title: 1999/395/EG: Kommissionens beslut av den 28 oktober 1998 om statligt stöd som de spanska myndigheterna beviljat SNIACE SA, beläget i Torrelavega, Kantabrien [delgivet med nr K(1998) 3437] (Text av betydelse för EES) (Endast den spanska texten är giltig)

text: L 149/40 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 16. 6. 1999 KOMMISSIONEN KOMMISSIONENS BESLUT av den 28 oktober 1998 om statligt stöd som de spanska myndigheterna beviljat SNIACE SA, beläget i Torrelavega, Kantabrien [delgivet med nr K(1998) 3437] (Endast den spanska texten är giltig) (Text av betydelse för EES) (1999/395/EG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT med beaktande av Fördraget om upprättandet av Euro- peiska gemenskapen, särskilt artikel 93. 2 första stycket i detta, efter att ha gett berörda parter, i enlighet med ovan nämnda artikel (1), tillfälle att inkomma med synpunkter, och med beaktande av dessa synpunkter, och av följande skäl: I. FÖRFARANDET (1) Kommissionen mottog den 17 april 1997 en skri- velse som innehöll ett utförligt klagomål från det österrikiska företaget Lenzing AG, förmedlat av en advokatbyrå som förde företagets talan. Lenzing AG är EU:s största tillverkare av viskosfiber. I klago- målet hävdades att Lenzing AG:s spanska konkur- rent ”Sociedad Nacional de Industrias y Aplicaci- ones de Celulosa Española” SA (nedan kallat SNIACE) hade beviljats statligt stöd i olika former. Klagomålet innehöll ny information som inte hade ingått i det ursprungliga klagomålet av den 4 juli 1996, rörande vilket kommissionen konstaterat att det inte fanns tillräckliga bevis på statligt stöd. Den nya informationen till kommissionen inbegrep en kopia av en lönsamhetsplan som ett privat konsult- (1) EGT C 49, 14. 2. 1998, s. 2. företag hade utarbetat för SNIACE. Enligt klago- målet hade SNIACE fått statligt stöd av betydande omfattning under en period som sträckte sig över flera år från och med slutet av 1980-talet. Stödet hade inte anmälts till kommissionen enligt artikel 93. 3 i fördraget eller enligt riktlinjerna om stöd till att syntetfiberindustrin. konkurrensen snedvridits i en bransch som lider av strukturell överkapacitet samt att SNIACE hade hållits flytande på ett konstgjort sätt. Stödet hade medfört En utdragen preliminär undersökning följde. Inom ramen för undersökningen sammanträdde GD IV med den klagande och de spanska myndigheterna den 17 maj 1997 respektive den 16 juni 1997. Klagomålet registrerades den 17 juli 1997 som oanmält stöd under NN 118/97. Genom en skrivelse av den 7 november 1997 underrättade kommissionen den spanska rege- ringen om sitt beslut att inleda ett förfarande enligt artikel 93. 2 i EG-fördraget beträffande ett antal inslag som kunde utgöra stöd (se nedan). Kommissionens beslut att inleda förfarandet offent- liggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning (1). Kommissionen gav berörda parter till- fälle att lämna in synpunkter på det eventuella stödet. (2) (3) (4) 16. 6. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 149/41 (5) (6) (7) Genom en skrivelse av den 19 december 1997 svarade den spanska regeringen på kommissionens skrivelse om beslutet att inleda ett förfarande. I svarsskrivelsen lämnade den spanska regeringen ytterligare information som stöd för sin ståndpunkt att inget av de inslag som var föremål för undersök- ning utgjorde stöd enligt artikel 92. 1 i EG- fördraget. Genom en skrivelse av den 23 februari 1998 begärde vissa kommissionen klargörande punkter. Den spanska regeringen svarade genom en skrivelse av den 16 april 1998. på Kommissionen mottog synpunkter från berörda parter och vidarebefordrade dem till de spanska myndigheterna, som gavs tillfälle att svara. De togs emot spanska myndigheternas genom en skrivelse av den 24 juni 1998. synpunkter (8) (9) II. SNIACE SNIACE grundades 1939 och tillverkar cellulosa, papper, viskosfiber, syntetiska fibrer och natrium- sulfat. Företaget är beläget i Torrelavega i Kanta- brien, som sedan september 1995 är en region som är berättigad till stöd enligt artikel 92. 3 a. Dessför- innan var regionen berättigad till stöd enligt artikel 92. 3 c. SNIACE har för närvarande ungefär 600 anställda och är en av totalt fem tillverkare av viskosfiber i EU. Företaget har en kapacitet på ungefär 32 000 ton (cirka 9 % av kapaciteten i EU). SNIACE till- verkar också syntetiska fibrer, bland annat polyes- de terfilamentgarn. Företagets senaste åren framgår av följande tabell: resultat under Omsättning Vinst (förlust) (miljoner spanska pesetas) 1994 6 540 (1 780) 1995 10 970 1996 5 750 153 (1 951) 1997 5 600 (500) (10) När kommissionen inledde förfarandet enligt artikel 93. 2 kunde den konstatera att företaget under flera år hade haft ekonomiska svårigheter, vilket även hade uppmärksammats i pressen vid flera tillfällen. Företaget anhöll 1992 om betal- ningsinställelse som i mars 1993 beviljades genom utslag från en spansk domstol. Betalningsinstäl- lelsen hävdes i oktober 1996 genom ett avtal där företagets privata fordringsägare kom överens om att omvandla 40 % av sina fordringar till andelar i företaget. De offentliga fordringsägarna deltog inte i detta avtal. (11) I slutet av 1997 uppgick företagets kortfristiga skulder till 8 370 miljoner spanska pesetas medan omsättningstillgångarna uppgick till 4 540 miljoner pesetas och företagets nettovärde till 1 730 miljoner pesetas. Under de senaste åren har företaget haft problem, bland annat med konflikter mellan arbetsgivare och arbetstagare, vilket har lett till att produktionen periodvis har legat nere. Under stora delar av 1993 hade företaget ingen produktions- verksamhet. Produktionen låg även nere under stora delar av 1996 och i början av 1997. Produk- tionen återupptogs i februari 1997 och för närva- rande har företaget full produktionsverksamhet. III. NÄRMARE BESKRIVNING AV STÖDÅT- GÄRDERNA (12) Kommissionen inledde ett förfarande enligt artikel 93. 2 med avseende på följande inslag som eventu- ellt kunde utgöra stöd: a) Obetalda miljöavgifter sedan 1987. Kommis- sionen konstaterade att SNIACE under flera år underlåtit till den att betala miljöavgifter vattenmyndigheten (Confederación allmänna Hidrográfica del Norte) och att de obetalda avgifterna kunde utgöra inslag av statligt stöd. Då företaget verkar ha haft ekonomiska svårig- heter under ett antal år kan underlåtelsen att betala dessa avgifter ha bidragit till att rädda företaget från likvidation. b) Utebliven inkassering av sociala avgifter sedan 1991. Kommissionen uttryckte sina tvivel om marknadsmässigheten i villkoren för de två skuldomläggningsavtal som företaget träffat med socialförsäkringsmyndigheten. De två avtalen var de följande: i) Ett avtal av den 8 mars 1996 om omläggning av skulder på totalt 2 900 miljoner pesetas för perioden från februari 1991 till februari 1995. Enligt detta avtal skulle företaget göra 96 månadsbetalningar från 1996 till mars 2004 till den officiella räntesatsen på 9 %. ii) Ett avtal av den 7 maj 1996 enligt vilket företaget först fick ett betalningsfritt år och därefter skulle göra 84 månadsbetalningar till den officiella räntesatsen på 9 %. L 149/42 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 16. 6. 1999 c) Lånegaranti på totalt 1 miljard pesetas som godkändes genom lag 7/93. Kommissionen uttryckte tvivel om att lag 7/93, genom vilken den regionala ledningen i Kantabrien godkände en lånegaranti på 1 miljard pesetas till SNIACE, skulle innehålla inslag av statligt stöd. d) Finansiering för det planerade bygget av en avloppsreningsanläggning. Kommissionen kon- staterade att den inte med säkerhet kunde fast- ställa att det inte förekommer stödinslag i den finansiering som ordnats en planerad avloppsreningsanläggning. för e) Beslut av de kommunala myndigheterna i Torrelavega att delvis annullera en skuld på 116 miljoner pesetas. Kommissionen konstate- rade att detta beslut av de kommunala myndig- heterna i Torrelavega verkar ha lett till att före- tagets skulder i själva verket minskade med 116 miljoner pesetas. Det faktum att de kommunala myndigheterna hade slutit ett ”specialavtal” med företaget tydde på att myndigheterna hade handlat diskretionärt och att det därför kunde förekomma inslag av statligt stöd. f) Avtal mellan SNIACE och lönegarantifonden FOGASA beträffande återbetalning av ett belopp på totalt 1 702 miljoner pesetas, som som FOGASA motsvarade hade betalat ut till SNIACE:s anställda på företagets vägnar enligt följande: försenade löner Avtalets datum Kapital ESP Ränta ESP Räntesats (officiell) Övriga villkor 5. 11. 1993 897 miljoner 465 miljoner 10 % 31. 10. 1995 229 miljoner 110 miljoner 9 % 8 års återbetalningstid, inteckning på SNIACE:s tillgångar 8 års återbetalningstid, inteckning på SNIACE:s tillgångar (13) Kommissionen uttryckte tvivel om huruvida dessa avtal motsvarade marknadsmässiga villkor. IV. SYNPUNKTER FRÅN ANDRA BERÖRDA PARTER (14) (15) Synpunkter lämnades in av en medlemsstat (Före- nade kungariket), flera konkurrenter till SNIACE inom gemenskapen och internationella kommittén för rayon och syntetfiber (International Rayon & Synthetic Fibres Committee, CIRFS). Synpunkter från ministeriet för ekonomi, transport och teknik i Bayern inlämnades långt efter att tidsfristen löpt ut och kommer därför eventuellt inte att beaktas inom ramen för detta förfarande. Säteri, ett företag som tillverkar viskosstapelfiber, konstaterade att det hade upplevt illojal konkurrens från SNIACE, särskilt i Italien, Förenade kunga- riket, Tyskland och Frankrike. Till följd av det olagligt beviljade stödet hade SNIACE kunnat hålla priser som låg 10–20 % under Säteris priser. Svenska Rayon, ett annat företag som tillverkar viskosstapelfiber, konstaterade att SNIACE enligt Svenska Rayons uppfattning under flera års tid hade orsakat störningar på marknaden genom att sälja till konstgjort låga priser. Detta hade särskilt påverkat Svenska Rayons möjligheter på den italienska marknaden. (16) Nylstar hävdade att det hade lidit av den illojala konkurrensen från SNIACE inom sektorn för poly- amidfilament, särskilt på den spanska marknaden. Textil Finanz, som utgör en del av Radici Group, konstaterade att det var särskilt bekymrat angående de effekter som olagligt stöd till SNIACE kunde ha inom sektorn för polyamidfiber och – garn. från Bemberg hänvisade till i Italien, SNIACE inom samma sektor, särskilt Tyskland, Förenade kungariket, Spanien, Frankrike och Schweiz, där försäljning och kontrakt hade förlorats på grund av att SNIACE tillämpat prisni- våer som inte återspeglade de aktuella marknads- priserna för dessa garner. illojal konkurrens (17) Courtaulds plc, Europas näst största tillverkare av viskosstapelfiber, hänvisade till överkapacitet inom branschen och till de åtgärder som företaget under de senaste tio åren hade vidtagit för att minska kapaciteten och kostnaderna. Detta hade lett till att arbetstillfällen gått förlorade i Förenade kungariket, Tyskland och Frankrike. Företaget konstaterade att länder där utflyttningen av textiltillverkning till kostnaderna är lägre hade resulterat i en trend- mässig minskning av fiberkonsumtionen i Europa med mellan 1,5 och 2 % per år. Denna konsum- tion hade ersatts av import av garn, tyger och klädesplagg, i huvudsak från Asien och Indien. Till följd av detta hade kapaciteten i Europa fallit från 687 000 ton 1980 till 355 000 ton 1998. Courtaulds hade för sin del minskat kapaciteten med 195 000 16. 6. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 149/43 ton under de senaste 20 åren, inbegripet en minsk- ning på 30 000 ton vid företagets fabrik i Grimsby under 1997. Courtaulds hävdade att handelsstati- stiken klart visade att SNIACE höll lägre priser än att konkurrenterna. SNIACE:s priser i Förenade kungariket, Tyskland, Italien, Spanien, Frankrike och Belgien låg minst 20 % under Courtaulds genomsnittspriser. Dess- utom ansåg Courtaulds att SNIACE hade anlägg- ningar av oekonomisk storlek. konstaterade Företaget (18) Advokatbyrån som representerade Lenzing AG, det företag vars ursprungliga klagomål hade lett till att ett förfarande inleddes, upprepade sin ståndpunkt om att de olika stödinslagen var olagliga och oför- enliga med den gemensamma marknaden. Advoka- terna betonade särskilt att stödinslagen innebar diskretionära åtgärder och att det inte, såsom den spanska allmänna åtgärder. Advokaterna upprepade även sin stånd- punkt att företaget genom stödåtgärderna hade hållits flytande på konstgjort sätt. regeringen hävdade, gällde (19) CIRFS presenterade sig som en organisation för den europeiska syntetfiberindustrin. Organisatio- nens medlemmar står för 92 % av tillverkningen av viskosstapelfiber och 76 % av tillverkningen av polyamidfilamentgarn (de två huvudsakliga fiber- typer som SNIACE tillverkar). Organisationen gav kommissionen sitt stöd när det gäller ett strikt till- lämpande av föreskrifterna om statligt stöd. Den betonade att marknaden för viskosstapelfiber i gemenskapen är en mogen marknad och att konsumtionen uppvisar en långvarigt sjunkande trend. Organisationen förutspådde en konsumtions- minskning på 7 % fram till år 2002. De europeiska tillverkarna har kontinuerligt minskat sin kapacitet för att närma nivån till efterfrågenivån. Med tanke på att sektorn är mycket kapitalintensiv har kapaci- tetsutnyttjandet dessutom legat på en otillfredsstäl- lande nivå – cirka 81 % år 1996 och 84 % år 1997. Tillverkarna av viskosstapelfiber har i regel strävat efter ett kapacitetsutnyttjande på minst 90 % för att få skälig avkastning på kapitalet. Enligt organisationens uppfattning gick viskospro- duktionen med förlust för alla fem tillverkare i gemenskapen. Beträffande sektorn för polyamidfi- lamentgarn för textila ändamål konstaterade CIRFS att även denna sektor uppvisade en långvarigt nedåtgående trend. Genom en marknadsdriven rationaliserings- och omstruktureringsprocess min- skades kapaciteten inom gemenskapen stegvis för att få den att bättre motsvara efterfrågan. Kapaci- tetsutnyttjandet kom inte upp till den nivå på 90 % som är tillfredsställande lönsamhet. en förutsättning för (20) Förenade kungarikets representation vid Euro- peiska unionen uttryckte synpunkten att stödet hade använts för att ge SNIACE möjlighet att fort- sätta sin verksamhet inom branschen och att detta, mot bakgrund av den överkapacitet som före- kommer inom syntetfiberindustrin, oundvikligen skulle leda till arbetslöshet på andra håll i Europa. (21) Dessutom uttryckte Lenzing och Courtaulds sin oro över uppgifter som förekommit i pressen om ytterligare nya stöd till SNIACE. Enligt uppgift skulle en statligt ägd sparbank, Caja de Cantabria, ha beviljat stöd i form av ett vinstandelslån på 2 000 miljoner pesetas, ett lån som inte motsvarade normala marknadsmässiga villkor. V. SPANIENS SYNPUNKTER (22) Den spanska regeringen upprepade i stort sett samma synpunkter som den hade uttryckt innan förfarandet inleddes. Den konstaterade särskilt att de olika berörda myndigheterna hade följt landets normala lagstadgade förfaranden för skulder avse- ende skatter och sociala avgifter och att företaget inte hade fått någon som helst förmånligare behandling från myndigheternas sida. Obetalda miljöavgifter sedan 1987 (23) Den spanska regeringen konstaterade att Confede- ración Hidrográfica del Norte, på grundval av bestämmelserna i vattenlagen (lag 29/1985 av den 2 augusti 1985) och dess genomförandebestäm- melser, från och med 1988 tog ut miljöavgifter på utsläpp som skett från och med år 1987. Fakturor för miljöavgifter sändes ut till individer och företag som släppte ut avfallsvatten inom det avrinnings- område som förvaltades av Confederación Hidro- gráfica del Norte. År 1998 fick SNIACE faktura 282/1988 enligt vilken företagets miljöavgifter för år 1987 avseende avfallsvatten från företagets produktionsprocesser uppgick till 210 miljoner pesetas. (24) Företaget anförde ekonomiskt-administrativt besvär mot betalningskravet vid den regionala förvalt- ningsdomstolen i Asturien (TEARA). Enligt ifrågasatte företaget kravets lagenlighet. besväret L 149/44 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 16. 6. 1999 (25) Lagen om förfaranden vid ekonomisk-administra- tiva besvär godkändes genom dekret 1999/1981 av den 20 augusti 1981 och trädde i kraft 1988. Enligt artikel 81 i denna lag skall verkställandet av beslut mot vilka besvär har anförts avbrytas om den klagande inför domstolen kan lägga fram en bank- garanti som täcker betalning av skulden. Med hänvisning till denna artikel lämnade SNIACE in en garanti till TEARA på 210 miljoner pesetas från Banco Español de Crédito för att täcka miljöavgifts- faktura 282/1988. TEARA bedömde garantin som tillräcklig och upphävde verkan av den berörda fakturan tills beslut fattas i ärendet. TEARA fattade senare ett beslut om att bifalla SNIACE:s besvär och annullera miljöavgiften samt returnera bankga- rantin som företaget hade lämnat in. Confederación Hidrográfica del Norte vägrade att godta detta beslut och anförde besvär vid den centrala förvalt- ningsdomstolen (TEAC). och 1988, besvär hos TEARA och lämnade in en bankgaranti från Banco Español de Crédito. (29) Mot bakgrund av rättsutslaget från TEAC av den 28 november 1990 ogillade TEARA denna gång företagets besvär (den 8 mars 1991) och bekräftade lagligheten hos faktura 421/90. TEARA bibehöll bankgarantin i avseende SNIACE:s besvär. Då bankgarantin inte hade retur- nerats kunde Banco Español de Crédito, efter det att rätten hade förkastat SNIACE:s besvär, betala de 525 miljoner pesetas som täcktes av garantin samt motsvarande dröjsmålsränta till Confederación Hidrográfica. väntan på utslaget (26) År 1989 skickade Confederación Hidrográfica del Norte en faktura enligt vilken SNIACE:s miljöav- gifter för 1988 uppgick till 315 miljoner pesetas (faktura 271/89) och SNIACE anförde igen, såsom föregående år, besvär hos TEARA och lämnade in en bankgaranti från Banco Español de Crédito. Enligt den ovannämnda lagen upphävdes då faktu- rans verkan tills vidare. TEARA biföll, på grundval av samma rättsliga argument som föregående år, SNIACE:s besvär och annullerade faktura 271/89 samt returnerade, liksom året dessförinnan, den bankgaranti som SNIACE hade lämnat in. Confe- deración Hidrográfica del Norte anförde i sin tur besvär mot detta andra beslut vid TEAC. (27) TEAC tog upp båda besvären till gemensam pröv- ning och gav den 28 november 1990 ett enda utslag enligt vilket TEAC biföll och bekräftade lagligheten hos fakturorna för miljöavgifter för 1987 och 1988 (fakturorna 282/88 och 271/89). Då bankgarantierna enligt TEARA:s tidigare beslut hade returnerats till SNIACE överlämnade Confe- deración Hidrográfica de två fakturorna till de stat- liga skattemyndigheterna (Agencia Tributaria del Estado) inkassering genom indrivningsförfa- rande. för (30) Den spanska regeringen betonade, med hänvisning till lagen om förfarande vid ekonomisk-administra- tiva besvär som godkänts genom dekret 1999/1981 av den 20 augusti 1981, att den som anför besvär kan avgöra huruvida garanti skall ställas eller inte. Fördelen med garantin är att så snart den har godkänts verkställs fråga förrän domstolen ger sitt utslag om besväret. inte beslutet i (31) Den spanska regeringen ansåg därför att det ur rättslig synvinkel var skäligt att SNIACE lämnade in bankgarantier i anslutning till de besvär som företaget anförde mot de miljöavgiftsfakturor som sänts ut 1988, 1989 och 1990, eftersom det inte fanns någon enhetlig uppfattning om deras laglighet. Den 28 november 1990 fattade dock TEAC beslut om att fakturorna var lagliga. Confe- deración Hidrográfica hade då inkasserat garantin som täckte faktura 421/90 (på 525 miljoner pesetas plus ränta), vilket var den enda garanti som kunde utnyttjas eftersom TEARA hade returnerat garanti- erna för 1987 och 1988. Mot bakgrund av dessa fakta kunde man därför förvänta sig att SNIACE skulle ha svårigheter att få en bank att lämna en garanti för ett besvär som sannolikt skulle förkastas. (32) För de fakturor som sändes ut från och med år 1991 ställdes därför inga garantier, även om före- taget anförde besvär mot dem vid TEARA och verkställigheten avbröts inte heller. Efter det att perioden för frivillig betalning hade löpt ut över- till de statliga lämnades fakturorna regelmässigt skattemyndigheterna för inkassering genom indriv- ningsförfarande. (28) I april 1990 mottog SNIACE faktura 421/90 enligt vilken företagets miljöavgifter för 1989 uppgick till 525 miljoner pesetas. SNIACE anförde återigen, på samma sätt som beträffande fakturorna för 1987 (33) Enligt de spanska myndigheterna ökade SNIACE:s skulder enligt följande (ESP): 16. 6. