátory, které jsou určeny pro vozidla kategorií M1 a N1 vybavená palubním diagnostickým systémem (OBD). 88 CS Úřední věstník Evropské unie 13/sv. 21 2. 2 „Náhradní katalyzátor“ viz bod 2. 18 přílohy I. 2. 3 „Typem katalyzátoru“ se rozumí katalyzátory, které se neliší v takových zásadních hlediscích, jako jsou: 2. 3. 1 počet nasycených nosičů, struktura a materiál; 2. 3. 2 činnost katalyzátoru (oxidační, třícestný atd. ); 2. 3. 3 objem, poměr čelního průřezu a délky nosiče; 2. 3. 4 obsah katalytického materiálu; 2. 3. 5 poměr katalytických materiálů; 2. 3. 6 hustota kanálků; 2. 3. 7 rozměry a tvar; 2. 3. 8 tepelná ochrana. 2. 4 „Typ vozidla,“ viz bod 2. 1 přílohy I. 2. 5 „Schválením typu náhradního katalyzátoru“ se rozumí schválení typu katalyzátoru určeného k mon- táži jako náhradní díl do jednoho nebo více určitých typů vozidel k omezení znečisťujících emisí, hadiny hluku a vlivu na výkonnost vozidla. 3. ŽÁDOST O ES SCHVÁLENÍ TYPU 3. 1 Žádost o ES schválení typu podle čl. 3 odst. 4 směrnice 70/156/EHS pro typ náhradního katalyzátoru podává výrobce. 3. 2 Vzor dokumentace je uveden v dodatku 1 k této příloze. 3. 3 Technické zkušebně provádějící zkoušky se předloží: 3. 3. 1 Vozidlo (vozidla) typu schváleného podle směrnice 70/220/EHS vybavené novým původním kata- lyzátorem. Toto vozidlo (vozidla) musí být vybráno žadatelem po dohodě s technickou zkušebnou a musí splňovat požadavky bodu 3 přílohy III této směrnice. Vozidlo (vozidla) určené ke zkouškám nesmí mít závady na systému pro regulaci emisí; veškeré nad- měrně opotřebované nebo závadné původní díly vztahující se k emisím musí být opraveny nebo vymě- něny. Zkušební vozidlo (vozidla) musí být před zkouškami emisí řádně seřízeno a nastaveno podle pokynů výrobce. 3. 3. 2 Jeden vzorek typu náhradního katalyzátoru. Tento vzorek musí být zřetelně a nesmazatelně označen obchodní firmou nebo značkou a jeho obchodním názvem. 4. ES SCHVÁLENÍ TYPU 4. 1 Jsou-li splněny odpovídající požadavky, udělí se ES schválení typu podle čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS. 4. 2 Vzor certifikátu ES schválení typu je uveden v dodatku 2 k této příloze. 4. 3 Pro každý typ schváleného náhradního katalyzátoru se přidělí číslo schválení typu podle přílohy VII směrnice 70/156/EHS. Stejný členský stát nesmí přidělit stejné číslo jinému typu náhradního kata- lyzátoru. Stejné číslo schválení typu umožňuje použít tyto typy náhradních katalyzátorů pro více typů různých vozidel. 5. ZNAČKA ES SCHVÁLENÍ TYPU 5. 1 Každý náhradní katalyzátor shodný s typem schváleným podle této směrnice jako samostatný tech- nický celek se označí značkou ES schválení typu. 13/sv. 21 CS Úřední věstník Evropské unie 89 5. 2 Značku tvoří obdélník, ve kterém je vepsáno malé písmeno „e“ a rozlišovací číslo nebo písmena člen- ského státu, který udělil schválení typu: 1 pro Německo 2 pro Francii 4 pro Holandsko 5 pro Švédsko 6 pro Belgii 9 pro Španělsko 11 pro Velkou Británii 12 pro Rakousko 13 pro Lucembursko 17 pro Finsko 18 pro Dánsko 21 pro Portugalsko 23 pro Řecko IRL pro Irsko Značka musí rovněž v blízkosti obdélníka uvádět „základní číslo schválení typu“, obsažené v bodu 4 čísla schválení typu, podle přílohy VII směrnice 70/156/EHS. Před tímto číslem jsou dvě číslice udávající pořadové číslo poslední technické změny směrnice 70/220/EHS ke dni udělení ES schválení typu kon- strukční části. Pro tuto směrnici je pořadové číslo 00. 5. 3 Značka schválení typu uvedená v bodu 5. 2 musí být zřetelně čitelná a nesmazatelná. 5. 4 V dodatku 3 k této příloze jsou uvedeny příklady uspořádání značky schválení typu a uvedené údaje o schválení typu. 6. POŽADAVKY 6. 1 Obecné požadavky 6. 1. 1 Náhradní katalyzátor musí být navržen, zkonstruován a schopen montáže tak, aby vozidlo mohlo vyhovovat této směrnici a tyto požadavky splňovat v původním uspořádání a aby znečisťující emise byly efektivně omezeny během normální životnosti vozidla za běžných provozních podmínek. 6. 1. 2 Náhradní katalyzátor musí být instalován přesně ve stejné poloze jako katalyzátor původního vybavení a místo pro kyslíkovou sondu (sondy), pokud sonda (sondy) existuje, nesmí být na výfukovém potrubí měněno. 6. 1. 3 Pokud vybavení původním katalyzátorem zahrnovalo tepelnou ochranu, musí mít náhradní katalyzátor rovněž odpovídající ochranu. 6. 1. 4 Náhradní katalyzátor musí být odolný, tzn. navržen, konstruován a být schopen montáže tak, aby bylo dosaženo přiměřené odolnosti proti korozivním a oxidačním jevům se zřetelem na podmínky použití vozidla. 6. 2 Požadavky týkající se emisí Vozidlo (vozidla) uvedené v bodu 3. 3. 1 této směrnice, vybavené náhradním katalyzátorem typu, jehož schválení je požadováno, musí být podrobeno zkoušce typu I při dodržení podmínek uvedených v odpovídající příloze této směrnice, za účelem porovnání jeho účinnosti s původním katalyzátorem podle postupu popsaného níže. 6. 2. 1 Stanovení základních porovnávacích hodnot. Vozidlo (vozidla) vybavené novým původním katalyzátorem (viz bod 3. 3. 1) musí být podrobeno 12 mimoměstským jízdním cyklům (zkouška typu I část 2). Po této stabilizaci musí být vozidlo (vozidla) stabilizováno v místnosti s relativně ustálenou teplotou v rozmezí od 293 K do 303 K (20 °C až 30 °C). Stabilizace musí trvat nejméně šest hodin a pokračovat po dobu, než teplota motorového oleje a chladicí kapaliny se bude pohybovat v rozmezí ±2 K teploty místnosti. Následně musí být provedeny tři emisní zkoušky typu I. 6. 2. 2 Zkouška emisí z výfuku s náhradním katalyzátorem Původní katalyzátor zkušebního vozidla (vozidel) se nahradí náhradním katalyzátorem (viz bod 3. 3. 2) a vozidlo (vozidla) se podrobí 12 mimoměstským jízdním cyklům (zkouška typu I část 2). 90 CS Úřední věstník Evropské unie 13/sv. 21 Po této stabilizaci musí být vozidlo (vozidla) stabilizováno v místnosti s relativně ustálenou teplotou v rozmezí od 293 K do 303 K (20 °C až 30 °C). Stabilizace musí trvat nejméně šest hodin a pokračovat po dobu, než teplota motorového oleje a chladicí kapaliny se bude pohybovat v rozmezí ±2 K teploty místnosti. Následně musí být provedeny tři emisní zkoušky typu I. 6. 2. 3 Zhodnocení emisí znečišťujících látek vozidel vybavených náhradními katalyzátory Zkušební vozidlo (vozidla) vybavené původním katalyzátorem musí vyhovovat mezním hodnotám v souladu se schválením typu vozidla (vozidel) včetně faktorů zhoršení použitých během zkoušky vozi- dla (vozidel), pokud jsou vyžadovány. Požadavky vztahující se na emise vozidla vybaveného náhradním katalyzátorem lze považovat za spl- něné, když výsledek pro každou předepsanou znečišťující látku (CO, HC + NOx a částice) splňuje následující podmínky: M ≤ 0,85 S + 0,4 G (1) M ≤ G (2) kde: M je střední hodnota emise znečišťující látky (CO nebo částic) nebo součtové hodnoty dvou znečiš- ťujících látek (HC + NOx) získané ze tří zkoušek typu I s náhradním katalyzátorem. S je střední hodnota emise znečišťující látky (CO nebo částic) nebo součtové hodnoty dvou znečiš- ťujících látek (HC + NOx) získané ze tří zkoušek typu I s původním katalyzátorem. G mezní hodnota emise znečišťující látky (CO nebo částic) nebo součtové hodnoty dvou znečišťují- cích látek (HC + NOx) podle schválení typu vozidla (vozidel) dělené, je-li to vyžadováno, faktory zhoršení určenými podle níže uvedeného bodu 6. 4. Je-li schválení typu požadováno pro různé typy vozidel od stejného výrobce a jsou-li tyto různé typy vozidel vybaveny stejným typem katalyzátoru původního vybavení, může být zkouška typu I omezena až na vozidla dvou typů vybraná podle dohody s technickou zkušebnou provádějící zkoušky. 6. 3 Požadavky týkající se hluku a protitlaku výfukových plynů Náhradní katalyzátory musí vyhovovat technickým požadavkům přílohy II směrnice 70/157/EHS. 6. 4 Požadavky na životnost Náhradní katalyzátory musí vyhovovat požadavkům bodu 5. 3. 5 přílohy I této směrnice, tj. zkoušce typu V, nebo faktorům zhoršení z následující tabulky pro výsledky zkoušek typu I. Tabulka XIII. 6. 4 Druhy motorů Zážehové Vznětové CO 1,2 1,1 Faktory zhoršení HC + NOx 1,2 1,0 Částice — 1,2 7. ZMĚNA TYPU NÁHRADNÍHO KATALYZÁTORU A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU V případě změny typu schváleného podle této směrnice se použije článek 5 směrnice 70/156/EHS. 13/sv. 21 CS Úřední věstník Evropské unie 91 8. SHODNOST VÝROBY Opatření k zajištění shodnosti výroby jsou obecně přijímána v souladu s článkem 10 směrnice 70/156/EHS. 8. 2 Zvláštní ustanovení 8. 2. 1 Kontroly uvedené v bodu 2. 2 přílohy X směrnice 70/156/EHS musí splňovat požadavky uvedené v bodu 2. 3 této přílohy. 8. 2. 2 Pro použití bodu 2. 4. 4 přílohy 10 směrnice 70/156/EHS mohou být provedeny zkoušky předepsané v bodu 6. 2 této přílohy (požadavky týkající se emisí). V tomto případě může držitel schválení typu požádat jako o alternativu, aby místo u katalyzátoru původního vybavení byly základní porovnávací hodnoty stanoveny u náhradního katalyzátoru, který byl použit během schvalovacích zkoušek (nebo jiný vzorek u kterého byla ověřena shodnost se schváleným typem). Emisní hodnoty naměřené s ověřovaným vzorkem nesmějí v průměru přesahovat o více než 15 % průměrné hodnoty naměřené se srovnávacím vzorkem. 92 CS Úřední věstník Evropské unie 13/sv. 21 Dodatek 1 Informační dokument č. … týkající se ES schválení typu náhradních katalyzátorů (směrnice 70/220/EHS naposledy pozměněná směrnicí …) Následující informace, přicházejí-li v úvahu, se spolu se soupisem obsahu dodávají trojmo. Předkládají-li se výkresy, musí být kresleny ve vhodném měřítku na formátu A4 a musí být dostatečně podrobné, nebo musí být na tento for- mát složeny. Předkládají-li se fotografie, musí zobrazovat dostatečně podrobně. Mají-li systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky elektronické řízení, musí být dodány informace o jeho výkonu. 13/sv. 21 CS Úřední věstník Evropské unie 93 Dodatek 2 Vzor [Maximální formát: A4 (210 × 297 mm)] CERTIFIKÁT ES SCHVÁLENÍ TYPU ODDÍL I 94 CS Úřední věstník Evropské unie 13/sv. 21 ODDÍL II Doplněk k certifikátu ES schválení typu č … týkajícímu se schválení typu náhradního katalyzátoru pro motorová vozidla jako samostatného technického celku s ohledem na směrnici 70/220/EHS naposledy pozměněnou směrnicí … 13/sv. 21 CS Úřední věstník Evropské unie 95 Dodatek 3 Vzor značky ES schválení typu (viz bod 5. 2 této přílohy) Výše uvedená značka schválení typu umístěná na náhradním katalyzátoru udává, že daný typ byl schválen ve Francii (e 2) podle této směrnice. První dvě číslice čísla schválení typu (00) udávají pořadové číslo poslední technické změny směrnice 70/220/EHS. Následující čtyři číslice (1234) přiděluje schvalovací orgán jako základní číslo schválení typu pro náhradní katalyzátor. “


