title: Särskild rapport nr 20/98 om granskningen av fysiska kontroller av jordbruksprodukter som berättigar till exportbidrag samt kommissionens svar (framlagd i enlighet med artikel 188c punkt 4.2 i EG-fördraget)

eurovoc_concepts:
EU control
agricultural product
customs regulations
export refund
report

formats: html pdf print

text: 3. 12. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 375/17 SÄRSKILD RAPPORT nr 20/98 om granskningen av fysiska kontroller av jordbruksprodukter som berättigar till exportbidrag samt kommissionens svar (framlagd i enlighet med artikel 188c punkt 4. 2 i EG-fördraget) (98/C 375/03) INNEHÅLLSFÖRTECKING Punkt Sida SAMMANFATTNING. 1. INLEDNING. 1. 1–1. 7 Allmänt. 1. 1–1. 3 Kontrollbestämmelser. 1. 4–1. 5 Granskningens omfattning. 1. 6–1. 7 2. IAKTTAGELSER AVSEENDE KOMMISSIONENS INSPEKTIONER. 2. 1–2. 6 Omfattning och mål. 2. 1–2. 4 Brister i medlemsstaternas kontroller som konstaterats av kommissionen Uppföljning av bristerna. 2. 5 2. 6 3. RESULTAT AV REVISIONSRÄTTENS GRANSKNING I MEDLEMSSTA- TERNA. 3. 1–3. 35 Riskanalys. 3. 1–3. 13 Användning av databaser vid riskanalys. 3. 14–3. 19 Övervakning och utvärdering. 3. 20–3. 22 Kontrollernas effektivitet. 3. 23 Oriktigheter som påvisats vid kontroller som genomförts i enlighet med förordning (EEG) nr 386/90. 3. 24–3. 28 Samordning med kontroller som utförts i enlighet med förordning (EEG) nr 4045/89. 3. 29–3. 30 Laboratorieanalys. 3. 31–3. 35 4. SLUTSATS. 4. 1–4. 5 Bilaga. Kommissionens svar. 18 19 19 19 20 20 20 21 21 21 21 23 24 24 25 26 27 27 29 30 C 375/18 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 3. 12. 98 SAMMANFATTNING Omständigheterna kring granskningen Under EUGFJ-året 1996 uppgick exportbidragen till exportörer av jordbruksprodukter för att kompensera dem för skillnaden mellan det interna EU-priset och det lägre priset på världsmark- naden till cirka 5 600 miljoner ecu (13 % av EU:s jordbruksutgifter). Exportbidragens nivåer varierar beroende på de berörda produkternas art och tillämpas på de mängder som exporteras. Även om exportbidragen finansieras genom EU:s budget är det medlemsstaterna som ansvarar både för att betalningarna görs och för att kontrollerna för bekräftande av exportbidragens laglighet och korrekthet genomförs. Medlemsstaternas tullmyndigheter står inför det svåra problemet att skydda EU:s budget genom fysiska kontroller och på samma gång uppställa så få handelshinder som möjligt. Under EUGFJ-året 1996 utförde tullmyndigheterna i EU:s medlemsstater 100 000 fysiska kontroller i samband med genomförandet av den miniminivå beträffande fysiska kontroller på 5 % som fastställs i lagstiftningen. Vid en övervägande del av dessa kontroller var även laboratorietester obligatoriska. De administrativa kostnaderna för dessa kontroller för såväl tullmyndigheterna som handlarna är betydande. Det är därför av största vikt att kontrollerna är väl fokuserade och genomförs effektivt. År 1994 ändrades förordning (EG) nr 386/90, främst för att införa en möjlighet att tillämpa riskanalys vid urvalet av varupartier som skall genomgå fysisk kontroll. Revisionsrättens granskning i medlemsstaterna koncentrerades på tillämpningen av riskanalys och utvärderingen av effektiviteten hos förfarandena för urval av varupartier för fysisk kontroll. Huvudsakliga iakttagelser I allmänhet är fysiska kontroller ett viktigt redskap för tullmyndigheterna, men beroende på åtgärden är det inte alltid den effektivaste och lämpligaste kontrollmetoden. Eftersom tillämp- ningen av riskanalys är frivillig finns det betydande skillnader mellan medlemsstaterna vid förfarandet för urval av partier som skall genomgå fysisk kontroll. Ett optimalt utnyttjande av riskanalys hämmas av det obligatoriska kravet i lagstiftningen att genomföra ett visst antal fysiska kontroller vid varje tullkontor och av att medlemsstaternas informationsdatabaser är otillfredsställande. Varken medlemsstaterna eller kommissionen har utvärderat effektiviteten hos förfarandet för urval av varupartier som skall kontrolleras. Samordningen av medlemsstaternas efterhandskontroller i enlighet med förordning (EEG) nr 4045/89 är bristfällig. Huvudsakliga rekommendationer Kommissionen bör överväga att utarbeta en lagstiftningsram som föreskriver en balanserad kombination av fysiska kontroller (på den ort där exporten sker) och efterhandskontroller. Medlemsstaterna bör uppmanas att lägga större tonvikt på kvaliteten och effektiviteten hos de fysiska kontrollerna och inte enbart säkerställa att det antal kontroller som fastställts i förordningen uppfylls. I syfte att förbättra effektiviteten hos förfarandena för fysisk kontroll uppmanas kommissionen att överväga ett antal rekommendationer. Framför allt föreslår revisionsrätten att tillämpning av riskanalys bör vara obligatorisk för medlemsstaterna De juridiska kraven på de fysiska kontrollerna bör göras mer flexibla och på samma gång bör medlemsstaterna göras mer ansvariga för dessa kontrollers effektivitet. I mer allmänna termer är riskanalys ett effektivt instrument för resurshantering. Att begränsa den till exportbidrag är alltför restriktivt. För att hantera sina resurser mer effektivt behöver medlemsstaterna en mera omfattande lagstiftningsram för riskanalys som skulle göra det möjligt för dem att inte endast styra transaktioner utan också fördela resurser på åtgärder på grundval av de relativa riskerna för EU:s budget. 3. 12. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 375/19 1. INLEDNING Tabell 2 Allmänt Utgifter för exportbidrag per medlemsstat 1996 Medlemsstat Belopp (milj. ecu) 1. 1. Exportbidrag betalas ut till exportörer av jord- bruksprodukter för att kompensera dem för skillnaden mellan det interna EU-priset och det lägre priset på världsmarknaden. Nivåerna varierar beroende på pro- duktbeskrivningen och tillämpas på de mängder som exporteras. Även om exportbidragen finansieras genom EU:s budget är det medlemsstaterna som genom sina utbetalande organ ansvarar för att betalningarna görs. Medlemsstaterna skall också ansvara för kontrollen av lagligheten och korrektheten hos de betalningar som huvudsakligen görs av deras tullmyndigheter. 1. 2. Trots att de är avsedda att successivt avvecklas inom ramen för avtalen inom Allmänna tull- och handels- avtalet/Världshandelsorganisationen (GATT/WTO), utgör exportbidragen fortfarande cirka 13 % av EU:s utgifter för jordbruket. Under EUGFJ-året 1996 uppgick de till 5 600 miljoner ecu. Tabell 1 visar utgifternas fördelning på produktgrupper och Tabell 2 fördelningen på med- lemsstaterna för detta år. Belgien Danmark Tyskland Grekland Spanien Frankrike Irland Italien Luxemburg Nederländerna Österrike Portugal Finland Sverige Förenade kungariket Källa: Sincom, 1996. 631,9 454,0 943,1 33,6 177,1 1 136,6 618,0 300,5 0,3 808,4 69,9 22,1 81,6 35,3 335,2 5 647,5 Totalt Tabell 1 1996 års anslag för exportbidrag fördelade på budgetrubriker Artikel Beskrivning Belopp (milj. ecu) B1-1 0 0 Spannmål B1-1 1 Socker B1-1 2 0 Olivolja B1-1 5 Frukt och grönsaker B1-1 6 0 Produkter från vinsektorn B1-1 7 0 Tobak B1-1 8 5 0 Ris B1-2 0 0 Mjölk och mjölkprodukter B1-2 1 0 Nötkött B1-2 3 0 Griskött B1-2 4 0 Ägg B1-2 4 1 Fjäderfäkött B1-3 0 Produkter som inte ingår i bilaga II Totalt Källa: Sincom, 1996. 312,6 1 230,0 59,3 73,4 40,8 2,4 33,3 1 605,2 1 559,0 101,4 12,1 127,0 490,9 5 647,5 1. 3. Medlemsstaternas tullmyndigheter står inför det svåra problemet att skydda EU:s budget genom fysiska kontroller och på samma gång uppställa så få hinder som möjligt för den legitima internationella handeln. Under EUGFJ-året 1996 erhöll EU:s tullmyndigheter cirka 2 miljoner deklarationer för jordbruksprodukter som berät- tigar till exportbidrag. Förutsatt att den miniminivå på 5 % som fastställts i lagstiftningen respekteras, genom- förs 100 000 fysiska kontroller. Vid en väsentlig del av dessa kontroller är laboratorietester obligatoriska. Detta leder till betydande kostnader för såväl tulladministratio- nen som handeln. Det är därför av största vikt att kontrollerna är välfokuserade och genomförs effektivt. Kontrollbestämmelser 1. 4. Systemet för kontroll av exportbidrag är uppdelat i tre steg. Det första steget stadgas i rådets förordning (EEG) nr 386/90 (1) om kontroll i samband med export av jordbruksprodukter som berättigar till exportbidrag eller andra belopp. Den föreskriver fysisk kontroll av varupartier i samband med export i syfte att kontrollera att varorna och kvantiteten deklarerats korrekt. Det andra steget, som stadgas i samma förordning, föreskri- (1) EGT L 42, 16. 2. 1990, s. 6. C 375/20 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 3. 12. 98 ver att kontroller av handlingar skall utföras av de utbetalande organen. Det tredje, som stadgas i rådets förordning (EEG) nr 4045/89 (2), föreskriver kontroll i efterhand, bland annat av exportbidragstransaktioner på från bidragstagarna. grundval av affärsinformation Denna förordning behandlades i särskild rapport nr 7/ 93 (3). 1. 5. Förordning (EEG) nr 386/90 har ändrats genom rådets förordning (EG) nr 163/94 (4), främst för att införa möjligheten till riskanalys vid urval av varupartier som skall genomgå fysisk kontroll. Kommissionens för- ordning (EG) nr 2221/95 (5) fastställer detaljerade till- lämpningsföreskrifter för denna förordning. Kommissio- nens förordning (EG) nr 3122/94 (6) fastställer icke- obligatoriska kriterier för riskanalys. Bilaga sammanfattar de viktigaste bestämmelserna. Granskningens omfattning inspektioner av 1. 6. Kommissionen har genomfört genomförandet av förordning (EEG) nr 386/90 i med- lemsstaterna. Som en del av denna granskning har revi- sionsrätten därför genomfört en utvärdering av dessa inspektioner. Revisionsrättens granskning i medlemssta- terna koncentrerades på andra aspekter än de som beak- tats vid kommissionens inspektioner, särskilt tillämp- ningen av riskanalys och utvärderingen av effektiviteten hos förfarandena för urval av varupartier för fysisk kontroll. 1. 7. Revisionsrättens granskning genomfördes vid kom- missionen och i följande medlemsstater: Belgien, Dan- mark, Frankrike, Tyskland, Irland, Italien, Nederlän- derna, Spanien och Förenade kungariket. Dessa medlems- stater valdes ut eftersom de erhåller cirka 95 % av det totala exportbidragsbeloppet. 2. IAKTTAGELSER AVSEENDE KOMMISSIONENS INSPEKTIONER Omfattning och mål 2. 1. De huvudsakliga målen för kommissionens inspek- tioner i medlemsstaterna har dels varit att kontrollera att de nivåer som krävs för fysiska kontroller har respekte- rats, dels att bedöma kvaliteten hos de fysiska kontroller som utförts av medlemsstaternas tullmyndigheter. 2. 2. Kommissionen har inte förmått utvärdera effektivi- teten hos förfarandena för urval av varupartier som skall genomgå fysisk kontroll eller resultaten i form av påvi- sade oriktigheter, eftersom varken majoriteten av med- lemsstaterna eller kommissionen själv förfogar över något register som fastställer antalet och värdet av de oriktighe- ter som upptäckts genom de kontroller som föreskrivs i förordning (EEG) nr 386/90. Kommissionen har i likhet med medlemsstaterna varken bedömt tillförlitligheten eller relevansen hos de riskkriterier som definieras i förordning (EEG) nr 3122/94 i syfte att göra de fysiska kontrollerna effektivare och förbättra styrningen såsom föreskrivs enligt artikel 3 i samma förordning. 2. 3. För att garantera samstämmighet i den övergri- pande strategin för kontroll av exportbidrag föreskrivs i artikel 5 i förordning (EEG) nr 386/90 att medlemssta- terna skall vidta åtgärder i syfte att samordna och kombinera kontroller som utförs mot en och samma aktör med kontroller som avses i förordning (EEG) nr 4045/89. Revisionsrätten anser att denna samstämmighet inte uppnåtts och rekommenderar kommissionen att sär- skilt uppmärksamma denna aspekt i samband med sina inspektioner inför avslutandet av räkenskaperna. 2. 4. Artikel 5. 