title: Meddelelse fra Kommissionen om anvendelse af EF's konkurrenceregler på vertikale begrænsninger - Opfølgning af grønbogen om vertikale begrænsninger

eurovoc_concepts:
competition policy
distributive trades
single market
trade restriction
vertical agreement

text: 26. 11. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 365/3 Meddelelse fra Kommissionen om anvendelse af EF’s konkurrenceregler p¿ vertikale begr»ns(cid:220) ninger (Opf(cid:192)lgning af gr(cid:192)nbogen om vertikale begr»nsninger) (98/C 365/03) (E˘S(cid:220)relevant tekst) KAPITEL I - INDLEDNING 1. (cid:217)Mangler ved den nuv»rende politik EU’s konkurrencepolitik for vertikale begr»nsninger har eksisteret i n»sten fyrre ¿r. Selv om denne politik har v»ret en succes, er det n(cid:192)dvendigt med en revision. Begrundelsen for en s¿dan revision blev beskrevet indg¿(cid:220) ende i gr(cid:192)nbogen om vertikale begr»nsninger(cid:216)(˛). I gr(cid:192)n(cid:220) bogen blev der opregnet en r»kke mangler ved den nuv»rende politik, der kan resumeres s¿ledes: For det f(cid:192)rste indeholder de nuv»rende gruppefritagel(cid:220) sesforordninger ret strenge formkrav, og de betragtes derfor som v»rende for formalistiske og som en sp»nde(cid:220) tr(cid:192)je. Dette er is»r problematisk i lyset af de store »ndringer af distributionsformerne, der har fundet sted, og som stadig finder sted. Hvad ang¿r de vertikale aftaler, der nu og da med nogen vanskelighed falder ind under gruppefritagelsesforordninger, skabes der et overensstemmelseskrav, der p¿ un(cid:192)dvendig vis sv»kker retsikkerheden. Virksomheder, der ikke har stor markedsstyrke, lider un(cid:192)digt under disse regler og kan endda blive hindret i at anvende vertikale begr»ns(cid:220) ninger for at forbedre deres konkurrencesituation p¿ markedet. nuv»rende de For det andet er der hvad ang¿r de aftaler, der falder ind under gruppefritagelsesforordningerne, en reel risiko for, at Kommissionen fritager aftaler, der fordrejer konkur(cid:220) rencen. Da gruppefritagelsesforordningerne er baseret p¿ formelle regler og ikke p¿ f(cid:192)lgerne af aftalerne, og da de ikke fasts»tter t»rskler for markedsandelene, kan virk(cid:220) somheder med stor markedsstyrke drage fordel af dem. i den Muligheden henseende ikke som egentlig afskr»kkende, da den i givet fald ikke vil have tilbagevirkende kraft. De nuv»(cid:220) rende gruppefritagelsesforordninger fritager s¿ledes for eksempel konkurrencebegr»nsende bestemmelser for markedsandele p¿ op til 100(cid:216)%, selv om disse kan medf(cid:192)re en h(cid:192)j grad af afsk»rmning og f(cid:192)re til meget h(cid:192)je priser p¿ markedet til skade for forbrugerne. tilbagekaldelse betragtes for en (˛)(cid:217)Gr(cid:192)nbog om vertikale begr»nsninger i EU’s konkurrencepo(cid:220) litik, KOM(96) 721 endelig udg. , vedtaget af Kommissionen den 22. 1. 1997. For det tredje forholder det sig s¿dan, at da gruppefrita(cid:220) gelsesforordningerne kun omfatter vertikale aftaler om videresalg af f»rdigvarer og ikke hj»lpestoffer eller tjenesteydelser(cid:216)(ˇ), er en stor del af de vertikale aftaler ikke omfattet af de nuv»rende gruppefritagelsesforord(cid:220) ninger, selv n¿r de implicerede parter ikke har nogen markedsstyrke. Det betyder, at et un(cid:192)dvendigt stort antal vertikale begr»nsninger i princippet eventuelt bliver unders(cid:192)gt med deraf f(cid:192)lgende manglende retssikkerhed og un(cid:192)dvendige administrative omkostninger. 2. (cid:217)Behovet for en mere (cid:192)konomisk baseret tilgang For at r¿de bod p¿ disse mangler og fremme konkur(cid:220) rencen, hvilket er hovedm¿ls»tningen for EU’s konkur(cid:220) rencepolitik, er det n(cid:192)dvendigt med en mere (cid:192)konomisk tilgang. En s¿dan tilgang skal baseres p¿ f(cid:192)lgerne for markedet; vertikale aftaler skal analyseres i en markeds(cid:220) sammenh»ng. Det er kun, n¿r konkurrencen mellem forskellige m»rker er svag, og der er tale om markeds(cid:220) styrke, at kontrol med vertikale aftaler er vigtig. Det vil g(cid:192)re det lettere at sl»kke p¿ formkravene og sikre, at f»rre aftaler omfattes af artikel 85, stk. 1, samt at aftaler mellem virksomheder med stor markedsstyrke under(cid:220) s(cid:192)ges bedre. Det kan skitseres s¿ledes: Markedsstyrke Individuel unders(cid:192)gelse stor markedsstyrke Gruppefritagelse/De minimis Alle typer vertikale begr»nsninger De fleste markeder er pr»get af konkurrence og virk(cid:220) somheder uden markedsstyrke. Det antal sager, det vil (ˇ)(cid:217)Kun forordningen om (Kommissionens forordning (E˘F) nr. 4087/88 af 30. 11. 1988) omfatter tjenesteydelser. franchiseaftaler C 365/4 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 26. 11. 98 v»re n(cid:192)dvendigt at unders(cid:192)ge, vil derfor som skitseret nedenfor v»re forholdsvis begr»nset. Det bekr»ftes af en analyse af de seneste fusionssager(cid:216)(˛). med en individuel unders(cid:192)gelse er det op til Kommis(cid:220) sionen at bevise, at den p¿g»ldende aftale er i strid med artikel 85, stk. 1, og den skal unders(cid:192)ge, om aftalen opfylder betingelserne i artikel 85, stk. 3, eller ej. Antal vertikale begr»nsninger Individuel unders(cid:192)gelse Gruppefritagelse/De minimis Alle typer vertikale begr»nsninger Kommissionens form¿l med en reform af EF’s konkur(cid:220) renceregler for vertikale begr»nsninger er f(cid:192)lgende: -(cid:217)beskyttelse af konkurrencen er hovedform¿let med EF’s konkurrencepolitik, da dette vil v»re til gavn for forbrugerne og sikre en effektiv ressourcefordeling -(cid:217)markedsintegration er i lyset af udvidelsen fortsat et andet vigtigt m¿l i konkurrencesp(cid:192)rgsm¿l. Endvidere skal der tages h(cid:192)jde for den generelle retssik(cid:220) kerhed for erhvervslivet, de administrative omkostninger for erhvervslivet og konkurrencemyndighederne og muligheden for at fremme decentraliseringen. inden t»rskler anvender Forordningen Det foresl¿ede sikre holdepunkt best¿r af en generel automatisk gruppefritagelsesforordning for alle vertikale for distribution af varer og begr»nsninger tjenester(cid:216)(ˇ). for markedsandele for at skelne mellem aftaler, der kan falde ind under gruppefritagelsen, og aftaler der ikke kan. Da tilgangen v»sentligst er baseret p¿ (cid:176)forbudte klausuler(cid:133), dvs. en tilgang, der definerer det, der ikke kan fritages, i stedet for at definere det, der kan fritages, undg¿r man sp»ndetr(cid:192)jeeffekten og g(cid:192)r det nemmere at forenkle de g»ldende regler. Forslaget vil sikre, at st(cid:192)r(cid:220) stedelen af de vertikale aftaler, hvor der ikke kan forventes m»rkbare negative nettof(cid:192)lger, ikke l»ngere skal unders(cid:192)ges individuelt. Det betyder, at Kommis(cid:220) sionen og de nationale konkurrencemyndigheder kan forslaget koncentrere sig om de vigtigere sager. I behandles de forskellige former for vertikale aftaler ens, n¿r de har samme virkninger, s¿ledes at man undg¿r, at der anvendes en forskellig tilgang for visse aftaleformer eller for visse sektorer, og s¿ledes at man ikke p¿virker virksomhederne i deres valg af distributionsformer. For at opretholde en tilstr»kkelig grad af juridisk sikkerhed, vil gruppefritagelsesforordningen blive af retningslinjer, der forklarer den politik, Kommissionen f(cid:192)lger for individuelle unders(cid:192)gelser af aftaler over de fastsatte markedsandelst»rskler, og for den eventuel tilbagekaldelse af gruppefritagelser, under disse t»rskler. i detaljer suppleret Den konkurrencepolitik, der foresl¿s i denne meddelelse, er baseret p¿ en mere (cid:192)konomisk tilgang. Dette er, som forklaret ovenfor, n(cid:192)dvendigt for at r¿de bod p¿ mang(cid:220) lerne i den nuv»rende politik. I situationer uden stor markedsstyrke b(cid:192)r der skabes et (cid:176)sikkert holdepunkt(cid:133), hvorved der bliver mulighed for en formodning om lovlighed af de vertikale begr»nsninger, der ikke forventes at have negative nettovirkninger. Vertikale begr»nsninger, der falder uden for det sikre holdepunkt, vil ikke blive antaget at v»re ulovlige, men skal m¿ske individuel unders(cid:192)gelse. I forbindelse underkastes en (˛)(cid:217)I over 80(cid:216)% af de fusionssager, der i 1997 blev behandlet efter fusionsforordningen, var parternes markedsandele p¿ under 25(cid:216)%. Da disse fusionssager kun vedr(cid:192)rer store virk(cid:220) somheder, og da der ofte anvendes den sn»vreste markeds(cid:220) definition i den f(cid:192)rste fase af en unders(cid:192)gelse med henblik p¿ godkendelse af en fusion, m¿ det forventes, at markeds(cid:220) andelene for (cid:192)konomien som helhed gennemsnitlig vil v»re endnu lavere. 3. (cid:217)Meddelelsens opbygning Denne meddelelse er opbygget s¿ledes: -(cid:217)Kapitel II resumerer de reaktioner p¿ gr(cid:192)nbogen, som Kommissionen har modtaget. -(cid:217)Kapitel III indeholder en (cid:192)konomisk vurdering af vertikale begr»nsninger og deres virkninger. -(cid:217)Kapitel IV behandler sp(cid:192)rgsm¿lene om t»rskler for markedsandele og retssikkerhed. (ˇ)(cid:217)Distribution af motork(cid:192)ret(cid:192)jer er den eneste sektor, der ikke er omfattet heraf, jf. gr(cid:192)nbog om vertikale begr»nsninger i EU’s konkurrencepolitik, s. 2, fodnote 2. 26. 11. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 365/5 -(cid:217)Kapitel V beskriver den foresl¿ede nye politik. -(cid:217)Kapitel VI beskriver den procedure, der vil blive fulgt for at vedtage de foresl¿ede regler. stregede imidlertid de vanskeligheder, der er med at defi(cid:220) nere markeder og vurdere markedsandele. Deltagerne mente, at disse vanskeligheder giver en h(cid:192)j grad af rets(cid:220) usikkerhed, og de fleste af deltagerne gik ikke ind for et loft over markedsandele. Under h(cid:192)ringsproceduren fik anvendelsen af en markedsandelstest stigende tilslutning, men virksomhederne bad Kommissionen om at indf(cid:192)re passende ledsageforanstaltninger, s¿ledes at markedsan(cid:220) delstesten g(cid:192)res praktisk anvendelig. KAPITEL II - RESUM^ AF REAKTIONERNE P¯ GR˘NBOGEN I gr(cid:192)nbogen n»vnes fem l(cid:192)sningsforslag, nemlig: 1. (cid:217)Skriftlige reaktioner p¿ gr(cid:192)nbogen H(cid:192)ringen om gr(cid:192)nbogen har givet anledning til 227 skriftlige reaktioner. St(cid:192)rstedelen (64(cid:216)%) af reaktionerne kom fra enten virksomheder eller virksomhedsorganisa(cid:220) tioner. Kommissionen har kun modtaget 6 reaktioner fra forbrugerorganisationer. En stor del (31(cid:216)%) af reaktio(cid:220) nerne fra virksomheder og virksomhedsorganisationer kom fra (cid:192)l(cid:220) eller benzinsektoren. Det vigtigste sp(cid:192)rgsm¿l for de fleste h(cid:192)ringsdeltagere var retssikkerhed (37(cid:216)% af samtlige reaktioner). Kun 41 reaktioner (18(cid:216)%), v»sent(cid:220) ligst fra universitetsmilj(cid:192)et og nationale myndigheder, lagde st(cid:192)rst v»gt p¿ sikring af konkurrencen. f¿r system If(cid:192)lge de fleste reaktioner er det nuv»rende system for formalistisk, og der ytres (cid:192)nske om en mere (cid:192)konomisk tilgang. De fleste mener, at en tilgang, der er baseret p¿ de (cid:192)konomiske virkninger frem for p¿ en regelbaseret tilgang, vil v»re mere egnet for en dynamisk sektor som distributionssektoren. Det nuv»rende let negative f(cid:192)lger for udvikling af distributionen og hindrer s¿ledes virksomhederne i at indf(cid:192)re nye og innovative distributionsformer, der kunne medf(cid:192)re en betydelig effektivisering. 95(cid:216)% af de h(cid:192)ringsdeltagere, der har kommenteret, dette emne, g¿r ind for en mere (cid:192)kono(cid:220) misk tilgang, mens 97(cid:216)% mener, at det nuv»rende system i for h(cid:192)j grad udg(cid:192)r en sp»ndetr(cid:192)je. 42(cid:216)% af de deltagere, der kommenterede de konkurrencem»ssige f(cid:192)lger af vertikale begr»nsninger, mener, at vertikale begr»nsninger v»sentligst har positive f(cid:192)lger for konkur(cid:220) rencen, mens 50(cid:216)% mener, at vertikale begr»nsninger har b¿de positive og negative f(cid:192)lger for konkurrencen. Som mulige negative f(cid:192)lger n»vnes afsk»rmning og sv»kkelse af konkurrencen, s¿ledes at f(cid:192)rstn»vnte anses for at v»re det st(cid:192)rste problem. Der er almindelig enighed om behovet for en mere (cid:192)konomisk baseret tilgang, men der er ikke enighed om, hvordan en s¿dan tilgang kan gennemf(cid:192)res. N»sten halvdelen (41(cid:216)%) af de deltagere, der kommenterede markedsandelstesten mener, at markedsandele er en god indikator for markedsstyrke. De fleste deltagere under(cid:220) 1. (cid:217)L(cid:192)sningsforslag I: videref(cid:192)relse af det nuv»rende system 2. (cid:217)L(cid:192)sningsforslag II: bredere gruppefritagelser uden t»rskel for markedsandele 3. (cid:217)L(cid:192)sningsforslag III: mere m¿lrettede gruppefritagelser med markedsandele p¿ [40(cid:216)%(cid:129). 4. (cid:217)L(cid:192)sningsforslag IV, variant I: negativattestformodning op til [20(cid:216)%(cid:129) og derover bredere gruppefritagelser uden t»rskel for markedsandele, og 5. (cid:217)L(cid:192)sningsforslag IV, variant II: negativattestformod(cid:220) ning op til [20(cid:216)%(cid:129) og derover bredere gruppefrita(cid:220) gelser med en markedsandelst»rskel p¿ [40(cid:216)%(cid:129). Det fremg¿r klart af gr(cid:192)nbogen, at man kunne forestille sig andre l(cid:192)sningsforslag. Det er derfor ikke overra(cid:220) skende, at en r»kke ber(cid:192)rte kredse(cid:216)(˛) fremsatte tre andre forslag: 6. (cid:217)Generel gruppefritagelse: en bred gruppefritagelse baseret p¿ en liste med forbudte klausuler og uden markedsandele. 7. (cid:217)Retningslinjer: ingen gruppefritagelse, men kun retningslinjer, der angiver hvordan Kommissionen vil anvende artikel 85 i individuelle sager. 8. (cid:217)Kontrol af misbrug: alle vertikale begr»nsninger betragtes umiddelbart som lovlige, dog s¿ledes at Kommissionen har mulighed for at oph»ve en s¿dan positiv formodning, men ikke med tilbagevirkende kraft. (˛)(cid:217)Der blev foresl¿et en r»kke individuelle l(cid:192)sninger, som f. eks. en afsk»rmningstest baseret p¿ markedsandele. C 365/6 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 26. 11. 98 Nedenfor gives en statistisk opdeling af st(cid:192)tten til de forskellige ovenn»vnte l(cid:192)sningsforslag: L(cid:192)sningsforslag For Imod Ingen kommentarer 1. (cid:217)L(cid:192)sningsforslag I (videref(cid:192)relse af det nuv»rende system) 16,6(cid:216)% 51,6(cid:216)% 31,8(cid:216)% 2. (cid:217)L(cid:192)sningsforslag II (bredere gruppefritagelser uden t»rskel for markedsandele) 46,2(cid:216)% 23,3(cid:216)% 30,5(cid:216)% 3. (cid:217)L(cid:192)sningsforslag III (mere m¿lrettede gruppefritagelser med markedsandele p¿ [40(cid:216)%(cid:129)) 6,7(cid:216)% 59,6(cid:216)% 33,7(cid:216)% 4. (cid:217)L(cid:192)sningsforslag for markedsandele p¿ indtil [20(cid:216)%(cid:129) og derover bredere gruppe(cid:220) fritagelser uden t»rskel for markedsandele) (negativattestformodning IV(cid:220)I 5. (cid:217)L(cid:192)sningsforslag for markedsandele p¿ indtil [20(cid:216)%(cid:129) og derover bredere gruppe(cid:220) fritagelser med en markedsandelst»rskel p¿ [40(cid:216)%(cid:129)) (negativattestformodning IV(cid:220)II 20,2(cid:216)% 59,5(cid:216)% 20,3(cid:216)% 8,1(cid:216)% 82,4(cid:216)% 9,5(cid:216)% 6. (cid:217)Generel gruppefritagelse uden markedsandele 17(cid:216)(cid:217)(cid:216)(cid:216)% 4,9(cid:216)% 78,1(cid:216)% 7. (cid:217)Retningslinjer 8. (cid:217)Kontrol af misbrug 1,8(cid:216)% 10,8(cid:216)% 87,4(cid:216)% 10,8(cid:216)% 6,3(cid:216)% 82,9(cid:216)% 2. (cid:217)Offentlig h(cid:192)ring bedste indikator for markedsstyrke. Der er ikke foresl¿et nogen alternativer. Den 6. og 7. oktober 1997 arrangerede Kommissionen industrien og en offentlig h(cid:192)ring om gr(cid:192)nbogen for andre interesserede parter. Virksomheder, organisa(cid:220) tioner, advokatfirmaer, forbrugerorganisationer osv. , der havde fremsendt reaktioner, blev inviteret til h(cid:192)ringen. De fleste medlemsstater, EFTA(cid:220)Tilsynsmyndigheden, Norge, Island og en lang r»kke central(cid:220) og (cid:192)steurop»(cid:220) iske lande sendte ogs¿ observat(cid:192)rer. f(cid:192)lger. Der var Der var almindelig enighed om, at markedsstyrke og mindre konkurrence mellem forskellige m»rker er forhold, under hvilke vertikale begr»nsninger kan have negative ligeledes enighed om, at Kommissionen burde indf(cid:192)re en mere (cid:192)konomisk tilgang for at fjerne den nuv»rende formalistiske sp»ndetr(cid:192)jeef(cid:220) fekt. De fleste mente ogs¿, at der er en forbindelse mellem markedsstyrke og markedsandel, men understre(cid:220) gede, at de to begreber ikke er synonyme. P¿ grund af den (cid:192)gede retsusikkerhed, som en markeds(cid:220) andelstest vil medf(cid:192)re for dem, der i dag kan drage fordel af de eksisterende gruppefritagelsesforordninger, er en stor del imod at indf(cid:192)re en s¿dan test, der vil begr»nse anvendelsen af gruppefritagelser. Et begr»nset antal kommentatorer understregede, at en markedsan(cid:220) delstest ville v»re mulig, og at en s¿dan test er den I sp(cid:192)rgsm¿let om, hvilke vertikale begr»nsninger der som s¿dan fortsat skal v»re forbudte, er der almindelig enighed om, at bindende udsalgspriser og fuldst»ndig territorial beskyttelse ikke skal v»re omfattet af nogen form for gruppefritagelse og i de fleste tilf»lde ikke give mulighed for individuel fritagelse. Det blev imidlertid fremf(cid:192)rt, at individuel fritagelse ikke skal v»re fuld(cid:220) st»ndig udelukket. P¿ h(cid:192)ringen blev der udtrykt st(cid:192)tte til at tillade maksimale bindende udsalgspriser, samtidig med at man erkendte, at det er vanskeligt at fastsl¿, hvad en egentlig maksimumpris er. Der var delte meninger om det argument, at vertikale begr»nsninger kan hj»lpe med at l(cid:192)se s¿kaldte frihjuls(cid:220) problemer ((cid:176)free rider problems(cid:133)), dvs. sikre at den, der yder en indsats, kan h(cid:192)ste alle de deraf f(cid:192)lgende fordele. Nogle mente, at frihjulsproblematikken er hyppigt fore(cid:220) kommende, bl. a. p¿ grund af detailhandlere, der driver forretning uden for det officielle distributionsnet. Dette blev fremf(cid:192)rt af repr»sentanter for bl. a. bil(cid:220), parfume(cid:220), benzin(cid:220), forbrugerelektronik(cid:220) og leget(cid:192)jsindustrien. De gik ind for aktioner for at stoppe (cid:176)l»kager(cid:133), herunder muligheden for at forbyde parallelimport. Det blev imid(cid:220) lertid ikke fastsl¿et, om frihjulsproblemer var kernen i 26. 11. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 365/7 problemet - nemlig at detailhandlere uden for nettet drager nytte af de investeringer, der foretages inden for nettet - eller om det egentlige problem var, at man (cid:192)nskede at udelukke visse detailhandlere for at begr»nse konkurrencen og (cid:192)ge priserne. Det sidste argument blev n»vnt af flere deltagere, herunder distributionsvirksom(cid:220) heder og store detailhandlere. De understregede, at parallelimport er af afg(cid:192)rende betydning for at kunne udnytte prisforskelle medlemsstaterne imellem. Det blev erkendt, at det for at n¿ frem til en mere (cid:192)konomisk tilgang var n(cid:192)dvendigt at finde et kompromis mellem en s¿dan tilgang og retssikkerhed. En r»kke deltagere mente, at de fleste vertikale aftaler er uskade(cid:220) lige ud fra et konkurrencesynspunkt eller endda konkur(cid:220) rencefremmende. De gik derfor ind for enten l(cid:192)snings(cid:220) forslag II (bredere gruppefritagelser), l(cid:192)sningsforslag IV, variant I (det samme plus en negativattestformodning) eller ~n meget bred gruppefritagelse, helst defineret udelukkende ved forbudte klausuler. Nogle gik ind for en ny politik med anvendelse af markedsandelst»rskler som i l(cid:192)sningsforslag IV, variant II (gruppefritagelser med en t»rskel for markedsandele) eller en afsk»rm(cid:220) ningstest baseret p¿ markedsandele. Det blev understreget, at hvis man indf(cid:192)rer en markeds(cid:220) andelstest, skal Kommissionen af retssikkerhedsm»ssige grunde sikre indf(cid:192)relse af s¿ mange ledsageforanstalt(cid:220) ninger som muligt. Det blev. bl. a. n»vnt, at Kommis(cid:220) sionen skal 1. indf(cid:192)re retningslinjer for anvendelsen af reglerne om markedsandelst»rskler, 2. l(cid:192)se problemet med automatisk ugyldighed efter artikel 85, stk. 2, hvis en virksomhed ikke har foretaget korrekt anmeldelse, fordi den har fejlvurderet sin markedsandel, 3. eventuelt vedtage en ikke(cid:220)indsigelsesprocedure og 4. nedbringe anmeldelsesbyrden. 3. (cid:217)Holdninger i EU(cid:220)institutionerne og medlemsstaterne Europa(cid:220)Parlamentet tilgang Europa(cid:220)Parlamentet bem»rker i sin beslutning af 18. juli 1997, at bortset fra de minimis(cid:220)meddelelsen er erhvervs(cid:220) imod at anvende markedsandelstilgangen, og at livet denne ikke altid mest effektivt oplyser om markedsstyrken. Europa(cid:220)Parlamentet anmoder derfor for at Kommissionen om at unders(cid:192)ge muligheden anvende andre parametre. Det understreger behovet for at skabe retssikkerhed for de sm¿ og mellemstore virk(cid:220) somheder, s¿ledes at frivillige detailhandelsk»der f¿r samme rettigheder som store sammenslutninger, bl. a. f»lles prisstrategi. Europa(cid:220)Parlamentet hvad ang¿r opfordrer ligeledes Kommissionen til at unders(cid:192)ge, om det er n(cid:192)dvendigt at indf(cid:192)re en gruppefritagelsesforord(cid:220) ning for selektive distributionsaftaler, og det opfordrer til at v»re specielt opm»rksom p¿ de s»rlige kommercielle eller finansielle fordele i aftaler om (cid:192)lleverancer og tank(cid:220) stationer. Europa(cid:220)Parlamentet foretr»kker et system, hvor verti(cid:220) kale aftaler mellem virksomheder, der har en markeds(cid:220) andel p¿ under 10(cid:216)%, falder uden for anvendelsesom(cid:220) r¿det for artikel 85, stk. 1. Over denne t»rskel skal grup(cid:220) pefritagelser give mulighed for mere fleksibilitet uden at forstyrre balancen mellem de kontraherende parter. Over en vis markedsandelst»rskel skal det v»re let at tilbage(cid:220) kalde en gruppefritagelse. Kun hvis en s¿dan forenklet tilbagekaldelsesprocedure ikke er mulig, skal Kommis(cid:220) sionen overveje at indf(cid:192)re gruppefritagelser, der ikke finder anvendelse over en vis markedsandelst»rskel, og i s¿ fald kun for virksomheder med en stor oms»tning. Det ˘konomiske og Sociale Udvalg Det ˘konomiske og Sociale Udvalg erkender i sin udta(cid:220) lelse af 4. juni 1997, at de nug»ldende gruppefritagelses(cid:220) forordninger er for stive og ofte vanskelige at fortolke. Der b(cid:192)r l»gges v»gt p¿ markedsstrukturen, n¿r man vurderer virkningerne af vertikale begr»nsninger, samt p¿ f(cid:192)lgerne for markedet snarere end p¿ aftalernes formelle indhold. Udvalget g¿r ind for at udvide gruppe(cid:220) fritagelsernes anvendelsesomr¿de til ogs¿ at g»lde led l»ngere tilbage i forsyningsk»den mellem producenter og leverand(cid:192)rer af de n(cid:192)dvendige hj»lpestoffer. Jo st(cid:192)rre anvendelsesomr¿det er for gruppefritagelser, jo mindre vil der v»re behov for individuelle anmeldelser af verti(cid:220) kale aftaler. Udvalget g¿r ligeledes ind for at indf(cid:192)re en ikke(cid:220)indsigelsesprocedure. Udvalget er ikke imod l(cid:192)sningsforslag II (bredere grup(cid:220) pefritagelser uden t»rskel for markedsandele) men anbe(cid:220) faler st»rkt l(cid:192)sningsforslag IV, variant I (l(cid:192)sningsforslag II med en negativattestformodning p¿ op til [20(cid:216)%(cid:129)). Udvalget er forbeholdent over for l(cid:192)sningsforslag IV, variant II (l(cid:192)sningsforslag IV, variant I, med en t»rskel [40(cid:216)%(cid:129)). Hvis Kommissionen for markedsandele p¿ imidlertid kunne indf(cid:192)re l(cid:192)sningsforslag IV, variant I, kombineret med meget brede gruppefritagelser, mener Udvalget, at det ville v»re relevant at indf(cid:192)re en kontrol(cid:220) procedure for vertikale distributionsaftaler mellem virk(cid:220) somheder med meget store markedsandele. Regionsudvalget Regionsudvalget fastsl¿r i sin udtalelse af 12. juni 1997, at da der er mange aspekter i sp(cid:192)rgsm¿let om vertikale begr»nsninger, er det vanskeligt at v»lge et l(cid:192)sningsfor(cid:220) slag, der ikke vil have ulemper for den ene eller den anden sektor. Uanset hvilken l(cid:192)sning der v»lges, skal visse aftaler - f. eks. p¿ (cid:192)lomr¿det - bevares. Der b(cid:192)r C 365/8 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 26. 11. 98 tages h(cid:192)jde for andre synspunkter end producenters og distribut(cid:192)rers, n¿r man for forbrugerne. Hvad ang¿r l(cid:192)sningsforslag III og IV er det kun relevant ar indf(cid:192)re markedsandelst»rskler, hvis de g»lder for hele EU(cid:220)markedet. Regionsudvalget mener, at man i sidste instans b(cid:192)r v»lge l(cid:192)sningsforslag I. skal vurdere fordelene Medlemsstaterne Alle undtagen ~n medlemsstat har fremsendt bem»rk(cid:220) ninger til gr(cid:192)nbogen. Mange af disse bem»rkninger har forel(cid:192)big karakter. Der var ingen klar enighed om de generelle retningslinjer for en s¿dan fremtidig politik p¿ omr¿det. Hvad ang¿r l(cid:192)sningsforslagene i gr(cid:192)nbogen var der ingen af medlemsstaterne, der gik ind for l(cid:192)snings(cid:220) forslag I og III, fire medlemsstater gik ind for l(cid:192)snings(cid:220) forslag II, tre for l(cid:192)sningsforslag IV, variant I, og to for l(cid:192)sningsforslag IV, variant II. De (cid:192)vrige fem medlems(cid:220) stater fremsatte alternative forslag, der kan resumeres s¿ledes: 1. (cid:217)Indf(cid:192)relse af en negativattestforordning, hvorefter n»sten alle vertikale begr»nsninger - uanset markedsandel - indledningsvis skulle anses for at v»re lovlige, dog s¿ledes at Kommissionen, de natio(cid:220) nale myndigheder og de nationale domstole skulle have bef(cid:192)jelser til at erkl»re forordningen uanven(cid:220) delig med tilbagevirkende kraft, hvis der ikke er tale om egentlig konkurrence, eller hvis der er store hindringer for at komme ind p¿ markedet. 2. (cid:217)Indf(cid:192)relse af ~n gruppefritagelse for alle vertikale begr»nsninger med en markedsandelst»rskel p¿ skulle aftaler v»re t»rskel [25(cid:216)%(cid:129). Over denne omfattet af et fritagelsessystem. Hvad ang¿r aftaler under denne t»rskel skulle Kommis(cid:220) sionen have mulighed for at tilbagekalde fritagelsen i problematiske sager. individuelt f(cid:192)rste 3. (cid:217)Indf(cid:192)relse af en negativattestforordning med for markedsandele. Den to t»rskel t»rskler (25(cid:220)40(cid:216)%) skulle angive den markedsandel, over hvilken en virksomhed m¿ formodes at have stor markedsstyrke; den anden t»rskel (60(cid:220)80(cid:216)%) skulle anvendes for eventuelle begr»nsninger for¿rsaget af virksomheder med en markedsandel p¿ mindst 10(cid:220)15(cid:216)% tilf»lde af kumulerende virkninger af parallelle distributionsnet. i for Det f(cid:192)rste sp(cid:192)rgsm¿l, som der er bred enighed om blandt medlemsstaterne, at »ndre vedr(cid:192)rer behovet Kommissionens nuv»rende politik hvad ang¿r vertikale begr»nsninger. Det erkendes, at indf(cid:192)relse af en mere (cid:192)konomisk baseret tilgang n(cid:192)dvendigvis vil medf(cid:192)re et system med mindre retssikkerhed for virksomheder med markedsstyrke, der i dag drager fordel af de eksisterende gruppefritagelsesforordninger. Det andet sp(cid:192)rgsm¿l, som der er bred enighed om, vedr(cid:192)rer den seneste (cid:192)kono(cid:220) miske litteratur, if(cid:192)lge hvilken vertikale begr»nsninger kun skader konkurrencen, hvis de er knyttet til en vis grad af markedsstyrke. Det tredje sp(cid:192)rgsm¿l, hvorom der er bred enighed, vedr(cid:192)rer behovet for i forbindelse med vurderingen af vertikale begr»nsninger fortsat at l»gge v»gt p¿ vigtigheden af markedsintegration, is»r i lyset af den kommende udvidelse. P¿ baggrund af denne enighed synes der at v»re to hovedtendenser. If(cid:192)lge den f(cid:192)rste skal der blot indf(cid:192)res en vis fleksibilitet inden for rammerne af den eksiste(cid:220) rende ordning ved at mindske den formalistiske anven(cid:220) delse af de nuv»rende gruppefritagelsesforordninger. If(cid:192)lge den anden tendens skal der foretages en egentlig »ndring af den nuv»rende politik p¿ omr¿det. Der er to hovedhypoteser inden for den anden hovedtendens. Den f(cid:192)rste er baseret p¿ en bevarelse af det nuv»rende forbudssystem efter artikel 85. Dette system kunne tilpasses ved at indf(cid:192)re markedsandelst»rskler. Form¿let med disse t»rskler skulle v»re p¿ basis af markeds(cid:220) styrken at sikre, at der ikke er grund til at anvende artikel 85, stk. 1, og at fasts»tte anvendelsesomr¿det for en enkelt og bred fritagelse omfattende alle vertikale restriktioner. Den anden hypotese foruds»tter et skift fra et forbudssystem til et kontrolsystem. Et s¿dant system ville betyde, at alle vertikale begr»nsninger umiddelbart ville blive betragtet som v»rende forenelige med arti(cid:220) kel 85, stk. 1, s¿ledes at Kommissionen ville kunne tilba(cid:220) gekalde denne positive formodning, dog ikke med tilba(cid:220) gevirkende kraft. i Under h(cid:192)ringsproceduren er der sket en udvikling medlemsstaternes holdninger til gr(cid:192)nbogen, og dette har f(cid:192)rt til st(cid:192)rre enighed om de forslag, der er fremsat i denne meddelelse, dvs. ~n bred blokfritagelsesforordning begr»nset af ~n/to markedsandelst»rskler. 