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 2915/98 af Jean BAGGIONI til Kommissionen. Formindskelse af øernes energiafhængighed

eurovoc_concepts:
EU programme
Structural Funds
island
public awareness campaign
renewable energy
self-sufficiency in energy

formats: html pdf print

text: C 207/18 De Europæiske Fællesskabers Tidende DA 21. 7. 1999 (1999/C 207/022) SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2915/98 af Jean Baggioni (UPE) til Kommissionen (2. oktober 1998) Om: Formindskelse af øernes energiafhængighed Kan Kommissionen oplyse, om den som følge af de geografiske skader, der forårsages af havet samt de begrænsede tilgængelige ressourcer, både naturlige og menneskelige, har planer om % på kort sigt % hurtigt at formindske øernes energiafhængighed ved hjælp af udviklingen af jordvarme, alternativ og vedvarende energi, f. eks. solenergi, vindenergi og geotermisk energi eller vandkraft? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christos Papoutsis (19. november 1998) Inden for EU’s energipolitik tillægges udviklingen af vedvarende energikilder stor betydning. Kommissionen har i øvrigt for nylig vedtaget en hvidbog i den forbindelse (1). Øsamfundene udgør en af de væsentligste målgrupper for vedvarende energikilder i EU. Her er de traditionelle energikilder samtidig dyrere end på fastlandet. Deraf følger, at de vedvarende energikilder har relativt lettere ved at konkurrere i øsamfundene. Desuden fremmer den fremadskridende liberalisering af det indre marked for energi en uafhængig energiproduktion. Kommissionen er af den opfattelse, at det fra nu af er op til øsamfundenes myndigheder og økonomiske aktører at udnytte de nye muligheder optimalt for at opnå en øget selvforsyning med energi på øerne. Dette giver samtidig muligheder for økonomisk vækst, nye arbejdspladser og miljøforbedringer. EU kan støtte øsamfundenes indsats inden for vedvarende energikilder gennem strukturfondene, eftersom næsten alle øsamfund omfattes af mål 1 eller 5b. Kommissionen vil i den sammenhæng styrke informations- formidlingen til de berørte nationale og regionale myndigheder og gøre dem opmærksom på de talrige fordele ved energiforvaltning. Derudover bidrager programmer til fremme af energieffektivitet (SAVE), vedvarende energikilder (Altener) og innovative, effektive teknologier (Thermie) allerede til opfyldelsen af disse mål. Med SAVE-programmet er der eksempelvis oprettet 15 lokale og regionale energikontorer i øsamfundene, og fremme af vedvarende energikilder på lokalt plan er en hovedopgave for disse energikontorer. (1) KOM(97) 599 endelig udg. (1999/C 207/023) SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2939/98 af Eryl McNally (PSE) til Kommissionen (8. oktober 1998) Om: Rabieskontrol for kæledyr Er Kommissionen enig i, at der er behov for regler og normer på EU-plan til at hindre spredning af rabies uden dermed at hindre transport af kæledyr, og vil den oplyse tilfælde af rabies i ansøgerlandene? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler (3. november 1998) Fællesskabet har i en årrække anerkendt behovet for regler og standarder for at kontrollere spredningen af rabies, og et af hovedmålene har været at få udryddet sygdommen i de medlemsstater, hvor den stadig findes. Inden for rammerne af Rådets beslutning 90/424/EØF af 26. juni 1990 om visse udgifter på veterinærom- rådet (1) støtter Fællesskabet aktivt udryddelsen af rabies med omfattende programmer for oral vaccinering af skovræve. Disse programmer tager udgangspunkt i det forhold, at ræve tegner sig for langt de fleste tilfælde af


title: Regolamento (CE) n. 2120/98 della Commissione del 2 ottobre 1998 recante fissazione dei valori forfettari all'importazione ai fini della determinazione del prezzo di entrata di alcuni ortofrutticoli

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
grape
import price
pip fruit

formats: pdf print

text: L 268/8 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee 3. 10. 98 REGOLAMENTO (CE) N. 2120/98 DELLA COMMISSIONE del 2 ottobre 1998 recante fissazione dei valori forfettari all’importazione ai fini della determina- zione del prezzo di entrata di alcuni ortofrutticoli LA COMMISSIONE DELLE COMUNIT(cid:211) EUROPEE, visto il trattato che istituisce la Comunit(cid:133) europea, visto il regolamento (CE) n. 3223/94 della Commissione, del 21 dicembre 1994, recante modalit(cid:133) di applicazione del regime di importazione degli ortofrutticoli (1), modifi- cato da ultimo dal regolamento (CE) n. 1498/98 (2), in particolare l’articolo 4, paragrafo 1, visto il regolamento (CEE) n. 3813/92 del Consiglio, del 28 dicembre 1992, relativo all’unit(cid:133) di conto e ai tassi di conversione da applicare nel quadro della politica agricola comune (3), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 150/95 (4), in particolare l’articolo 3, paragrafo 3, considerando che il regolamento (CE) n. 3223/94 prevede, in applicazione dei risultati dei negoziati commerciali multilaterali nel quadro dell’Uruguay Round, i criteri in base ai quali la Commissione fissa i valori forfettari all’im- portazione dai paesi terzi, per i prodotti e per i periodi precisati nell’allegato; considerando che in applicazione di tali criteri, i valori forfettari all’importazione devono essere fissati ai livelli figuranti nell’allegato del presente regolamento, HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: Articolo 1 I valori forfettari all’importazione di cui all’articolo 4 del regolamento (CE) n. 3223/94 sono fissati nella tabella riportata nell’allegato. Articolo 2 Il presente regolamento entra in vigore il 3 ottobre 1998. Il presente regolamento (cid:138) obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a Bruxelles, il 2 ottobre 1998. Per la Commissione Franz FISCHLER Membro della Commissione (1) GU L 337 del 24. 12. 1994, pag. 66. (2) GU L 198 del 15. 7. 1998, pag. 4. (3) GU L 387 del 31. 12. 1992, pag. 1. (4) GU L 22 del 31. 1. 1995, pag. 1. 3. 10. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee L 268/9 ALLEGATO al regolamento della Commissione, del 2 ottobre 1998, recante fissazione dei valori forfettari all’importazione ai fini della determinazione del prezzo di entrata di alcuni ortofrutticoli Codice NC Codice paesi terzi (1) (ECU/100 kg) Valore forfettario all’importazione 0709 90 70 0805 30 10 0806 10 10 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90 0808 20 50 052 999 052 388 512 524 528 999 052 064 400 999 060 064 388 400 442 512 528 804 999 052 064 528 999 126,4 126,4 73,9 98,6 60,3 70,9 65,9 73,9 93,0 41,0 191,0 108,3 39,5 42,6 40,6 67,3 43,2 68,4 82,0 77,5 57,6 84,7 58,4 81,6 74,9 (1) Nomenclatura dei paesi stabilita dal regolamento (CE) n. 2317/97 della Commissione (GU L 321 del 22. 11. 1997, pag. 19). Il codice «999» rappresenta le «altre origini»


title: INTERROGAZIONE SCRITTA n. 2904/98 dell'on. Anita POLLACK alla Commissione. Informazioni per chi cerca lavoro

eurovoc_concepts:
EURES
exchange of information
free movement of workers
information
job application