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 149/45 Period Kapital Tillägg Indrivet Ränta Skuld totalt (spanska pesetas) 1987 1988 1990 1991 1992 1993 1994 1995 210 000 000 42 000 000 54 129 095 167 318 219 473 447 314 315 000 000 63 000 000 31 254 644 250 977 329 628 977 329 525 000 000 105 000 000 525 000 000 105 000 000 525 000 000 105 000 000 525 000 000 105 000 000 525 000 000 105 000 000 525 000 000 105 000 000 400 172 260 1 030 172 260 339 761 301 969 761 301 263 470 890 893 470 890 200 327 055 830 327 055 147 323 630 777 323 630 89 415 411 719 415 411 Totalt 3 675 000 000 735 000 000 85 383 739 1 858 766 095 6 354 149 834 (34) Dröjsmålsräntan är beräknad fram till den 1 mars 1998. Dröjsmålsräntan har beräknats från och med betalningens förfallodag enligt den officiella ränte- satsen för det aktuella året. Räntan förfaller till betalning vid återbetalning av skulden. tillhör SNIACE medför problem dels beroende på företagets situation, dels beroende på den kvarstads- belagda egendomens karaktär: (35) Alla skulder som härrör från miljöavgifter som skall betalas av SNIACE och som har överlämnats till de statliga skattemyndigheterna för inkassering är nu föremål för indrivningsförfarande, enligt bok III i den om inkassering förordningen (kunglig förordning 1684/1990 av den 20 decem- ber, ändrad genom kunglig förordning 448/1995 av den 24 mars). allmänna (36) (37) för betalningarna har nu Indrivningsförfarandet avancerat till kvarstad. Det innebär att åtgärder har vidtagits för att belägga gäldenärens olika tillgångar med kvarstad, till ett belopp som täcker den totala skuld som skall återkrävas. Intäkterna från kvarstad av kassamedel och andra kortfristiga tillgångar har redan använts för skuld- återbetalning och finns i kolumnen ”Indrivet” i tabellen ovan. Indrivningsförfarandets nästa steg är exekution genom offentlig auktion av SNIACE:s kvarstadsbelagda fasta egendom, inbe- gripet fabrik, anläggningar och utrustning. angivna (38) De spanska myndigheterna har konstaterat att exekution av kvarstadsbelagd fast egendom som a) Fabriken, för avsett anläggningarna och utrustningen befinner sig på ett område som enligt en offi- ciell klassificering är industriell användning. Både fabriken, anläggningarna och utrustningen är specifika för SNIACE:s verk- samhet. Det innebär att marknaden vid even- tuell försäljning är mycket begränsad eftersom marken inte får användas för andra än industri- ella ändamål, och ombyggnad av anläggningarna för annan typ av verksamhet skulle bli för dyr. Dessutom har flera banker redan inteckningar i egendomen för mer än 5 000 miljoner pesetas som härrör från handelskrediter som beviljades SNIACE innan förfarandet för att kräva in skul- derna avseende miljöavgifter hade inletts. Dessa inteckningar från perioden före kvarstaden förblir gällande även om den fasta egendomen säljs, vilket i hög grad försämrar försäljningsut- sikterna. b) SNIACE är ett företag med full verksamhet och stor arbetsstyrka. Försäljning av fabriken, anlägg- ningarna och utrustningen skulle högst sanno- likt innebära produktionsstopp och nedläggning av företaget. Detta skulle i sin tur leda till uppkomsten av nya skulder för obetalda löner och avgångsvederlag till friställda arbetstagare. Även om det skulle gå att finna en köpare för SNIACE: s fasta egendom skulle intäkterna från försäljningen gå till betalning av löneskulder, som enligt de spanska föreskrifterna har prio- ritet framför skulder till skattemyndigheterna. L 149/46 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 16. 6. 1999 c) Skulderna som ledde till kvarstad av företagets fasta egendom är för närvarande föremål för ett antal administrativa och rättsliga förfaranden och är därför inte slutgiltigt fastställda. Även om beslutet om exekutiv auktion fortfarande gäller, eftersom SNIACE inte har kunnat uppvisa någon garanti vid domstolen, måste skattemyn- digheterna åtminstone förfara med tillbörlig varsamhet innan de går vidare med försäljning av den fasta egendomen, eftersom en sådan försäljning är en oåterkallelig åtgärd som kan förklaras ogiltig om domslutet utfaller till SNIACE:s fördel. Just sådan tillbörlig varsamhet har präglat myndigheternas agerande i liknande tidigare fall. Denna aspekt behandlas uttryck- ligen i lag 1 av den 26 februari 1998 om skatte- betalarnas rättigheter och skyldigheter. I denna lag betonas särskilt den varsamhet som skatte- myndigheterna måste iaktta när de fattar oåter- kalleliga beslut om skulder som inte är slutgil- tigt fastställda. Genom denna föreskrift, som trädde i kraft den 19 mars 1998, begränsas skat- temyndigheternas befogenheter att gå vidare med avyttring av kvarstadsbelagd egendom i fall där återbetalning av den skuld som ligger till grund för kvarstaden har garanterats. Beträffande skattemyndigheternas åtgärder för att säkerställa betalning av skulderna betonar de spanska myndigheterna att de spanska skattemyndighe- terna i detta fall har tillämpat alla tänkbara åtgärder enligt lagen. Fordringar och värde- papper har belagts med kvarstad liksom fabriken, anläggningarna och den utrustning som används för företagets verksamhet. skulderna avseende sociala avgifter. Avtalet slöts på grundval av artikel 40 och efterföljande artiklar i den allmänna förordningen om inkassering av sociala avgifter, godkänd genom kunglig förordning 1637/1995 av den 6 oktober (Spanska statens offici- ella tidning av den 24 oktober 1995). Överenskom- melsen omfattade följande delar: Ett avtal av den 30 september 1997 om omläggning av skulder på totalt 3 510 387 323 pesetas från perioden från februari 1997 plus tillägg på februari 1991 till 615 056 349 pesetas. Enligt betalningsvillkoren skulle återbetalning ske genom 120 månadsbetal- ningar. Under det första och andra året beräknas räntan enligt den officiella räntesatsen 7,5 %. Åter- betalningarna under det tredje till tionde året består av kapital plus ränta beräknad enligt en ökande årlig räntesats på 5, 5, 10, 10, 15, 15, 20 och 20 %. (42) Fram till april 1998 hade SNIACE, SA återbetalat 216 118 863 pesetas till de sociala myndigheterna inom ramen för det nya avtalet om senareläggning av betalningarna. (43) Den spanska regeringen konstaterade att detta nya skuldåterbetalningen inbegriper uppskov med skulden som omfattas av det tidigare nämnda avtalet av den 8 mars 1996. Detta avtal ändrades genom uppskovet som beviljades den 7 maj 1996 men som förlorade sin giltighet då betalningarna inte skedde enligt planen, dvs. företaget har inte betalat några belopp i anslutning till avtalet. (39) Enligt de spanska myndigheterna har svårigheterna i anslutning till exekutionsförfarandet för indriv- ning av skulderna lett till att företaget och Confe- deración Hidrográfica del Norte, organet med ansvar för förlikning avseende de miljöavgifter som SNIACE är skyldigt, har inlett diskussioner för att återbetalning av avtal förhandla skulden i enlighet med den allmänna förordningen om inkassering av uppskjutna betalningar och avbetalningar. Villkoren för avbetalningarna och de garantier som SNIACE skall uppvisa är för närva- rande under diskussion. fram ett för (40) De spanska myndigheterna betonade att det faktum inte att avbetalningar diskuteras med företaget nödvändigtvis innebär att detta alternativ kommer att väljas. Utfallet beror på förenligheten med gällande rättsliga krav, särskilt avseende garantier. Utebliven inkassering av sedan 1991 sociala avgifter (41) Den spanska regeringen konstaterade att en ny överenskommelse hade slutits om omläggning av finansförvaltning hade (44) Den spanska regeringen upprepade att de sociala myndigheternas agerat enligt gällande föreskrifter och att deras agerande inte kan anses innebära ett beviljande av statligt stöd. De åsyftade föreskrifterna gäller allmänt för alla företag som befinner sig i någon av de situa- tioner som omfattas av föreskrifterna, dvs. dessa gäller inte särskilda företag eller sektorer. Alla sociala myndigheterna hade åtgärder vidtagit för att återkräva SNIACE:s skulder hade gjorts enligt det lagstadgade förfarande som före- skrivs i den allmänna förordningen om inkassering av sociala avgifter. som de (45) Den spanska regeringen betonade att uppskov av i egenskap av en regelmässig skulder är tillåtet åtgärd, inte såsom föremål för beslut som myndig- heterna fattar på diskretionära grunder. Förfarandet för ett sådant uppskov fastställs i artiklarna 40–43 i den allmänna förordningen om inkassering av sociala avgifter, godkänd genom kunglig förordning 1637/1995 av den 6 oktober 1995. Enligt denna allmänna förordning kan skulder avseende sociala avgifter bli föremål för uppskov eller avbetalningar. 16. 6. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 149/47 Begäran om detta görs av gäldenären och för bevil- jandet förutsätts att gäldenärens ekonomiska eller finansiella situation är sådan att gäldenären inte har möjlighet att betala skulderna (artikel 40). Det innebär att uppskov alltid beviljas i fall där före- taget begär detta och företaget uppfyller de villkor som gäller enligt förordningen. Det kan ligga i de sociala myndigheternas intresse att fatta beslut om uppskov då detta innebär ökade möjligheter att återkräva skulderna, eftersom alla andra alternativa åtgärder skulle kunna resultera i att företaget stängs, vilket innebär att möjligheterna att säkerställa åter- betalning elimineras. (46) Den spanska regeringen konstaterade även att före- taget erbjöd sig att såsom garanti för återbetal- ningen göra en första inteckning i fabriken, anlägg- ningarna och utrustningen i Torrelavega till förmån för de sociala myndigheternas finansförvaltning och lönegarantifonden (FOGASA) tillsammans. Enligt en värdering som den 31 december 1996 hade gjorts av American Appraisal España SA uppgick de berörda tillgångarnas faktiska värde till 25 580 000 000 pesetas. På grund av komplexiteten och svårigheterna i anslutning till de åtgärder som behövdes säkerställa att den erbjudna garantin hade full rättslig verkan, anhöll SNIACE om förlängning av tidsfristen för uppställning av garantin. Denna den förlängning 19 december 1997 av högsta ledningen för de sociala myndigheternas finansförvaltning, för en maximitid på sex månader och på grundval av före- skrifterna enligt artikel 21 i förordningen av den 22 februari 1996. Under förlängningstiden skulle det varsel om kvarstad som utfärdats av de sociala myndigheternas finansförvaltning inte verkställas. beviljades för att enskilt fall. De varje spanska myndigheterna medger att ordet ”podrán” (kan) används i den del av artikel 20 i den allmänna lagen om socialskydd som behandlar myndigheternas befogenheter att bevilja uppskov av skulder avseende sociala avgifter, men att man endast genom en absolut bokstavlig tolkning kan påstå att myndigheterna, enligt den spanska regeringens synsätt, skulle ha diskretionära befogenheter. Den spanska regeringen hävdade att diskretionär inte är samma som godtycklig, då det senare skulle innebära att lagen tillämpas på ett ombytligt och ojämnt sätt trots att fallen är lika. I verkligheten beviljas uppskov alltid när ett företag anhåller om det med hänvisning till att företaget på grund av sin ekonomiska eller finansiella situation inte kan betala sina skulder, fallet uppfyller de rättsliga kraven enligt gällande lagstift- ning (vilket självfallet innebär undersökning av varje enskilt fall). Med hänvisning till detta hävdar de spanska myndigheterna att åtgärden är allmän praxis och att samma kriterier tillämpas på varje enskilt fall. förutsatt att (50) Den spanska regeringen håller även fast vid sitt argument om att beviljandet av uppskov innebär skydd av socialskyddssystemets intressen när det gäller återkrav av skulder. Detta alternativ är bättre som skulle kunna än andra slag av åtgärder medföra att fall det blir företag stängs, absolut omöjligt att få tillbaka de flesta eller alla av företagets skulder. Därför beviljas hellre uppskov, eftersom det förfarandet är det mest fördelaktiga för socialskyddssystemet. i vilket (47) (48) Företagets svårigheter fortsatte under förlängnings- perioden. Företaget kunde därför inte fastställa ett datum för den slutliga betalningen och anhöll om ”substitution av garantin” för att säkerställa att varslet om kvarstad inte skulle verkställas. Enligt de spanska myndigheterna pågår en undersökning för att fastställa om den nya garantin är tillräcklig för att täcka den skuld för vilken uppskov beviljats. Enligt de spanska myndigheterna kan uppskovet inte anses vara statligt stöd till det berörda före- taget. De hävdar att villkoren för återbetalningen av skulden, med en ränta som beräknas på den offici- ella räntesatsen för den dag då uppskovet bevil- jades, uppfyller de allmänt gällande och obligato- riska föreskrifterna enligt den spanska lagstift- ningen. (49) Genom en skrivelse av den 24 juni 1998 konstate- rade de spanska myndigheterna emellertid att deras hållning inte stod i konflikt med den klagandes åsikt om att uppskov av en skuld är en diskretionär myndighetsåtgärd som vidtas efter undersökning av Lånegaranti på totalt 1 000 miljoner pesetas som godkändes genom lag 7/93 (51) Den spanska regeringen höll fast vid sin stånd- punkt om att det inte fanns något inslag av statligt stöd, eftersom lånegarantin inte hade formaliserats. Den spanska regeringen upprepade att den regio- nala regeringen enligt artikel 2 i lag 7/1993 av den 16 september 1993 endast fick befogenheter att bevilja SNIACE en garanti för att täcka ett lån på 1 000 miljoner pesetas. I själva verket genomfördes detta inte, eftersom det enligt lagen finns ett antal strikta villkor som måste uppfyllas för att den regionala regeringen skall få bevilja garantin, och dessa villkor hade dittills inte uppfyllts. Garantin hade därför inte beviljats och inte verkställts. Före- taget hade dessutom inte ens anhållit om garantin. Den spanska regeringen upprepade att den, innan den gör en eventuell formalisering av garantin, först sänder en anmälan till Europeiska kommissionen. L 149/48 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 16. 