4 i förordning (EEG) nr 2221/95 föreskri- ver att tullmyndigheterna skall ta representativa stickpro- ver för laboratorieanalys inom ramen för den fysiska kontrollen om bidragssatsen för produkten i fråga beror på varans innehåll av en särskild beståndsdel. Tabell 3, som bygger på statistik som inhämtats av revisionsrätten från medlemsstaterna, jämför det antal fysiska kontroller som enligt gällande regler skulle ha lett till ett laborato- rietest med antalet tester som faktiskt genomfördes. I Belgien, Frankrike, Tyskland och Spanien togs vid ett stort antal fysiska kontroller av mjölkprodukter och olivolja ingen hänsyn till föreskriften i fråga. Trots att ingen nationell statistik fanns tillgänglig i Irland hade den interna revisionsenheten vid den irländska tullmyndighe- ten konstaterat fall där föreskriften inte efterlevts. Det framgick inte av kommissionens inspektionsrapporter vad gäller dessa medlemsstater om denna bristande efterlev- nad lett till någon åtgärd. (2) EGT L 388, 30. 12. 1989, s. 18. (3) EGT C 53, 19. 2. 1994, s. 1. (4) EGT L 24, 29. 1. 1994, s. 2. (5) EGT L 224, 21. 9. 1995, s. 13. (6) EGT L 330, 21. 12. 1994, s. 31. 3. 12. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 375/21 Tabell 3 Antal fysiska kontroller och laboratorietester Medlemsstat Frankrike Tyskland Belgien Spanien Mjölkprodukter Olivolja Antal deklarationer 24 146 51 265 8 577 4 835 3 194 Antal fysiska kontroller att analysera 3 401 4 089 1 461 1 357 Antal utförda analyser 1 516 3 359 666 120 798 678 Källa: Statistik för medlemsstaterna för 1996. Brister i medlemsstaternas kontroller som konstaterats av kommissionen 2. 5. De främsta bristerna som konstaterats i samband med kommissionens inspektion av genomförandet av för- ordning (EEG) nr 386/90 är — otillräcklig statistik avseende nivåerna för fysiska kon- troller (B, F, EL, IT, L, P, E, UK), — bristande kvalitet hos de fysiska kontrollerna (B, I), — brist på lämpliga kontroll- och vägningsmöjligheter (B, NL, E), — att tullmyndigheterna i förväg underrättat exportö- rerna om kontroller som för att vara giltiga enligt förordning (EEG) nr 386/90 skall vara oanmälda (F, I). Uppföljning av bristerna 2. 6. Kommissionen har i brev till medlemsstaterna utför- ligt redogjort för de brister som konstaterats. Breven, som avser inspektioner som utfördes mellan februari 1996 och juli 1997, skickades mellan december 1996 och oktober 1997. Svaren kom till kommissionen mellan februari 1997 och december 1997. Vid tidpunkten för revisionsrättens slutgiltiga granskningsbesök i april 1998 hade kommissionen inte vidtagit några åtgärder för att utvärdera svaren, vilka i många fall bestred kommissio- nens resultat. Kommissionen hade inte heller vidtagit några andra uppföljningsåtgärder. 3. RESULTAT AV REVISIONSRÄTTENS GRANSKNING I MEDLEMSSTATERNA Riskanalys band med vilka det finns störst risk för potentiella väsentliga oriktigheter. Den kan användas för att koncen- trera knappa och kostsamma resurser så att de transak- tioner vilka innebär störst risk för oriktigheter kontrolle- ras i högre grad än de där risken för oriktigheter är lägre. Det betyder inte att kontroller inte skall utföras på potentiella lågrisktransaktioner. Det måste alltid finnas ett visst mått av slumpmässig kontroll, både som avskräckande faktor och för att identifiera nya risker. 3. 2. Exportbidragssatserna är differentierade i enlighet med produktbeskrivningarna. Vissa av dessa beskriv- ningar är komplexa och innehåller krav på kemisk sam- mansättning. Ibland resulterar mindre skillnader mellan den faktiska produktsammansättningen och den som föreskrivs av exportbidragsnomenklaturen i fullständig förlust av bidrag, medan bidragen i andra fall endast delvis går förlorade. Cheddarost med en fetthalt i torr substans på 48 % eller mer erhåller hela bidragsbeloppet på 101. 68 (7) ecu per 100 kg. Om fetthalten i torr substans är 47,9 % betalas inget bidrag ut. Däremot erhåller mjölkpulver med en fetthalt på 25,1 % eller mer 102,6 ecu per 100 kg medan beloppet vid en fetthalt på 24,9 % är 95,38 ecu. De som ansöker om exportbidrag uppfyller också bestämmelserna i varierande grad. Oav- sett om medlemsstaterna valt att genomföra det totala antalet kontroller när riskanalys tillämpas, existerar såle- des ett fullgott argument för att fokusera på fysiska kontroller av produkter och/eller sökande som uppvisar störst risk för väsentliga oriktigheter. 3. 1. Riskanalys kan definieras som användning av till- lämpliga data i syfte att identifiera transaktioner i sam- (7) De angivna nivåerna gäller för december 1997. C 375/22 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 3. 12. 98 3. 3. Trots att den juridiska möjligheten funnits sedan den 1 januari 1995 tillämpade vid tidpunkten för revi- sionsrättens granskning endast fyra medlemsstater, nämli- gen Danmark, Frankrike, Tyskland och Förenade kunga- riket den fysiska kontroll på 5 % som omfattar alla produktområden per tullkontor i kombination med risk- analys. Med undantag av Italien sade sig samtliga med- lemsstater i viss utsträckning använda sig av riskkriterier vid urval av varupartier som skall genomgå fysisk kon- troll. 3. 4. Den gällande lagstiftningen föreskriver frivillig till- lämpning av riskanalys. Medlemsstaterna använder sig sålunda av grundligt olika metoder när det gäller urval av varupartier som skall genomgå fysiska kontroller. Till- lämpningen av riskanalys borde göras obligatorisk. 3. 5. Vare sig medlemsstaterna valt riskanalys eller inte, innebär lagens föreskrifter om miniminivåer för fysiska kontroller att vissa urval görs endast i syfte att följa de rättsliga föreskrifterna oberoende av de risker som före- ligger. För att säkerställa att en viss årlig kontrollnivå uppnås, utformas de administrativa förfarandena i syfte att se till att kontrollerna genomförs regelbundet under hela året. Ett viktigt skäl till detta är att förhindra att utbetalningar avslås under räkenskapsavslutsförfaran- det (8) på grund av att de föreskrivna nivåerna inte uppnås. 3. 6. Värdet av sökta bidrag är ett av de huvudsakliga riskkriterierna som nämns i förordning (EG) nr 3122/94. I förordningen föreskrivs emellertid att kontrollnivån skall grundas på antalet inlämnade deklarationer och inte på värdet hos de bidrag som sökts. Detta leder till snedfördelning av kontrollåtgärderna. En övervägande del av de exportdeklarationer som lämnas in hänför sig till varor som inte ingår i bilaga II (9), vilka erhåller betydligt lägre bidragsbelopp i förhållande till sin vikt än baspro- dukter. Exempelvis gällde 10 % av de bidrag som beta- lades i Nederländerna under EUGFJ-året 1996 varor som inte ingår i bilaga II, men stod likväl för 53 % av kontrollerna. Bidrag för nötkött erhöll däremot cirka 21 % av bidragsbeloppet men stod för endast 6 % av kontrollerna. Som framgår av tabell 4 kan en liknande snedfördelning urskiljas i mönstret vad gäller kontroller i andra medlemsstater. Fördelning av kontroller på varor som inte ingår i bilaga två (9) samt mjölkprodukter Tabell 4 Medlemsstat bidragsandel i % kontrollandel i % Ej i bil. II Mjölk Ej i bil. II Mjölk Tyskland Nederländerna Spanien Förenade kungariket Irland Belgien Frankrike 9 10 15 20 8 7 4 20 59 12 33 12 24 23 46 53 28 57 34 31 29 15 17 13 17 10 10 16 Källa: Uppgifter från medlemsstaternas utbetalande organ och tullmyndigheter för 1996. (8) Medlemsstaterna finansierar ursprungligen utbetalningar till bidragstagare inom ramen för EUGFJ med hjälp av sina egna budgetar och erhåller därefter ersättning från kommissionen. Kommissionens granskning av dessa utgifter kallas ”avslu- tande av räkenskaperna”. Som ett resultat av denna gransk- ning kan kommissionen underkänna utgifter om man exem- pelvis anser att utbetalningar varit oriktiga eller att medlems- staten i fråga inte uppfyllt sina förpliktelser i fråga om kontroll. I sådana fall skall den nationella budgeten och inte gemenskapens budget stå för kostnaderna. (9) Varor som inte ingår i bilaga II i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskaperna i enlighet med artikel 38 och som i själva verket utgör bearbetade produkter. 3. 12. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 375/23 3. 7. Om en medlemsstat väljer att använda sig av risk- analys skall antalet fysiska kontroller vara minst 5 % per tullkontor per kalenderår och minst 2 % per produktom- råde. Varor tas in för tullkontroll inte endast vid större hamnar utan även vid tullkontor i inlandet som ansvarar för anläggningar där varorna packas för export. Han- delns karaktär skiljer sig avsevärt mellan större hamnar där ett brett utbud av produkter från ett stort antal exportörer tas in för tullkontroll och tullkontor i inlandet där det ofta rör sig om ett begränsat antal produkter från ett fåtal exportörer. För sådana tullkontor är det ett tänkbart alternativ med ett urval av partier som skall genomgå fysisk kontroll på grundval av ett mindre, statistiskt representativt stickprov istället för den obliga- toriska nivån på 5 %. 3. 8. Enligt lagstiftningen skall riskanalysen utgöra en integrerad del av urvalsförfarandet. Ibland används den dock endast som bakgrundsinformation. Den utsträck- ning i vilken riskanalyser införlivas i förfarandet för urval för fysisk kontroll varierar emellertid. I Förenade kunga- riket och till viss del i Danmark registreras de riskkrite- rier som tillämpas för varje parti och riskanalysen leder direkt till rekommendation av fysisk kontroll av enskilda partier. I Spanien finns ingen formell riskanalys men om en risk konstateras, till exempel på grundval av en oriktighet som påvisats vid laboratorieanalys, införs ett filter vilket leder till ett automatiskt urval av exportdekla- rationer för fysisk kontroll av produkten och/eller expor- tören i fråga. I Tyskland har riskanalysen lett till att kontrollnivåerna bestäms inom ramen för produktområ- dena, till exempel nötkött, mjölk etc, medan urvalet av enskilda partier överlåts till de lokala tullkontoren. Ett sådant system är alltför generellt för att i sig vara effektivt. I Belgien och Nederländerna har riskanalyser endast utarbetats för ett begränsat antal produkter och fungerar i bästa fall som ett informationsmeddelande till tullkontoren. Alla dessa medlemsstater skulle således kunna hävda att de använder riskanalys på ett eller annat sätt, trots att de metoder som används av Förenade kungariket och till viss del av Danmark dels ger mer insyn, dels innebär större ansvarstagande. partier för fysisk kontroll. Dessa kriterier avser produk- terna, handeln, exportbidragsnomenklaturen, exportörer, oriktigheter, tullförfaranden och förfaranden för bevil- jande av exportbidrag. Förordningen innehåller dock inga rekommendationer om hur stor betydelse kriterierna skall tillmätas i förhållande till varandra. 3. 11. Hur väl utarbetade förfarandena för urval av partier är varierar kraftigt mellan medlemsstaterna. Vissa är väl dokumenterade och tillämpningen av kriterierna framgår tydligt (E, DK till viss del och UK); andra är informella. I dessa fall saknas dokumentation över krite- rier för urval av specifika partier (B, F, IRL, NL). 3. 12. Det finns även skillnader mellan olika tullkontor i vissa medlemsstater. I Danmark har till exempel Veijle ett genomblickbart datoriserat system som tar hänsyn till sådana kriterier som handlare och produktrisker, bidra- gens värde etc. Detta system innebär en automatisk uppskattning av risker på grundval av poäng som förde- las med hjälp av vart och ett av kriterierna. Vid andra tullkontor i Danmark, som i Esbjerg och Ålborg, byggde riskanalyserna på färre kriterier och mindre information. Likaså noterades skillnader mellan olika tullkontor i Irland. 3. 13. Varje exporttullkontor måste säkerställa att det när som helst är möjligt att kontrollera att kontrollnivån på 5 % uppnås. Det finns ingen rättslig bestämmelse om registrering av den risk som är förenad med ett visst parti. Utan denna information är det omöjligt att bedöma urvalets effektivitet när det gäller att förhindra eller påvisa oriktigheter. Spanien, i viss mån Danmark samt Förenade kungariket är de enda medlemsstaterna som med hjälp av kod eller viktningsfaktor registrerar den risk som är förenad med varje exportdeklaration. Användning av databaser vid riskanalys 3. 9. För att uppnå konsekvent behandling skulle idealet vara att urvalsförfarandet centraliserades inom varje med- lemsstat med möjlighet till ett visst lokalt inflytande eftersom samma produkter från samma exportör kan lämnas in för kontroll vid mer än ett exporttullkontor. Detta speciella system tillämpas endast i Spanien (se dock punkt 3. 20 nedan). Information om oriktigheter 3. 