4. (cid:217)Indf(cid:192)relse af ~n gruppefritagelse med angivelse af de forbudte klausuler. Fritagelsen skulle g»lde uanset skulle kunne kr»ve markedsandel. Kommissionen skulle individuelle g(cid:192)re vertikale aftaler midlertidigt gyldige og ikke kunne tilbagekaldes med tilbagevirkende kraft. anmeldelser. Gruppefritagelsen 5. (cid:217)Bredere og mere fleksible gruppefritagelser, der efter(cid:220) f(cid:192)lgende skulle kontrolleres af de nationale konkur(cid:220) rencemyndigheder. KAPITEL III - ˘KONOMISK ANALYSE AF VERTIKALE BEGR`NSNINGER 1. (cid:217)Vertikale begr»nsninger og markedsstyrke Som n»vnt i indledningen forholder det sig if(cid:192)lge den (cid:192)konomiske teori s¿dan, at vertikale begr»nsninger kun giver konkurrencem»ssige problemer, n¿r konkurrencen mellem forskellige m»rker er utilstr»kkelig, dvs. hvis der er en vis markedsstyrke. Omvendt er det s¿dan, at jo 26. 11. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 365/9 h¿rdere konkurrencen er mellem forskellige m»rker, jo mere sandsynligt er det, at vertikale begr»nsninger ikke f¿r en negativ effekt eller i det mindste en positiv netto(cid:220) effet. P¿ den anden side er det s¿dan, at jo svagere konkurrencen er mellem forskellige m»rker, jo mere sandsynligt er det, at vertikale begr»nsninger har en negativ nettoeffekt. Det vil sige, at en og samme verti(cid:220) kale begr»nsning kan have forskellig effekt afh»ngig af markedsstrukturen og den markedsstyrke, som den virk(cid:220) somhed, der anvender den vertikale begr»nsning, besidder. imidlertid virksomheden fors(cid:192)ge at (cid:192)ge sit overskud ved at optimere fremstillings(cid:220) og distributionsprocessen med eller uden vertikale begr»nsninger. N¿r har markedsstyrke, kan den ogs¿ fors(cid:192)ge at (cid:192)ge sit overskud p¿ bekostning af de direkte konkurrenter ved at (cid:192)ge deres omkostninger og p¿ bekostning af k(cid:192)berne/forbru(cid:220) gerne ved at fors(cid:192)ge at f¿ del i deres overskud. Dette kan forekomme, n¿r virksomheden f(cid:192)rst i distributions(cid:220) k»den og virksomheden sidst i distributionsk»den deler det ekstra overskud, eller n¿r en af de to virksomheder p¿tvinger en vertikal begr»nsning og s¿ledes f¿r hele det ekstra overskud. Inden for (cid:192)konomien defineres markedsstyrke s»dvan(cid:220) ligvis som muligheden for at h»ve priserne til et niveau, der ligger over konkurrenternes (p¿ kort sigt marginal(cid:220) omkostningerne, p¿ l»ngere sigt de samlede gennemsnit(cid:220) lige omkostninger). Dvs. , at en virksomhed har markeds(cid:220) styrke, hvis den har m»rkbar indflydelse p¿ salgsprisen, og hvis den ved at fasts»tte en pris, der ligger over konkurrenternes, er i stand til p¿ kort sigt at opn¿ et us»dvanlig stort overskud. De fleste (cid:192)konomer er enige om, at der allerede inden der opn¿s dominerende stilling, s¿ledes som defineret af EF(cid:220)Domstolen, er tale om markedsstyrke. Det synspunkt blev ogs¿ fremf(cid:192)rt i gr(cid:192)n(cid:220) bogen(cid:216)(˛) for at understrege, at vertikale begr»nsninger kan skade konkurrencen, selv n¿r de omhandlede virk(cid:220) somheder ikke har en dominerende stilling, og at arti(cid:220) kel 86 og fusionskontrol s¿ledes ikke er tilstr»kkelige foranstaltninger. Artikel 85 b(cid:192)r finde anvendelse p¿ vertikale oligopolistiske markeder, hvor ingen af de enkelte virksomheder har en dominerende stilling. begr»nsninger, s»rlig p¿ Der er ligeledes generel enighed om, at vertikale begr»nsninger normalt er mindre skadelige end horison(cid:220) tale begr»nsninger. Den v»sentligste grund til at behandle en vertikal begr»nsning mere lempeligt end en horisontal begr»nsning er, at sidstn»vnte kan vedr(cid:192)re en aftale mellem konkurrenter, der producerer substituer(cid:220) bare varer/tjenester, hvorimod f(cid:192)rstn»vnte vedr(cid:192)rer en aftale mellem en leverand(cid:192)r og en k(cid:192)ber af en given vare/tjeneste. I horisontale aftaler vil det forhold, at en virksomhed har markedsstyrke (s»lger sit produkt til en h(cid:192)jere pris), v»re en fordel for konkurrenterne. Det kan anspore konkurrenterne til at optr»de konkurrencebe(cid:220) gr»nsende. I vertikale aftaler er ~n virksomheds produkt en anden virksomheds input. Det vil sige, at hvis en virk(cid:220) somhed i distributionsk»den har markedsstyrke, vil det normalt skade eftersp(cid:192)rgslen efter den anden virksomheds produkt. De virksomheder, der deltager i aftalen, kan derfor have god grund til indbyrdes at hindre hinanden i at ud(cid:192)ve markedsstyrke (normalt kaldet selvdisciplin i vertikale begr»nsninger). f(cid:192)rst eller sidst Denne selvdisciplin skal imidlertid ikke overdrives. N¿r en virksomhed ikke har markedsstyrke, kan den kun 2. (cid:217)Negative f(cid:192)lger 2. 1. (cid:217)Individuelle vertikale begr»nsninger De negative virkninger p¿ markedet, der kan opst¿ som f(cid:192)lge af konkurrencebegr»nsende vertikale aftaler, og som EU’s konkurrencelovgivning tager sigte p¿ at forhindre, er f(cid:192)lgende: -(cid:217)udelukkelse, enten af andre leverand(cid:192)rer eller af andre k(cid:192)bere -(cid:217)forringelse af de pris(cid:220) og ikke(cid:220)prism»ssige betin(cid:220) gelser, der g»lder for kunderne, inden for et bestemt for m»rke m»rket) eller mellem forskellige m»rker (reduktion af konkurrencen mellem m»rkerne) (reduktion af konkurrencen inden -(cid:217)aftaler mellem leverand(cid:192)rer eller k(cid:192)bere, som fremmes af vertikale begr»nsninger -(cid:217)skabelse af hindringer for markedsintegrationen, herunder f(cid:192)rst og fremmest begr»nsninger i de euro(cid:220) p»iske forbrugeres frihed til at k(cid:192)be en vare eller tjenesteydelse i en hvilken som helst medlemsstat efter eget valg. S¿danne negative f(cid:192)lger kan skyldes forskellige vertikale begr»nsninger. Der m¿ udvises stor forsigtighed, fordi aftaler, som er forskellige i form, kan have samme mate(cid:220) rielle indvirkning p¿ konkurrencen. For at analysere disse mulige negative f(cid:192)lger er det hensigtsm»ssigt at inddele fire kategorier: vertikale begr»nsninger i eneforhandlingsaftaler, aftaler om forhandling af ~t m»rke, aftaler om binding af udsalgspris og aftaler om opdeling af markedet. De vertikale begr»nsninger inden for hver kategori synes at have de samme negative f(cid:192)lger for konkurrencen. f(cid:192)lgende (˛)(cid:217)Gr(cid:192)nbog om vertikale begr»nsninger i EU’s konkurrencepo(cid:220) litik, nr. 303. Inden de fire kategorier beskrives, skal der frems»ttes en r»kke generelle bem»rkninger. For det f(cid:192)rste g»lder analysen b¿de varer og tjenester, selv om nogle begr»ns(cid:220) C 365/10 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 26. 11. 98 f»rdigvarer og ninger v»sentligst anvendes i forbindelse med varedistri(cid:220) bution. Derfor anvendes betegnelsen (cid:176)vare(r)(cid:133) i denne tekst for b¿de varer og tjenester, medmindre andet er angivet. For det andet kan der indg¿s vertikale aftaler tjenesteydelser. om mellemprodukter, Medmindre andet er angivet, finder analysen og argu(cid:220) menterne i teksten anvendelse p¿ alle handelsniveauer, og den neutrale betegnelse leverand(cid:192)r og k(cid:192)ber anvendes. N¿r der kun er tale om et enkelt niveau, er dette angivet. For det tredje er klassificeringen baseret p¿ de s¿kaldte grundl»ggende komponenter i vertikale begr»nsninger. I praksis g(cid:192)r mange vertikale aftaler brug af mere end ~n af disse komponenter. For eksempel kan det n»vnes, at eneforhandling s»dvanligvis begr»nser det antal k(cid:192)bere, leverand(cid:192)ren kan s»lge til, og ofte samtidig begr»nser det omr¿de, hvor k(cid:192)berne m¿ ud(cid:192)ve aktivitet. Den f(cid:192)rste komponent kan f(cid:192)re til udelukkelse af andre k(cid:192)bere, mens den anden komponent kan f(cid:192)re til opdeling af markedet. Eneforhandlingsaftaler Betegnelsen eneforhandling d»kker de aftaler/kompo(cid:220) nenter, hvor hovedprincippet er, at producenten kun s»lger til ~n eller til et begr»nset antal k(cid:192)bere. Det kan ske for at begr»nse antallet af k(cid:192)bere i et bestemt omr¿de eller i en bestemt kundekategori eller for at begr»nse typen af k(cid:192)bere. Denne kategori omfatter bl. a. eneforhandling og eksklusiv kundefordeling, hvor leve(cid:220) rand(cid:192)ren begr»nser sit salg til udelukkende ~n k(cid:192)ber i et bestemt omr¿de eller i en bestemt kundekategori. Den omfatter ogs¿ eksklusiv levering og kvoter, der p¿tvinges leverand(cid:192)ren, hvorefter en forpligtelse eller tilskyndelses(cid:220) ordning aftalt mellem leverand(cid:192)ren og k(cid:192)beren bevirker, at f(cid:192)rstn»vnte p¿ et bestemt marked udelukkende eller hovedsagelig s»lger til en enkelt k(cid:192)ber. Denne kategori omfatter ogs¿ selektiv distribution, hvor de betingelser, der p¿l»gges eller aftales med de udvalgte forhandlere, kan begr»nse deres antal. Aftalerne har v»sentligst to f(cid:192)lger for konkurrencen, nemlig: 1. nogle k(cid:192)bere p¿ det p¿g»ldende marked kan ikke l»ngere k(cid:192)be hos den p¿g»ldende leverand(cid:192)r, dvs. det f(cid:192)rer