6. 1999 (52) Den spanska regeringen tillade att en garanti enligt spansk privaträtt (artikel 440 i handelslagen och artiklarna 1822–1856 i civillagen) definieras som en formell transaktion. Detta innebär att garanti- handlingar måste överlämnas till den enhet som tar på sig risken i anslutning till garantin, annars existerar garantin inte och följaktligen inte heller de rättigheter och skyldigheter som garantin skulle medföra. En garanti är mer än en ren avsiktsför- klaring. För den ovan nämnda garantin måste följande villkor uppfyllas: själva. Mängden renade utsläpp som vart och ett av företagen får släppa ut i avfallsvattensystemet fast- ställs enligt de gränser som anges i utsläppsbestäm- melserna. Företagen betalar avgifter på sina utsläpp enligt de definierade belastningsgränserna. Möjlig- heten att behandla allt avfallsvatten från industrin i en separat anläggning parallellt med den kommu- nala behandlingsanläggningen har förkastats med motiveringen att lösningen skulle bli för invecklad. a) Bekräftelse på förenlighet med föreskrifterna i lag 7/93. b) En rättslig rapport om den garantihandling som upprättas. (56) Genom en skrivelse av den 16 april 1998 tillade de spanska myndigheterna att SNIACE redan hade anskaffat delarna för konstruktion av avloppsre- ningsanläggningen, utan någon som helst form av offentligt stöd, och att det därmed inte fanns några planer på att bevilja något stöd av denna karaktär. c) Allmän revisionsrapport. d) Förslag om att bevilja en garanti från ministern för ekonomi och skatteärenden med ansvar inom den autonoma regionens regering. e) Den regionala regeringens godkännande av garantin. f) Upprättandet av garantihandlingarna. Finansiering av det planerade bygget av en avloppsreningsanläggning (53) Den spanska regeringen konstaterade att byggandet av en reningsanläggning ingår i de övergripande vattenreningsplanerna och för sålunda inte endast berör SNIACE. De konstate- rade dock att projektet inte har kommit längre än till planeringsstadiet. floden Besaya (54) i anslutning till Företaget har för närvarande inlett arbetet på att installera en återvinningsanläggning för avfall. Alla åtgärder rening av företagets utsläpp i floden Besaya är anknutna till åtgärderna inom ramen för den allmänna planen för rening av utsläpp i flodområdet Saja/Besaya. Detta har utsetts till område av allmänt intresse och är för närva- rande föremål för en teknisk utvärdering. Innan denna fas är klar är det omöjligt att ange vilka åtgärder som i sista hand måste vidtas av företag som släpper ut avfall i floden Besaya. (55) De tekniska undersökningar som hittills har genomförts inom ramen för den allmänna planen för rening av utsläpp i flodområdet Saja/Besaya tyder på att utsläppen från områdets industrier, t. ex. SNIACE, måste behandlas vid källan av företagen Beslut av de kommunala myndigheterna i Torrelavega att delvis annullera en skuld på 116 miljoner pesetas (57) De konstaterade spanska myndigheterna att myndigheterna i Torrelavega i alla avseenden hade agerat inom ramen för sina befogenheter och att ”uteslutningen” skattebeloppet av det nämnda enligt spansk lag inte utgör ”efterskänkning” av skuld. samma uppoffringar (58) De kommunala myndigheterna i Torrelavega hade inte deltagit i avtalet mellan fordringsägarna som i oktober 1996 slöts inom ramen för förfarandet för betalningsinställelse. De kommunala myndighe- terna hade i stället slutit ett separat specialavtal med hänvisning till den spanska skattelagens före- skrifter om uteslutande (quita) och anstånd (espera). Genom detta specialavtal accepterade de kommu- nala myndigheterna som privata fordringsägare. Det innebar att de kom överens om att bevilja sänkning av beloppet och förlängning av betalningstiden, på samma sätt som enligt avtalet mellan fordringsägarna, samt bevilja avbetalningar under en femårsperiod, med samma betalningsfria period och räntesatser som enligt avtalet mellan fordringsägarna. Den enda avsikten med specialavtalet var att säkerställa återkravet av den skatteskuld som SNIACE hade hos de kommunala myndigheterna, eftersom de ”ute- slutna” beloppen inte täcktes av någon form av garanti och det inte fanns några obelastade till- gångar. Avtalet uppfyllde till alla delar föreskrif- terna enligt artikel 129. 4 i den allmänna skatte- lagen. 16. 6. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 149/49 (59) Enligt de spanska myndigheterna innebär den spanska konkurrenslagstiftningens före- skrifter att det finns en klar skillnad mellan å ena sidan annullering och å andra sidan beloppsminskning och tidsförlängning. Annullering kan bara beviljas på rättslig väg och den tillämpas i regel i krissituationer där efterskänkning av skatter är ett lämpligt förfa- rande. Beloppsminskning och tidsförlängning beviljas endast med tanke på möjligheten till återkrav eller inkassering av minst en del av skulden. Dessa beviljas endast i anslutning till konkursförfaranden där det obestridliga företräde som innehas av fordringsägare med inteckningar i mark och byggnader (i detta fall Banco Español de Crédito) gör det omöjligt att verkställa några som helst åtgärder avseende återkrav. (60) De spanska myndigheterna försåg kommissionen med en kopia av beslut 4358/97 av den 15 december 1997 som fattats av de kommunala myndigheterna i Torrelavega. I beslutet fastställs bl. a. att beloppet på SNIACE:s skatteskuld vid den aktuella tidpunkten uppgick till ett kapital på 216 245 424 pesetas plus skatt på företagsverksamhet för 1996 till ett belopp på 37 523 859 pesetas samt tillägg och ränta enligt officiell räntesats. Ett belopp på 10 193 800 pesetas garanterades genom kvarstad och cirka 45 000 000 pesetas är föremål för förhandlingar om ersättning. Enligt artikel 73 i den allmänna skattelagen har skatt på egendom särskilt företräde i egenskap av underförstådd rättslig inteckning. (61) De spanska myndigheterna betonade att ”uteslutande” av skulder hänför sig till skattefak- turor som inte täcks av prioritetskrav eller tidigare kvarstad och sådana skulder (t. ex. skatt på företagsverksamhet, Impuesto sobre Actividades Económicos – IAE) som kan och bör annulleras eftersom de grundar sig på att verksamheten pågått under hela året (en omstän- dighet som inte gäller för 1995 och 1996 då företagets verksamhet under flera månader låg nere): (spanska pesetas) Vatten och renhållning, 4:e kvartalet 1994 Vatten och renhållning, 1:a kvartalet 1995 Vatten och renhållning, 2:a kvartalet 1995 Vatten och renhållning, 3:e kvartalet 1995 Vatten och renhållning, 4:e kvartalet 1995 Skatt på företagsverksamhet 1995 Tillägg för indrivning Vatten och renhållning, 1:a kvartalet 1996 Vatten och renhållning, 2:a kvartalet 1996 Vägskatt 1996 Skatt på företagsverksamhet 1996 Direkt skatt på företagsverksamhet 1995 3 808 525 1 230 231 1 410 205 1 205 407 1 217 353 37 854 610 24 837 978 1 254 510 1 404 795 6 700 37 523 859 4 449 635 Totalt 116 197 108 (62) Enligt den spanska regeringen kan uteslutandet av skulden på 116 miljoner pesetas inte anses utgöra direkt eller indirekt stöd eftersom de kommunala myndigheternas beslut kan sägas begränsa sig till att skriva av skulder som inte kan återkrävas. En del av dessa skulder (såsom skatten på företagsverksamhet för 1995 och 1996 samt tilläggen för indrivning) måste annulleras i den utsträckning som avgifterna grundar sig på full företagsverksamhet under hela året, eftersom företaget knappt hade någon verksamhet under 1995 och 1996. Skattesatsen på företagsverksamhet fastställs av landets regering och den grundar sig på full företagsverksamhet, dvs. fulltalig arbetsstyrka och energiförbrukning som motsvarar företa- gets normala verksamhetsnivå. I verkligheten var produktionen nedlagd under denna period och beloppen för båda dessa år bör därför automatiskt annulleras. L 149/50 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 16. 6. 