14. i samband med exportbidrag, vare sig de påvisas vid kontroller som utförts i enlighet med förordning (EEG) nr 386/90 eller på annat sätt, används vid riskanalys på följande sätt; som ett direkt element i beräkningen av riskfaktorer i samband med enskilda leveranser, såsom i Förenade kungarikets system; i form av användning av databaser (IRL, NL, E); eller i form av informationsmeddelanden (B, DK, F). 3. 10. Förordning (EG) nr 3122/94 föreskriver frivilliga kriterier som skall användas vid förfarandet för urval av 3. 15. Där information finns tillgänglig för konsultation i form av en databas eller ett informationsmeddelande, finns ingen notering om huruvida den beaktats vid urva- let av partier som skall genomgå fysisk kontroll. C 375/24 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 3. 12. 98 I Förenade kungariket (10), där hänsyn tas till 3. 16. oriktigheters förekomst i databasen men inte till deras värde, gällde minst 20 % av oriktigheterna i fråga förse- nad inlämning av exportdokument, och det fanns många exempel på oriktigheter som bestod endast i skrivfel utan ekonomisk betydelse. Av de oriktigheter som bestod i skrivfel var 25 % frivilliga deklarationer, åtta sades sakna ekonomisk betydelse och i cirka 50 % av fallen hade oriktigheternas ekonomiska betydelse inte dokumenterats. Att ta hänsyn till oriktigheter utan betydelse för fysiska kontroller eller oriktigheter utan ekonomisk betydelse leder till en onödigt hög kontrollnivå både för produk- terna och för de handlare som berörs av kostnaderna för både tull och handel. 3. 17. I Nederländerna, där databasen för oriktigheter finns tillgänglig så att tullkontoren kan konsultera den, utgjorde på samma sätt cirka 14 % av oriktigheterna minimala avvikelser i fråga om vikt (mindre än 50 kg). Vidare hade koderna för den deklarerade och fastställda exportnomenklaturen inte dokumenterats genomgående och oriktigheternas natur framgick inte heller alltid tyd- ligt. Detta minskar databasens användbarhet som instru- ment för urval av partier för fysisk kontroll. 3. 18. Oriktigheter som påvisats vid laboratorieanalys av tullprover registreras i medlemsstaternas databaser för oriktigheter. De är sålunda tillgängliga för användning vid riskanalysförfaranden. Detta är däremot inte fallet med uppgifter om förekomsten av testning av produkter som befinns uppfylla kraven för exportbidrag. Vid risk- analyserna kan man därför inte ta hänsyn till den höga grad av säkerhet som ges av upprepade tillfredsställande resultat. 3. 19. I de flesta besökta medlemsstater förfogade tull- laboratorierna över databaser med detaljer och resultat avseende alla utförda tester som borde göras tillgängliga för tullmyndigheterna i riskanalyssyfte. om så ej sker, att orsakerna till detta dokumenteras. Vid ett tullkontor i Spanien genomfördes till exempel under perioden 1 mars–30 juni 1997 aldrig 75 % av de rekom- menderade kontrollerna av export av olivolja. Orsaken till detta dokumenterades aldrig och det gavs inte heller någon information till det centrala kontor som var ansva- rigt för fastställandet av de ramar som lett fram till rekommendationerna. I Förenade kungariket genomför- des 1995 på samma sätt 37 % av de fysiska kontrollerna i den icke-rekommenderade kategorin, 34 % i den icke- obligatoriska kategorin och 29 % i den rekommende- rade (11). I själva verket utgjorde dessa 29 % endast 3,8 % av de exportdeklarationer som rekommenderats för granskning. Det har inte funnits någon dokumenterad motivering till rekommendationerna och inte heller gavs någon information till ledningen. 3. 21. I Tyskland innebär det centraliserade riskanalys- systemet att en hög, medelhög eller låg risk tillskrivs varje produktgrupp med åtföljande grad av minimal kontroll. Systemet infördes 1997 men tillät ingen övervakning av resultaten. En jämförelse mellan 1996 och 1997 års kontrollnivåer vid ett tullkontor i Tyskland, visade att riskrekommendationerna, som var höga för nötkött och medelhöga för mjölkprodukter, inte i nämnvärd grad ändrat mönstret hos kontrollerna i önskad riktning. Ingen av de besökta medlemsstaterna har utvärde- 3. 22. rat effektiviteten av de urval som gjordes för fysisk kontroll. Även om medlemsstaterna hade velat genomföra utvärderingar hade de inte kunnat göra detta eftersom ingen av dem hade tillgång till förvaltningsinformations- system med utförliga uppgifter om exportdeklarationer, riskkategorier, utförda kontroller och kontrollresultat med värdet av påvisade oriktigheter. Kontrollernas effektivitet Övervakning och utvärdering 3. 20. Samtliga medlemsstater för register över antalet fysiska kontroller som utförts vid tullkontoren. Där det finns rekommendationer för fysisk kontroll vilka utarbe- tas centralt eller grundas på centralt fastställda kriterier och viktningar, såsom i Spanien och Förenade kungari- ket, finns emellertid inga system som säkerställer att den kontroll som rekommenderats faktiskt genomförs eller, 3. 23. På grund av brist på erforderliga data kunde revisionsrätten inte heller genomföra en utvärdering av de fysiska kontrollernas effektivitet. För de medlemsstater där information om produktgrupper fanns tillgänglig på nationell nivå leder emellertid en jämförelse mellan kon- trollnivåerna och antalet påvisade oriktigheter fram till frågan om effektiviteten hos medlemsstaternas styrning. Även på denna nivå är det uppenbart att betydligt fler kontroller riktas mot produktområden där värdet av de (10) Förenade kungarikets riskanalyssystem är detaljerat och ger större möjlighet till insyn och har därför ägnats fler kom- mentarer än de medlemsstater som inte använder sig av riskanalys eller där riskanalysen inte ger någon möjlighet till insyn. (11) Förenade kungariket ifrågasätter inte siffrorna men påpekar att ett fel i datorsystemet kan ha lett till att ett antal ”rekommenderade” deklarationer hänförts till kategorin ”icke-rekommenderade”. 3. 12. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 375/25 oriktigheter som påvisas är avsevärt lägre än inom övriga produktområden. I Förenade kungariket gällde till exem- pel 1996 57 % av alla kontroller varor som inte ingår i bilaga II. De oriktigheter som påvisades därvid utgjorde cirka 16 % av oriktigheternas totala värde, medan 17 % av kontrollerna gällde mjölkprodukter där de påvisade oriktigheterna utgjorde 43 % av det totala värdet. tillhandahöll de begärda uppgifterna och, som framgår av punkt 3. 16, härrörde Förenade kungarikets siffror från en databas som innefattade oriktigheter vilka i själva verket utgjorde frivilliga deklarationer. De nederländska myndigheterna uppgav en total siffra men var dock oförmögna att lokalisera oriktigheterna till olika produkt- områden. Övriga medlemsstater förmådde inte uppge några siffror alls. Oriktigheter som påvisats vid kontroller som genomförts i enlighet med förordning 386/90 3. 24. Var och en av de medlemsstater som besöktes anmodades att lämna in utförliga uppgifter om de orik- tigheter som påvisats vid kontroller som genomförts inom varje produktområde i enlighet med förordning (EEG) nr 386/90 under det EUGFJ-år som avslutades den 15 oktober 1996. Endast Irland och Förenade kungariket 3. 25. Enligt de siffror som uppgavs av de tre ovan- nämnda medlemsstaterna är de påvisade oriktigheternas värde lågt. Det ligger på mellan 0,003 % och 0,06 % av de bidrag som betalats med ett totalt värde på 1,4 miljoner ecu att jämföra med de bidrag som betalats på cirka 1 934 miljoner ecu. I tabell 5 redogörs i detalj för de utbetalade bidragen, antalet kontroller och oriktighe- ter som påvisats i medlemsstaterna. Antal kontroller utförda i enlighet med förordning (EEG) nr 386/90 som rapporterades av medlemsstaterna under 1996 Tabell 5 Belgien Tyskland Nederländerna Irland Spanien Förenade kungariket Italien Frankrike Bidrag i milj. ecu Antal deklarationer Antal kontroller Oriktigheternas värde i ecu 478,8 893,8 774,6 839,6 166,4 375,8 264,6 1 119,6 16 497 306 847 377 353 28 221 76 882 121 997 122 134 298 578 1 642 24 370 17 152 2 391 9 193 4 162 475 380 29 020 926 532 Ingen uppg. om tot. nationellt antal tillgängligt 22 706 Totalt 4 913,2 1 348 509 81 616 Källa: Uppgifter från medlemsstaternas utbetalande organ och tullar. 3. 26. Enligt rådets förordning (EEG) nr 595/91 (12) skall medlemsstaterna anmäla alla oriktigheter vilkas värde överstiger 4 000 ecu till kommissionen. Av anmälning- arna skall även framgå vilka metoder för påvisande som tillämpats. Till dessa metoder hör efterhandskontroller, tullkontroller, skattekontroller, initiativ från kommissio- nen, andra kontroller än tullkontroller samt övriga kon- troller. Medlemsstaterna är inkonsekventa när det gäller att fastställa metoderna för påvisande och kommissionen kontrollerar inte att de går till väga på rätt sätt. Vissa medlemsstater klassar till exempel oriktigheter som påvi- sats vid laboratorieanalys av stickprover som gjorts av tullen såsom interna avdelningskontroller, medan andra klassar samma oriktigheter som tullkontroller. Därför är inte möjligt att utifrån kommissionens databas det (12) EGT L 67, 14. 3. 1991, s. 11. (IRENE) identifiera oriktigheter som påvisats vid kontrol- ler som genomförts i enlighet med förordning (EEG) nr 386/90. 3. 27. Likväl är antalet oriktigheter som påvisats vid kontroller som utförts i enlighet med förordning (EEG) nr 386/90 lågt jämfört med andra metoder för påvisande, även om man utgår från de maximala siffrorna i kommis- sionens databas. År 1997 var av totalt 563 fall med ett totalt värde på 34 miljoner ecu största möjliga antal 121 fall (21,5 %) med ett värde på cirka 2 miljoner ecu (5,9 %). Oriktigheter som påvisats vid efterhandskontrol- ler utgör likaså 20 % av antalet fall men 33 % av deras värde. Tabell 6 visar i detalj de oriktigheter som i samband med bidrag påvisats av varje medlemsstat enligt metoden för påvisande. C 375/26 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 3. 12. 98 Oriktigheter i samband med exportbidrag som rapporterades i enlighet med förordning (EEG) nr 595/91 under 1997 Tabell 6 Metod för påvisande Totalt B DK D EL E F A B A B A B A B A B A B A B Andra metoder för påvisande Driftskontroll Skattekontroll Tullkontroll Kommissionens initiativ/undersökning Andra kontroller än tullkontroller 27 51 3 43 118 211 456 1 174 2 355 2 548 7 098 8 759 Bokföringskontroll i efterhand 110 11 668 21 51 187 1 174 3 7 7 87 199 796 115 5 688 10 296 118 5 431 2 29 18 1 692 Totalt 563 34 058 17 1 082 12 325 323 14 172 2 1 1 2 6 0 18 18 52 2 18 7 1 392 1 749 1 305 30 266 4 2 52 17 88 27 4 446 36 335 Metod för påvisande I NL A P FIN S UK A B A B A B A B A B A B A B Andra metoder för påvisande 2 61 Driftskontroll Skattekontroll Tullkontroll 3 2 2 355 2 166 1 0 4 208 5 29 Kommissionens initiativ/undersökning Andra kontroller än tullkontroller Bokföringskontroll i efterhand 1 14 0 3 441 4 16 50 1 382 21 11 8 14 4 8 472 2 513 Totalt 20 7 962 22 1 493 33 22 12 2 985 1 1 32 32 5 5 23 484 33 13 245 33 45 966 A = antal fall. B = belopp. Källa: UCLAF. 3. 28. Detta låga antal påvisade oriktigheter vid fysiska kontroller kan tolkas på olika sätt. Det kan innebära att aktörerna i allmänhet följer gemenskapslagstiftningen eller att kontrollerna har effektiv avskräckande effekt. Å andra sidan skulle det också kunna antyda att de fysiska kontrollerna styrs eller genomförs på otillräcklig sätt och därför är ineffektiva. Antalet oriktigheter i samband med exportbidrag vilka påvisats på andra sätt, kommissionens slutsatser när det gäller tillräckligheten hos medlemssta- ternas kontroller och denna rapports slutsatser vad gäller styrningen av kontrollerna, allt detta tyder på det senare. Samordning med kontroller som utförts i enlighet med förordning (EEG) nr 4045/89 3. 29. Bestämmelserna om samordning och kombinering av kontroller i enlighet med förordning (EEG) nr 386/90 enligt förordning efterhandskontroller och (EEG) nr 4045/89 har inte preciserats i tillräcklig grad. De tolkas av medlemsstaterna för det mesta restriktivt såsom utbyte av resultat mellan de ansvariga tjänstemännen. Inte heller detta görs systematiskt. I vissa medlemsstater sker inte ens något utbyte av de riskkategorier som bestäms för exportörer i enlighet med de båda förord- ningarna (DK, F, IRL, NL, UK). 3. 