til udelukkelse, is»r i forbindelse med eksklusiv levering, og 2. for f»rdigvarers vedkommende vil det forhold, at det p¿g»ldende produkt udbydes af f»rre distributionsvirksomheder, f(cid:192)re til mindre konkurrence for dette m»rke. I tilf»lde af store eneforhandlingsom(cid:220) r¿der eller aftaler om eksklusiv kundefordeling kan resultatet blive en fuldst»ndig fjernelse af konkurrencen for et givet m»rke. N¿r en selektiv forhandlingsaftale desuden anvendes sn»vert, s¿ledes at kun f¿ forretninger kan s»lge det p¿g»ldende produkt, f(cid:192)rer det ogs¿ til mindre konkurrence forretningerne imellem og mindre konkurrence mellem forskellige m»rker. Selektiv distri(cid:220) bution indeholder endvidere en begr»nsning for videre(cid:220) salget, idet godkendte forhandlere kun m¿ s»lge til de endelige forbrugere og andre godkendte forhandlere. Aftaler om forhandling af ~t m»rke Betegnelsen forhandling af ~t m»rke d»kker de aftaler/ komponenter, hvor hovedprincippet er, at k(cid:192)beren opfordres til at koncentrere sine ordrer om ~n bestemt produktkategori hos ~n leverand(cid:192)r. Denne kategori omfatter bl. a. konkurrencebegr»nsning og kvoter, der p¿tvinges k(cid:192)beren, hvorefter en forpligtelse eller tilskyn(cid:220) delsesordning mellem leverand(cid:192)r og k(cid:192)ber bevirker, at sidstn»vnte udelukkende eller hovedsagelig d»kker sit behov for en bestemt vare eller tjenesteydelse hos en enkelt leverand(cid:192)r. Aftalerne har v»sentligst to f(cid:192)lger for konkurrencen, nemlig: 1. andre leverand(cid:192)rer p¿ markedet kan ikke s»lge til de p¿g»ldende k(cid:192)bere, dvs. konkurrerende leverand(cid:192)rer udelukkes, og 2. hvad ang¿r distribution af f»rdigvarer vil de omhandlede detailhandlere kun s»lge ~t m»rke, og der vil derfor ikke v»re et konkurrenceele(cid:220) ment i deres forretning. Begge f(cid:192)lger kan betyde mindre konkurrence mellem forskellige m»rker. forskellige En eventuel mindre konkurrence mellem m»rker kan opvejes af en forudg¿ende st»rkere konkur(cid:220) rence mellem leverand(cid:192)rer for at f¿ kontrakter om forhandling af ~t m»rke, men jo l»ngere varigheden af denne konkurrence er, jo st(cid:192)rre sandsynlighed er der for, at den ikke vil v»re tilstr»kkelig til helt at opveje den manglende konkurrence mellem forskellige m»rker. Aftaler om binding af udsalgspris er, hvor hovedprincippet Betegnelsen binding af udsalgspris d»kker over de at aftaler/komponenter, k(cid:192)beren forpligtes eller tilskyndes til at videres»lge til ikke under en vis pris, til en vis pris eller ikke over en vis pris. Denne kategori omfatter minimums(cid:220) og maksi(cid:220) faste udsalgspriser og vejledende mumsudsalgspriser, udsalgspriser. Maksimumsudsalgspriser og vejledende udsalgspriser kan - om end de ikke forventes at have negative f(cid:192)lger - i praksis vise sig at have samme f(cid:192)lger som bindende udsalgspriser. Da bindende udsalgspriser vedr(cid:192)rer udsalgsprisen, er de hovedsagelig relevante for distribution af f»rdigvarer. Der er v»sentligst to f(cid:192)lger for konkurrencen af mini(cid:220) mumsudsalgspriser og bindende udsalgspriser, nemlig: 1. distributionsvirksomhederne kan ikke l»ngere konkur(cid:220) rere p¿ prisen for det omhandlede m»rke, hvilket 26. 11. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 365/11 betyder en fuldst»ndig fjernelse af konkurrencen for det omhandlede m»rkes vedkommende, og 2. der er st(cid:192)rre prisgennemsigtighed og ansvarlighed for pris»ndringer, hvilket - i hvert fald p¿ koncentrerede markeder - g(cid:192)r lettere for producenterne eller distribut(cid:192)rerne at det aftale horisontale arrangementer. Den aftagende konkur(cid:220) rence for et givet m»rkes vedkommende kan indirekte f(cid:192)re til mindre konkurrence mellem forskellige m»rker. Aftaler om opdeling af markedet Betegnelsen opdeling af markedet d»kker aftaler/ komponenter, hvor hovedprincippet er, at k(cid:192)beren begr»nses med hensyn til, hvor vedkommende enten indk(cid:192)ber eller videres»lger en bestemt vare eller, at leve(cid:220) rand(cid:192)ren begr»nses med hensyn til hvem vedkommende m¿ s»lge sin vare til. Denne kategori omfatter eksklusive k(cid:192)bsaftaler, hvor en forpligtelse eller tilskyndelsesord(cid:220) ning aftalt mellem leverand(cid:192)ren og k(cid:192)beren bevirker, at for en sidstn»vnte udelukkende d»kker bestemt vare eller tjenesteydelse hos leverand(cid:192)ren, men giver k(cid:192)beren mulighed for at k(cid:192)be og s»lge konkurre(cid:220) rende varer og tjenesteydelser. Den omfatter ogs¿ begr»nsninger af det geografiske salgsomr¿de, kundebe(cid:220) gr»nsninger, begr»nsninger p¿ eftermarkedet, forbud mod videresalg og bindinger. sit behov Den v»sentligste f(cid:192)lge for konkurrencen er mindre konkurrence for det p¿g»ldende m»rke, som leveran(cid:220) d(cid:192)ren eller k(cid:192)beren (i tilf»lde af begr»nsninger p¿ efter(cid:220) markedet) kan udnytte til at opdele markedet og p¿ den m¿de hindre markedsintegration. Det kan fremme pris(cid:220) diskrimination. Det forholder sig en smule anderledes med bindinger. Den v»sentligste f(cid:192)lge er, at k(cid:192)berne eventuelt betaler mere for de varer, der er omfattet af bindingen, end hvis de kunne foretage deres indk(cid:192)b hos en anden leverand(cid:192)r, men det kan ogs¿ f(cid:192)re til udeluk(cid:220) kelse af andre leverand(cid:192)rer fra markedet og mindre konkurrence mellem forskellige m»rker p¿ det marked, der er omfattet af bindingen. 2. 2. (cid:217)Kombinationer af vertikale begr»nsninger Det n»ste sp(cid:192)rgsm¿l er, om en kombination af forskel(cid:220) lige vertikale begr»nsninger (cid:192)ger de negative f(cid:192)lger. I gr(cid:192)nbogen l»gges der megen v»gt p¿ argumentet, hvor(cid:220) efter visse kombinationer af vertikale begr»nsninger er bedre for konkurrencen end isoleret anvendelse af de forskellige former for begr»nsninger(cid:216)(˛). Selv om det nu ikke den generelle regel. og da er tilf»ldet, er det (˛)(cid:217)Punkt 67 i gr(cid:192)nbogen. Normalt vil det modsatte v»re g»ldende, s¿ledes at en kombination normalt forv»rrer de eventuelle negative f(cid:192)lger. Hvis man f. eks. kombinerer en aftale om forhandling af ~t m»rke med en aftale om eneforhandling, vil det b¿de medf(cid:192)re mindre konkurrence mellem forskellige m»rker og mindre konkurrence inden for et bestemt m»rke. For f»rdigvarers vedkommende skabes der et marked med monopol for lokale m»rker uden konkurrence i forret(cid:220) ningerne. Til udelukkelse p¿ producentniveauet skal tilf(cid:192)jes udelukkelse p¿ detailsalgsniveauet. Det betyder, at det ikke blot er vanskeligt for producenten at s»lge et nyt m»rke, fordi forretningerne er bundet til ~t m»rke, men ogs¿ at nye markedsdeltagere i detailleddet kan have vanskeligheder med at f¿ fat i nogle af de f(cid:192)rende m»rker. Det skaber en situation, hvor det b¿de kan v»re vanskeligt at finde afs»tningsmuligheder og v»re urenta(cid:220) belt at oprette nye forretninger. Et andet eksempel er en kombination af vertikal begr»nsning vedr(cid:192)rende eneforhandling, s¿som selektiv distribution, med vertikal begr»nsning om bindende udsalgspriser. Til mindre konkurrence for et bestemt m»rke, der f(cid:192)lger af den f(cid:192)rste kategori, skal tilf(cid:192)jes fjernelsen af priskonkurrence for samme m»rke, der f(cid:192)lger af den anden kategori. Det f(cid:192)rer hurtigt til en fuldst»ndig fjernelse af konkurrencen for et bestemt m»rke. Fjernelse af konkurrencen for et bestemt m»rke kan ogs¿ bidrage til at bevare tendensen til hemmelige aftaler mellem producenter, der fremmes af de bindende udsalgspriser. Denne kombination er ikke interessant ud fra et effektivitetssynspunkt, da begge begr»nsninger beskytter detailhandlerens vil normalt v»re tilstr»kkeligt med den ene begr»nsing for eksempelvis at l(cid:192)se et frihjulsproblem mellem detailhand(cid:220) lere. fortjenstmargen. Det En kombination af begr»nsning om forhandling af ~t m»rke med begr»nsning om bindende udsalgspriser kan forskellige bidrage til mindre konkurrence mellem m»rker p¿ grund af manglende konkurrence i de omhandlede forretninger og til at bevare tendensen til hemmelige aftaler mellem producenter, der fremmes af indg¿ de bindende udsalgspriser. Tendensen hemmelige aftaler kan blive styrket, da den manglende konkurrence i forretningerne letter konkurrencetrykket. Endvidere kombineres mindre konkurrence mellem forskellige m»rker med mindre priskonkurrence inden for samme m»rke som f(cid:192)lge af de bindende udsalgs(cid:220) priser. til at Endelig er alle kombinationer af vertikale begr»nsninger, der g(cid:192)r arbitrage enten hos de endelige forbrugere eller hos distribut(cid:192)rerne mere vanskelig eller umulig, negative for markedsintegrationen. Eksempler herp¿ er en kombi(cid:220) nation af 1. territorial salgsbegr»nsning kombineret med selektiv distribution p¿ samme distributionsniveau, 2. eneforhandlingsaftaler kombineret med eksklusive k(cid:192)bs(cid:220) aftaler og 3. selektiv distribution kombineret med eksklu(cid:220) sive k(cid:192)bsaftaler. C 365/12 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 26. 11. 