text: C 118/162 Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:224) europee IT 29. 4. 1999 (1999/C 118/201) INTERROGAZIONE SCRITTA E-2895/98 di Susan Waddington (PSE) alla Commissione (28 settembre 1998) Oggetto: L(cid:146)utilizzo delle eccedenze alimentari CE per gli aiuti umanitari all(cid:146)estero Quale percentuale di tutte le scorte alimentari d(cid:146)intervento CE del 1997 Ł stata effettivamente distribuita come aiuto alimentare d(cid:146)emergenza all(cid:146)estero? Di quali categorie di alimenti si trattava e quali erano i paesi destinatari? Vista la situazione attuale in Sudan e in altre zone di crisi, quali sono i programmi d(cid:146)intervento della Commissione per il 1998? Risposta data dal signor Pinheiro in nome della Commissione (13 novembre 1998) A partire dal 1986 la politica di aiuto alimentare della Comunit(cid:224) Ł stata gestita, indipendentemente dall(cid:146)esistenza o meno di eccedenze alimentari, nel quadro della politica di sviluppo, nell(cid:146)intento di migliorare la sicurezza alimentare dei paesi beneficiari. In questo ambito politico generale la fornitura di aiuto alimentare Ł finanziata con gli stanziamenti comunitari per l(cid:146)aiuto alimentare, gestiti dalla Commissione. Quest(cid:146)ultima pu(cid:242) inoltre fornire un aiuto d(cid:146)urgenza tramite l(cid:146)Ufficio umanitario della Comunit(cid:224) europea (ECHO). Nel 1997 non sono state utilizzate le scorte d(cid:146)intervento per fornire aiuto alimentare. Nel 1998 si Ł finora fatto ricorso a tali scorte in un caso, per fornire 10 000 tonnellate di riso alla Repubblica democratica popolare di Corea. Sempre nel 1998 la Commissione ha fornito finora quasi 38 000 tonnellate di alimenti al Sudan a titolo dell(cid:146)aiuto alimentare finanziato a partire dal bilancio comunitario. Tale aiuto, il cui valore ammonta a piø di 35 MECU, Ł stato distribuito tramite il programma alimentare mondiale delle Nazioni unite e organizzazioni non governative. La Commissione Ł inoltre in attesa che sia definitivamente approvata la decisione di assegnare altri 10 MECU al programma alimentare mondiale. Oltre a questi aiuti la Commissione ha gi(cid:224) erogato quest(cid:146)anno 21,8 MECU per altri programmi nei settori sanitario, nutrizionale e dell(cid:146)approvvigionamento idrico. (1999/C 118/202) INTERROGAZIONE SCRITTA E-2904/98 di Anita Pollack (PSE) alla Commissione (2 ottobre 1998) Oggetto: Informazioni per chi cerca lavoro Pu(cid:242) la Commissione indicare quali Stati membri forniscono informazioni relative alla disponibilit(cid:224) di posti di lavoro in paesi diversi dal proprio a chi Ł alla ricerca di un(cid:146)occupazione? Sotto quale forma vengono rese disponibili tali informazioni presso i centri di collocamento? Risposta fornita dal sig. Flynn a nome della Commissione (23 ottobre 1998) Vi sono vari modi con cui le persone in cerca di lavoro possono cercarlo in altri Stati membri e trovare tali offerte nelle agenzie di lavoro. Una delle piø importanti di queste agenzie Ł la rete EURES che Ł stata istituita nel 1993 e che cerca di facilitare il libero movimento dei lavoratori. Questa rete Ł una partnership di tutti i servizi pubblici per l(cid:146)occupazione dell(cid:146)Unione e dello Spazio economico europeo, nonchØ della Commissione. I servizi individuali per l(cid:146)occupazione si scambiano offerte selezionate attraverso un sistema computerizzato gestito dalla Commissione e queste offerte vengono presentate nella maggior parte delle agenzie di lavoro attraverso i 17 paesi interessati. Circa 10. 000 offerte sono disponibili in qualsiasi momento e vengono aggiornate giornalmente. Le offerte sono anche disponibili sul website EURES Internet, il cui indirizzo Ł http://europa. eu. int/jobs/eures


title: PREGUNTA ESCRITA n. 2918/98 del Honório NOVO a la Comisión. Entrada en vigor de la Decisión de la Comisión 97/296, de 22 de abril

eurovoc_concepts:
fishery product
health control
human nutrition
import
marketing standard
third country

text: 29. 4. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 118/163 Cabe aæadir que los sitios nacionales de los servicios de empleo en Internet, que contienen extensas bases de datos, tambiØn estÆn interconectados. En las oficinas de empleo se proporciona cada vez mÆs con frecuencia acceso a dichos sitios. Por œltimo, hay un nœmero significativo de transferencias bilaterales de ofertas de empleo entre pa(cid:237)ses, especialmente cuando Østos comparten una frontera comœn o cuando en un Estado miembro se requiere mano de obra con unas cualificaciones espec(cid:237)ficas que pueden reunir los solicitantes de empleo de otro Estado id(cid:243)neos para ello. (1999/C 118/203) PREGUNTA ESCRITA E-2910/98 de Edward Kellett-Bowman (PPE) a la Comisi(cid:243)n (2 de octubre de 1998) Asunto: Seguridad en el trabajo: soldadura ¿EstÆ al tanto la Comisi(cid:243)n de los problemas que las emanaciones t(cid:243)xicas que se desprenden en el proceso de soldadura ocasionan a numerosos trabajadores del sector, especialmente a aquellos que trabajan en el ensamblaje de dispositivos electr(cid:243)nicos? ¿Tiene intenci(cid:243)n de elaborar propuestas para abordar esta cuesti(cid:243)n de las emanaciones t(cid:243)xicas? Respuesta del Sr. Flynn en nombre de la Comisi(cid:243)n (5 de noviembre de 1998) La Comisi(cid:243)n estÆ al tanto de los riesgos para la salud de los trabajadores derivados de las emanaciones que se desprenden en el proceso de soldadura. Los trabajadores expuestos a emanaciones de soldadura ya estÆn cubiertos por las medidas previstas en la legislaci(cid:243)n comunitaria en materia de salud y seguridad en el trabajo, como, por ejemplo, en las directivas 80/1107/CEE (1), 89/391/CEE (2), 89/654/CEE (3), 89/656/CEE3, 90/394/CEE (4) y 98/24/CE (5) del Consejo. Dichas directivas establecen, de conformidad con el art(cid:237)culo 118 A del Tratado CE, las disposiciones m(cid:237)nimas que han de aplicarse en el lugar de trabajo para garantizar que se adoptan todas las medidas necesarias para prevenir o controlar adecuadamente la exposici(cid:243)n de los trabajadores. (1) DO L 327 de 3. 12. 1980. (2) DO L 183 de 26. 6. 1989. (3) DO L 393 de 30. 12. 1989. (4) DO L 196 de 26. 7. 1990. (5) DO L 131 de 5. 5. 1998. (1999/C 118/204) PREGUNTA ESCRITA E-2918/98 de Hon(cid:243)rio Novo (GUE/NGL) a la Comisi(cid:243)n (2 de octubre de 1998) Asunto: Entrada en vigor de la Decisi(cid:243)n de la Comisi(cid:243)n 97/296, de 22 de abril Tras las entrada en vigor de la Decisi(cid:243)n de la Comisi(cid:243)n 97/296 (1) de 22 de abril 1997, es posible la importaci(cid:243)n de productos de la pesca procedentes de un determinado nœmero de terceros pa(cid:237)ses autorizados para ello. Esta importaci(cid:243)n estÆ supeditada al cumplimiento de determinadas formalidades y a la verificaci(cid:243)n de que se cumplan las condiciones sanitarias adecuadas de producci(cid:243)n. 1. ¿Puede garantizar la Comisi(cid:243)n que en las condiciones sanitarias impuestas a las producciones de terceros pa(cid:237)ses serÆn estrictamente idØnticas a las que se exigen a los productos de pesca producidos en la Comunidad? La autorizaci(cid:243)n efectiva de importaci(cid:243)n de productos de pesca procedentes de estos pa(cid:237)ses ¿se lleva a 2. cabo antes o despuØs de haberse comprobado in situ las condiciones sanitarias reales de producci(cid:243)n?


title: WRITTEN QUESTION No. 2913/98 by Richard CORBETT Tourism and Liverpool

eurovoc_concepts:
Structural Funds
United Kingdom
advertising
architectural heritage
economic growth
job creation
quality of life
tourism

formats: html print


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG nr. 3063/98 van Laura GONZÁLEZ ÁLVAREZ Gezondheidsproblemen als gevolg van de activiteiten van steengroeves in Alhaurin de la Torre (Malaga - Spanje)

eurovoc_concepts:
Spain
access to information
air quality
degradation of the environment
environmental impact
health policy
illness
mining operation


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG nr. 2928/98 van Carlos CARNERO GONZÁLEZ aan dee Raad. Mogelijke herinvoering van de doodstraf op de Filippijnen en de situatie van Marlon Parazo

eurovoc_concepts:
European Union
Philippines
cooperation policy
death penalty
human rights
right to justice

text: C 118/170 Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen NL 29. 4. 1999 Antwoord van de heer de Silguy namens de Commissie (6 november 1998) Overeenkomstig de statuten van het Europees stelsel van centrale banken (ESCB) en van de Europese Centrale Bank (ECB), die in een aan het Verdrag gehecht protocol zijn neergelegd, worden de arbeidsvoorwaarden van de leden van de directie, in het bijzonder hun salarissen, pensioenen en overige socialezekerheidsvoorzieningen, geregeld in overeenkomsten met de ECB. Deze arbeidsvoorwaarden worden door de Raad van Bestuur van de ECB vastgesteld op voorstel van een commissie bestaande uit drie door de Raad van Bestuur benoemde leden en drie door de Raad benoemde leden. De leden van de directie hebben geen stemrecht ten aanzien van deze aangelegenheden. Daar de Commissie op dit gebied geen bevoegdheid heeft, kan zij geen informatie verstrekken over het salaris en de totale vergoeding van de president van de ECB. (1999/C 118/215) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-2928/98 van Carlos Carnero GonzÆlez (GUE/NGL) aan de Raad (2 oktober 1998) Betreft: Mogelijke herinvoering van de doodstraf op de Filippijnen en de situatie van Marlon Parazo Onder meer Amnesty International heeft haar grote bezorgdheid uitgesproken over de mogelijkheid dat op de Filippijnen de executies worden hervat. Een van de eerste slachtoffers van de herinvoering van de doodstraf zou de doofstom geboren Marlon Parazo kunnen zijn die volgens Amnesty International ter dood werd veroordeeld tijdens een proces waarin hij de tegen hem uitgebrachte beschuldigingen niet kon horen en evenmin kon weerleggen. Een van de voornaamste doelstellingen van het buitenlands beleid van de EU is de afschaffing van de doodstraf. Zij streeft naar afschaffing ervan in de nationale rechtsordes of tenminste naar het niet toepassen. Kan de Raad op grond van deze informatie en gezien de bestaande samenwerkingsrelatie tussen de EU en de Filippijnen het volgende mededelen: 1. Is de Raad op de hoogte van de beschreven feiten? 2. Acht hij het nodig zich te richten tot de Filippijnse autoriteiten om erop aan te dringen dat de executies niet worden hervat en dat bovendien de nodige maatregelen worden getroffen om de doodstraf af te schaffen? 3. Is hij voornemens in het bijzonder naar de situatie van Marlon Parazo te informeren? 4. Denkt hij deze acties te kunnen ondernemen in samenwerking met de Commissie? Antwoord (27 november 1998) De EU heeft onlangs tegenover de regering van de Filipijnen haar bezorgdheid geuit over het voornemen van de regering de doodstraf weer in te voeren, waarmee een einde zou komen aan het feitelijk moratorium dat sedert 1976 van kracht is geweest. De EU heeft de regering van de Filipijnen opgeroepen het moratorium te handhaven en de aangekondigde doodvonnissen niet te voltrekken