1999 (63) Av detta följer att 100 216 447 pesetas av totalbe- loppet i avtalet om ”uteslutning” utgörs av skulder som inte kan indrivas. Sådana skulder är beloppet för skatten på företagsverksamhet på grund av skat- tens ogiltighet och de tillägg som utgör bokförings- post i anslutning till den egentliga skatteskuld som berörs av uteslutandet. Tillägget skall därför endast betraktas som bokföringsinformation utan någon som helst praktisk verkan. (64) De återstående beloppen, som gäller vatten- och renhållningsavgifter, var också föremål för allvarliga renhållningsavgiften felberäkningar. Åtminstone fastställdes på grundval av full företagsverksamhet, vilket inte var fallet under åren 1994, 1995 och 1996. Dessa beräkningar kommer därför att ersättas med nya beräkningar som grundar sig på den faktiska verksamhetsgraden. Skatten på företags- verksamhet för åren 1995 och 1996, till ett belopp på 79 497 353 pesetas, var därför fullständigt orea- listisk och måste i sista hand delvis annulleras. inga omständigheter (65) Återstoden av den skuld som omfattades av beslutet kunde under återkrävas genom indrivningsförfarande eftersom den inte berörs av någon prioritet. De kommunala myndig- heternas beslut har därför ingen praktisk verkan för företaget eftersom beslutet berör belopp som inte kan inkasseras och belopp som måste annulleras på grund av att företaget inte hade någon faktisk före- tagsverksamhet. (66) De spanska myndigheterna hävdade att de kommu- nala myndigheterna i Torrelavega enbart agerade i syfte att säkerställa verkligt och effektivt skydd av sina ekonomiska intressen och därvid gjorde allt i deras makt för att återkräva SNIACE:s skuld. De i kommunala myndigheternas agerande var helt enligt lagen och hade inte under några omständig- heter lett till minskning av kommunens medel. Dessutom kunde agerandet inte anses medföra inslag av direkt eller indirekt stöd till SNIACE eftersom uteslutandet av skulder begränsade sig till belopp som av olika skäl inte i praktiken gick att återkräva. konkursförfarande. Betalningarna verkställs till de anställda, dvs. endast de anställda har rätt till löne- garantier. Lönegarantierna innebär aldrig att stöd eller lån skulle beviljas till företag som har skulder gentemot sina anställda. Återbetalningsavtalen för belopp lönegarantifonden regleras av ministerförordningen av den 20 augusti 1985. I denna fastställs uttryckligen lönegarantifon- dens möjligheter att sluta avtal om uppskov och förutsatt att avtalen delbetalningar av skulder, upprättas enligt förordningens bestämmelser. som utbetalats av (68) Med stöd av förordningen av den 20 augusti 1985, som är en genomförandebestämmelse av artikel 32 i kunglig förordning 505/85 av den 6 mars 1985, tecknade FOGASA två återbetalningsavtal med SNIACE: a) Avtal av den 5 november 1993 Totalbelopp inklusive ränta: ESP 1 362 708 700 Återbetalningsperiod: åtta år Avbetalningar: Var sjätte månad Räntesats: 10 %, dvs. officiell räntesats för 1993, med stöd av bestämmelserna i förordningen av den 20 augusti 1985 Säkerhet: Inteckning i egendomen b) Avtal av den 31 oktober 1995 Totalbelopp inklusive ränta: ESP 339 459 878 Återbetalningsperiod: åtta år Avbetalningar: Var sjätte månad Räntesats: 9 %, dvs. officiell räntesats för 1995, med stöd av bestämmelserna i förordningen av den 20 augusti 1985 Säkerhet: Inteckning i egendomen Avtal mellan SNIACE och lönegarantifonden FOGASA om återbetalning av ett belopp på totalt 1 702 miljoner pesetas som FOGASA betalat för SNIACE:s del för att de anställda skulle få ut sina försenade löner (67) Den spanska regeringen upprepade att FOGASA betalar ut löner och ersättningar till anställda i företag som är insolventa eller är inbegripna i (69) (70) Fram till juni 1998 hade företaget återbetalat 186 963 594 pesetas inom ramen för de två avtalen. Enligt de spanska myndigheterna inbegriper de två avtalen inte stöd eller subventioner beviljade av staten, enligt definitionerna i artikel 81 i den revi- derade texten i allmänna budgetlagen, dvs. offent- liga medel som staten eller dess autonoma organ fritt tillhandahåller offentliga eller privata individer eller organ för att främja en verksamhet av socialt intresse eller bidra till att ett offentligt mål uppnås. Generellt sett kan man tala om en sådan form av 16. 6. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 149/51 stöd som beviljas från statens eller någon av de autonoma organens budget, samt stöd som helt eller delvis finansieras av Europeiska unionens fonder. Det handlar snarare om krediter som det till när det gäller berörda organet är berättigat företag, på grund av subrogation som skett av de rättigheter och andelar som tillhör anställda som har fatt stöd. (71) Den spanska regeringen hävdade även att de berörda reglerna och föreskrifterna är generellt till- lämpliga på alla företag som befinner sig i någon av de ovan beskrivna situationerna och att de inte berör specifika företag eller sektorer. FOGASA betalar ut belopp som företaget är skyldigt de anställda. FOGASA:s betalningar går aldrig till företag, eftersom detta enligt gällande lagstiftning är förbjudet. förfarandet (72) Utöver att den spanska regeringen kommenterade frågorna som var föremål för undersökning inom reagerade den också på ramen för synpunkterna från tredje parter om att det anmälda lånet på 2 000 miljoner pesetas från Caja Cantabria till SNIACE skulle innebära statligt stöd. Den spanska regeringen anförde bl. a. att banken i fråga är ett kreditinstitut som omfattas av privaträttsliga regler och som måste fatta sina investeringsbeslut på grundval av lönsamhets- och solvenskriterier. Mot bakgrund av den information som för närva- rande finns tillgänglig godtar kommissionen att påståendet om att Caja Cantabria skulle ha beviljat stöd inte faller inom förfarandets räckvidd. Därmed utesluts dock inte möjligheten att inslag av stöd kan förekomma och därför förbehåller kommis- fortsätta undersöka frågan sionen sig rätten att utanför ramen för detta förfarande. (75) berörda fibrerna inom EES har sjunkit från 760 000 ton år 1992 till 684 000 ton år 1997 (en minskning på 10 %). Under samma period sjönk konsum- tionen med 11 %. Graden av kapacitetsutnyttjande var under samma period i genomsnitt cirka 84 % – en låg siffra för en så kapitalintensiv sektor. Utöver försäljningen på den spanska marknaden har SNIACE även sålt sina produkter på andra europeiska marknader, särskilt i Italien och Frank- rike. SNIACE tillverkar även syntetfiber, särskilt polyamidfilamentgarn. Även denna sektor lider av betydande överkapacitet, med en kapacitetsnyttjan- degrad som 1995–1997 i genomsnitt var endast 76 %. Obetalda miljöavgifter sedan 1987 för och Enligt läget den 1 mars 1998 hade totalvärdet på obetalda skulder avseende miljöavgifter, inklusive tillägg perioden räntekostnader 1987–1995 stigit till cirka 6 268 766 095 pesetas (de spanska myndigheterna uppgav ett belopp på 6 354 149 834 pesetas, men i detta hade beloppen som återbetalats redan 1987 och 1988 inte beak- tats). Förfarandet för indrivning av dessa skulder hade fastställts redan för cirka åtta år sedan på grundval av ett domslut från den ekonomisk-admi- nistrativa centraldomstolen av den 28 november 1990 avseende lagligheten hos avgifterna för 1987 och 1988. De spanska myndigheterna medger att indrivningsförfarandet i detta fall inte har någon upphävande effekt eftersom SNIACE inte hade ställt några bankgarantier för de bestridda miljöav- gifterna (utom för 1988). VI. UTVÄRDERING AV FÖREKOMSTEN AV STÖD (73) Kommissionen måste först fastställa om de olika åtgärder som är föremål för förfarandet inbegriper statligt stöd i den mening som avses i artikel 92. 1 i fördraget och artikel 61. 1 i EES-avtalet eller inte. Mot bakgrund av den för närvarande tillgängliga informationen bedömer kommissionen situationen på följande sätt. (74) SNIACE är en av fem viskosfibertillverkare i gemenskapen. Företagets produkter är föremål för handel mellan medlemsstaterna och det före- kommer konkurrens mellan tillverkarna. Handeln med viskosfiber (KN-nummer 5504 10 00) inom gemenskapen uppgick år 1997 till cirka 101 000 ton. SNIACE är verksamt inom en minskande sektor där en del av företagets konkurrenter har rationaliserat sin kapacitet. Produktionen av de (76) Kommissionen godtar emellertid att det enligt spansk lag är skattemyndigheterna, inte Confedera- ción Hidrográfica del Norte, som är ansvarigt organ för att återkräva dessa skulder av SNIACE. Fram till juni 1998 hade 85 383 739 pesetas återbetalats, inte mer än drygt 1 % av det totala kravet. Under tiden hade skuldbeloppet, inklusive tillägg och räntor beräknade enligt officiell räntesats, fortsatt att stiga. (77) Kommissionen noterade att det har visat sig vara svårt att verkställa återkrav av skulderna, särskilt på grund av SNIACE:s allvarliga ekonomiska situation och de rättsliga processer som rests mot SNIACE avseende de årliga avgifterna. Skattemyndigheternas agerande, dvs. att de tills vidare inte har avancerat till exekution vilket eventuellt hade tvingat fram likvidation av företaget, innebär sannolikt att de har kunnat maximera sina möjligheter att få tillbaka åtminstone en del av de obetalda miljöavgifterna. Detta skulle annars ha varit omöjligt på grund av att det finns andra fordringsägare med företräde. L 149/52 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 16. 6. 1999 (78) Sammanfattningsvis kan konstateras att kommis- sionens undersökningar tills vidare inte kan läggas till grund för slutsatsen att de obetalda miljöavgif- terna definitivt skulle utgöra statligt stöd. Eftersom de rättsliga aspekterna kring frågan om huruvida myndigheterna har gett SNIACE en fördelaktigare behandling eller inte genom att inte återkräva de obetalda avgifterna är mycket invecklade, avser kommissionen skjuta upp beslutet i denna fråga till ett senare stadium. Utebliven inkassering av sedan 1991 sociala avgifter (79) Kommissionen bestrider inte de spanska myndig- heternas argument om att socialmyndigheternas finansförvaltning har agerat i syfte att skydda sina intressen. Kommissionen understryker också att den inte på något som helst sätt ifrågasätter det allmänna socialskyddssystemet i Spanien. till (80) De spanska myndigheterna har dock medgett att om de sociala myndigheternas finansförvaltning hade avancerat indrivning kunde följden ha blivit stängning av företaget. Det är därför uppen- bart långvariga fördragsamhet avseende SNIACE:s försenade betal- ningar av sociala avgifter har gett företaget en bety- dande fördel. att de sociala myndigheternas (81) Det är också uppenbart att de gällande föreskrif- terna om socialskydd ger myndigheterna en viss beslutsmarginal vid behandlingen av individuella fall och det är exakt det som har inträffat i detta fall. Kommissionen understryker att den har tagit fasta på i vilken grad de sociala myndigheterna agerat diskretionärt i detta särskilda fall, ett fall som dessutom gällde ett företag med uppenbara lönsam- hetsproblem. Kommissionen förkastar därför de argument om att de spanska myndigheternas sociala myndigheternas finansförvaltning i fallet SNIACE har agerat enligt normala förfaringssätt (1). (82) Trots det faktum att de sociala myndigheternas finansförvaltning har agerat enligt gällande lagstift- ning verkar behandlingen av SNIACE:s skulder, inbegripet de olika avtalen om senareläggning av inte vara förenlig med gällande betalningarna, regel en marknadsvillkor. Kommissionen gör i i (1) Generaladvokat Jacobs konstaterar sitt yttrande av den 24 september 1998 i mål C-256/97 D. M. Transport SA att ”det är uppenbart att fortlöpande och generöst fördragande av försenad betalning av sociala avgifter i vissa omständigheter kan ge det berörda företaget en konkurrensfördel och i extrema fall innebära samma som befrielse från dessa avgifter” (punkt 33). jämförelse med värdet på den referensräntesats som vid den rådande tidpunkten gällde för den berörda medlemsstaten. För Spanien fanns dock ingen sådan referenssats fastställd förrän i augusti 1996. Därför har kommissionen i tidigare fall som inbe- gripit senareläggning av skulder avseende sociala avgifter (2) och där kommissionen varit tvungen att avgöra om en referenssats är marknadsmässig eller inte, gjort jämförelser med den medelräntesats som privata banker i Spanien tillämpat på lån som är längre än tre år. Enligt statistik som offentliggjorts av spanska centralbanken tillämpade de privata bankerna under den berörda perioden följande medelräntesatser på lån över tre år: 1991: 18,24 %; 1992: 17,28 %; 1993: 16,19 %; 1994: 12,51 %; 1995: 13,09 %; 1996: 11,06 % (3). Senareläggnings- avtalens övriga villkor, dvs. det att största delen av återbetalningarna av kapital och ränta förläggs mot slutet av lånetiden (i uppenbart syfte att underlätta företagets återhämtning) är inte heller förenliga med villkoren för marknadsmässiga krediter. (83) Det måste därför konstateras att avtalen inbegrep statligt stöd i den mening som avses i artikel 92. 