30. Vad som skulle kunna vara mer effektivt är en planerad kontrollstrategi, utformad i syfte att säkerställa att kontroller i enlighet med de båda förordningarna kompletterar varandra, att när det gäller särskilda krite- rier för exportbidrag avgöra vilken kontrollmetod som är mest effektiv, att avgöra i vilken mån en kontroll kan ersätta en annan, och att undvika dubbelarbete. Denna metod skulle särskilt lämpa sig för stora exportföretag med regelbunden handel och som ofta handlar med samma slags varor. 3. 12. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 375/27 Laboratorieanalys 3. 31. Fysiska kontroller av samtliga produkter vilkas sammansättning är avgörande för vilken bidragssats som skall tillämpas måste innefatta laboratorieanalys. De flesta produkter är inte specialtillverkade för att uppfylla de krav på sammansättning som gäller för beviljande av exportbidrag. De framställs i enlighet med kommersiella specifikationer för att garantera att kunden får vad han beställer. Producenterna låter för det mesta produkterna genomgå en kvalitetskontroll som avser såväl mängd som sammansättning och den är betydligt mer omfattande än vad tullkontrollerna någonsin kan bli. Kommissionen bör överväga att införa en bestämmelse om att testning av produkter vid tullaboratorier kan minskas efter det att tullmyndigheterna godkänt producentens laboratorium, testmetoder och dokumentation kombinerat med en granskning av interna kontroller som görs utan förvar- ning och med jämna mellanrum. Detta system skulle lämpa sig särskilt väl för varor som inte ingår i bilaga II samt för mjölkprodukter. 3. 32. Kommissionen bör vidare överväga att sänka kra- vet på obligatorisk laboratorietestning där det är möjligt att uppnå tillräcklig säkerhet på grundval av upprepade tillfredsställande resultat hos en och samma produkt från samma exportör. I Förenade kungariket gjordes till exem- pel under en period av två år 6,6 % av alla laboratorie- tester, samtliga med tillfredsställande resultat, på sex produkter från en och samma exportör. I Nederländerna utgjorde på samma sätt tester av en exportörs begränsade urval av produkter som inte ingår i bilaga II 25 % av alla tester och andelen påvisade oriktigheter var 0,7 %. 3. 33. Exportbidraget för pecorinoost från Italien upp- gick under EUGFJ-året 1996 till cirka 14 miljoner ecu. Bidragssatsen är delvis beroende av huruvida osten görs enbart på fårmjölk eller inte. Om osten görs helt eller delvis på komjölk sänks bidraget med cirka 30 %. Före- komsten av komjölk kan fastställas genom laboratorie- analys. Rutinmässiga laboratorieanalyser är tillåtna enligt kommissionens förordningar (EEG) nr 690/92 (13) och (EG) nr 1081/96 (14) under förutsättning att gränsen för påvisande är 0,5 % eller lägre. Den rutinmetod som användes av tullaboratoriet på Sardinien från 1992 till och med mitten av 1997 innebar en gräns för påvisande på 1,25 % och var därför otillräcklig. Det kan följaktli- inte garanteras att bidrag som utbetalats för gen export av pecorino mellan 1992 och mitten av 1997 varit korrekta. Det maximala belopp som kan tänkas ha gått förlorat är, räknat på betalningar under EUGFJ-året 1996, circa 4 miljoner ecu per år. 3. 34. Artikel 13 i rådets förordning (EEG) nr 3665/ 87 (15) fastställer att inget bidrag skall beviljas för pro- dukter som inte är av sund och god marknadsmässig kvalitet och inte heller för produkter som är avsedda som människoföda och vilkas egenskaper eller skick utesluter eller i betydande grad hindrar en sådan användning. Artikel 5. 1 i förordning (EEG) nr 2221/95 föreskriver att exporttullkontoret skall övervaka att denna föreskrift efterlevs. 3. 35. Produkternas överensstämmelse med rättsföreskrif- ternas hälsokrav kan kontrolleras genom laboratorietes- ter. Med undantag av ett tullaboratorium i Tyskland varken begärde eller utförde dock medlemsstaternas tull- myndigheter systematiskt sådana tester. 4. SLUTSATS 4. 1. I allmänhet är fysiska kontroller ett viktigt instru- ment för tullmyndigheterna, men beroende på åtgärden i fråga utgör de inte alltid den effektivaste och lämpligaste kontrollmetoden. Med tanke på exportens omfattning och svårigheten att få fram representativa stickprov ur varupartier i container är tullkontorens uppgift att genomföra effektiva kontroller utan att skapa onödiga hinder för handelsutbytet ytterst svår. Det är även nöd- vändigt att förbättra samordningen mellan dessa kontrol- ler och dem som utförs i enlighet med förordning (EEG) nr 4045/89. Kommissionen borde därför överväga att utforma en lagstiftningsram som föreskriver en balanse- rad kombination av fysiska kontroller och efterhandskon- troller. 4. 2. Medlemsstaterna uppmanas att lägga större vikt vid de fysiska kontrollernas kvalitet och effektivitet och inte enbart säkerställa att den kontrollnivå som fastställts i förordningen uppfylls. 4. 3. Kommissionens inspektioner i medlemsstaterna har koncentrerats på de fysiska kontrollernas antal och kvali- tet. Effektiviteten hos förfarandena för urvalet av varu- partier som skall genomgå fysisk kontroll har emellertid inte granskats. Kommissionen bör med jämna mellanrum genomföra sådana utvärderingar. 4. 4. Kommissionen uppmanas att överväga att utarbeta ett antal rekommendationer i syfte att förbättra effektivi- teten hos förfarandena för urval av varupartier som skall genomgå fysisk kontroll. Framför allt föreslår revisions- rätten att de rättsliga kraven på de fysiska kontrollerna (13) EGT L 74, 20. 3. 1992, s. 23. (14) EGT L 142, 15. 6. 1996, s. 15. (15) EGT L 351, 14. 12. 1987, s. 1. C 375/28 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 3. 12. 98 görs mer flexibla, samtidigt som medlemsstaterna görs mer ansvariga för dessa kontrollers effektivitet. De huvudsakliga rekommendationerna avseende förordning (EEG) nr 386/90 är följande: — Användning av riskanalys bör vara obligatorisk för medlemsstaterna. Om handelsområdet i fråga till sin natur inte lämpar sig för riskanalys skall det tillses att fysisk kontroll grundas på statistiskt representativa stickprover. — Behovet av att i lag fastställa nivåerna för fysiska kontroller bör prövas på nytt. Det bör föreskrivas att medlemsstaterna skall presentera årliga strategiska kontrollplaner innefattande riskanalys och kontrollni- våer fördelade på riskkategorier. — Kommissionen skall inför medlemsstaterna under- stryka vikten av att tillämpa riskanalys. — Ett enkelt men enhetligt system för dokumentering av den risk som är förenad med varje varuparti bör föreskrivas i lag. — Medlemsstaterna bör införa system för övervakning och information för att säkerställa att planerade kon- troller utförs eller att tillfredsställande förklaringar till att så inte skett dokumenteras. — Medlemsstaterna skall åläggas att lägga fram årliga utvärderingar i utförande- och effektivitetshänseende av kontroller som genomförs i enlighet med förord- ning (EEG) nr 386/90 (16). — Den metod med vilkas hjälp oriktigheter i samband med exportbidrag påvisats bör registreras i medlems- staternas databaser. Det bör även, där så är lämpligt, framgå vilken kontrollförordning som tillämpats i sammanhanget. Samma uppgifter bör lämnas för orik- tigheter som meddelats kommissionen i enlighet med förordning (EEG) nr 595/91. — Artikel 5. 1 i förordning (EEG) nr 2221/95 bör stärkas genom att utsträckas till att omfatta krav på rutinkon- troller av den sunda och marknadsmässiga kvaliteten hos alla prover som inlämnats till laboratorieanalys. — Det bör vara möjligt för tullmyndigheterna att minska antalet laboratorietester i de fall där man kan förlita sig på producentens godkända förfaranden för kvali- tetskontroll och dokumentation eller där tillräcklig säkerhet kan uppnås genom upprepade tillfredsstäl- lande resultat. 4. 5. I mer allmänna termer utgör riskanalys ett effektivt instrument för resurshantering. Att begränsa den till exportbidrag är alltför restriktivt. Medlemsstaternas tull- myndigheter fungerar som organ för kontroll av andra EU-åtgärder med ekonomisk effekt, framför allt inom området för traditionella egna medel. I vissa medlemssta- ter utför de även kontroller av vissa inhemska åtgärder såsom produktionsstöd. För att hantera sina resurser mer effektivt behöver medlemsstaterna en bredare lagstift- ningsram för riskanalys som skulle göra det möjligt för dem att inte endast styra transaktioner inom ramen för åtgärderna utan också att fördela resurser på åtgärderna på grundval av de relativa riskerna för EU:s budget. Denna rapport har antagits av revisionsrätten i Luxemburg vid dess sammanträde den 14 och 15 oktober 1998. För revisionsrätten Bernhard FRIEDMANN Ordförande (16) Årsplaner föreskrivs för andra kontrollåtgärder som sådana som gäller jordbruksutgifter i allmänhet, i enlighet med förordning (EEG) nr 4045/89, och olivolja i synnerhet, i enlighet med kommissionens förordning (EEG) nr 27/85. 3. 12. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 375/29 BILAGA HUVUDSAKLIGA BESTÄMMELSER I KONTROLLFÖRORDNINGARNA De huvudsakliga bestämmelserna i dessa förordningar är följande: a) Oanmälda fysiska kontroller – artikel 3 i förordning (EEG) nr 386/90 Medlemsstaterna skall genomföra oanmälda fysiska kontroller omfattande 5 % per produktområde och per tullkontor i samband med att varorna tas in för tullkontroll. Denna nivå kan ersättas med 5 % per tullkontor innefattande alla områden med en miniminivå på 2 % per produktområde under förutsätt- ning att transaktionerna väljs ut för inspektion på grundval av riskanalys. Nivån skall tillämpas på ett representativt urval av exportdeklarationer. b) Urval för laboratorieanalys – artikel 5. 4 i förordning (EEG) nr 2221/95 Om bidragssatsen beror på varans innehåll av en särskild beståndsdel skall medlemsstaterna inom ramen för den fysiska kontrollen ta prover på de exporterade produkterna för laboratorieanalys för att avgöra om de passar in i exportbidragsnomenklaturens beskrivning. c) Kontroller med avseende på utbyte – artikel 3a i förordning (EEG) nr 386/90 När varor tagits in för tullkontroll vid ett tullkontor som inte är utfartstullkontor, skall utfartstullkon- toret genomföra minst en kontroll med avseende på utbyte om dagen, grundad på riskanalys om ingen tullförsegling finns. d) Sund och marknadsmässig kvalitet – artikel 5. 1 i förordning (EEG) nr 2221/95 Exporttullkontoret måste ta hänsyn till bestämmelserna i artikel 13 i kommissionens förordning (EEG) nr 3665/87 (1) om sund och marknadsmässig kvalitet hos varorna. e) Granskning av antalet fysiska kontroller – artikel 7. 1 i förordning (EEG) nr 2221/95 Varje exporttullkontor skall säkerställa att det när som helst är möjligt att kontrollera att kontrollnivån på 5 % uppnås. Varje utfartstullkontor skall säkerställa att de deklarationer som skall beaktas vid kontroller med avseende på utbyte liksom antalet genomförda kontroller med avseende på utbyte kan identifieras när som helst. f) Granskning av betalningsansökningar – artikel 2. b i förordning (EEG) nr 386/90 Medlemsstaterna skall granska ansökningar om utbetalning och styrkande handlingar i syfte att motivera betalningarna i fråga. g) Samordning av kontrollerna – Artikel 5 i förordning (EEG) nr 386/90 Medlemsstaterna skall samordna de kontroller som utförs mot en och samma aktör och kombinera dem med dem som utförs i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 4045/89. h) Riskanalyskriterier – Artikel 1 i förordning (EG) nr 3122/94 Då medlemsstaterna valt riskanalys i enlighet med artikel 3. 2 i förordning (EEG) nr 386/90 kan de särskilt förlita sig på de urvalskriterier för exportdeklarationer som räknas upp i artikel 1 i förordning (EG) nr 3122/94. (1) EGT 351, 14. 12. 1987, s. 1. C 375/30 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 3. 12. 