title: Direttiva 98/77/CE della Commissione del 2 ottobre 1998 che adegua al progresso tecnico la direttiva 70/220/CEE del Consiglio per il ravvicinamento delle legislazioni degli Stati membri relative a misure da adottare contro l'inquinamento atmosferico da emissioni dei veicoli a motore (Testo rilevante ai fini del SEE)

eurovoc_concepts:
air quality
anti-pollution device
approximation of laws
clean technology
motor vehicle pollution
technological change

text: L 286/34 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 23. 10. 98 DIRETTIVA 98/77/CE DELLA COMMISSIONE del 2 ottobre 1998 che adegua al progresso tecnico la direttiva 70/220/CEE del Consiglio per il ravvicinamento delle legislazioni degli Stati membri relative a misure da adottare contro l’inquinamento atmosferico da emissioni dei veicoli a motore (Testo rilevante ai fini del SEE) LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE, visto il trattato che istituisce la Comunità europea, vista la direttiva 70/220/CEE del Consiglio, del 20 marzo 1970, per il ravvicinamento delle legislazioni degli Stati membri relative a misure da adottare contro l’inquina- mento atmosferico da emissioni dei veicoli a motore (1), modificata da ultimo dalla direttiva 96/69/CE del Parla- mento europeo e del Consiglio (2); considerando che la direttiva 70/220/CEE è una delle direttive particolari previste dal procedimento di omolo- gazione CE istituito dalla direttiva 70/156/CEE del Consi- glio, del 6 febbraio 1970, concernente il ravvicinamento delle legislazioni degli Stati membri relative all’omologa- zione dei veicoli a motore e dei loro rimorchi (3), modifi- cata da ultimo dalla direttiva 98/14/CE della Commis- sione (4); considerando che l’articolo 13, paragrafo 2, della direttiva 70/156/CEE dispone che la procedura di cui all’articolo 13 si applica anche all’introduzione di disposizioni rela- tive all’omologazione di entità tecniche nelle direttive particolari; considerando che, al fine di fornire una base armonizzata per garantire che i convertitori catalitici di ricambio desti- nati ad essere montati sui veicoli delle categorie M1 ed N1 dotati di sistemi di diagnostica di bordo (OBD: On- Board Diagnostic) siano di qualità sufficiente, è oppor- tuno introdurre nella direttiva 70/220/CEE nuovi requisiti tecnici per l’omologazione CE di convertitori catalitici di ricambio quali entità tecniche; che tali requisiti tecnici sono conformi ai requisiti tecnici adottati dalla Commis- sione economica per l’Europa delle Nazioni Unite nel suo regolamento n. 103 relativo all’omologazione di converti- tori catalitici di ricambio per veicoli a motore (5); considerando che, alla luce del progresso tecnico, è opportuno introdurre nella direttiva 70/220/CEE nuovi requisiti tecnici per l’omologazione CE di veicoli che possono essere alimentati con gas di petrolio liquefatto (GPL) o gas naturale (GN); che l’uso di GPL e GN per la propulsione di veicoli permette di ottenere livelli molo bassi di emissioni nocive e dovrebbe pertanto essere favo- (1) GU L 76 del 6. 4. 1970, pag. 1. (2) GU L 282 dell’1. 11. 1996, pag. 64. (3) GU L 42 del 23. 2. 1970, pag. 1. (4) GU L 91 del 25. 3. 1998, pag. 1. (5) Regolamento n. 103 della Commissione l’Europa (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev. 2/Add. 102). economica per rito dal sistema di omologazione CE; che tali requisiti tecnici sono conformi ai requisiti tecnici adottati dalla Commissione economica per l’Europa delle Nazioni Unite nel regolamento n. 83 relativo all’omologazione di veicoli in relazione all’emissione di inquinanti (6); considerando che è opportuno chiarire i metodi relativi rotolamento del alla misurazione della resistenza al veicolo; considerando che le misure previste dalla presente diret- tiva sono conformi al parere del comitato per l’adegua- mento al progresso tecnico istituito dalla direttiva 70/ 156/CEE, HA ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA: Articolo 1 L’articolo 1 della direttiva 70/220/CEE è sostituito dal seguente articolo: «Articolo 1 Ai fini della presente direttiva: — per “veicolo” s’intende ogni veicolo quale definito nell’allegato II, parte A, della direttiva 70/ 156/CEE; — per “impianto GPL o gas naturale per autotra- zione” s’intende qualsiasi insieme di componenti di GPL o gas naturale per autoveicoli concepito per essere montato su uno o più tipi determinati di veicoli a motore, che può essere omologato come entità tecnica quale definita all’articolo 4, paragrafo 1, lettera d), della direttiva 70/156/CEE; — per “convertitore catalitico di ricambio” s’intende un convertitore catalitico o un insieme di converti- tori catalitici, destinato a sostituire un convertitore catalitico in dotazione originale su un veicolo omologato conformemente alla direttiva 70/ 220/CEE, che può essere omologato come entità tecnica, quale definita all’articolo 4, paragrafo 1, lettera d), della direttiva 70/156/CEE. » (6) Regolamento n. economica per 83 della Commissione l’Europa (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev. 1/Add. 81 modi- ficato). 23. 10. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee L 286/35 Articolo 2 Gli allegati alla direttiva 70/220/CEE sono modificati in conformità dell’allegato alla presente direttiva. Articolo 3 1. In relazione ai convertitori catalitici di ricambio nuovi destinati ad essere montati su veicoli omologati CE non dotati di sistemi di diagnostica a bordo (OBD), gli Stati membri: 1) a decorrere dal 1o gennaio 1999, non possono: — rifiutare l’omologazione CE ai sensi dell’articolo 4, paragrafo 1, della direttiva 70/156/CEE, — vietarne la vendita o l’installazione su un veicolo, se essi sono conformi alle prescrizioni della direttiva 70/220/CEE, modificata dalla presente direttiva; 2) A decorrere dal 1o ottobre 1999, fatte salve le disposi- zioni dell’articolo 7, paragrafo 2, della direttiva 70/ 156/CEE, vietano la vendita o l’installazione su un veicolo di uno o più convertitori catalitici di ricambio, se non sono di un tipo per il quale sia stata concessa un’omologazione in conformità della direttiva 70/ 220/CEE, modificata dalla presente direttiva. 2. Per quanto riguarda i veicoli nuovi a GPL o GN, o alimentabili sia a benzina che a GPL o GN, per motivi concernenti l’inquinamento atmosferico da emissioni, gli Stati membri: 1) a decorrere dal 1o gennaio 1999, non possono: — rifiutare l’omologazione CE ai sensi dell’articolo 4, paragrafo 1, della direttiva 70/156/CEE, — rifiutare l’omologazione di portata nazionale, — rifiutarne l’immatricolazione, vietarne la vendita o la messa in circolazione, se essi sono conformi alle prescrizioni della direttiva 70/220/CEE, modificata dalla presente direttiva; 2) a decorrere dal 1o ottobre 1999, rifiutano l’immatricola- zione e vietano la vendita o la messa in circolazione di veicoli nuovi che non siano conformi alle disposizioni della direttiva 70/220/CEE, modificata dalla presente direttiva. Articolo 4 1. Gli Stati membri mettono in vigore le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative necessarie per conformarsi alla presente direttiva anteriormente al 31 dicembre 1998. Essi ne informano immediatamente la Commissione. Quando gli Stati membri adottano tali disposizioni, queste contengono un riferimento alla presente direttiva o sono corredate di un siffatto riferimento all’atto della pubblicazione ufficiale. Le modalità del riferimento sono decise dagli Stati membri. 2. Gli Stati membri comunicano alla Commissione il testo delle disposizioni essenziali di diritto interno che essi adottano nel settore disciplinato dalla presente diret- tiva. Articolo 5 La presente direttiva entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee. Articolo 6 Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva. Fatto a Bruxelles, il 2 ottobre 1998. Per la Commissione Martin BANGEMANN Membro della Commissione L 286/36 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 23. 10. 98 ALLEGATO MODIFICHE AGLI ALLEGATI DELLA DIRETTIVA 70/220/CEE Elenco degli allegati 1. L’elenco degli allegati è modificato come segue: «ALLEGATO IX A: Specifiche dei combustibili gassosi di riferimento» «ALLEGATO XII: Omologazione CE di un veicolo alimentato a GPL o gas naturale per quanto riguarda le emissioni» «ALLEGATO XIII: Omologazione CE di convertitori catalitici di ricambio quali entità tecniche. Appendice 1: Scheda informativa Appendice 2: Scheda di omologazione CE Appendice 3: Marchio di omologazione CE» Allegato I 2. I seguenti paragrafi sono inseriti alla fine del punto 1: «La presente direttiva si applica inoltre: — alla procedura di omologazione CE di convertitori catalitici di ricambio, quali entità tecniche destinate ad essere montate sui veicoli delle categorie M1 ed N1; — alla procedura di omologazione CE di impianti GPL o GN per autotrazione, quali entità tecniche destinate ad essere montate sui veicoli delle categorie M1 ed N1, in relazione alle loro emissioni. » 3. Il punto 2. 4 recita: «2. 4. Per “inquinanti gassosi” s’intendono emissioni dallo scarico di monossido di carbonio, ossidi di azoto, espressi in biossido d’azoto (NO2) equivalente, e idrocarburi, supponendo un rapporto: — C1H1. 85 per la benzina — C1H1. 86 per il gasolio — C1H2. 525 per il GPL, — CH4 per il GN. » 4. Sono aggiunti i punti da 2. 