1 i fördraget och att stödet var olagligt då det inte hade till kommissionen enligt artikel 93. 3 i anmält fördraget. Det är svårt att ange det olagliga stödets exakta belopp, men det motsvarar som minst den ekonomiska fördel som uppstått genom att en reducerad räntesats har tillämpats. Stödbeloppet beräknas från den tidpunkt då skulderna uppstod. Lånegaranti på totalt 1 000 miljoner pesetas som godkändes genom lag 7/93 spanska myndigheterna (84) Kommissionen konstaterar att det är olyckligt att de inte underrättade kommissionen om att Kantabriens regionala beslu- tande församling avsåg att godkänna beviljandet av den berörda garantin. Detta särskilt med tanke på att en produkt som faller inom räckvidden för kontroll enligt riktlinjerna om stöd till syntetfiberindustrin. Kommissionen kan dock godta att den beslutande församlingen själv inte beviljar garantier och att det hade behövts ytterligare ett antal administrativa åtgärder för att verkställa garantin. Kommissionen tillverkar bl. a. polyamidfiber, företaget (2) Till exempel i mål Tubacex som offentliggjordes i EGT L 8, 11. 1. 1997. (3) De referenssatser som senare har tillämpats för Spanien är följande: 1. 8. 1996–1. 11. 1996: 13,45 %; 1. 11. 1996–1. 1. 1997: 11,40 %; 1. 8. 1997–1. 1. 1998: 10,56 %; 1. 1. 1997–1. 8. 1997: 6,22 %; från och med 1. 1. 1999: 0,620 %. 16. 6. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 149/53 har inte heller mottagit några bevis på att godkän- nandet av lagen skulle ha medfört en konkurrens- fördel för SNIACE. Sålunda, och med villkoret att den spanska regeringen på förhand underrättar kommissionen om alla förslag om att formalisera garantin, konstaterar kommissionen att lag 7/93 i sig inte innebär någon särskild fördel för SNIACE och att den därför inte utgör statligt stöd. avtalet mellan de privata fordringsägarna. Tvärtom, ”uteslutandet” av skulder begränsades väsentligen till belopp som i praktiken inte kunde fås tillbaka, särskilt som företaget under största delen av 1995 och 1996 inte var ekonomiskt verksamt. Till följd av detta måste skuldbeloppen omvärderas, även om inga detaljer angående detta ännu har lämnats till kommissionen. Finansiering av det planerade bygget av en avloppsreningsanläggning för utsläpp (85) Kommissionen noterar att den regionala planen för flodområdet Saja/Besaya enligt utsläppsrening i spanska myndigheterna information från de befinner sig på stadiet för teknisk utvärdering. Innan denna utvärdering är klar kan ingen infor- mation erhållas om vilka åtgärder som i sista hand måste vidtas avseende utsläpp från olika industrier (inbegripet SNIACE) floden Besaya. Kommis- sionen noterar också den spanska regeringens försäkran om att SNIACE redan har inlett arbetet på att installera en anläggning för utsläppsrening. SNIACE genomför detta utan stöd av offentliga bidrag och inga sådana bidrag har heller förutsetts för framtiden. Kommissionen har vid sin undersök- ning därför inte kunnat konstatera förekomsten av stödinslag i detta hänseende. i Beslut av de kommunala myndigheterna i Torrelavega att delvis annullera en skuld på 116 miljoner pesetas skulle ha (86) Att döma av informationen från den spanska rege- ringen verkar de kommunala myndigheterna ha agerat i syfte att skydda alla sådana skuldkrav som de på rättslig väg enligt den spanska lagstiftningen kan inkassera av SNIACE. Kommissionen har också undersökt om de offentliga fordringsägarna har agerat i syfte att maximera möjligheterna till återkrav av de obetalda skatterna och huruvida deras agerande kan jämföras med hur privata ford- ringsägare förfarandet inleddes konstaterade kommissionen att genom att de inte deltog i det avtal som slöts i oktober 1996 mellan de privata fordringsägarna inom ramen för för betalningsinställelse (enligt vilket förfarandet 40 % av skulderna skulle omvandlas till ägaran- delar) kunde myndigheterna skydda i princip alla sina krav. Dessutom kan kommissionen godta att det separata avtalet mellan de kommunala myndig- heterna i Torrelavega och SNIACE, vilket i prak- tiken löpte parallellt med avtalet mellan fordringsä- garna, inte verkar ha medfört att SNIACE skulle ha fått generösare behandling än den som fastställdes i agerat. När (87) På grundval av den tillgängliga informationen kan kommissionen därför godta att agerandet hos Torrelavegas kommunala myndigheter i de frågor som omfattas av detta förfarande varken innebar någon oegentlig fördel för SNIACE eller ledde till annullering av skulder. Därför utgör deras agerande inte statligt stöd. Avtal mellan SNIACE och lönegarantifonden FOGASA om återbetalning av ett belopp på totalt 1 702 miljoner pesetas som FOGASA betalat för SNIACE:s del för att de anställda skulle få ut sina försenade löner (88) Kommissionen upprepar detsamma som den konstaterade när förfarandet inleddes, dvs. att den inte motsätter sig FOGASA:s ingripande, förutsatt att detta sker enligt reglerna. FOGASA hade rätt att för företagets del och enligt gällande föreskrifter betala ut ersättningar för rättmätiga krav som före- tagets anställda har på SNIACE och som de annars inte skulle ha fått. Kommissionen anser dock, i linje med sina tidigare avgöranden, att varje diskre- tionärt bidrag från staten till dessa kostnader måste betraktas som stöd, inte som en allmän åtgärd, om statens bidrag innebär ekonomisk fördel för före- taget. Detta gäller oavsett om betalningarna riktas direkt till företaget eller betalas till de anställda genom ett statligt organ. (89) Kommissionen har förstått att FOGASA efter eget gottfinnande kan besluta att skjuta upp eller dela upp återbetalningarna på en period på upp till åtta år. För betalningsuppskov löper ränta enligt offi- ciell räntesats. Denna form för återbetalning strider inte mot föreskrifterna i gällande lagstiftning, dock verkar inte gällande marknadsmässiga villkor till- lämpas. Av samma skäl som beskrivs ovan i anslut- ning till skulderna avseende sociala avgifter (dvs. att det inte fanns någon referensräntesats fastställd för Spanien förrän i augusti 1996), har kommissionen gjort en jämförelse med den medelräntesats som i Spanien under den berörda privata banker perioden tillämpade på lån längre än tre år. Dessa räntesatser var följande: 1993: 16,19 %; 1994: 12,51 %; 1995: 13,09 %; 1996: 11,06 %. Dessa L 149/54 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 16. 6. 1999 räntesatser är betydligt högre än de satser som tillämpades i de berörda avtalen. Dessutom har kommissionen, med tanke på företagets ekono- miska svårigheter, fortfarande tvivel angående före- tagets möjligheter att uppfylla villkoren enligt avtalet. Den spanska regeringen har trots uppre- pade uppmaningar inte lämnat specifika detaljer om vilken typ av inteckning som har lämnats som garanti till FOGASA. (90) statligt Enligt samma resonemang som ovan i anslutning till skulderna avseende sociala avgifter måste därför konstateras att avtalen med FOGASA om senare- läggning av skulden utgör stöd i den mening som avses i artikel 92. 1 i fördraget och att detta stöd var olagligt då det inte hade anmälts till kommissionen. På samma sätt som för skulderna avseende sociala avgifter är det i detta fall svårt att uppge stödet. exakt belopp för det olagliga Beloppet motsvarar dock åtminstone den ekono- miska fördel som följer av att räntesatsen enligt avtalen om omläggning inte var högre än 10 % och 9 %. (91) Kommissionen har konstaterat att det förekommit olagligt stöd i anslutning till de obetalda miljöavgif- terna, omläggningen av skulderna avseende sociala avgifter och återbetalningsavtalen med FOGASA. Därefter måste kommissionen fastställa om stödet är förenligt med den gemensamma marknaden och med EES-avtalets funktion eller inte. (92) Enligt artikel 92. 1 i fördraget föreskrivs att allt stöd som har de egenskaper som beskrivs i artikeln i princip är oförenligt med den gemensamma mark- naden. De undantag till denna princip som anges i artikel 92. 2 i fördraget kan inte tillämpas på det berörda fallet, på grund av stödets egenskaper och syftet med stödet. i investeringar form av driftstöd, vilket inte är beviljades förknippat med eller krav på skapande av sysselsättning. Dessutom kan driftstöd inom områden enligt artikel 92. 3 a omfattas av detta undantag endast i särskilda fall där stödet beviljas med begränsade och kontrollerade villkor till företag i svårigheter (se nedan). (94) Vad beträffar undantaget enligt artikel 92. 3 b var stödet inte avsett att främja ett viktigt projekt av gemensamt europeiskt intresse eller ett projekt avsett att avhjälpa en allvarlig störning i den spanska ekonomin. De spanska myndigheterna har inte heller försökt motivera stödet på dessa grunder. (95) Vad beträffar undantaget enligt artikel 92. 3 d i avtalet var stödet helt klart inte avsett att främja kultur och bevara kulturarvet. (96) Kommissionens utvärdering av åtgärderna till förmån för SNIACE koncentrerar sig därför på de icke-regionspecifika inslagen i artikel 92. 3 c i fördraget. Enligt denna artikel kan undantag till- lämpas på ”stöd för att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter” när det inte påverkar handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det intresset. Mot bakgrund av företagets ekonomiska ställning under till den period då stödet beviljades kan stödet SNIACE kategoriseras som stöd till ett företag i svårigheter. gemensamma sätt. (97) Kommissionen anser att stöd till företag i svårig- heter utgör den största risken för att arbetslöshet och industriella problem överförs från en medlems- stat till en annan. Stöd av detta slag bidrar till att bevara den rådande situationen genom att de mark- nadsekonomiska krafterna inte får fungera på vanligt en normal marknadssituation försvinner svaga företag från marknaden, dvs. företag som inte kan upprätthålla sin konkurrens- kraft när det gäller att anpassa sig till konkurren- sens föränderliga villkor. Stöd av detta slag kan även ha snedvridande effekter på konkurrensen och handeln genom att stödmottagarna håller sig kvar på marknaden med hjälp av en prissättningspolitik som bygger på underpriser. I (93) Undantagen enligt artikel 92. 3 a och 92. 3 c i fördraget kan tillämpas för stöd avsedda att främja regioner. eller underlätta utvecklingen i vissa Kommissionen konstaterar att den region där SNIACE är beläget har varit berättigad till regionalt stöd enligt artikel 92. 3 a sedan september 1995 och före denna tidpunkt var den berättigad till regionalt till SNIACE stöd enligt artikel 92. 