98 KOMMISSIONENS SVAR SAMMANFATTNING exportbidrag. Kontrollerna bör vara så effektiva som möjligt, vare sig de är fysiska eller administrativa. Kommissionen anser att man även i framtiden bör använda förordningar för att fastställa hur omfattande kontrollerna skall vara, också när medlemsstaterna gör riskanalyser. Fysiska kontroller bör göras på minst 2 % av alla produkter så att ett representativt antal export- transaktioner kontrolleras. Varje tullkontor måste kon- trollera minst 5 % av exporten och för att riskanalysme- toden skall användas korrekt bör varje tullkontor kon- trollera 2 % av lågriskvarorna och en väsentligt högre andel av högriskvarorna. Eftersom medlemsstaterna har en allmän skyldighet att spåra och förebygga bedrägerier utesluter inte förordning- arna om fysiska kontroller andra kontroller som kan behövas under vissa omständigheter. Tullkontoren samar- betar med de enheter som gör efterhandskontroller och kommissionen arbetar hela tiden på att stärka samarbe- tet. Revisionsrätten ger olika förslag på hur man kan få fram den information som behövs för urvalet. Kommis- sionen kommer att överväga förslagen men vill inte ställa oproportionerligt höga krav på medlemsstaternas förvalt- ning. Kommissionen tror inte att bara lagstiftning räcker för att få en rimlig balans mellan olika kontroller. Eftersom medlemsstaterna själva bär hela ansvaret för att kontrol- lerna är effektiva är det mycket viktigt att den befintliga lagstiftningen tillämpas på ett lämpligt sätt. Kommissio- nen kommer att undersöka alla revisionsrättens rekom- mendationer, särskilt om att kraven på obligatorisk kon- troll bör anpassas till vilken risk som föreligger med varorna, samt om registrering av riskfaktorer. Kommissionen instämmer i att riskanalys bör användas i alla kontrollsystem, och kommer att fortsätta utreda hur användningen kan öka. Ramlagstiftning bör användas med försiktighet eftersom riskanalys alltid kräver en viss flexibilitet, dels för att kunna anpassas till olika omstän- digheter, dels för att inte förlora överraskningsmomentet när transaktioner väljs ut för kontroll. 1. INLEDNING Allmänt Granskningens omfattning 1. 6 När räkenskaperna avslutades granskade och analy- serade kommissionen hur medlemsstaterna tillämpat för- ordning (EEG) nr 386/90 vid tullkontroller år 1996 och 1997. Revisionsrättens granskning var mer specifik, avsåg främst olika aspekter på hur tullen använde riskanalys, och de flesta kontrollbesöken gjordes efter kommissio- nens. Förenade kungariket har använt nationella metoder för riskanalys enligt förordning (EG) nr 3122/94 sedan den 1 januari 1995. Övriga medlemsstater införde egna riskbe- dömningssystem senare (Tyskland den 1 januari 1997 och Danmark den 1 juli 1996). 2. IAKTTAGELSER AVSEENDE KOMMISSIONENS IN- SPEKTIONER 2. 2 På grund av bristande information har ingen helhets- bedömning ännu gjorts av hur effektivt urvalet av export- varor för kontroll är. Det är naturligtvis viktigt för riskanalysen att bedöma i vilken mån de fysiska kontrol- lerna bidrar till att påvisa oegentligheter och eftersom frågan hänger nära samman med bedrägeribekämpningen ägnas den särskild uppmärksamhet när förordning (EEG) nr 595/91 tillämpas. Riskanalys uppmärksammas också alltid i kommissionens strategi för bedrägeribekämpning. Uclaf analyserar riskerna för bedrägerier och oegentlighe- ter med utgångspunkt i tillgänglig information. Analysen bedöms sedan tillsammans med medlemsstaterna, både vid särskilda möten om konkreta fall och vid plenarsam- manträden. Därefter får medlemsstaterna förslag på sär- skilda åtgärder som till exempel fler fysiska kontroller, kontroller av dokument eller stickprov. Kommissionen medger att riskanalys är ett viktigt red- skap för riktade kontroller av sådana stödsystem som 2. 4 Kommissionen instämmer i att exporten bör kon- trolleras regelbundet, genom både fysiska och administra- tiva kontroller. De båda kontrollmetoderna är komplette- 3. 12. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 375/31 rande och om en sorts kontroll leder till upptäckter bör det följas upp genom en annan sorts kontroll. Erfarenhe- terna från kommissionens kontroller visar att medlems- staterna redan håller på att stärka kontrollsystemen i detta avseende. Enheten för granskning och godkännande av räkenskaper vill öka samstämmigheten och betonar vikten av informationsutbyte mellan tullmyndigheterna och de enheter som gör efterhandskontroller enligt för- ordning (EEG) nr 4045/89, särskilt eftersom exportbidra- gen kontrolleras i efterhand av tullmyndigheterna i de flesta medlemsstater. Frågan har diskuterats vid möten i expertgrupper och utretts vid kontroller på plats. 2. 5 Kommissionens granskning inriktades på vissa exportdeklarationer för viktigare varor vid några utvalda tullkontor. Det var inte möjligt att kontrollera alla pro- duktområden inom ramen för kommissionens egen risk- analys. Alla tullkontor som kommissionen besökte var noggranna med att utföra alla delar av kontrollerna (även laboratorieanalyser) innan uppgifterna räknades in i mini- minivån på 5 %. 2. 6—2. 7 Att kommissionens granskning slutfördes sent berodde på att andra oförutsedda frågor prioriterades. Kommissionen håller nu på att sammankalla bilaterala möten med alla berörda medlemsstater för att kunna fastställa slutsatserna innan räkenskaperna avslutas. Vissa slutsatser kan därför komma att ändras, särskilt bedöm- ningen av hur allvarliga bristerna är. 3. RESULTAT AV REVISIONSRÄTTENS GRANSKNING I MEDLEMSSTATERNA för att nå miniminivån för kontroll, utan hänsyn till vilka risker som föreligger vid export. Eftersom kontrollerna skall vara representativa enligt förordning (EEG) nr 386/90 leder det till avslag om det föreskrivna antalet kontroller inte utförs eller inte sprids under året. 3. 6 Även om riskanalys används är ett grundläggande krav i de befintliga bestämmelserna att ett representativt urval av hela exporten skall kontrolleras (även transak- tioner som avser mindre värden eller innebär låg risk). Kravet på att tullkontoren skall kontrollera 5 % av allt som exporteras och minst 2 % per produktområde ökar kontrollerna av högriskprodukter väsentligt. Över 5 % av högriskprodukterna bör kontrolleras. Förordning (EG) nr 3122/94 och (EG) nr 2221/95 hand- lar om varor som inte omfattas av bilaga II, vilka oftast kontrolleras genom särskilda förenklade förfaranden och kontrollnivån är 2 %. 3. 7 Också i de fall revisionsrätten nämner kvarstår en viss risk eftersom de nationella tullkontoren vanligen hanterar några få men stora exportörer som behandlas enligt förenklade förfaranden eller nationella förfaranden och vars verksamhet omfattas av olika tullordningar. Risken finns att exportdeklarationen lämnas till tullen först när varorna packats eller redan lämnat orten. Det är mycket viktigt att tullen regelbundet besöker företagen för att inte förfarandena skall missbrukas. Kommissionen vill inte föreslå rådet att undanröja kravet på att varje tullkontor skall göra ett minimiantal kontroller. 3. 3 Enligt rådets förordning (EG) 163/94 får medlems- staterna istället för att kontrollera 5 % per produktom- råde kontrollera 5 % av alla produktområden, om risk- analys används i urvalet. Kommissionen har hittills upp- lysts om att sju medlemsstater använder riskanalys för urvalet. 3. 9—3. 10 Om vissa kriterier anges som mindre viktiga i lagstiftningen kan det påverka kraven på kontroller enligt vissa av kriterierna i negativ riktning. 3. 4 Kommissionen kommer att utreda revisionsrättens förslag att göra riskanalysen obligatorisk. 3. 11—3. 22 Kommissionen kan inte bemöta revisionsrät- tens slutsatser eftersom frågorna inte behandlades vid den egna granskningen, men kommissionen kommer att gå igenom medlemsstaternas svar till revisionsrätten så snart de kommit in. 3. 5 Enligt kommissionens erfarenhet kontrolleras vanli- gen främst att exporten sker på ett regelrätt sätt. Kom- missionen håller med om att urvalet inte bör göras enbart Kommissionen kommer att ta upp revisionsrättens syn- punkter på riskanalysen med medlemsstaterna i de behö- C 375/32 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 3. 12. 98 riga förvaltningskommitte´erna. Medlemsstaterna kan då dra nytta av varandras erfarenheter för att förbättra sina egna system. Samtidigt kan man bedöma om lagstift- ningen eventuellt behöver ändras. Systemen bör dock inte göras så tungrodda eller komplicerade att de blir stel- benta eller i praktiken omöjliga att tillämpa. 3. 24—3. 28 Kommissionen undersöker olika sätt att för- bättra både informationen om vilka metoder medlemssta- terna använt för att spåra de oegentligheter som sedan anmäls enligt artikel 3 i förordning (EEG) nr 595/91 och uppdateringen av databasen Irene, särskilt när det gäller sådana oegentligheter som upptäckts vid kontroller enligt förordning (EEG) nr 386/90. 3. 29—3. 30 Kommissionen medger att de fysiska och administrativa efterhandskontrollerna kan samordnas bättre. Om en sorts kontroll påvisar regelbrott bör det följas upp med en annan sorts kontroll. Om olika fetthalt i ost upptäcks genom stickprov kan det avse hela partiet och därigenom flera exporttransaktioner. Om handlare ofta utfärdar kreditnotor för viktavvikelser kan det ge tullen anledning att kontrollera kvantiteten noggrannare vid export. Kommissionen har flera gånger betonat detta, senast i juni 1998 vid ett möte i en expertgrupp för efterhandskontroller. 3. 31—3. 32 Kommissionen anser inte att den offentliga tullförvaltningens laboratorietester kan minskas och pro- ducenternas egna laboratorier godkännas på de villkor revisionsrätten anger eftersom det är riskabelt att låta exportörer utfärda intyg för sina egna produkter. Det finns redan bestämmelser både om information om till- verkningsprocessen och om varukontroll, i artikel 8. 2 i förordning (EG) nr 2221/95 och i artikel 1. 2 i förordning (EEG) nr 4045/89. I bilagan till förordning (EG) nr 2221/95, punkt 3. a bb tredje stycket finns dessutom bestämmelser om flexibla kontrollsystem utan obligato- riskt stickprov när det gäller vissa varor som inte omfat- tas av bilaga II. 3. 34—3. 35 Kommissionen diskuterar denna svåra och känsliga fråga med medlemsstaterna i förvaltningskom- mitte´n för handelsmekanismer. 4. SLUTSATS 4. 1 Kommissionen instämmer i att exporten bör kon- trolleras regelbundet, genom både fysiska och administra- tiva kontroller. De båda kontrollmetoderna är komplette- rande och om en sorts kontroll leder till upptäckter bör det följas upp genom en annan sorts kontroll. Erfarenhe- terna från kommissionens kontroller visar att medlems- staterna redan håller på att stärka kontrollsystemen i detta avseende. Kontroller utförs av olika förvaltningar i länderna och lyder under olika nationella lagar om offentlig verksam- het och förvaltning (artikel 8. 1 i förordning (EEG) nr 729/70). Kommissionen vill behålla den nuvarande subsi- diaritetsnivån men kommer att fortsätta betona vikten av att medlemsstaterna etablerar och fördjupar samarbetet mellan sina olika kontrollinstanser. 4. 2 Kommissionen gör stora ansträngningar för att för- bättra de fysiska kontrollerna vid export. 4. 3 Kommissionen granskade hur de fysiska kontrol- lerna av exporten genomförts år 1995 och 1996. De flesta medlemsstaterna hade då ännu inget fungerande riskanalyssystem för att välja ut varupartier för fysisk kontroll enligt förordning (EEG) nr 386/90 i dess änd- rade lydelse. Kommissionen fann dock att tullens urval och undersökningar ofta visade på en god medvetenhet om olika risker, trots att riskanalys inte användes. Kom- missionen kommer även fortsättningsvis att uppmärksamt följa hur tullkontrollförfarandena fungerar i medlemssta- terna och om de är effektiva. 4. 4 Kommissionen kommer att överväga revisionsrättens rekommendationer noggrant, särskilt avseende registre- ring och rapportering, men vill inte införa ett tungrott system som blir stelbent eller i praktiken omöjligt att tillämpa — se svaret på punkt 3. 11—3. 22. Det är viktigt att kontrollerna organiseras och genomförs på ett flexi- belt sätt med tanke på medlemsstaternas olika system, exportens natur och exportbidragstagarnas verksamhet. För att medlemsstaterna skall kunna införa fungerande riskanalyssystem nämns därför i förordning (EG) nr 3122/94 en mängd riskfaktorer som avser produkter, exportbidragstagare, förfaranden och tidigare erfarenhe- ter. Enligt artikel 3 i förordningen skall tidigare erfaren- heter ligga till grund för att anpassa systemet och urvals- 3. 12. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 375/33 parametrarna så att de fysiska kontrollerna blir effekti- vare och träffsäkrare. och seminarier för att utbyta erfarenheter av fysiska kontroller och riskanalys. 4. 5 Tillsammans med medlemsstaternas tullmyndigheter har kommissionen utarbetat riktlinjer om riskanalys vid tullkontroller. Kommissionen har även anordnat möten I riktlinjerna behandlas riskdefinition, riskanalys, riskbe- dömning, riskområden, riskindikatorer och riskprofiler