17 a 2. 21, che recitano: «2. 17. 2. 18. 2. 19. 2. 20. 2. 21. Per “convertitore catalitico d’origine” s’intende un convertitore catalitico o un insieme di convertitori catalitici che rientrano nell’omologazione rilasciata per il veicolo e i cui tipi sono indicati nelle schede di cui all’allegato II della presente direttiva. Per “convertitore catalitico di ricambio” s’intende un convertitore catalitico o un insieme di convertitori catalitici per i quali possa essere ottenuta l’omologazione in conformità dell’alle- gato XIII alla presente direttiva, diverso da quello definiti sopra al punto 2. 17. Per “impianto GPL o GN per autotrazione” s’intende qualsiasi insieme di componenti di GPL o GN per autotrazione concepito per essere montato su uno o più tipi determinati di veicoli a motore, che possa essere omologato quale entità tecnica. Per “famiglia di veicoli” s’intende un gruppo di tipi di veicolo identificati da un veicolo capostipite ai fini dell’allegato XII. Per “carburante richiesto dal motore” s’intende il tipo di carburante di norma utilizzato dal motore: — benzina — GPL (gas di petrolio liquefatto) — GN (gas naturale) — sia benzina che GPL — sia benzina che GN — gasolio. » 23. 10. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee L 286/37 5. Il punto 5. 1. 2 è modificato e recita: «5. 1. 2. Orifizi dei bocchettoni dei serbatoi di benzina:». 6. Viene aggiunto il nuovo punto 5. 2. 2 che recita: «5. 2. 2. I veicoli con motore ad accensione comandata alimentati solo a GPL o GN sono sottoposti alle seguenti prove: — tipo I (simulazione di emissioni medie dallo scarico dopo una partenza a freddo) — tipo II (emissioni di monossido di carbonio con regime al minimo) — tipo III (emissioni dal basamento) — tipo V (durata dei sistemi di controllo dell’inquinamento). » 7. Sono aggiunti i punti 5. 3. 1. 2. 1. 1 e 5. 3. 1. 2. 1. 2 che recitano: «5. 3. 1. 2. 1. 1. I veicoli alimentati a GPL o GN sono sottoposti alla prova di tipo I per rilevare variazioni nella composizione del GPL o del GN, come descritto nell’allegato XII. I veicoli alimentabili sia a benzina che a GPL o GN sono sottoposti alla prova di tipo I per entrambi i carburanti; la prova con alimentazione a GPL o GN deve essere eseguita per rilevare variazioni nella composizione del GPL o GN, come descritto nell’allegato XII. 5. 3. 1. 2. 1. 2. Nonostante la prescrizione del punto 5. 3. 1. 2. 1. 1 precedente, i veicoli alimentabili sia a benzina che ad un carburante gassoso, ma sui quali il sistema a benzina sia montato solo a fini di emergenza o per l’avvio ed il serbatoio della benzina non possa contenere più di 15 litri di benzina, sono considerati, per la prova di tipo I, veicoli che funzionano solo con carburante gassoso. » 8. È aggiunto il nuovo punto 5. 3. 1. 4. 2 che recita: «5. 3. 1. 4. 2. Quando le prove sono eseguite con carburanti gassosi, la massa di emissioni gassose che ne risulta deve essere inferiore ai limiti per i veicoli a benzina indicati nella tavola sopra riportata. » 9. Sono aggiunti i punti 5. 3. 2. 1. 1 e 5. 3. 2. 1. 2 che recitano: «5. 3. 2. 1. 1. I veicoli alimentabili sia a benzina che a GPL o GN sono sottoposti alla prova di tipo II per entrambi i carburanti. 5. 3. 2. 1. 2. Nonostante la prescrizione del punto 5. 3. 2. 1. 1 precedente, i veicoli alimentabili sia a benzina che ad un carburante gassoso, ma sui quali il sistema a benzina sia montato solo a fini di emergenza o per l’avvio ed il serbatoio della benzina non possa contenere più di 15 litri di benzina, sono considerati, per la prova di tipo II, veicoli che funzionano solo con carburante gassoso. » 10. Sono aggiunti i punti 5. 3. 3. 1. 1 e 5. 3. 3. 1. 2 che recitano: «5. 3. 3. 1. 1. I veicoli alimentabili sia a benzina che a GPL o GN sono sottoposti alla prova di tipo III solo per la benzina. 5. 3. 3. 1. 2. Nonostante la prescrizione del punto 5. 3. 3. 1. 1 precedente, i veicoli alimentabili sia a benzina che ad un carburante gassoso, ma sui quali il sistema a benzina sia montato solo a fini di emergenza o per l’avvio ed il serbatoio della benzina non possa contenere più di 15 litri di benzina, sono considerati, per la prova di tipo III, veicoli che funzionano solo con carburante gassoso. » 11. Il punto 5. 3. 4. 1 è modificato e recita: «5. 3. 4. 1. con motore ad accensione spontanea ed i veicoli a GPL o GN. 5. 3. 4. 1. 1. I veicoli alimentabili sia a benzina che a GPL o GN sono sottoposti alla prova di tipo IV solo per la benzina. » 12. Viene aggiunto il nuovo punto 5. 3. 5. 1. 1 che recita: «5. 3. 5. 1. 1. I veicoli alimentabili sia a benzina che a GPL o GN sono sottoposti alla prova di tipo V solo per la benzina. » L 286/38 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 23. 10. 98 13. È inserito il nuovo punto 5. 3. 8. «5. 3. 8. Omologazione di convertitori catalitici di ricambio. 5. 3. 8. 1. La prova deve essere eseguita solo per convertitori catalitici di ricambio destinati ad essere montati su veicoli omologati CE che non siano dotati di un sistema OBD, conformemente all’allegato XIII. » Allegato II (scheda informativa) 14. Il punto 3. 2. 2 recita: «3. 2. 2. Carburante: gasolio/benzina/GPL/GN (1)» 15. Sono aggiunti i punti 3. 2. 15 e 3. 2. 16 che recitano: «3. 2. 15 Sistema di alimentazione a GPL: sì/no (1) 3. 2. 15. 1. Numero di omologazione conformemente alla direttiva 70/221/CEE (*) 3. 2. 15. 2. Centralina di controllo elettronico del motore per alimentazione a GPL: 3. 2. 15. 2. 1. Marca o marche:. 3. 2. 15. 2. 2. Tipo o tipi:. 3. 2. 15. 2. 3. Possibilità di regolazione in relazione alle emissioni:. 3. 2. 15. 3. Documentazione ulteriore: 3. 2. 15. 3. 1. Descrizione della protezione del catalizzatore durante la commutazione da benzina a GPL e viceversa:. 3. 2. 15. 3. 2. Configurazione del sistema (collegamenti elettrici, condotti di aspirazione, condotte di. compensazione, ecc. ): 3. 2. 15. 3. 3. Disegno del simbolo:. 3. 2. 16. Sistema di alimentazione a GN: sì/no (1) 3. 2. 16. 1. Numero di omologazione conformemente alla direttiva 70/221/CEE (*) e documentazione:. 3. 2. 16. 2. Unità di controllo elettronico del motore per alimentazione a GN: 3. 2. 16. 2. 1. Marca o marche:. 3. 2. 16. 2. 2. Tipo o tipi:. 3. 2. 16. 2. 3. Possibilità di regolazione in relazione alle emissioni:. 3. 2. 16. 3. Documentazione ulteriore:. 3. 2. 16. 3. 1. Descrizione della protezione del catalizzatore durante la commutazione da benzina a GN e viceversa:. 3. 2. 16. 3. 2. Configurazione del sistema (collegamenti elettrici, condotti di aspirazione, condotte di. compensazione, ecc. ): 3. 2. 16. 3. 3. Disegno del simbolo:. (1) Cancellare la dicitura inutile. (*) Quando tale direttiva sarà modificata in modo da riguardare i carburanti gassosi. » 23. 10. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee L 286/39 Allegato III (prova di tipo I) 16. Il punto 1 recita: «1. Introduzione Il presente allegato descrive la procedura per la prova di tipo I definita al punto 5. 3. 1 dell’allegato I. Quando si deve utilizzare quale carburante di riferimento il GPL o il GN, valgono inoltre le disposizioni dell’allegato XII. » 17. E aggiunto il nuovo punto 3. 2. 1 che recita: «3. 2. 1. I veicoli alimentati sia a benzina che a GPL o GN sono sottoposti a prova conformemente all’allegato XII utilizzando l’appropriato carburante o gli appropriati carburanti di riferimento, definiti nell’allegato IX a. » 18. È aggiunto il punto 5. 3. 1. 1 che recita: «5. 3. 1. 1. Nel caso di veicoli con motore ad accensione comandata a GPL o GN, o attrezzati in modo da poter essere alimentati sia a benzina che a GPL o GN, tra le prove col primo carburante di riferimento gassoso e quelle col secondo carburante di riferimento gassoso il veicolo deve essere precondizionato prima della prova col secondo carburante di riferimento. Tale precon- dizionamento è effettuato col secondo carburante di riferimento effettuando un ciclo di precondizionamento comprendente una volta la parte prima (parte urbana) e due volte la parte seconda (parte extraurbana) del ciclo di prova descritto nell’appendice 1 al presente allegato. Su richiesta del costruttore e previo accordo del servizio tecnico, il ciclo di precondi- zionamento può essere esteso. La regolazione del dinamometro deve essere quella indicata ai paragrafi 5. 1 e 5. 2 del presente allegato. » 19. È aggiunto il punto 6. 2. 3 che recita: «6. 2. 3. Nel caso di uso del GPL o GN quale carburante, è ammesso avviare il motore a benzina e commutare al GPL o GN dopo un periodo di tempo predeterminato, che il conduttore non può modificare. » 20. Il punto 8. 2 è modificato e recita: «In caso di monossido di carbonio (CO): d = 1,25 g/l In caso di idrocarburi: per la benzina (CH1. 85) per il gasolio (CH1. 86) per il GPL (CH2. 525) per il GN (CH4) In caso di ossidi di azoto (NO2) d = 0,619 g/l d = 0,619 g/l d = 0,649 g/l d = 0,714 g/l d = 2,05 g/l». 21. Nell’allegato III, appendice 3, al punto 5. 1. 1. 2. 8, la definizione del fattore KR e la tabella sono modificate e recitano: — «. KR = fattore di correzione della temperatura della resistenza al rotolamento, assunto come pari a: 8,64 × 10-3/(cid:190)C o il fattore di correzione fornito dal fabbricante e approvato dalle autorità»; — «. e per ciascuna velocità i coefficienti a e b sono mostrati nella tabella seguente: V (km/h) a 20 40 60 80 100 120 7,24 × 10-5 1,59 × 10-4 1,96 × 10-4 1,85 × 10-4 1,63 × 10-4 1,57 × 10-4 b 0,82 0,54 0,33 0,23 0,18 0,14» L 286/40 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 23. 