3 c. Stödet uppfyller dock inte villkoret om att det skall under- lätta utvecklingen av vissa ekonomiska områden i den mening som avses i artikeln, eftersom stödet (98) Av detta skäl har kommissionen under årens lopp utvecklat ett särskilt synsätt för utvärderingen av stöd till företag i svårigheter. I gemenskapens rikt- linjer för statligt stöd för undsättning och omstruk- turering av företag i svårigheter (1) föreskrivs ett antal villkor som stödet måste uppfylla. I dessa riktlinjer fastställs även skillnaden mellan undsätt- ningsstöd och omstruktureringsstöd. (1) EGT C 368, 23. 12. 1994, s. 12. 16. 6. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 149/55 (99) Undsättningsstöd, dvs. stöd som beviljas i syfte att hålla ett företag verksamt medan orsakerna till före- tagets svårigheter undersöks och en lösning utar- betas, kan endast godkännas såsom förenligt med den gemensamma marknaden om följande villkor uppfylls: a) Stödet består av likvida medel i form av lånega- rantier eller lån med normal marknadsränta. b) Stödet begränsas till vad som är nödvändigt för täcka att upprätthålla företaget lönekostnader och kostnader för insatsvaror). (till exempel c) Stödet betalas endast ut för den tid (i allmänhet inte överstigande sex månader) som krävs för att utarbeta en omstruktureringsplan, som skall vara genomförbar. d) Stödet ges på grundval av allvarliga sociala problem och har inga negativa effekter för situa- tionen för industrin i andra medlemsstater. kunde leda till kapacitetsökningar inom produk- tionen av de viktigaste syntetfibrerna. Då SNIACE är tillverkare av syntetfiber och stödet i fråga delvis verkar vara ett medel för att stödja sådan verk- samhet, kan de berörda åtgärderna anses vara fören- liga med den gemensamma marknaden endast i det fall att de även uppfyller riktlinjerna om stöd till syntetfiberindustrin. Även om stödet har beviljats under flera år bakåt i tiden måste det undersökas mot villkoren i den aktuella versionen av riktlin- jerna. Riktlinjerna omfattar bl. a. investeringsstöd för extrudering och texturisering av fyra fibrer – polyester, polyamid, akryl och polypropylen. I rikt- linjerna fastställs klart att kommissionen i fråga om större företag (dvs. andra än små och medelstora företag) endast beviljar sådant stöd (med upp till 50 % av det gällande stödtaket) när stödet medför en betydande minskning av den relevanta kapaci- teten eller om marknaden för relevanta produkter karakteriseras av strukturell brist på försörjning och stödet inte leder till en betydande ökning av kapa- citeten. (100) Enligt den allmänna principen beviljas omstruktu- reringsstöd endast när det är i gemenskapens intresse och ansöks om på grundval av ett utförligt omstrukturerings- eller återhämtningsprogram som har överlämnats till kommissionen. En omstruktu- reringsplan måste uppfylla alla följande villkor: (102) I detta fall försökte den spanska regeringen inte hävda att åtgärderna skulle ha inneburit undsätt- nings- eller omstruktureringsstöd. Den lämnade inte heller några bevis på att det skulle finnas en giltig omstruktureringsplan eller föreslagen minsk- ning av SNIACE:s närvaro på marknaden. Detta verkade bekräfta att stödet inte hade annan effekt än att ge företaget möjlighet att fortsätta med sin verksamhet. a) Planen måste återställa företagets långfristiga lönsamhet och livsduglighet, inom er rimlig tid och på basis av realistiska antaganden om dess framtida verksamhetsvillkor. b) Planen måste utarbetas så att eventuella negativa följder för konkurrenterna så långt som möjligt minimeras. c) Omstruktureringsstödets belopp och omfattning måste begränsas till det strikta minimum som krävs för att göra det möjligt att genomföra omstruktureringen ocn måste knytas till de fördelar som gemenskapen kan förvänta sig. Stödmottagare skall därför normalt på ett påtag- ligt sätt bidra till omstruktureringsplanen med egna medel från extern marknadsfinansiering. (101) Slutligen kan konstateras att medlemsstaternas frihet att bevilja stöd till syntetfiberindustrin sedan 1997 varit för begränsningar. Dessa infördes för att dämpa beviljandet av stöd som föremål (103) Beträffande lönsamhetsplanen som den klagande överlämnat till kommissionen innan det aktuella förfarandet inleddes nöjde sig den spanska rege- ringen med att bekräfta sin synpunkt om en slut- ledning som givits av en konsult: ”SNIACE kan bara fås lönsamt genom att stöd beviljas för investe- ringsprojekt och genom skuldreglering”. Den spanska regeringen ansåg att denna slutledning ”endast är en privat synpunkt i en privat undersök- ning och att den inte nödvändigtvis är ett uttryck för de spanska myndigheternas synsätt”. (104) Beträffande SNIACE:s verksamhet avseende syntet- fiber har kommissionen inte kännedom om några planer som skulle leda till en betydande minskning av kapaciteten. Dessutom är graden av kapacitetsut- nyttjande inom sektorn – en sektor vars produkter är föremål för betydande handel på den gemen- samma marknaden – fortsättningsvis otillfredsstäl- lande. L 149/56 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 16. 6. 1999 VII. SLUTSATS (105) Kommissionen anser att Spanien olagligt har beviljat stöd i form av omläggning av skulder avse- ende sociala avgifter och två återbetalningsavtal med FOGASA. Stödet står i strid med artikel 93. 3 i fördraget och är oförenligt med den gemensamma marknaden samt EES-avtalets funktion. (106) Då stödet är olagligt och oförenligt med den gemensamma marknaden samt EES-avtalets funk- tion skall det återkrävas och dess ekonomiska effekter annulleras. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Nedan beskrivna statliga stöd som Spanien har beviljat till förmån för Sociedad Nacional de Industrias y Aplicaci- ones de Celulosa Espanola SA (SNIACE) är oförenligt med den gemensamma marknaden: a) I samma utsträckning som räntesatsen låg under mark- nadsnivån, ett avtal av den 8 mars 1996 (såsom det ändrats genom avtal av den 7 maj 1996) mellan SNIACE och de sociala myndigheternas finansförvalt- ning, om omläggning av skulder med ett kapital på 2 903 381 848 spanska pesetas, åter ändrat genom avtal av den 30 september 1997 för senareläggning av skulder med ett kapital på 3 510 387 323 pesetas. b) I samma utsträckning som räntesatsen låg under mark- nadsnivån, avtal av den 5 november 1993 respektive den 31 oktober 1995 mellan SNIACE och lönegaranti- fonden FOGASA omfattande 1 362 708 700 spanska pesetas (inbegripet ränta). respektive 339 459 878 pesetas De övriga inslag som var föremål för förfarandet som inleddes enligt artikel 93. 2 i fördraget (en lånegaranti på totalt 1 000 miljoner pesetas som godkänts genom lag 7/93, det sätt på vilket finansieringen ordnades för det planerade bygget av en behandlingsanläggning för utsläpp och delvis annullering av skulder enligt beslut av de kommunala myndigheterna i Torrelavega) utgör inte stöd och vad dessa beträffar kan förfarandet avslutas. Spanien måste dock inom två månader från dagen för detta beslut underrätta kommissionen om de omvärderingar som de kommunala myndigheterna i Torrelavega har gjort avse- ende SNIACE:s skatt på företagsverksamhet från och med år 1995 och framåt. Beträffande de obetalda miljöavgif- terna för perioden 1987–1995 kommer kommissionen att vid ett senare lämpligt tillfälle fatta ett separat beslut. Artikel 2 Spanien skall vidta nödvändiga åtgärder för att åter- 1. kräva av stödmottagaren det olagligt beviljade stöd som avses i artikel 1. som anges 2. Stödet skall återkrävas enligt de förfaranden och i den spanska lagstiftningen. föreskrifter Beloppen skall återkrävas inklusive upplupna räntor från och med den dag stödet betalades ut till dess att det faktiskt återbetalats. Räntan skall beräknas enligt den refe- rensränta som används för regionalt stöd. Artikel 3 Spanien skall inom två månader från dagen för delgivning av detta beslut underrätta kommissionen om de åtgärder som har vidtagits för att följa det. Artikel 4 Detta beslut riktar sig till Konungariket Spanien. Utfärdat i Bryssel den 28 oktober 1998. På kommissionens vägnar Karel VAN MIERT Ledamot av kommissionen


title: WRITTEN QUESTION No. 3258/98 by Francisco SANZ FERNÁNDEZ Cohesion policy and culture

eurovoc_concepts:
EU aid
Structural Funds
cultural policy
economic and social cohesion
economic development
job creation
regional aid
regional development

formats: html pdf print

text: C 289/30 Official Journal of the European Communities EN 11. 10. 1999 Since, from a medical point of view, citrus fruits, horticultural produce and olive oil are necessary for a balanced diet, and since Russia is one of the most important markets for Greek agricultural products, especially for citrus fruits (for example, 35 % of orange exports go to Russia) and the closure of this market is already having repercussions, will the Commission say whether it intends to take measures to ensure that Mediterranean products such as citrus fruits, horticultural produce and olive oil are included on terms of equality in food aid to Russia? Answer given by Mr van den Broek on behalf of the Commission (11 November 1998) The Commission has not received any official Russian request, either for food aid, or for humanitarian aid. Consequently the Community has not taken any decisions regarding this issue. However, the Commission is monitoring the Russian food situation closely. If such an aid request were to be received, the Commission would examine it in detail. It is premature to discuss which products to include in a potential aid operation. Any information or view with regard to the range of products to be delivered in the case of a food aid programme to Russia is equally premature and will, in addition, depend on the contents of any Russian request. (1999/C 289/040) WRITTEN QUESTION E-3258/98 by Francisco Sanz Fernández (PSE) to the Commission (28 October 1998) Subject: Cohesion policy and culture Following the publication of its communication on ‘Cohesion policy and culture: a contribution to employ- ment’, would the Commission state exactly how it intends to take culture into account in the new programming period (guidelines, etc)? Answer given by Mrs Wulf-Mathies on behalf of the Commission (23 November 1998) The Commission outlined in its communication ‘Cohesion policy and culture 6 a contribution to employ- ment’ (1) options for future assistance to culture from the structural funds. Moreover, the proposed Commission guidelines for the next programming period (2000-2006) will make reference to culture as an integral part of local and regional development. (1) COM(96) 512 final. (1999/C 289/041) WRITTEN QUESTION E-3264/98 by Alexandros Alavanos (GUE/NGL) to the Commission Subject: Certification of quality for products bearing the EC mark (30 October 1998) Given the doubts raised in the press about the reliability of the EC (Conformité Européene) mark for toys, will the Commission say: (a) Are a sufficient number of quality controls being carried out on toys bearing the EC mark, to ensure that they comply with the provisions of Directive 88/378/EEC (1)? (b) What percentage of toys in circulation bearing the EC mark fails to meet the preestablished specifications, both in Greece and in the other Member States?