title: Kommissionens forordning (EF) nr. 2226/98 af 15. oktober 1998 om bud for udførsel af rug der er meddelt inden for rammerne af den i forordning (EF) nr. 1746/98 omhandlede licitation

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
export tax
rye
third country

formats: pdf print

text: L 279/40 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 10. 98 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 2226/98 af 15. oktober 1998 om bud for udførsel af rug der er meddelt inden for rammerne af den i forord- ning (EF) nr. 1746/98 omhandlede licitation KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR (cid:190) under henvisning til Europæiske Fællesskab, traktaten om oprettelse af Det under henvisning til R(cid:134)dets forordning (EØF) nr. 1766/92 juni 1992 om den fælles markedsordning for af 30. korn (1), senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 923/96 (2), under henvisning til Kommissionens forordning (EF) nr. 1501/95 af 29. juni 1995 om visse gennemførelsesbestem- melser til R(cid:134)dets forordning (EØF) nr. 1766/92 for s(cid:134) vidt ang(cid:134)r ydelse af eksportrestitutioner for korn samt de foranstaltninger, der skal træffes inden for kornsektoren i tilfælde af markedsforstyrrelser (3), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2094/98 (4), særlig artikel 7, og ud fra følgende betragtninger: En licitation over udførsel af Kommissionens forordning (EF) nr. 1746/98 (5); restitutionen og/eller afgiften ved rug til alle tredjelande blev (cid:134)bnet ved i overensstemmelse med artikel 7 i forordning (EF) nr. 1501/95 kan Kommissionen p(cid:134) grundlag af de meddelte bud efter proceduren i artikel 23 i forordning (EØF) nr. 1766/92 beslutte, at licitationen skal være uden virkning; under henvisning til bl. a. kriterierne i artikel 1 i forord- ning (EF) nr. 1501/95 bør der ikke fastsættes nogen maksimumsrestitution eller minimumsafgift; de i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i over- ensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomit(cid:130)en for Korn — UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 De bud, der er meddelt fra den 9. indtil den 15. oktober 1998 inden for rammerne af den i forordning (EF) nr. 1746/98 omhandlede licitation over restitutionen eller afgiften ved udførsel af rug, skal være uden virkning. Artikel 2 Denne forordning træder i kraft den 16. oktober 1998. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart medlemsstat. i hver Udfærdiget i Bruxelles, den 15. oktober 1998. P(cid:134) Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen (1) EFT L 181 af 1. 7. 1992, s. 21. (2) EFT L 126 af 24. 5. 1996, s. 37. (3) EFT L 147 af 30. 6. 1995, s. 7. (4) EFT L 266 af 1. 10. 1998, s. 61. (5) EFT L 219 af 7. 8. 1998, s. 3


title: Kommissionens forordning (EF) nr. 2230/98 af 15. oktober 1998 om fastsættelse af det korrektionsbeløb, der anvendes på eksportrestitutionerne for korn

eurovoc_concepts:
cereals
export refund
representative rate

text: 16. 10. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 279/45 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 2230/98 af 15. oktober 1998 om fastsættelse af det korrektionsbeløb, der anvendes p(cid:134) eksportrestitutionerne for korn KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til Europæiske Fællesskab, traktaten om oprettelse af Det under henvisning til R(cid:134)dets forordning (EØF) nr. 1766/92 juni 1992 om den fælles markedsordning for af 30. korn (1), senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 923/96 (2), særlig artikel 13, stk. 8, og ud fra følgende betragtninger: I henhold til artikel 13, stk. 8, i forordning (EØF) nr. 1766/92 skal den eksportrestitution for korn, der gælder p(cid:134) dagen for indgivelse af ansøgning om eksportlicens, efter anmodning herom anvendes p(cid:134) en eksportforret- ning, der skal gennemføres inden for licensens gyldig- hedsperiode; i s(cid:134) fald kan restitutionsbeløbet korrigeres; Kommissionens forordning (EF) nr. 1501/95 af 29. juni 1995 om visse gennemførelsesbestemmelser til R(cid:134)dets forordning (EØF) nr. 1766/92 for s(cid:134) vidt ang(cid:134)r ydelse af eksportrestitutioner for korn samt om de foranstaltninger, der skal tilfælde af træffes inden for kornsektoren i markedsforstyrrelser (3), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2094/98 (4), giver mulighed for at fastsætte et korrekti- onsbeløb for de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 1, litra c), i forordning (EØF) nr. 1766/92; dette korrektions- beløb skal beregnes under hensyntagen til de elementer, der er anført i artikel 1 i forordning (EF) nr. 1501/95; situationen p(cid:134) verdensmarkedet eller de særlige krav p(cid:134) visse markeder kan gøre det nødvendigt at differentiere korrektionsbeløbet efter bestemmelsesstedet; korrektionsbeløbet skal fastsættes samtidig med restituti- onen og efter samme procedure; det kan ændres inden for tidsrummet mellem to fastsættelser; de i artikel 1 i R(cid:134)dets forordning (EØF) nr. 3813/92 (5), senest ændret ved forordning (EF) nr. 150/95 (6), fastsatte repræsentative markedskurser anvendes til omregning af det beløb, der er udtrykt i tredjelandenes valuta, og ligger til grund for fastlæggelsen af landbrugsomregningskur- serne for medlemsstaternes valutaer; betingelserne for anvendelse og fastsættelse af disse omregningskurser blev fastlagt ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 1068/ 93 (7), senest ændret ved forordning (EF) nr. 961/98 (8); det følger af ovennævnte bestemmelser, at korrektionsbe- løbet skal fastsættes som angivet i bilaget til denne forord- ning; de i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i over- ensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomit(cid:130)en for Korn — UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 Det korrektionsbeløb, der anvendes p(cid:134) de forudfastsatte eksportrestitutioner for de i artikel 1, stk. 1, litra a), b) og c), forordning (EØF) nr. 1766/92 nævnte produkter, undtagen malt, fastsættes som angivet i bilaget. i Artikel 2 Denne forordning træder i kraft den 16. oktober 1998. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart medlemsstat. i hver Udfærdiget i Bruxelles, den 15. oktober 1998. P(cid:134) Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen (1) EFT L 181 af 1. 7. 1992, s. 21. (2) EFT L 126 af 24. 5. 1996, s. 37. (3) EFT L 147 af 30. 6. 1995, s. 7. (4) EFT L 266 af 1. 10. 1998, s. 61. (5) EFT L 387 af 31. 12. 1992, s. 1. (6) EFT L 22 af 31. 1. 1995, s. 1. (7) EFT L 108 af 1. 5. 1993, s. 106. (8) EFT L 135 af 8. 5. 1998, s. 5. L 279/46 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 10. 98 til Kommissionens forordning af 15. oktober 1998 om fastsættelse af de korrektionsbeløb, der skal anvendes p(cid:134) eksportrestitutionerne for korn BILAG 1. term. 2. term. 3. term. 4. term. 5. term. 6. term. (ECU / ton) 11 12 1 2 — –1,00 — 0 0 — –25,00 0 — 0 — 0 — — — 0 0 0 0 0 — — 0 — — 0 — — 0 — — –2,00 — 0 0 — –25,00 0 — 0 — 0 — — — 0 0 0 0 0 — — 0 — — 0 — — 0 — — –3,00 — 0 0 — –25,00 0 — 0 — 0 — — — 0 0 0 0 0 — — 0 — — 0 — — 0 — — –4,00 — 0 0 — –25,00 0 — 0 — 0 — — — 0 0 0 0 0 — — 0 — — 0 — — 0 — 3 — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — 4 — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — Produktkode Bestemmelse (1) Løbende m(cid:134)ned 10 — 01 — 01 01 — 03 02 — 01 — 01 — — — 01 01 01 01 01 — — 01 — — 01 — — 01 — 1001 10 00 9200 1001 10 00 9400 1001 90 91 9000 1001 90 99 9000 1002 00 00 9000 1003 00 10 9000 1003 00 90 9000 1004 00 00 9200 1004 00 00 9400 1005 10 90 9000 1005 90 00 9000 1007 00 90 9000 1008 20 00 9000 1101 00 11 9000 1101 00 15 9100 1101 00 15 9130 1101 00 15 9150 1101 00 15 9170 1101 00 15 9180 1101 00 15 9190 1101 00 90 9000 1102 10 00 9500 1102 10 00 9700 1102 10 00 9900 1103 11 10 9200 1103 11 10 9400 1103 11 10 9900 1103 11 90 9200 1103 11 90 9800 (1) Bestemmelserne er følgende: 01 Alle tredjelande 02 Andre tredjelande 03 USA, Canada og Mexico. — 0 — 0 0 — 0 0 — 0 — 0 — — — 0 0 0 0 0 — — 0 — — 0 — — 0 — NB: Zonerne er angivet i Kommissionens ændrede forordning (EØF) nr. 2145/92 (EFT L 214 af 30. 7. 1992, s. 20)


title: Reglamento (CE) nº 2215/98 de la Comisión de 15 de octubre de 1998 que modifica el Reglamento (CE) nº 881/98 por el que se establecen disposiciones de aplicación relativas a la protección de las menciones tradicionales complementarias utilizadas para algunos tipos de vcprd

eurovoc_concepts:
designation of origin
fortified wine
labelling
sparkling wine
trademark
wine of superior quality

text: L 279/4 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 16. 10. 98 REGLAMENTO (CE) No 2215/98 DE LA COMISI(cid:222)N de 15 de octubre de 1998 que modifica el Reglamento (CE) no 881/98 por el que se establecen disposiciones de aplicaci(cid:155)n relativas a la protecci(cid:155)n de las menciones tradicionales comple- mentarias utilizadas para algunos tipos de vcprd LA COMISI(cid:222)N DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO: Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Art(cid:146)culo 1 Visto el Reglamento (CEE) no 823/87 del Consejo, de 16 de marzo de 1987, por el que se establecen disposiciones espec(cid:146)ficas relativas a los vinos de calidad producidos en regiones determinadas (1), cuya (cid:156)ltima modificaci(cid:155)n la constituye el Reglamento (CE) no 1426/96 (2), y, en parti- cular, el apartado 8 de su art(cid:146)culo 15, Considerando que el Reglamento (CE) no 881/98 de la Comisi(cid:155)n (3), establece las disposiciones de aplicaci(cid:155)n relativas a la protecci(cid:155)n de las menciones tradicionales complementarias utilizadas para algunos tipos de vcprd; Considerando que se imponen medidas transitorias para aquellos productos cuya designaci(cid:155)n y presentaci(cid:155)n no se ajustan a las disposiciones vigentes en la materia; Considerando que la fecha de comienzo de aplicaci(cid:155)n del Reglamento debe aplazarse seis meses puesto que es nece- sario dar m(cid:145)s tiempo a los posibles interesados que re(cid:156)nan las condiciones establecidas en el Reglamento para completar la lista de menciones tradicionales que figuran en el anexo; El Reglamento (CE) no 881/98 quedar(cid:145) modificado como sigue: 1) Se a(cid:157)adir(cid:145) el siguiente art(cid:146)culo 6 bis: «Art(cid:146)culo 6 bis Los vinos designados y presentados de conformidad con las disposiciones en la materia vigentes en el momento de su puesta en circulaci(cid:155)n, y cuya designa- ci(cid:155)n y presentaci(cid:155)n ya no son conformes a dichas disposiciones como consecuencia de una modificaci(cid:155)n de aqu(cid:130)llas, podr(cid:145)n ser guardados para su venta, puestos en circulaci(cid:155)n y exportados hasta el agota- miento de las existencias. Las etiquetas, que contengan indicaciones impresas de conformidad con las disposiciones en la materia vigentes en el momento de su puesta en circulaci(cid:155)n, que ya no son conformes a dichas disposiciones como consecuencia de una modificaci(cid:155)n de aqu(cid:130)llas, podr(cid:145)n utilizarse duante un a(cid:157)o a partir de la fecha de aplica- ci(cid:155)n de dicha modificaci(cid:155)n. ». 2) En el art(cid:146)culo 7 la fecha de «1 de octubre de 1998» se sustituir(cid:145) por la de «1 de abril de 1999». Art(cid:146)culo 2 Considerando que las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comit(cid:130) de gesti(cid:155)n del vino, El presente Reglamento entrar(cid:145) en vigor el s(cid:130)ptimo d(cid:146)a siguiente al de su publicaci(cid:155)n en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas. El presente Reglamento ser(cid:145) obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro. Hecho en Bruselas, el 15 de octubre de 1998. Por la Comisi(cid:155)n Franz FISCHLER Miembro de la Comisi(cid:155)n (1) DO L 84 de 27. 3. 1987, p. 59. (2) DO L 184 de 24. 7. 1996, p. 1. (3) DO L 124 de 25. 4. 1998, p. 22


title: Årsberetning om EKSF for regnskabsåret 1997 med Kommissionens svar

eurovoc_concepts:
ECSC
ECSC operating budget
European Court of Auditors
financial year
report