10. 98 22. Nell’allegato III, appendice 5, il punto 3. 1. 3. 5. 2 è modificato e recita: «3. 1. 3. 5. 2. meno del 3 % in volume per benzina e gasolio, meno del 2,2 % in volume per il GPL e meno dell’1,5 % in volume per il GN. » 23. Nell’allegato III, appendice 6, il punto 2. 3 è modificato e recita: «2. 3. — metano e aria purificata 1,00 < Rf < 1,15 o 1,00 < Rf < 1,05 per veicoli a GN. » 24. Nell’allegato III, appendice 8, il punto 1. 3 recita: «. Il fattore di diluizione è calcolato come segue: 13,4 Cco2 +(CHC+Cco) 10-4 11,9 Cco2 +(CHC+Cco) 10-4 9,5 Cco2 +(CHC+Cco) 10-4 per benzina e gasolio (5a) per il GPL (5b) per il gas naturale (5c) DF = DF = DF =. » 25. Nell’allegato III, appendice 8, al punto 1. 5. 2. 3, il valore di QHC è modificato come segue: «QHC = 0,619 in caso di benzina o gasolio QHC = 0,649 in caso di GPL QHC = 0,714 in caso di GN». Allegato IV (prova di tipo II) 26. È aggiunto il nuovo punto 2. 2. 1 che recita: «2. 2. 1. I veicoli alimentabili sia a benzina che a GPL o GN sono sottoposti alla prova con il carburante o i carburanti di riferimento usati per la prova di tipo I. » Allegato VII (prova di tipo V) 27. Il punto 3 recita: «3. CARBURANTE La prova di durata è eseguita con un carburante appropriato disponibile sul mercato. » 23. 10. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee L 286/41 Allegato IX A 28. È aggiunto un nuovo allegato IX A, che recita: «ALLEGATO IX a SPECIFICHE DEI CARBURANTI DI RIFERIMENTO GASSOSI 1. Caratteristiche tecniche dei carburanti di riferimento GPL Carburante A Carburante B Metodo di prova ISO 7941 30 5 2 85 52 equilibrio equilibrio max 2 % max 2 % Composizione C3 C4 :C3,;C4 Olefine % vol % vol % vol % vol % vol Residuo all’evaporazione ppm Tenore in acqua 9 5 3 max 50 assente 12 5 3 max 50 assente max 50 assente classe 1 Tenore in zolfo ppm massa (*) max 50 Solfuro di idrogeno assente Corrosione del rame valutazione classe 1 Odore MON caratteristico caratteristico min 89 min 89 NFM 41-015 ispezione visiva EN 24260 ISO 625 1 (**) EN 589 Allegato B (*) Valore da determinarsi nelle condizioni standard di 293,2 K (20 (cid:190)C) e 101,3 kPa. (**) La determinazione della presenza di materiali corrosivi secondo questo metodo può risultare imprecisa se il campione contiene inibitori della corrosione o altri prodotti chimici che diminuiscono la corrosività del campione nei confronti della striscia di rame. È pertanto vietata l’aggiunta di tali composti al solo scopo di falsare il metodo di prova. 2. Caratteristiche tecniche dei carburanti di riferimento GN Carburante di riferimento G20 Caratteristiche Unità Base Limiti Metodo di prova Min Max Composizione: Metano Bilancio [Inerti C2/C2+] N2 Contenuto di Zolfo % mole 100 — 99 — 100 1 ISO 6974 mg/m3</> (*) — — 50 ISO 6326-5 L 286/42 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 23. 10. 98 Carburante di riferimento G25 Caratteristiche Unità Base Limiti Metodo di prova Composizione: Metano Bilancio [Inerti+C2/C2+] N2 Contenuto di Zolfo % mole mg/m3</> (*) 86 — 14 — Min Max 84 — 12 — 88 1 16 50 ISO 6974 ISO 6326-5 (*) Valore da determinare alle condizioni standard [293,2 K (20 (cid:190)C) e 101,3 kPa]. L’indice di Wobbe è il rapporto tra il corrispondente potere calorifico di un gas per unità di volume e la radice quadrata della sua densità relativa nelle stesse condizioni di riferimento: Indice di Wobbe = Hgas q air / q gas dove Hgas = potere calorifico del carburante in MJ/m3 a 0 (cid:190)C q q air = densità dell’aria a 0 (cid:190)C gas = densità del carburante a 0 (cid:190)C L’indice di Wobbe è definito come lordo o netto a seconda che il potere calorifico sia lordo o netto. » Allegato IX 29. Un nuovo punto 1. 8. 1 è aggiunto all’appendice all’allegato IX: «1. 8. 1. In caso di veicoli a GPL o GN: 1. 8. 1. 1. Ripetere la tabella per tutti i gas di riferimento di GPL o GN, indicando se i risultati sono misurati o calcolati. In caso di veicoli progettati per funzionare sia a benzina che a GPL o GN: ripetere per la benzina e per tutti i gas di riferimento di GPL o GN. 1. 8. 1. 2. Numero d’omologazione del veicolo capostipite, se il veicolo interessato è membro di una famiglia: 1. 8. 1. 3. Rapporti “r” di risultati di emissioni per la famiglia, in caso di carburante gassoso, per ciascun inquinante. » Allegato XII 30. È aggiunto un nuovo allegato XII, che recita: OMOLOGAZIONE CE DI UN VEICOLO ALIMENTATO A GPL O GAS NATURALE PER QUANTO RIGUARDA LE EMISSIONI «ALLEGATO XII 1. INTRODUZIONE Il presente allegato descrive le prescrizioni particolari che valgono in caso di omologazione di un veicolo che funzioni a GPL o gas naturale, o che possa funzionare sia a benzina senza piombo che a GPL o gas naturale, limitatamente alla prova relativa a GPL o gas naturale. 23. 10. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee L 286/43 Nel caso di GPL e gas naturale, si riscontrano sul mercato variazioni di rilievo nella composizione del carburante, per cui il sistema di alimentazione deve adattare i propri tassi di alimentazione a tali composizioni. Per comprovare tale capacità, il veicolo deve essere sottoposto a prova del tipo I con due carburanti di riferimento estremi e dimostrare che il sistema di alimentazione è in grado di autoadattarsi. Una volta dimostrata la capacità di autoadattamento del sistema di alimentazione di un veicolo, tale veicolo può essere considerato il capostipite di una famiglia. Per i veicoli che soddisfano i requisiti di membro della famiglia, purché dotati del medesimo sistema di alimenta- zione, è necessaria una prova con un solo carburante. 2. DEFINIZIONI Ai fini del presente allegato: 2. 1. 2. 2. Per “veicolo capostipite” s’intende un veicolo prescelto quale il veicolo sul quale dimostrare la capacità di autoadattamento del sistema di alimentazione e al quale fanno riferimento i veicoli membri della famiglia. È possibile che una famiglia abbia più di un veicolo capostipite. Per “membro della famiglia” s’intende un veicolo che condivide le seguenti caratteristiche essen- ziali col suo capostipite o coi suoi capostipiti: 2. 2. 1. a) è prodotto dal medesimo costruttore; b) è soggetto agli stessi limiti in materia di emissioni; c) se il sistema di alimentazione del gas ha una dosatura centrale per l’intero motore: ha una potenza erogata accertata tra 0,7 e 1,15 volte quella del motore del veicolo capostipite; se il sistema di alimentazione del gas ha una dosatura singola per cilindro: ha una potenza erogata accertata per cilindro tra 0,7 e 1,15 volte quella del motore del veicolo capostipite; d) se dotato di sistema catalitico, ha lo stesso tipo di catalizzatore, ovvero un catalizzatore a tre vie, di ossidazione e di eliminazione di NOx; e) ha un sistema di alimentazione del gas (compreso il regolatore di pressione) dello stesso produttore di sistemi e dello stesso tipo; induzione, iniezione di vapore (punto singolo, punti multipli), iniezione di liquido (punto singolo, punti multipli); f) il sistema di alimentazione del gas è controllato da un’unità elettronica di controllo dello stesso tipo e con le stesse specifiche tecniche, contenenti i medesimi principi software e la medesima strategia di controllo. 2. 2. 2. Per quanto riguarda il requisito c): qualora una dimostrazione mostri che due veicoli a gas potrebbero essere membri della stessa famiglia, ad eccezione delle potenze erogate accertate, rispettivamente P1 e P2 (con P1 < P2), e qualora entrambi siano sottoposti a prova come se fossero veicoli capostipite, la relazione di parentela viene ritenuta valida per qualsiasi veicolo con una potenza erogata accertata tra 0,7*P1 e 1,15*P2. 3. RILASCIO DELL’OMOLOGAZIONE CE L’omologazione CE viene rilasciata se sono soddisfatti i seguenti requisiti: 3. 1. Omologazione delle emissioni dallo scarico di un veicolo capostipite: Il veicolo capostipite dovrebbe dimostrarsi in grado di adattarsi a qualsiasi composizione di carburante reperibile sul mercato. Nel caso del GPL vi sono variazioni nella composizione C3/C4. Nel caso del gas naturale vi sono in genere due tipi di carburante, carburante ad elevato potere calorifico (gas H) e carburante a basso potere calorifico (gas L), ma con una dispersione di rilievo entro entrambi gli intervalli; essi differiscono in modo significativo quanto all’indice di Wobbe. Tali variazioni sono riflesse nei carburanti di riferimento. 3. 1. 1. Il veicolo capostipite o i veicoli capostipite sono sottoposti a prova del tipo I con i due carburanti di riferimento estremi di cui all’allegato IXa. L 286/44 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 23. 10. 98 3. 1. 1. 1. Se la transizione da un carburante all’altro è in pratica assistita dall’uso di un commutatore, quest’ultimo non deve essere usato nel corso dell’omologazione. In tal caso, su richiesta del costruttore e previo accordo del servizio tecnico, è possibile estendere il ciclo di precondizionamento di cui al punto 5. 3. 1 dell’allegato III. 3. 1. 2. Il veicolo o i veicoli sono considerati conformi se, con entrambi i carburanti di riferimento, rispettano i limiti in materia di emissioni. 