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG nr. 3256/98 van Bill MILLER aan de Commissie. Ordeverstoring aan boord van vliegtuigen en veerboten

eurovoc_concepts:
aircraft
alcoholic beverage
competence of the Member States
duty-free sale
excise duty
ferryboat
marketing restriction

text: C 142/112 Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen NL 21. 5. 1999 De Italiaanse communicatieautoriteiten dragen de volle verantwoordelijkheid voor het herstel van een evenwichtige tariefstructuur. De Commissie is niet voornemens een standpunt in te nemen ten aanzien van eventuele toegestane tariefverhogingen, op voorwaarde dat zij bijdragen tot de aanpassing van de tarieven aan de kosten. (1) PB L 74 van 22. 3. 1996. (2) PB L 101 van 1. 4. 1998. (1999/C 142/139) SCHRIFTELIJKE VRAAG P-3249/98 van Luigi Moretti (NI) aan de Commissie (20 oktober 1998) Betreft: Belastingheffing op effecten in Italië Krachtens het op 21 november 1997 door de Italiaanse Republiek uitgevaardigde wetsbesluit nr. 461 (artikel 8, lid 5) tot wijziging van artikel 10, sub ter van wet nr. 77 d. d 23 maart 1983, is middels nieuwe bepalingen (lid 4 en 5) inzake effecten die in andere lidstaten van de Unie zijn gedeponeerd, een verscherpt systeem van belastingheffing en -inning ingevoerd, dat verschilt van het systeem dat op in Italië gedeponeerde effecten van toepassing is. Strookt dit met het Gemeenschapsrecht, met name in het licht van het vrije verkeer van kapitaal en het beginsel van de vrije mededinging? Antwoord van de heer Monti namens de Commissie (14 december 1998) Volgens de door het geachte parlementslid genoemde wet is de bijzondere heffing van 12,5 % van toepassing op inkomsten die Italiaanse ingezetenen ontvangen van effecten van beleggingsfondsen uit andere lidstaten, ongeacht de vraag of deze effecten in Italië gedeponeerd zijn of daarbuiten. In gevallen waar de bijzondere regeling inzake belastingheffing van toepassing is, lijkt de betrokken wet Italiaanse ingezetenen niet de mogelijkheid te bieden aanspraak te maken op een belastingkrediet dat overeenstemt met de buitenlandse belasting die het fonds in een andere lidstaat heeft betaald. Worden de effecten echter in het buitenland gedeponeerd, dan lijkt de Italiaanse wet de toekenning van een belastingkrediet wel mogelijk te maken, wanneer de belastingplichtigen afzien van de bijzondere heffingsregeling en de door het fonds uitgekeerde inkomsten onderworpen worden aan het algemene progressieve belastingtarief voor de inkomstenbelasting. De Commissie verzamelt aanvullende inlichtingen over de door het geachte parlementslid genoemde wet en zal deze wet nader onderzoeken, met name om na te gaan of de Italiaanse wetgeving op voormeld punt verenigbaar is met het Gemeenschapsrecht. (1999/C 142/140) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-3256/98 van Bill Miller (PSE) aan de Commissie (28 oktober 1998) Betreft: Ordeverstoring aan boord van vliegtuigen en veerboten Aangezien het aantal ordeverstoringen door dronken passagiers aan boord van vliegtuigen en veerboten toeneemt, luidt de vraag of de Commissie van mening is dat het besluit om goederen vrij te stellen van heffingen wanneer zij onmiddellijk aan boord worden geconsumeerd, wel zo verstandig is


title: 98/625/CE: Decisión de la Comisión de 28 de octubre de 1998 relativa a las condiciones zoosanitarias y a la certificación veterinaria aplicables a las importaciones de carne fresca procedentes de las islas Malvinas [notificada con el número C(1998) 3252] (Texto pertinente a los fines del EEE)

eurovoc_concepts:
fresh meat
health certificate
health control
import
veterinary inspection

text: L 299/30 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 10. 11. 98 DECISIÓN DE LA COMISIÓN de 28 de octubre de 1998 relativa a las condiciones zoosanitarias y a la certificación veterinaria aplicables a las importaciones de carne fresca procedentes de las islas Malvinas [notificada con el número C(1998) 3252] (Texto pertinente a los fines del EEE) (98/625/CE) LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Vista la Directiva 72/462/CEE del Consejo, de 12 de diciembre de 1972, relativa a problemas sanitarios y de policía sanitaria en las importaciones de animales de las especies bovina, porcina, ovina y caprina y de carne fresca o de productos a base de carne procedentes de países terceros (1), cuya última modificación la constituye la Directiva 97/79/CE (2), y, en particular, sus artículos 14 y 16, Considerando que, tras una inspección veterinaria comu- nitaria, se ha comprobado que la situación zoosanitaria en las islas Malvinas es comparable favorablemente a la de los países comunitarios, especialmente en lo referente a las enfermedades transmisibles a través de la carne; Considerando, además, que las autoridades veterinarias responsables de las islas Malvinas han confirmado que las islas han permanecido libres, al menos durante los últimos doce meses, de fiebre aftosa, peste bovina, peste porcina africana, enfermedad vesicular porcina y parálisis porcina contagiosa (enfermedad de Teschen); Considerando que, durante al menos doce meses, no se han realizado vacunaciones contra las citadas enferme- dades; Considerando que las autoridades responsables de las islas Malvinas se han comprometido a notificar a la Comisión y a los Estados miembros, en un plazo de 24 horas, por fax, télex o telegrama, la confirmación de la aparición de cualquiera de las enfermedades anteriormente citadas o cualquier alteración de la política de vacunaciones contra las mismas; Considerando que las condiciones zoosanitarias y la certi- ficación veterinaria deben adaptarse teniendo en cuenta la situación zoosanitaria del país tercero en cuestión; Considerando que las medidas establecidas en la presente Decisión se ajustan al dictamen del Comité veterinario permanente, HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN: Artículo 1 1. Los Estados miembros autorizarán la importación de las islas Malvinas de carne fresca de animales de las espe- cies bovina, ovina y caprina y de solípedos domésticos que reúnan los requisitos previstos en el certificado sani- tario establecido en el anexo de la presente Decisión. 2. Dicho certificado deberá acompañar al envío y estar debidamente cumplimentado y firmado. Artículo 2 Los destinatarios de la presente Decisión serán los Estados miembros. Hecho en Bruselas, el 28 de octubre de 1998. Por la Comisión Franz FISCHLER Miembro de la Comisión (1) DO L 302 de 31. 12. 1972, p. 28. (2) DO L 24 de 30. 1. 1998, p. 31. 10. 11. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 299/31 ANEXO CERTIFICADO ZOOSANITARIO para la carne fresca (1) procedente de animales de las especies bovina, ovina y caprina y de solípedos domésticos destinados a ser enviados a la Comunidad Europea Nota para el importador: el presente certificado se extiende únicamente a fines veterinarios y deberá acompañar al envío hasta llegar al punto de inspección de aduanas. País destinatario:. Referencia del certificado de inspección sanitaria (2):. País exportador: ISLAS MALVINAS Ministerio:. Servicio:. Referencias (optativo):. I. Identificación de las carnes Carnes de:. (especie animal) Tipo de piezas:. Tipo de embalaje:. Número de piezas o unidades de embalaje:. Peso neto:. II. Procedencia de las carnes Dirección(es) y número(s) de autorización veterinaria (2) del matadero o mataderos autorizados:. Dirección(es) y número(s) de autorización veterinaria (2) de la sala o salas de despiece autorizadas:. Dirección(es) y número(s) de autorización veterinaria (2) del almacén o almacenes frigoríficos autorizados:. III. Destino de las carnes Las carnes son expedidas de:. (lugar de expedición) a:. (país y lugar de destino) por el medio de transporte siguiente (3):. (1) Por carne fresca se entienden todas las partes aptas para el consumo humano procedentes de animales domésticos de las especies bovina, porcina, ovina y caprina y de solípedos domésticos que no hayan sido sometidas a ningún proceso de conservación; sin embargo, la carne refrigerada y la carne congelada se considerarán carne fresca. (2) Opcional cuando el país destinatario autoriza la importación de carnes frescas para usos distintos del consumo humano, en aplicación de la letra a) del artículo 19 de la Directiva 72/462/CEE y del capítulo 10 del anexo I de la Directiva 92/118/CEE del Consejo. (3) En el caso de los camiones debe indicarse el número de registro; en el caso de los contenedores debe incluirse el número del contenedor y el número del sello. L 299/32 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 10. 11. 98 Nombre, apellidos y dirección del expedidor:. Nombre, apellidos y dirección del destinatario:. IV. Certificación sanitaria El veterinario oficial abajo firmante certifica que la carne fresca descrita anteriormente proviene: — de animales que han permanecido en el territorio de las islas Malvinas al menos durante los tres meses anteriores a su sacrificio o desde su nacimiento en el caso de animales de edades inferiores a tres meses, — en el caso de carne fresca de ovino y caprino, de animales que no proceden de explotaciones que, por razones sanitarias, hayan estado sometidas a una medida de prohibición por haberse declarado un brote de brucelosis ovina o caprina en el transcurso de las seis semanas anteriores. Hecho en. , (lugar) el. (fecha) Sello (1). (firma del veterinario oficial) (1). (en mayúsculas, nombre y apellidos, rango y cualificación del firmante) (1) (1) El color de la firma y del sello deberá ser diferente del de los caracteres de imprenta