text: 18. 11. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 352/1 I (Meddelelser) REVISIONSRETTEN ÅRSBERETNING OM EKSF for regnskabsåret 1997 med Kommissionens svar (98/C 352/01) (Artikel 88 i finansforordningen af 21. december 1977, senest ændret ved Rådets forordning (EF, Euratom, EKSF) nr. 2335/95 af 18. september 1995) INDHOLD Punkt Side KAPITEL 1 — EKSF’S SOLVENS OG UDVIKLINGEN I DE VIGTIGSTE AKTIVITETER. 1. 1—1. 14 Indledning. 1. 1 EKSF’s solvens. 1. 2—1. 7 Solvensnøgletal. 1. 2—1. 3 Hensættelse til dækning af større risici. 1. 4—1. 5 Specifikke værdireguleringer. 1. 6—1. 7 Udviklingen i EKSF’s udgifter og indtægter. 1. 8 Udviklingen i EKSF’s balance. 1. 9—1. 13 Konklusion. 1. 14 KAPITEL 2 — REVISIONSERKLÆRING VEDRØRENDE EKSF. 2. 1—2. 5 TABEL 1-6. Kommissionens svar. 2 2 2 2 2 3 3 3 4 4 5 8 C 352/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18. 11. 98 KAPITEL 1 EKSF’S SOLVENS OG UDVIKLINGEN I DE VIGTIGSTE AKTIVITETER Indledning Dette kapitel omhandler EKSF’s solvens pr. 1. 1. 31. december 1997 og udviklingen i de vigtigste budget- aktiviteter og finansielle aktiviteter i løbet af regnskabs- året. EKSF’s solvens er af stor betydning navnlig af følgende grunde: — Hovedparten af EKSF’s lån finansieres med banklån eller ved udstedelse af obligationer, og EKSF yder kun meget få lån af egne midler. Det er derfor vigtigt, at EKSF har den højeste kreditværdighed på finansmar- kederne, hvilket kræver en særdeles god solvens. — Langt de fleste EKSF-lån ydes over lån optaget direkte med henblik på udlån (som er bestemmende for rentesats, valuta og forfaldsdato). Den største bank- risiko er derfor risikoen for, at lånene ikke tilbage- betales. Der kan være andre risici i tilfælde af ulige- vægt mellem långivning og låntagning som følge af, at en debitor misligholder sine forpligtelser. — Paris-traktaten udløber i år 2002, og derfor bør man være opmærksom på udviklingen i den egenkapital, der er nødvendig for at sikre EKSF’s solvens helt til udløbstidspunktet og også efter udløbstidspunktet, hvor der stadig skal betales renter og afdrag på de resterende lån. EKSF’s solvens Solvensnøgletal 1. 2. Siden 1994 har Retten først og fremmest beregnet EKSF’s solvens på grundlag af nøgletallet i Rådets direk- tiv 89/647/EØF (1). Dette nøgletals nævner udgøres af aktivposterne og posterne uden for balancen, vægtet i overensstemmelse med retningslinjerne i direktivet. I tæl- leren medtager Kommissionen til gengæld kun garanti- fonden og det ikke-fordelte resultat, og ikke andre poster, der kunne anses for at være en del af EKSF’s egenkapital (jf. punkt 1. 8). Den definition af egenkapitalen, der anvendes til beregning af solvensnøgletallet, er en fortolk- ning af direktivet, der er udtryk for en tilstrækkelig forsigtig vurdering. 1. 3. Pr. 31. december 1997 er EKSF’s solvensnøgletal 28,3 % mod 21,1 % pr. 31. december 1996. Denne udvikling skyldes en stigning i garantifonden (+6,7 %) og navnlig den store formindskelse af de udestående lån, der skyldes faldet i EKSF’s aktiviteter på grund af traktatens snarlige udløb. Den 11. september 1996 (2) bekræftede Kommissionen, at den ville opretholde reserver svarende til 100 % af de lån, der løber efter år 2002, og som ikke er dækket af en medlemsstats garanti. Garantifonden skal derfor forøges hvert år indtil år 2002. Solvensnøgletallet vil derfor gradvist nå op på 100 %. Hensættelse til dækning af større risici 1. 4. Paris-traktaten udløber i år 2002, og det influerer allerede væsentligt på EKSF’s aktivitetsniveau. EKSF’s samlede udlånsportefølje mindskes støt og omfatter sta- dig færre debitorer. Rådets direktiv om overvågning af og kontrol med kreditinstitutters store engagementer (3) vedrører denne form for risici forbundet med, at engage- menter i for høj grad koncentreres på en enkelt debitor. I årsberetningerne om EKSF for regnskabsåret 1994 (punkt 1. 5) og for regnskabsåret 1995 (punkt 1. 6) (4) mindede Retten om de to grænser fastsat i dette direk- tiv. 1. 5. For at forebygge den risiko, der er forbundet med en sådan koncentration, hensatte Kommissionen i 1995 et beløb til store engagementer. Denne hensættelse svarer til det beløb, man når frem til ved at beregne overskridel- serne af ovennævnte to grænser efter retningslinjerne i bilag VI til Rådets direktiv 93/6/EØF (5). Selv om dette direktiv egentlig ikke dækker de særlige forhold, der er gældende for EKSF, er der her brugt en metode, som resulterer i en tilstrækkelig forsigtig politik med hensyn til de overskridelser, der er en følge af tidligere transak- tioner. Hensættelsen pr. 31. december 1996 var på 36 mio. ECU, men pr. 31. december 1997 på kun 27 mio. ECU. Denne udvikling skyldes en formindskelse af disse aktiver på grund af tilbagebetalinger i 1997. (2) Questions liées à l’expiration du traité CECA — activités financières (PV (96) 1306). Drøftelse på grundlag af SEK- dokumenterne (96) 1492 til /3. (3) Rådets direktiv 92/121/EØF af 21. december 1992 om over- vågning af og kontrol med kreditinstitutters store engage- menter, EFT L 29 af 5. 2. 1993, s. 1. (4) Revisionsrettens årsberetning om EKSF for regnskabsåret 1994, EFT C 329 af 7. 12. 1995, s. 3. Revisionsrettens årsberetning om EKSF for regnskabsåret 1995, EFT C 377 af 13. 12. 1996, s. 3. Grænserne gælder for omfanget af det engagement, EKSF kan indgå med samme tredjemand (kunde eller gruppe af kunder): — EKSF’s engagement indgået med en enkelt tredjemand må ikke overstige 25 % af EKSF’s egenkapital. — EKSF’s »store engagementer« må tilsammen ikke over- stige 800 % af egenkapitalen. Et engagement indgået med en enkelt kunde betragtes som stort, når det udgør 10 % eller mere af egenkapitalen. (1) Rådets direktiv 89/647/EØF af 18. december 1989 om sol- vensnøgletal for kreditinstitutter, EFT L 386 af 30. 12. 1989, s. 14. (5) Rådets direktiv 93/6/EØF af 15. marts 1993 om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag, EFT L 141 af 11. 6. 1993, s. 1. 18. 11. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 352/3 Specifikke værdireguleringer pensere for, at EKSF-afgiften forsvinder i 1998, og bør således anvendes i regnskabsårene 1998-2002. I henhold til Rådets årsregnskabsdirektiver (6) (7) 1. 6. skal hver post på balancens aktivside værdiansættes sær- skilt, og der skal om nødvendigt foretages specifikke værdireguleringer. På balancen pr. 31. december 1996 var beløbet under specifikke værdireguleringer vedrø- rende udlån, herunder renter, 193 mio. ECU, mens det på balancen pr. 31. december 1997 var faldet til 170 mio. ECU (8). Dette fald på 12 % skyldes primært, at værdire- guleringen for en betydelig debitor var blevet beregnet på ny i forbindelse med omlægningen af dennes gæld. 1. 7. Kommissionen har foretaget analyser af den finansielle stilling for de øvrige risikodebitorer, dvs. hvor der ikke er stillet en førsteklassesgaranti for gælden til EKSF (9), og den har foretaget de nødvendige værdiregule- ringer. Ingen debitorer misligholdt deres forpligtelser i 1997. Udviklingen i EKSF’s udgifter og indtægter 1. 8. Forpligtelserne på EKSF’s aktionsbudget faldt yderligere i 1997 (med 10 %, jf. tabel 1), mens indtæg- terne i regnskabsåret var væsentligt højere end i oversla- get. Dette skyldes primært to forhold, dels at et betydeligt antal bevillinger bortfaldt (195,2 mio. ECU, hvoraf mere end halvdelen hidrører fra rentegodtgørelser ydet i hen- hold til artikel 56, stk. 2, litra a)), dels at fordringerne på en væsentlig debitor var blevet værdiansat på ny i forbin- delse med omlægningen af dennes gæld (jf. punkt 1. 6). Overskuddet var af en sådan størrelsesorden, at der kunne overføres yderligere 31,3 mio. ECU til garantifon- den, ligesom hensættelsen til finansiering af EKSF’s aktionsbudget (jf. tabel 2) kunne forhøjes med et nettobe- løb på 224,9 mio. ECU, hvilket styrkede EKSF’s egenka- pital væsentligt (jf. tabel 3). Denne hensættelse til finan- siering af fremtidige aktionbudgetter skulle kunne kom- (6) Rådets fjerde direktiv 78/660/EØF af 25. juli 1978 på grundlag af traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), om årsregn- skaberne for visse selskabsformer, EFT L 222 af 14. 8. 1978, s. 11. (7) Rådets direktiv 86/635/EØF af 8. december 1986 om ban- kers og andre penge- og finansieringsinstitutters årsregnska- ber og konsoliderede regnskaber, EFT L 372 af 31. 12. 1986, s. 1. (8) Jf. EKSF’s regnskaber pr. 31. december 1997: specifikke (170 mio. ECU, værdireguleringer vedrørende udlån note 5. 1). (9) Garantier stillet af medlemsstaterne i Den Europæiske Union og organer på tilsvarende niveau (offentligretlige foretagender og statsejede industrivirksomheder i medlemsstaterne) og bankgarantier anses for at være førsteklassesgarantier. Udviklingen i EKSF’s balance EKSF’s balancesum er fra 31. december 1996 til 1. 9. 31. december 1997 blevet formindsket med 1 080 mio. ECU (eller 15,4 %) (jf. tabel 4). Denne formindskelse skyldes især, at der er sket et fald i de samlede udlån af lånte midler. I regnskabsåret 1997 blev der tilbagebetalt 1 661 mio. ECU til EKSF, mens der kun blev udbetalt 541,2 mio. ECU i nye lån. 1. 10. Omfanget af nye lån blev fordoblet i forhold til regnskabsåret 1996 (jf. tabel 5). Stigningen i lån udbetalt i henhold til artikel 56, stk. 2, litra a), skyldes, at EKSF i 1997 har udbetalt de sidste støtteberettigede lån, for hvilke der var indgivet låneansøgning inden fristens udløb den 31. december 1996. EKSF udbetalte i henhold til artikel 54 seks lån til omstrukturering og modernisering af jern- og stålvirksomheder (artikel 54, stk. 1) og to lån til støtte af forbruget af fællesskabsstål (artikel 54, stk. 2). 1. 11. I punkt 2. 9 i årsberetningen om EKSF for regn- skabsåret 1995 konstaterede Retten, at det lånebeløb, som EKSF havde ydet til Storebæltsprojektet, var omkring to gange højere end værdien af det fællesskabs- stål, der blev anvendt til det pågældende projekt. Kom- missionen meddelte i sit svar, at den som følge heraf ikke ville forny den del af disse lån, der forfalder i 1997. Retten konstaterer, at de pågældende lån faktisk er blevet tilbagebetalt i 1997, og at de ikke er blevet fornyet, og at beløbet for det nuværende EKSF-lån til dette projekt (indtil 2001) ligger inden for de foreskrevne grænser. 1. 12. De samlede udlån af lånte midler, der beløb sig til 3 600 mio. ECU pr. 31. december 1997, vil den 23. juli 2002 være faldet til ca. 715 mio. ECU (før værdireguleringer). Ca. 90 % af dette beløb er ikke dæk- ket af førsteklassesgarantier. Det sidste af disse lån forfal- der i år 2019. Ovennævnte beløb er beregnet på grundlag af lån udbetalt inden den 31. december 1997. I henhold til en kommissionsbeslutning (10) må der ikke bevilges nye lån, der medfører binding af reserver, og som udløber efter EKSF-traktatens udløb. 1. 13. De likvide midler udgjorde 34 % af EKSF’s akti- ver pr. 31. december 1997 og er den næstvigtigste post (10) Fastlæggelse af låne-/udlånspolitikken med henblik på trak- tatens udløb, EFT C 175 af 28. 6. 1994. C 352/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18. 11. 98 efter udlån. Tabel 6 viser de pågældende aktivposter og de vigtigste modposteringer på passivsiden. afgive en erklæring til Europa-Parlamentet og Rådet om disse regnskabers rigtighed og om de underliggende trans- aktioners lovlighed og formelle rigtighed. Konklusion 1. 14. Regnskabsåret 1997 gav et stort overskud, hvil- ket navnlig skyldes, at betydelige forpligtelsesbeløb bort- faldt, og EKSF kunne derfor styrke sin solvens væsentligt og foretage de nødvendige hensættelser og værdiregule- ringer. Traktaten udløber snart, og de kumulerede reser- ver skal for det første dække perioden, indtil budgetakti- viteterne indstilles, fordi EKSF-afgiften forsvinder helt i 1998, og for det andet efterhånden bringe garantifonden op på et niveau, der minus specifikke værdireguleringer svarer til 100 % af det samlede udestående, der ikke er dækket af en medlemsstats garanti, og som endnu ikke er forfaldet pr. 23. juli 2002. KAPITEL 2 REVISIONSERKLÆRING VEDRØRENDE EKSF EKSF’s årsregnskab pr. 31. december 1997 er 2. 2. opstillet på Kommissionens ansvar og offentligggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende (11). 2. 3. I sin beretning om EKSF’s årsregnskab pr. 31. de- cember 1997 (12), der svarer til revisionserklæringen om regnskabernes rigtighed, og som er offentliggjort sammen med årsregnskabet, konkluderer Retten, at årsregnskabet »giver et retvisende billede af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskabs aktiver og finansielle stilling pr. 31. de- cember 1997 og af resultatet for det regnskabsår, der afsluttedes pr. 31. december 1997«. 2. 4. Retten har endvidere efterprøvet lovligheden og den formelle rigtighed af de transaktioner, der ligger til grund for EKSF’s regnskab for regnskabsåret 1997 i overensstemmelse med internationalt og almindeligt aner- kendte revisionsprincipper og har i den forbindelse støttet sig til systemanalyser og tester. 2. 1. Retten har i henhold til artikel 45 C i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab (EKSF) revideret EKSF’s regnskaber med henblik på at 2. 5. Det er Rettens opfattelse, at der er tilstrækkelig sikkerhed for, at transaktionerne som helhed betragtet er lovlige og formelt rigtige. Vedtaget af Revisionsretten på mødet i Luxembourg den 14. og 15. oktober 1998. På Revisionsrettens vegne Bernhard FRIEDMANN Formand (11) EKSF’s regnskaber pr. 31. december 1997, EFT C 255 af 13. 8. 1998. (12) Revisionsrettens beretning om EKSF’s regnskaber pr. 31. de- cember 1997, EFT C 255 af 13. 8. 1998. 18. 11. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 352/5 Tabel 1 Udviklingen i budgetudgifter og -indtægter fra 1991 til 1997 Konto 1991 1992 1993 1994 1995 (mio. ECU) 1996 1997 Difference a b b − a A — Udgifter Administrationsudgifter Forpligtelser Ekstraordinære udgifter 5,0 454,4 — 5,0 477,2 85,9 5,0 531,2 7,1 5,0 386,4 32,5 5,0 277,9 — 5,0 201,2 — 5,0 180,9 — — − 20,3 — Udgifter i alt (A) 459,4 568,1 543,3 423,9 282,9 206,2 185,9 − 20,3 B — Indtægter i regnskabsåret Resultat af ikke-budgetmæssige transaktio- ner Afgifter Andre budgetindtægter (bøder, rentegodt- gørelser osv. ) Bortfaldne forpligtelser Ekstraordinære indtægter 254,7 175,0 131,5 146,5 201,3 121,3 32,3 — 75,8 — 94,0 — 112,5 107,7 4,8 63,3 91,9 90,8 102,3 11,6 70,7 — 95,6 95,9 4,4 90,0 — 143,3 101,6 4,3 195,2 — + 47,7 + 5,7 − 0,1 + 105,2 — Indtægter i regnskabsåret i alt (B) 462,0 353,8 416,6 380,2 275,4 285,9 444,4 + 158,5 B − A 2,6 − 214,3 − 126,7 − 43,7 − 7,5 79,7 258,5 + 178,8 Tilbageførsel fra (+)/tildeling (−) til den disponible hensættelse til finansiering af EKSF’s aktionsbudget Tilbageførsel fra (+)/henlæggelse (−) til reserver − 1,4 + 163,2 + 105,9 + 43,3 + 0,3 − 58,6 − 224,9 − 166,3 — + 53,0 + 22,0 + 2,0 + 9,0 − 19,0 − 31,3 − 12,3 Regnskabsårets resultat 1,2 1,9 1,2 1,6 1,8 2,1 2,3 + 0,2 Kilde: EKSF’s regnskaber for ovennævnte regnskabsår. Tabel 2 Bevægelser i 1997 på hensættelsen til finansiering af EKSF’s aktionsbudget Konto Saldo pr. 31. 12. 1996 Udnyttelse Tildeling Netto- difference Saldo pr. 31. 12. 1997 (mio. ECU) 1. Hensættelse til finansiering af aktions- budgettet 129,2 − 49,1 + 274,0 + 224,9 354,1 2. Hensættelse til bøder og morarenter, der forventes inkasseret senere, samt hensættelser til rentegodtgørelser, der skal inddrives (1) 78,4 — + 9,2 + 9,2 87,6 I alt 207,6 − 49,1 + 283,2 + 234,1 441,7 (1) Bøder, morarenter og rentegodtgørelser betragtes først som EKSF-indtægt, når de faktisk inkasseres. Derfor er modposteringen til disse fordringer opført under hensættelser. De 87,6 mio. ECU er således endnu ikke disponible til finansiering af EKSF’s aktionsbudget. Kilde: EKSF’s regnskaber pr. 31. december 1997, note 16. C 352/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18. 11. 98 Tabel 3 Udviklingen i EKSF’s egenkapital i 1997 Konti (efter fordeling af resultatet) 31. 12. 1996 Tildeling Tilbageførsler 31. 12. 1997 (mio. ECU) Garantifond (1) Særlig reserve Tidligere pensionsfond Fremført fra tidligere år (1) Hensættelse til dækning af større risici 468,7 176,0 69,5 0,5 36,0 31,3 0,0 1,7 0,7 0,0 Hensættelse til finansiering af aktionsbudgettet 129,2 224,9 0,0 0,0 0,0 0,0 − 9,0 0,0 500,0 176,0 71,2 1,2 27,0 354,1 I alt 879,9 258,6 − 9,0 1 129,5 (1) Den egenkapital, Kommissionen medtager i solvensnøgletallets tæller. Kilde: EKSF’s regnskaber pr. 31. december 1997. Udviklingen fra den 31. december 1996 til den 31. december 1997 i EKSF’s balance før fordelingen af resultatet Tabel 4 31. 12. 1996 31. 12. 1997 mio. ECU % mio. ECU % Aktiver Udlån (til banker og virksomheder) 4 583 65,4 3 584 Likvide midler (indeståender på bankkonti + ob- ligationer) Aktionsbudgettet (afgifter, bøder og endnu ikke indgåede rentegodtgørelser) Materielle og immaterielle aktiver Andre aktiver Periodeafgrænsningsposter 2 126 30,3 1 997 80 3 20 198 1,1 0,0 0,3 2,8 90 2 87 170 60,4 33,7 1,5 0,0 1,5 2,9 Aktiver i alt 7 010 100,0 5 930 100,0 Passiver Gæld (herunder udstedelse af obligationer) 4 677 66,7 3 637 61,3 Andre passiver Periodeafgrænsningsposter Hensættelse til tab og omkostninger Hensættelse til dækning af større risici 78 160 75 36 Aktionsbudgettet (forpligtelser og hensættelser) 1 268 Reserver og resultater Opskrivningshenlæggelser 715 1 1,1 2,3 1,1 0,5 18,1 10,2 0,0 13 121 87 27 1 296 749 0 0,2 2,0 1,5 0,5 21,9 12,6 0,0 Kilde: EKSF’s regnskaber pr. 31. december 1997. Passiver i alt 7 010 100,0 5 930 100,0 18. 11. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 352/7 Tabel 5 Lån udbetalt af EKSF i medfør af artikel 54, 56 og 95 i perioden 1989-1997 Artikel 54 Artikel 54, stk. 1 Artikel 54, stk. 2 Artikel 56 Artikel 95 Sociale boliger I alt (mio. ECU) 195,7 30,0 458,4 243,1 155,2 585,4 438,7 66,3 859,5 215,2 831,8 426,2 7,6 209,7 688,1 108,9 347,0 208,8 60,5 52,4 25,7 25,2 260,2 167,1 194,1 122,4 206,8 — — — — — — 42,3 15,6 — 16,0 10,1 17,7 13,0 12,9 8,7 14,1 19,4 17,9 700,1 993,8 1 382,2 1 486,2 918,3 673,4 402,8 279,7 541,2 År 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 Kilde: Tal fra Kommissionen (GD II). Tabel 6 Udviklingen fra den 31. december 1996 til den 31. december 1997 i EKSF’s likvide midler og de vigtigste modposteringer på passivsiden Balancepost 31. 12. 1996 31. 12. 1997 (mio. ECU) Likvide midler Tilgodehavender i centralbanker Tilgodehavender i kreditinstitutter — på anfordring — med aftalt løbetid eller på opsigelse Beholdning af obligationer 0,6 0,6 15,7 662,1 1 447,4 6,4 367,4 1 623,5 Likvide midler i alt 2 125,8 1 997,9 Vigtigste modposteringer Garantifonden Hensættelse til finansiering af EKSF’s aktionsbudget (Flerårige) forpligtelser i henhold til aktionsbudgettet Specifik værdiregulering vedrørende fordringer Hensættelse til tab og omkostninger Hensættelse til dækning af større risici 468,7 129,2 1 059,9 193,1 75,0 36,0 500,0 354,1 853,8 170,2 87,4 27,0 Kilde: EKSF’s regnskaber pr. 31. december 1997. Vigtigste modposteringer i alt 1 961,9 1 992,5 C 352/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18. 11. 98 KOMMISSIONENS SVAR Kommissionen har ingen bemærkninger. Den er tilfreds med, at Revisionsrettens beretning ikke indeholder kritik, og at der fremsættes et forslag til revisionserklæring