3. 1. 3. Il rapporto “r” dei risultati delle emissioni dovrebbe essere determinato per ciascun inquinante nel modo seguente: r = {risultato delle emissioni per un carburante di riferimentoﬁ {risultato delle emissioni per l’altro carburante di riferimentoﬁ 3. 2. Omologazione delle emissioni allo scarico di un membro della famiglia: Per un membro della famiglia la prova di tipo I deve essere eseguita con un solo carburante di riferimento, che può essere indifferentemente l’uno o l’altro. Il veicolo è ritenuto conforme se soddisfa i seguenti requisiti: 3. 2. 1. Il veicolo è conforme alla definizione di membro della famiglia fornita nel punto 2. 2 sopra. 3. 2. 2. I risultati della prova per ciascun inquinante saranno moltiplicati per il suo fattore “r” (cfr. punto 3. 1. 3 sopra), se r è maggiore di 1,0. Se r è minore di 1,0, si assume 1 quale suo valore. I risultati di tali moltiplicazioni saranno considerati il risultato finale relativo alle emissioni. Su richiesta del costruttore la prova di tipo I può essere eseguita col carburante di riferimento 2 o con entrambi i carburanti di riferimento, in modo che non sia necessaria alcuna correzione. 3. 2. 3. Il veicolo è conforme in materia di limiti delle emissioni per la categoria pertinente per le emissioni sia misurate che calcolate. 4. 4. 1. CONDIZIONI GENERALI Le prove di conformità della produzione possono essere effettuate con un carburante commerciale il cui rapporto C3/C4 sia compreso tra quelli dei carburanti di riferimento nel caso del GPL, oppure il cui indice di Wobbe sia compreso tra quelli dei carburanti di riferimento estremi nel caso del GN. In tal caso deve essere disponibile un’analisi del carburante. » Allegato XIII 31. È aggiunto un nuovo allegato XIII, che recita: OMOLOGAZIONE CE DI CONVERTITORI CATALITICI DI RICAMBIO QUALI ENTITÀ TECNICHE «ALLEGATO XIII 1. CAMPO DI APPLICAZIONE: Il presente allegato riguarda l’omologazione CE, quali entità tecniche a norma dell’articolo 4, paragrafo 1, lettera d), della direttiva 70/156/CEE, di convertitori catalitici destinati ad essere montati su uno o più tipi di veicoli a motore o famiglie di veicoli a motore delle categorie M1 e N1 (1) quali pezzi di ricambio (2). 2. DEFINIZIONI Ai fini del presente allegato, s’intende per: 2. 1. “Convertitore catalitico d’origine”, cfr. punto 2. 17 dell’allegato I. (1) Quali definite nell’allegato II, parte A, della direttiva 70/156/CEE. (2) Il presente allegato, non si applica a convertitori catalitici di ricambio destinati ad essere montati su veicoli delle categorie M1 e N1 dotati di sistemi di diagnostica di bordo (OBD). 23. 10. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee L 286/45 2. 2. “Convertitore catalitico di ricambio”, cfr. punto 2. 18 dell’allegato I. 2. 3. “Tipo di convertitore catalitico”, convertitori catalitici che non differiscono in relazione ad aspetti essenziali quali: 2. 3. 1. numero di substrati rivestiti, struttura e materiale; 2. 3. 2. tipo di azione catalitica (ossidazione, tre vie, ecc. ); 2. 3. 3. volume, rapporto di area frontale e lunghezza del sostrato; 2. 3. 4. contenuto materiale del catalizzatore; 2. 3. 5. rapporto materiale del catalizzatore; 2. 3. 6. densità delle celle; 2. 3. 7. dimensioni e forma; 2. 3. 8. protezione termica. 2. 4. “tipo di veicolo”, cfr. punto 2. 1 dell’allegato I. 2. 5. “omologazione di un convertitore catalitico di ricambio”, omologazione di un convertitore destinato ad essere montato quale pezzo di ricambio su uno o più tipi specifici di veicoli in relazione alle emissioni di inquinanti, al livello sonoro e all’effetto sulle prestazioni del veicolo. 3. DOMANDA DI OMOLOGAZIONE CE 3. 1. Conformemente all’articolo 3, paragrafo 4, della direttiva 70/156/CEE, la domanda di omologazione CE di un tipo di convertitore catalitico di ricambio deve essere presentata dal costruttore. 3. 2. Il modello della scheda informativa figura nell’appendice 1 del presente allegato. 3. 3. Al servizio tecnico incaricato delle prove di omologazione deve essere presentato: 3. 3. 1. Uno o più veicoli del tipo omologato in conformità della direttiva 70/220/CEE dotato o dotati di un convertitore catalitico d’origine nuovo. Tale veicolo o tali veicoli devono essere prescelti dal richiedente col consenso del servizio tecnico, e devono soddisfare i requisiti indicati al punto 3 dell’allegato III alla presente direttiva. I veicoli sottoposti a prova non devono avere anomalie nei sistemi di controllo delle emissioni; eventuali parti troppo logore o male funzionanti, che diano luogo ad emissioni non soddisfacenti, devono essere ripartite o sostituite. Prima della prova delle emissioni, i veicoli sottoposti a prova devono essere adeguatamente regolati e resi conformi alle specifiche del costruttore. 3. 3. 2. Un esemplare del tipo di convertitore catalitico di ricambio. Esso deve recare in modo chiaramente leggibile e indelebile il marchio del richiedente e la propria denominazione commerciale. 4. RILASCIO DELL’OMOLOGAZIONE CE 4. 1. Se sono soddisfatti i requisiti del caso, l’omologazione CE viene rilasciata ai sensi dell’articolo 4, paragrafo 3, della direttiva 70/156/CEE. 4. 2. Il modello della scheda di omologazione CE figura nell’appendice 2 del presente allegato. 4. 3. A ciascun tipo di convertitore catalitico di ricambio omologato è assegnato un numero d’omologa- zione conformemente all’allegato VII della direttiva 70/156/CEE. Lo stesso Stato membro non deve assegnare lo stesso numero ad un altro convertitore catalitico di ricambio. Lo stesso numero d’omologazione può riguardare l’uso di quel tipo di convertitore catalitico di ricambio su diversi tipi di veicolo. 5. MARCHIO DI OMOLOGAZIONE CE 5. 1. Ogni convertitore catalitico di ricambio conforme al tipo omologato a norma della presente direttiva quale entità tecnica deve recare un marchio di omologazione CE. L 286/46 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 23. 10. 98 5. 2. Tale marchio è costituito da un rettangolo all’interno del quale è iscritta la lettera “e”, seguita dal numero o dalla serie di lettere distintivi dello Stato membro che ha rilasciato l’omologazione: per la Germania 1 per la Francia 2 per l’Italia 3 per i Paesi Bassi 4 per la Svezia 5 per il Belgio 6 9 per la Spagna 11 per il Regno Unito 12 per L’Austria 13 per il Lussemburgo 17 per la Finlandia 18 per la Danimarca 21 per il Portogallo 23 per la Grecia IRL per l’Irlanda In prossimità del rettangolo, deve figurare il “numero dell’omologazione di base” definito nella sezione 4 del sistema di numerazione di cui all’allegato VII della direttiva 70/156/CEE, preceduto da due cifre indicanti il numero progressivo assegnato al più recente adeguamento tecnico significa- tivo della direttiva 70/220/CEE alla data in cui è stata concessa l’omologazione CE. Nella presente direttiva, il numero progressivo è 00. 5. 3. Il marchio di omologazione CE di cui al punto 5. 2 deve essere chiaramente leggibile e indelebile. 5. 4. L’appendice 3 del presente allegato fornisce esempi del marchio di omologazione CE e dei dati relativi all’omologazione sopra menzionati. 6. PRESCRIZIONI 6. 1. Prescrizioni generali. 6. 1. 1. Il convertitore catalitico di ricambio deve essere progettato, costruito e suscettibile di essere installato in modo da consentire ad un veicolo di restare conforme alle disposizioni della presente direttiva, come era originariamente, e da garantire che le emissioni di inquinanti siano efficace- mente limitate lungo la durata normale del veicolo in condizioni d’impiego normali. 6. 1. 2. Il convertitore catalitico di ricambio deve essere installato nell’esatta posizione del convertitore catalitico d’origine, e non deve essere modificata l’ubicazione di eventuali sensori di ossigeno nel condotto di scarico. 6. 1. 3. Se il convertitore catalitico d’origine comprende una protezione termica, il convertitore catalitico di ricambio deve comprendere una protezione equivalente. 6. 1. 4. Il convertitore catalitico di ricambio deve essere duraturo, cioè progettato, costruito e suscettibile di essere installato in modo da conseguire una ragionevole resistenza ai fenomeni di corrosione e ossidazione ai quali è esposto, tenuto conto delle condizioni d’impiego del veicolo. 6. 2. Prescrizioni relative alle emissioni Il veicolo o i veicoli di cui al punto 3. 3. 1 del presente allegato, dotati di convertitore catalitico di ricambio del tipo per il quale si richiede l’omologazione, devono essere sottoposti a prova del tipo I alle condizioni descritte nel corrispondente allegato della presente direttiva, al fine di compararne le prestazioni col convertitore catalitico d’origine conformemente alla procedura descritta di seguito. 6. 2. 1. Determinazione della base per la comparazione Il veicolo o i veicoli devono essere dotati di un convertitore catalitico d’origine nuovo (cfr. punto 3. 3. 1) che viene fatto funzionare in 12 cicli extraurbani (prova di tipo I, parte 2). Dopo tale precondizionamento, il veicolo o i veicoli sono tenuti in un locale dove la temperatura rimane relativamente costante tra 293 e 303 K (20 e 30 (cid:190)C). Tale condizionamento viene condotto per almeno sei ore e prosegue fino a che la temperatura dell’olio del motore e del fluido di raffreddamento sono a 5 2 K rispetto alla temperatura del locale. In seguito sono effettuate tre prove di tipo I. 6. 