98 vil betyde, Visse kombinationer kan imidlertid vurderes mere posi(cid:220) tivt, fordi det kan argumenteres, at en vertikal begr»ns(cid:220) ning kan nedbringe en anden begr»nsnings eventuelle negative f(cid:192)lger. En kombination af eneforhandling og sidstn»vnte bindende udsalgspriser begr»nsning kan hj»lpe leverand(cid:192)ren med at begr»nse eventuelle prisstigninger, som k(cid:192)beren m¿tte (cid:192)nske at indf(cid:192)re inden for rammerne af den beskyttelse, omr¿de(cid:220) eksklusiviteten giver ham. Den samme argumentation kan anvendes for en kombination af selektive distribu(cid:220) tionsaftaler og bindende udsalgspriser. En kombination af eneforhandlingsaftaler og p¿tvungne kvoter kan have samme f(cid:192)lger, da sidstn»vnte kan forhindre forhandleren i at forh(cid:192)je sine priser. at 3. (cid:217)Positive f(cid:192)lger Det h»vdes, at i en r»kke situationer f(cid:192)rer de s»dvan(cid:220) lige forretninger p¿ normale vilk¿r mellem producent og detailhandler, hvor kun prisen og m»ngden for en bestemt transaktion fasts»ttes, til et sub(cid:220)optimalt investe(cid:220) rings(cid:220) og oms»tningsniveau. Der kan g(cid:192)res f(cid:192)lgende generaliseringer herom: 1. (cid:217)Den f(cid:192)rste og vigtigste grund til, at dette - dvs. et sub(cid:220)optimalt investerings(cid:220) og oms»tningsniveau - formodes at opst¿, er tilstedev»relsen af en eller anden form for frihjulsproblem. Den person, der g(cid:192)r en indsats, er m¿ske ikke i stand til at tilegne sig alle fordelene ved denne indsats og vil derfor m¿ske v»re tilb(cid:192)jelig til at investere sub(cid:220)optimalt. Dette kan ske som f(cid:192)lge af, at en detailhandler uden selv at g(cid:192)re en indsats udnytter en anden detailhandlers salgsfrem(cid:220) mende foranstaltninger. Eneforhandling eller tilsva(cid:220) rende restriktioner eller bindende udsalgspriser kan m¿ske bidrage til at undg¿ et s¿dant frihjulsproblem. Frihjulsproblemet kan ogs¿ opst¿ mellem producenter, hvor den ene investerer i salgsfremmende foranstalt(cid:220) ninger for sit m»rke i forretningerne, hvorved der ogs¿ tiltr»kkes kunder til konkurrenterne. Konkur(cid:220) renceklausuler kan bidrage til at klare sidstn»vnte type frihjulsproblemer. en kunde at indhente oplysninger i den ene forretning og k(cid:192)be i den anden. N¿r alle disse betingelser er opfyldt, m¿ det derudover ikke v»re praktisk for producenten at aftale effektive servicekrav vedr(cid:192)rende f(cid:192)rsalgstjenesterne med detailhandlerne(cid:216)(˛). Frihjulsproblemet mellem producenter begr»nses ogs¿ af forholdsvis strenge betingelser. N¿r producenten fremmer et produkt gennem reklame p¿ nationalt plan, er der tilsyneladende kun ringe mulighed for, at der kan opst¿ et frihjulsproblem, som skal klares gennem konkurrenceklausuler, som p¿l»gges distribu(cid:220) t(cid:192)rerne. Kun hvis reklamen foreg¿r i visse detailfor(cid:220) retninger, kan en aftale af konkurrencebegr»nsende art bidrage til at sikre alle fordele. Desuden kan det kun forekomme i forbindelse med f(cid:192)rsalgstjenester, det m¿ ikke v»re muligt at g(cid:192)re reklamen m»rkespe(cid:220) cifik og er kun sandsynligt for forholdsvis nye og komplekse produkter, idet kunderne ellers allerede udm»rket ved, hvad de (cid:192)nsker. 2. (cid:217)Et andet generelt punkt, der skal p¿peges, ang¿r den mulige divergens mellem hvad, der er privat nyttigt og nyttigt ud fra et samlet velf»rds(cid:220)/forbrugersynspunkt. Hvad der er privat nyttigt, er ikke altid godt for den samlede velf»rd. Lad os vende tilbage til frihjulspro(cid:220) blemet mellem detailhandlere og mellem producenter. Lad os antage, at der eksisterer et reelt frihjulspro(cid:220) blem, og oms»tningen kan udvides ved at tilf(cid:192)re flere f(cid:192)rsalgstjenester, selv om dette ogs¿ vil resultere i h(cid:192)jere priser. N¿r disse ekstra tjenester vurderes ensartet af st(cid:192)rstedelen af forbrugerne, kan dette udm»rket resultere i en st(cid:192)rre samlet velf»rd. Men n¿r de inframarginale forbrugere (det er dem, der allerede k(cid:192)ber ved det g»ldende pris/serviceniveau) ved, hvad de (cid:192)nsker, og ikke v»rds»tter den ekstra tjeneste, har de kun ulempe af den h(cid:192)jere pris, navnlig hvis der er utilstr»kkelig konkurrence mellem m»rkerne. Det kan v»re privat nyttigt at (cid:192)ge service(cid:220) niveauet for at tiltr»kke flere marginale forbrugere og derved (cid:192)ge oms»tningen, men den samlede velf»rd kan ikke desto mindre lide skade. For at der kan v»re tale om et problem, m¿ der n(cid:192)dvendigvis v»re et reelt frihjulsproblem, hvilket ikke altid er helt indlysende. Mellem detailhandlere kan frihjulsproblemet kun opst¿ i forbindelse med f(cid:192)rsalgstjenester og ikke i forbindelse med eftersalgs(cid:220) tjenester. Varen m¿ v»re forholdsvis ny eller teknisk kompleks, idet kunden ellers udm»rket ved, hvad han (cid:192)nsker ud fra tidligere k(cid:192)b, og varen m¿ v»re af rimelig h(cid:192)j v»rdi, da det ellers ikke kan betale sig for 3. (cid:217)Der best¿r en s»rlig form for frihjulsproblem i forbin(cid:220) delse med certificering. Hypotesen er, at visse detail(cid:220) handlere yder en v»rdifuld tjeneste ved at blive iden(cid:220) (˛)(cid:217)Standardargumentet mod muligheden for at indg¿ aftaler om servicekrav er, at kontrolomkostningerne og aftaleom(cid:220) kostningerne kan v»re uoverkommelige for producenten i tilf»lde af et stort antal sm¿ detailhandlere. 26. 11. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 365/13 til at begynde med fastsl¿et, og eftersp(cid:192)rgslen tificeret med (cid:176)gode(cid:133) produkter. Det forhold, at disse detailhandlere s»lger et bestemt produkt, signalerer til kunden, at det er et godt k(cid:192)b. Denne hypotese kan somme tider v»re nyttig, n¿r man skal forklare indf(cid:192)(cid:220) relsen af nye produkter. Nye og komplekse produkter f(cid:192)res f(cid:192)rst af indbringende kvalitetsforretninger, hvor de k(cid:192)bes af avantgarde forbrugere. Produktets ry bliver gradvis stiger tilstr»kkeligt til, at det s»lges gennem lavprisk»der. Hvis producenten ikke kan begr»nse sit salg til luksusforretningerne, risikerer han at blive taget af listen, og introduktionen af produktet kan sl¿ fejl. Sker dette, foreligger der et problem, svarende til beskyttelse af et opfindelsespa(cid:220) tent. Det kan v»re n(cid:192)dvendigt at give midlertidig beskyttelse mod lavprisforretninger for at hj»lpe med til at introducere produktet. En beskyttelsesperiode, som er alt for imidlertid kun forsinke produktet i at n¿ frem til de fuldt udviklede, konkur(cid:220) rencedygtige stadier i dets livscyklus, hvilket er til skade for forbrugerne. Dette betyder i bedste fald, at der kan v»re en grund til at tillade en kortvarig begr»nsning i form af eneforhandling eller bindende udsalgspriser; nok til at sikre introduktion, men ikke s¿ l»nge, at det er til hinder for masseudbredelse. lang, kan investeringer m¿ske 4. (cid:217)Endnu en s»rlig form for frihjulsproblem er det s¿kaldte (cid:176)hold(cid:220)up(cid:133)(cid:220)problem. Somme tider skal der foretages s»rlige investeringer af enten leverand(cid:192)ren eller k(cid:192)beren, som f. eks. i s»rligt udstyr eller uddan(cid:220) nelse. Efter at investeringerne er foretaget, bliver inve(cid:220) storen i et s¿dant tilf»lde i en vis grad den anden parts fange. Styrkeforholdet forrykkes. Af frygt herfor foretages de n(cid:192)dvendige ikke, medmindre der kan fasts»ttes ex ante leveringsord(cid:220) ninger. Investoren frygter, at den anden part udnytter hans investering til at k(cid:192)re p¿ frihjul. Som i frihjuls(cid:220) eksemplet mellem detailhandlere er der imidlertid en r»kke betingelser, der skal v»re opfyldt, f(cid:192)r en s¿dan risiko er reel. For det f(cid:192)rste skal investeringen v»re afholdt og speciel for kun at ang¿ denne anden part. For det andet skal det v»re en langsigtet investering, der ikke indtjenes p¿ kort sigt. Og for det tredje skal investeringen v»re asymmetrisk, dvs. den ene inve(cid:220) sterer mere end den anden. Kun n¿r disse betingelser er opfyldt, kan der v»re reel grund til at have en vertikal begr»nsning i en begr»nset periode, af den konkurrencebegr»nsende investeringen foretages af leverand(cid:192)ren, og i form af eneforhand(cid:220) ling og eksklusiv levering, n¿r investeringen foretages af k(cid:192)beren. type, n¿r markedsstyrke, vil hver fasts»tte sin pris over margi(cid:220) nalomkostningerne. De tilf(cid:192)jer begge deres fortje(cid:220) neste, som overstiger den, der ville eksistere under konkurrence. Dette kan resultere i en slutpris, der endog overstiger den monopolpris, en integreret virk(cid:220) somhed ville opkr»ve, til skade for deres samlede fortjeneste og forbrugerne. I dette tilf»lde kunne p¿tvungne kvoter eller et system med maksimale bindende udsalgspriser hj»lpe producenten til at f¿ prisen ned p¿ monopolniveauet. f. eks. 6. (cid:217)I den (cid:192)konomiske litteratur forklares det, at der er en h(cid:192)j grad af substituerbarhed mellem de forskellige vertikale begr»nsninger. Dette betyder, at det samme ineffektivitetsproblem kan l(cid:192)ses ved hj»lp af forskel(cid:220) lige vertikale begr»nsninger. Som forklaret ovenfor kan frihjulsproblemet mellem detailhandlere eller frihjulsproblemet i forbindelse med certificering l(cid:192)ses ved hj»lp af eneforhandling eller faste eller minimale bindende udsalgspriser. Dette er vigtigt, idet de negative f(cid:192)lger for konkurrencen kan variere mellem de forskellige vertikale begr»nsninger. Dette spiller en rolle, n¿r n(cid:192)dvendigheden dr(cid:192)ftes i henhold til artikel 85, stk. 3. Da bindende udsalgspriser normalt anses for at v»re mindre acceptable ud fra et konkurrencesynspunkt, er dette en grund til kun at tillade eneforhandling eller andre mindre alvorlige begr»nsninger og ikke bindende udsalgspriser. 