title: Le collège de la Cour des comptes à partir du 1er janvier 1996.

eurovoc_concepts:
European Court of Auditors
biography
member of the Court of Auditors (EU)


title: Verordnung (EG) Nr. 2226/98 der Kommission vom 15. Oktober 1998 bezüglich der im Rahmen der Ausschreibung gemäß der Verordnung (EG) Nr. 1746/98 eingereichten Angebote für die Ausfuhr von Roggen

text: L 279/40 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften 16. 10. 98 VERORDNUNG (EG) Nr. 2226/98 DER KOMMISSION vom 15. Oktober 1998 bez(cid:129)glich der im Rahmen der Ausschreibung gem(cid:132)ß der Verordnung (EG) Nr. 1746/98 eingereichten Angebote f(cid:129)r die Ausfuhr von Roggen DIE KOMMISSION DER EUROP(cid:142)ISCHEN GEMEINSCHAFTEN (cid:190) gest(cid:129)tzt auf den Vertrag zur Gr(cid:129)ndung der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaft, gest(cid:129)tzt auf die Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 des Rates vom 30. Juni 1992 (cid:129)ber die gemeinsame Marktorgani- sation f(cid:129)r Getreide (1), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verord- nung (EG) Nr. 923/96 der Kommission (2), gest(cid:129)tzt auf die Verordnung (EG) Nr. 1501/95 der Kommission vom 29. Juni 1995 mit Durchf(cid:129)hrungs- bestimmungen zur Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 des Rates hinsichtlich der Gew(cid:132)hrung von Ausfuhrerstat- tungen und zur Festlegung der bei St(cid:148)rungen im Getrei- desektor zu treffenden Maßnahmen (3), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verordnung (EG) Nr. 2094/98 (4), insbesondere auf Artikel 7, in Erw(cid:132)gung nachstehender Gr(cid:129)nde: Eine Ausschreibung der Erstattung und oder der Abgabe bei der Ausfuhr von Roggen nach allen Drittl(cid:132)ndern wurde durch die Verordnung (EG) Nr. 1746/98 der Kommission (5) er(cid:148)ffnet. Nach Artikel 7 der Verordnung (EG) Nr. 1501/95 kann die Kommission auf der Grundlage der eingereichten Angebote nach dem Verfahren des Artikels 23 der Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 beschließen, die auf die Ausschreibung eingegangenen Angebote nicht zu ber(cid:129)ck- sichtigen. Unter Ber(cid:129)cksichtigung insbesondere der Kriterien nach Artikel 1 der Verordnung (EG) Nr. 1501/95 ist die Fest- setzung einer H(cid:148)chsterstattung oder einer Mindestabgabe nicht angezeigt. Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Verwaltungsaus- schusses f(cid:129)r Getreide — HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Die im Rahmen der Ausschreibung der Erstattung oder der Abgabe bei der Ausfuhr von Roggen gem(cid:132)ß der Verordnung (EG) Nr. 1746/98 vom 9. bis zum 15. Oktober 1998 eingereichten Angebote werden nicht ber(cid:129)cksichtigt. Artikel 2 Diese Verordnung tritt am 16. Oktober 1998 in Kraft. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Br(cid:129)ssel, den 15. Oktober 1998 F(cid:129)r die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission (1) ABl. L 181 vom 1. 7. 1992, S. 21. (2) ABl. L 126 vom 24. 5. 1996, S. 37. (3) ABl. L 147 vom 30. 6. 1995, S. 7. (4) ABl. L 266 vom 1. 10. 1998, S. 61. (5) ABl. L 219 vom 7. 8. 1998, S. 3