2. 2. Prova sui gas di scarico con convertitore catalitico di ricambio Il convertitore catalitico di origine del veicolo o dei veicoli di prova viene sostituito dal convertitore catalitico di ricambio (cfr. punto 3. 3. 2) che viene fatto funzionare in 12 cicli extraurbani (prova di tipo I, parte 2). 23. 10. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee L 286/47 Dopo tale precondizionamento, il veicolo o i veicoli sono tenuti in un locale dove la temperatura rimane relativamente costante tra 293 e 303 K (20 e 30 (cid:190)C). Tale condizionamento viene condotto per almeno sei ore e prosegue fino a che la temperatura dell’olio del motore e del fluido di raffreddamento sono a 5 2 K rispetto alla temperatura del locale. In seguito sono effettuate tre prove di tipo I. 6. 2. 3. Valutazione delle emissioni di inquinanti di veicoli dotati di convertitori catalitici di ricambio Il veicolo o dei veicoli di prova col convertitore catalitico d’origine devono rispettare i valori limite in base all’omologazione del veicolo o dei veicoli, compresi, se del caso, i fattori di deterioramento applicati in occasione dell’omologazione del veicolo o dei veicoli. Le prescrizioni relative alle imissioni del veicolo o dei veicoli dotati di convertitore catalitico di ricambio si ritengono rispettate se, per ciascun inquinante regolamentato (CO, HC+NOx e partico- lati), sono soddisfatte le seguenti condizioni: M@ 0,85 S+0,4 G (1) M@ G (2) dove: M valore medio delle emissioni di un singolo inquinante (CO o particolati) o della somma di due (HC+NOx) ottenuto dalle tre prove di tipo I con il convertitore catalitico di inquinanti ricambio; S valore medio delle emissioni di un singolo inquinante (CO o particolati) o della somma di due inquinanti (HC+NOx) ottenuto dalle tre prove di tipo I con il convertitore catalitico d’origine; G valore medio delle emissioni di un singolo inquinante (CO o particolati) o della somma di due inquinanti (HC+NOx) in base all’omologazione del veicolo o dei veicoli, diviso, se del caso, per i fattori di deterioramento determinati conformemente al punto 6. 4 di seguito. Qualora la domanda di omologazione riguardi diversi tipi di veicoli dello stesso costruttore di automobili, e purché diversi tipi di veicoli siano dotati dello stesso tipo di convertitore catalitico d’origine, la prova di tipo I può limitarsi ad almeno due veicoli prescelti con l’accordo del servizio tecnico responsabile dell’omologazione. 6. 3. Prescrizioni relative al rumore e alla contropressione allo scarico Il convertitore catalitico di ricambio deve soddisfare i requisiti tecnici previsti nell’allegato II alla direttiva 70/157/CEE. 6. 4. Prescrizioni relative alla durata Il convertitore catalitico di ricambio deve soddisfare i requisiti di cui al punto 5. 3. 5 dell’allegato I della presente direttiva, cioè prova di tipo V o fattori di deterioramento come dalla tabella di seguito riportata per i risultati delle prove di tipo I. Categoria del motore Accensione comandata Accensione spontanea Tabella XIII. 6. 4 Fattori di deterioramento HC +NOx Particolati 1,2 1,0 — 1,2 CO 1,2 1,1 7. MODIFICA DELL’IMPIANTO GPL E DELLE OMOLOGAZIONI In caso di modifica del tipo omologato ai sensi della presente direttiva, si applicano le disposizioni dell’articolo 5 della direttiva 70/156/CEE. L 286/48 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 23. 10. 98 8. 8. 1. CONFORMITÀ DELLA PRODUZIONE I provvedimenti intesi a garantire la conformità della produzione devono essere presi a norma dell’articolo 10 della direttiva 70/156/CEE. 8. 2. Disposizioni particolari 8. 2. 1. I controlli di cui al punto 2. 2 dell’allegato X alla direttiva 70/156/CEE devono comprendere la conformità rispetto alle carattarestiche definite al punto 2. 3 del presente allegato. 8. 2. 2. Ai fini dell’applicazione del punto 2. 4. 4 dell’allegato X alla direttiva 70/156/CEE, si possono effettuare le prove descritte al punto 6. 2 del presente allegato (prescrizioni relative alle emissioni). In tal caso, il detentore dell’omologazione può chiedere, in alternativa, che quale base per la compara- zione non sia usato il convertitore catalitico d’origine, ma il convertitore catalitico di ricambio che era stato usato durante le prove di omologazione (o un altro esemplare comprovato conforme al tipo omologato). I valori delle emissioni misurati con l’esemplare oggetto di verifica non devono eccedere mediamente per più del 15 % i valori medi misurati con l’esemplare usato quale riferi- mento. 23. 10. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee L 286/49 Scheda informativa n. relativa all’omologazione CE di convertitori catalitici di ricambio (Direttiva 70/220/CEE, modificata da ultimo dalla direttiva. ) Appendice 1 Le seguenti informazioni devono, ove applicabili, essere forniti in triplice copia ed includere un indice. Gli eventuali disegni e fotografie devono essere forniti in scala adeguata e con sufficienti dettagli; devono essere in formto A4 o in fogli piegati in detto formato. Qualora i sistemi, componenti o entità tecniche includano funzioni controllate elettronicamente, devono essere fornite le necessarie informazioni relative alle prestazioni. 0. DATI GENERALI 0. 1. Marca (denominazione commerciale del costruttore):. 0. 2. Tipo:. 0. 5. Nome e indirizzo del costruttore:. 0. 7. In caso di componenti o entità tecniche, posizione e modo di fissaggio del marchio di omologa- zione CE:. 0. 8. Indirizzo dello o degli stabilimenti di montaggio:. 1. DESCRIZIONE DEL DISPOSITIVO 1. 1. Marca e tipo del convertitore catalitico di ricambio:. 1. 2. Disegni del convertitore catalitico di ricambio, che mostrino in particolare le caratteristiche. menzionate al punto 2. 3 del presente allegato: 1. 3. Descrizione del ricambio: tipi di veicolo ai quali è destinato il convertitore catalitico di. tipo o dei 1. 3. 1. Numero(i) e/o simbolo(i) che contraddistinguono il tipo o i tipi di motore e veicolo:. 1. 4. Descrizione e disegni che mostrino la posizione del convertitore catalitico di ricambio in relazione. al collettore o ai collettori di scarico del motore: L 286/50 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 23. 10. 98 Appendice 2 Modello [Formato massimo: A4 (210 × 297 mm)] SCHEDA DI OMOLOGAZIONE CE TIMBRO DELL’AMMINISTRAZIONE Comunicazione concernente: — l’omologazione (1) — l’estensione dell’omologazione (1) — il rifiuto dell’omologazione (1) — la revoca dell’omologazione (1) di un tipo di veicolo/componente/entità tecnica (1) per quanto concerne la direttiva. , modificata da ultimo dalla direttiva. Numero di omologazione:. Motivo dell’estensione:. PARTE I 0. 1. Marca (denominazione commerciale del costruttore):. 0. 2. Tipo:. 0. 3. Mezzi di identificazione del tipo, se marcati sul veicolo/componente/entità tecnica (1) (2):. 0. 3. 1. Posizione della marcatura:. 0. 4. Categoria del veicolo (1) (3):. 0. 5. Nome e indirizzo del costruttore:. 0. 7. Posizione e modo di apposizione del marchio di omologazione CE per componenti ed entità. tecniche: 0. 8. Indirizzo dello o degli stabilimenti di montaggio:. (1) Cancellare la dicitura inutile. (2) Se i mezzi di identificazione del tipo contengono dei caratteri che non interessano la descrizione del tipo di veicolo, componente o entità tecnica di cui alla presente scheda di omologazione, detti caratteri sono rappresentati dal simbolo: “?” (ad esempio: ABC??123???). (3) Cfr. Definizione di cui all’allegato II, parte A, della direttiva 70/156/CEE. 23. 10. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee L 286/51 Altre informazioni (se necessarie): cfr. addendum PARTE II Servizio tecnico incaricato delle prove:. Data del verbale di prova:. Numero del verbale di prova:. Eventuali osservazioni: cfr. addendum Luogo:. Data:. Firma:. Si allega l’indice del fascicolo di omologazione depositato presso l’autorità che rilascia l’omologa- zione, del quale si può richiedere copia. 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. 8. 9. Addendum alla scheda di omologazione CE n. concernente l’omologazione come entità tecnica di convertitori catalitici di ricambio per veicoli a motore a norma della direttiva 70/220/CE, modificata da ultimo dalla direttiva. 1. Informazioni supplementari 1. 1. Marca e tipo del convertitore catalitico di ricambio:. 1. 2. 1. 3. 5. Tipo o tipi di veicoli per i quali il tipo di convertitore catalitico costituisce un pezzo di ricambio:. Tipo o tipi di veicoli sui quali i convertitori catalitici di ricambio sono stati sottoposti a prova:. Osservazioni:. L 286/52 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 23. 10. 98 Appendice 3 Esempio di marchio di omologazione CE (Cfr. punto 5. 2 del presente allegato) a ‡ 8 mm Il marchio di omologazione sopra riportato, apposto ad un convertitore catalitico di ricambio, indica che il tipo interessato è stato omologato in Francia (e 2), conformemente alla presente direttiva. Le prime due cifre del numero di omologazione (00) si riferiscono al numero progressivo attribuito alla più recente modifica alla direttiva 70/220/CEE. Le quattro cifre successive (1234) sono quelle che l’autorità di omologazione ha assegnato al convertitore catalitico di ricambio quale numero di omologazione di base. »