4. (cid:217)Generelle regler for vurderingen af vertikale begr»ns(cid:220) ninger I forbindelse med vurderingen af vertikale begr»nsninger ud fra et konkurrencem»ssigt synspunkt kan der formu(cid:220) leres en r»kke generelle regler. Som en f(cid:192)rste generel regel kan det anf(cid:192)res, at vertikale reducerer konkurrencen mellem begr»nsninger, der m»rker, generelt er mere skadelige end vertikale begr»nsninger, der kun reducerer konkurrencen inden for et m»rke. For eksempel har konkurrencebegr»n(cid:220) sende forpligtelser sandsynligvis st(cid:192)rre negative netto(cid:220) virkninger end eneforhandlingsaftaler. Ved at udelukke andre m»rker kan de forhindre disse m»rker i at n¿ markedet. Mens sidstn»vnte udelukker visse k(cid:192)bere, forhindrer de normalt ikke varen i at n¿ frem til den endelige forbruger. f(cid:192)rstn»vnte 5. (cid:217)Den sidste grund til en sub(cid:220)optimale oms»tning, der skal n»vnes er problemet med (cid:176)dobbelt marginalise(cid:220) ring(cid:133). Hvis producenten og detailhandleren har En anden generel regel er, at eksklusive aftaler som helhed er v»rre for konkurrencen end ikke(cid:220)eksklusive aftaler. Eksklusive aftaler indeb»rer - som f(cid:192)lge af C 365/14 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 26. 11. 98 aftalernes udtrykkelige formulering eller de praktiske virkninger - at en part d»kker alle eller praktisk talt alle sine behov hos en anden part. For eksempel betyder en konkurrenceklausul, at k(cid:192)beren kun k(cid:192)ber ~t m»rke, mens p¿tvungne kvoter (quantity forcing) giver k(cid:192)beren mulighed for at k(cid:192)be konkurrerende varer. Afsk»rm(cid:220) ningsgraden er derfor forskellig, mens virkningsgraden ofte er bem»rkelsesv»rdig ens. En tredje generel regel, der kan formuleres, er, at de f(cid:192)lger af vertikale begr»nsninger mulige negative forst»rkes, n¿r ikke blot ~n leverand(cid:192)r sammen med k(cid:192)berne praktiserer en vis vertikal begr»nsning, men n¿r ogs¿ andre leverand(cid:192)rer og deres k(cid:192)bere organiserer handelen p¿ tilsvarende m¿de. Disse s¿kaldte kumulative virkninger kan v»re et problem i en r»kke sektorer. For at kunne foretage en gyldig vurdering af virkningerne af en kumulering af vertikale aftaler kr»ves der en under(cid:220) s(cid:192)gelse og gennemgang af hele sektoren. Sp(cid:192)rgsm¿let om tilbagekaldelse i den foresl¿ede gruppefritagelsesfor(cid:220) ordning analyseres i kapital V(cid:220)3 og vil blive n»rmere beskrevet i retningslinjerne. Foruden disse tre generelle regler, kan der anf(cid:192)res en r»kke yderligere punkter: -(cid:217)Begr»nsninger aftalt for mellemprodukter er generelt mindre skadelige end begr»nsninger, der p¿virker distributionen af f»rdigvarer. Da mellemprodukter ikke s»lges til de endelige forbrugere, men anvendes som input, er m»rke og image af mindre betydning. Dette g(cid:192)r et eventuelt tab af konkurrence mellem m»rkerne mindre betydningsfuldt. Denne skelnen mellem mellemprodukter og f»rdigvarer og tjeneste(cid:220) ydelser vil blive taget op i retningslinjerne. -(cid:217)Inden for kategorien med binding af udsalgsprisen er faste og minimale priser alvorlige begr»nsninger. Maksimale og vejledende priser, n¿r de virkelig er maksimale eller vejledende, anses ikke for at v»re konkurrencebegr»nsende. rende nyttevirkningen er formentlig begr»nsede ((cid:176)behov for at sikre, at k(cid:192)beren anvender den rette form for input til den skr(cid:192)belige maskine, vi solgte ham, idet driftsforstyrrelser kan skade vore produk(cid:220) ters image(cid:133) eller (cid:176)f»lles levering er omkostningsbe(cid:220) sparende(cid:133)). Eksklusive k(cid:192)bsaftaler, dvs. forpligtelsen til at indk(cid:192)be direkte hos en enkelt leverand(cid:192)r uden en begr»nsning i salget af konkurrerende m»rker, er den mindst alvorlige restriktion inden for den kate(cid:220) gori. -(cid:217)Aftaler om binding af udsalgspriser anses normalt for at v»re mere restriktive end de andre vertikale begr»nsninger. Med hensyn til effektivitet kan de ofte erstattes af mindre konkurrenceforstyrrende begr»nsninger med tilsvarende positive virkninger. Dette afspejles i den nuv»rende politik i de fleste lande, som har en tendens til at v»re meget streng med hensyn til aftaler om binding af udsalgspriser, samtidig med at den tillader eneforhandling under visse markedsforhold. -(cid:217)EU’s konkurrencepolitik, med dens v»gt p¿ behovet for at beskytte arbitragemulighederne og det gene(cid:220) relle forbud mod videresalgsrestriktioner, afspejler (cid:192)nsket om at fremme markedsintegrationen. KAPITEL IV - MARKEDSANDELST`RSKLER OG RETSSIKKERHED 1. (cid:217)Eksisterende gruppefritagelser (enefor(cid:220) De nuv»rende gruppefritagelsesforordninger handlingsaftaler, eksklusive k(cid:192)bsaftaler og franchiseaf(cid:220) taler) f(cid:192)lger en formalistisk regelbaseret tilgang, hvor der fokuseres p¿ forhandlernes handlefrihed og p¿ m»rke(cid:220) konkurrencen mellem forhandlere tilh(cid:192)rende det samme distributionssystem. Bortset fra tilbagekaldelsessystemet og den eventuelle anvendelse af artikel 86 gives fritagel(cid:220) serne for alle virksomheder uanset markedsstyrke. -(cid:217)Inden for kategorien af aftaler om opdeling af markedet synes begr»nsning af videresalg og salgsre(cid:220) striktioner p¿ eftermarkedet at v»re de v»rste, idet de tillader en opdeling af markedet uden tydelig potentiel nyttevirkningsgrad. Bindinger anses normalt for en noget mindre alvorlig restriktion. De ang¿r en eventuel udvidelse af markedsstyrken fra det ene marked til det andet. Eventuelle argumenter vedr(cid:192)(cid:220) Efter dette system fritages konkurrenceklausuler og visse kombinationer af vertikale begr»nsninger, s¿som enefor(cid:220) handling og selektiv distribution (jf. franchiseforord(cid:220) ningen), fra artikel 85, stk. 1, uanset om de p¿g»ldende virksomheder har en markedsandel p¿ 1(cid:216)% eller 100(cid:216)%. Det medf(cid:192)rer, at sm¿ operat(cid:192)rer (det store flertal af virksomhederne) kommer til at lide under en un(cid:192)digt 26. 11. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 365/15 streng lovgivning, mens virksomheder med stor markeds(cid:220) styrke kan beskytte sig selv ved simpelt hen at udforme kontraktbestemmelserne, s¿ de passer ind i de eksiste(cid:220) rende gruppefritagelsesforordninger. Kommissionen kan kun tr»kke disse fritagelser tilbage med fremtidig virkning. Virsomheder med markedsstyrke kan anvende de mest alvorlige restriktioner, indtil Kommissionen vedtager et forbud. Der er ikke pres p¿ virksomhederne, for at de skal »ndre deres aftaler eller adf»rd, fordi deres kontrakter kun er forel(cid:192)bige. Den i artikel 85, pr»ventive virkning af forbudssystemet stk. 1, g¿r derfor tabt. Der kan ske ubodelig skade p¿ konkurrencen uden mulighed for at rette op herp¿ (f. eks. markedsafsk»rmning gennem eksklusive handler). Sam(cid:220) tidig forhindres de mindre operat(cid:192)rer i at anvende verti(cid:220) kale begr»nsninger p¿ innovativ m¿de til at forbedre deres konkurrencestilling p¿ markedet. Dette forhindrer, at der udvikles nye dynamiske distributionsformer. Derfor kan de eksisterende gruppefritagelsesforordninger ikke videref(cid:192)res. 2. (cid:217)˘konomisk tilgang og markedsandelst»rskler Der kan drages to politiske konklusioner af de (cid:192)kono(cid:220) i det foreg¿ende miske erfaringer, der er beskrevet kapitel: for det f(cid:192)rste kan det i tilf»lde af manglende markedsstyrke formodes, at vertikale begr»nsninger er lovlige undtagen for visse (cid:176)hardcore(cid:133)(cid:220)restriktioner; for det andet kan der ikke frems»ttes en generel formodning om lovlighed, hvor der er tale om markedsstyrke. Det giver derfor (cid:192)konomisk mening at anvende markedsandelst»rskler til at begr»nse anvendelsen af en gruppefritagelsesforordning. Det er klart, at markedsandel ikke er en erstatning for markedsstyrke. I en individuel sag kan en konstateret overtr»delse med hensyn til en s»rlig vertikal begr»ns(cid:220) ning normalt kun vurderes ved at se p¿ alle aspekter af s¿dan markedsstrukturen og markedsadf»rden. En markedsanalyse betyder imidlertid meget store h¿ndh»(cid:220) velsesudgifter for konkurrencemyndighederne og kan ikke anvendes i alle tilf»lde. Det er muligt at frems»tte to politiske antagelser, der kan st(cid:192)tte denne markedsanalyse. For det f(cid:192)rste er en markedsandel p¿ 20(cid:216)% i de fleste tilf»lde normalt util(cid:220) str»kkelig til at medf(cid:192)re negative nettovirkninger for konkurrencen, som kunne skyldes vertikale begr»ns(cid:220) ninger anvendt af et enkelt firma. For det andet kan der p¿ baggrund af stor nyttevirkning t»nkes gruppefrita(cid:220) gelse for visse vertikale begr»nsninger p¿ indtil 40(cid:216)% af markedsandelen, hvilket er det niveau, hvor der opst¿r risiko for dominerende stilling. Over det niveau der er risiko for, at den sidste betingelse i artikel 85, stk. 3, ikke l»ngere er opfyldt. Brugen af markedsandelst»rskler i en gruppefritagelsesforordning til at konstatere en overtr»delse, men til at udelukke visse kategorier af vertikale begr»nsninger fra anvendelsen af artikel 85, stk. 1, ved anvendelse af artikel 85, stk. 3. tjener derfor ikke Ved at arbejde med disse to politiske antagelser, der udelukkende er baseret p¿ markedsandel, er Kommis(cid:220) sionen klar over, at den kan fritage visse aftaler, der ikke burde fritages. Jo h(cid:192)jere markedsandelen er, jo st(cid:192)rre er risikoen herfor. Kommissionen mener, at markedsandels(cid:220) t»rskler p¿ 20(cid:216)% og 40(cid:216)% i tilknytning til arten af den vertikale begr»nsning og omfanget af virkningsgraden er hensigtsm»ssige niveauer med henblik p¿ en fremtidig gruppefritagelsesforordning. Det n(cid:192)jagtige niveau for markedsandelst»rsklerne og sp(cid:192)rgsm¿let, om man b(cid:192)r arbejde med ~n t»rskel i stedet for to, vil blive overvejet af Kommissionen under h(cid:192)ringen om gruppefritagelsen og retningslinjerne (jf. nedenst¿ende forklaring). Kom(cid:220) missionen (cid:192)nsker at bevare tilbagekaldelsesmekanismen for de sj»ldne tilf»lde, hvor der kan opst¿ et alvorligt konkurrenceproblem under disse markedsandelsniveauer. i Tilbagekaldelsesmekanismen vil sager med kumulativ virkning (n»rmere oplysninger i kapitel V). is»r blive anvendt Ingen har v»ret i stand til at foresl¿ en bedre enkeltindi(cid:220) kator end markedsandel til brug i en gruppefritagelses(cid:220) forordning. Det eneste alternativ ville v»re udelukkende at arbejde med retningslinjer, der kunne g(cid:192)re det muligt at anvende samtlige markedsfaktorer ved vurderingen af vertikale begr»nsninger. Kommissionen mener, at p¿ nuv»rende tidspunkt ville dette v»re en alt for radikal »ndring og give industrien mindre retssikkerhed end brugen af gruppefritagelse med markedsandelst»rskler. Konkurrenceregler er (cid:192)konomiske regler, som i sig selv indeb»rer en vis grad af retsusikkerhed. Virksomheder, der besidder markedsstyrke, er i fare for at overtr»de konkurrencereglerne. Det er Kommissionens m¿l at skabe en rimelig grad af retssikkerhed for erhvervslivet, som er forenelig med en effektiv beskyttelse af konkur(cid:220) rencen. Brugen af markedsandelst»rskler g(cid:192)r det muligt at knytte en forbindelse mellem en mere (cid:192)konomisk tilgang og retssikkerheden. C 365/16 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 26. 11. 98 ikke et ukendt f»nomen Markedsandele er i EU’s konkurrenceregler. Erhvervslivet har i mange ¿r levet med markedsandelst»rskler, der fritager fra anmeldelse (jf. markedsandelen p¿ 15(cid:216)% i artikel 4, stk. 2, i forord(cid:220) ning nr. 17), giver formodning om negativattest (jf. markedsandelen p¿ 10(cid:216)% i meddelelsen om aftaler af i ringe betydning eller 25(cid:216)%(cid:220)markedsandelst»rsklen fusionsforordningen) eller giver gruppefritagelse (jf. forordning 10(cid:216)%(cid:220) og 20(cid:216)%(cid:220)markedsandelst»rsklerne (E˘F) nr. 417/85(cid:216)(˛) og (E˘F) nr. 418/85(cid:216)(ˇ). Dette har ikke givet anledning til en uacceptabel grad af retsusik(cid:220) kerhed for erhvervslivet. i 3. (cid:217)Markedsandelst»rskel som betingelse for en bredere gruppefritagelse Under det nuv»rende system er de fleste vertikale aftaler ikke omfattet af nogen gruppefritagelsesforordning. Kun varer til videresalg er omfattet, for s¿ vidt som det drejer sig om eneforhandlingsaftaler, eksklusive k(cid:192)bsaftaler og franchiseaftaler. Undtagen for s¿ vidt ang¿r biler er selektiv distribution ikke omfattet af nogen gruppefrita(cid:220) gelse Der findes ingen gruppefritagelse for tjeneste(cid:220) ydelser (undtagen or franchising), for mellemprodukter eller for varer, der er under omdannelse. I det omfang der g»lder en gruppefritagelse, angiver den, hvilke bestemmelser der er fritaget (den (cid:176)hvide(cid:133) liste), med den konsekvens, at alt andet ikke er fritaget. Denne tilgang begr»nser de eksisterende gruppefritagelsers anvendel(cid:220) sesmulighed og medf(cid:192)rer overdreven regulering for erhvervslivet. I (cid:192)jebikket er de fleste virksomheder ikke omfattet af nogen gruppefritagelse og l(cid:192)ber saledes enten risikoen for ikke at anmelde eller at anmelde og i de fleste skrivelse ((cid:176)comfort letter(cid:133)) fra Kommissionen. tilf»lde acceptere en administrativ Kommissionen (cid:192)nsker at rette op p¿ denne situation gennem en betydelig udvidelse af de eksisterende grup(cid:220) pefritagelser til ogs¿ at omfatte tjenesteydelser, mellem(cid:220) produkter, varer til videresalg kombineret med omdan(cid:220) nelse og selektiv distribution. Den (cid:192)nsker ogs¿, at den nuv»rende tilgang med en hvid liste i h(cid:192)j grad skal erstattes af en tilgang med en sort liste. Kommissionen mener, at dette vil ende med at give flere virksomheder forordning (˛)(cid:217)Kommissionens (E˘F) nr. 417/85 af 19. december 1984 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, p¿ kategorier af specialiseringsaftaler (EFT L 53 af 22. 2. 1985, s. 1). (ˇ)(cid:217)Kommissionens (E˘F) nr. 418/85 af 19. december 1984 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, p¿ kategorier af aftaler vedr(cid:192)rende forskning og udvikling; (EFT L 53 af 22. 2. 1985, s. 5). forordning retssikkerhed end den nuv»rende sn»vre regelbaserede tilgang med gruppefritagelse. Med en meget bredere gruppefritagelse er det imidlertid umuligt at forts»tte med at fritage uden hensyn til markedsstyrke. Kommis(cid:220) sionen (cid:192)nsker derfor i sin fremtidige gruppefritagelses(cid:220) forordning at arbejde med to parametre: arten af den vertikale begr»nsning og omfanget af den p¿g»ldende markedsstyrke. 4. (cid:217)Ingen formodning om ulovlighed over markedsandels(cid:220) t»rsklen Kommissionen erkender, at brugen af en markedsandels(cid:220) t»rskel vil give anledning til en vis grad af usikkerhed for virksomhederne med hensyn til anvendelsen af grup(cid:220) pefritagelsesforordningen. Dette skyldes vanskeligheden ved at definere markeder og vurdere en virksomheds stil(cid:220) ling p¿ det relevante produktmarked og geografiske marked. Det skyldes ogs¿ flygtigheden i markedsande(cid:220) lene, som skifter med tiden. -(cid:217)Brugen af markedsandelst»rskler giver ikke anled(cid:220) ning til formodning om ulovlighed over markedsan(cid:220) delst»rsklen. Markedsandelst»rsklen fungerer kun som et (cid:176)sikkert holdepunkt(cid:133) med det form¿l at skelne mellem de aftaler, der formodes at v»re lovlige, og dem, der kan kr»ve individuel unders(cid:192)gelse. Med hensyn til sidstn»vnte vil Kommissionen fortsat have bevisbyrden for, at den p¿g»ldende aftale er i strid med artikel 85, stk. 1, og m¿ unders(cid:192)ge, om aftalen opfylder betingelserne i artikel 85, stk. 3. Dette er det normale for en aftale, der ikke er omfattet af en gruppefritagelsesforordning. Over t»rsklen kan der s¿ledes opst¿ tre situationer: negativattest, individuel fritagelse eller et forbud med tilbagevirkende kraft, hvis betingelserne i artikel 85, stk. 3, ikke er opfyldt. -(cid:217)Virksomhederne m¿ have kendskab til, hvilken politik Kommissionen vil anvende over t»rsklerne. Kommissionen har derfor til hensigt at udstede et s»t retningslinjer, som grundl»ggende skal d»kke tre sp(cid:192)rgsm¿l: anvendelsesomr¿det for artikel 85, stk. 1, over markedsandelst»rsklen, Kommissionens politik efter artikel 85, stk. 3 og dens politik for tilbagekal(cid:220) delse af gruppefritagelsen, s»rlig i sager med kumu(cid:220) lativ virkning. Disse retningslinjer skal indeholde klare og enkle regler, s¿ledes at virksomhederne i de 26. 11. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 365/17 fleste tilf»lde f¿r mulighed for at foretage deres egen vurdering efter artikel 85, stk. 1 og 3. Form¿let skal v»re at reducere h¿ndh»velsesomkostningerne for erhvervslivet og s¿ vidt muligt undg¿ anmeldelse af aftaler, der ikke giver anledning til alvorlige konkur(cid:220) renceproblemer. Da gruppefritagelsesforordningen anvender markedsan(cid:220) delst»rskler sammen med en mere (cid:192)konomisk tilgang til vertikale begr»nsninger, vil f»rre aftaler v»re omfattet af artikel 85, stk. 1. En konsekvent anvendelse af ledende beslut(cid:220) retningslinjerne og offentligg(cid:192)relse af ninger vil give erhvervslivet yderligere retssikkerhed. kel 85, stk. 1 og 3, og undg¿ anmeldelsesomkostnin(cid:220) gerne, medmindre de virkelig er i tvivl om mulighe(cid:220) derne for at anvende artikel 85, stk. 3; det er sand(cid:220) synligt, at der vil ske et s¿dant fald i anmeldelserne, s¿ledes som det fremg¿r af de aftaler, der allerede er omfattet af artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 17, og som normalt ikke anmeldes. Dette vil give Kommis(cid:220) sionen mulighed for at reducere a priori(cid:220)kontrolsy(cid:220) stemet, der er baseret p¿ anmeldelser, og sammen med medlemsstaternes konkurrencemyndigheder koncentrere sig om de mere vigtige sager, hvorved effektiviteten af EU’s konkurrenceregler (cid:192)ges. Form¿let er at reducere h¿ndh»velsesomkostningerne for erhvervslivet og s¿ vidt muligt undg¿ anmeldelser, der ikke giver anledning til alvorlige konkurrence(cid:220) problemer. 5. (cid:217)Revision af artikel 4, stk. 2, i R¿dets forordning nr. 17 Retssikkerheden vil blive styrket yderligere gennem f(cid:192)lgende supplerende foranstaltninger: Hvis en virksomhed beg¿r en fejl, n¿r den vurderer sin markedsandel, skal den ikke straffes for, at den ikke har anmeldt sin aftale. I (cid:192)jeblikket kan Kommissionen kun fritage med virkning tilbage til anmeldelsesdatoen. Hvis en kontrakt er i strid med artikel 85, stk. 1, og ikke er blevet anmeldt, kan en national dommer derfor erkl»re kontrakten for ugyldig med den ene begrundelse, at den ikke er anmeldt, selv om alle betingelserne i artikel 85, stk. 3, er opfyldt. For at »ndre den situation vil det v»re n(cid:192)dvendigt at »ndre artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 17, s¿ledes at alle vertikale distributionsaftaler kan fritages med tilbagevir(cid:220) kende kraft, n¿r anmeldelsen sker p¿ et senere tidspunkt. En s¿dan »ndring vil have adskillige positive virkninger: -(cid:217)n¿r en virksomhed har beg¿et en fejl i vurderingen af sin markedsandel og ikke er omfattet af gruppefrita(cid:220) gelsen, vil Kommissionen v»re i stand til at fritage med tilbagevirkende kraft, forudsat at alle betingelser i artikel 85, stk. 3, var opfyldt lige fra begyndelsen med tilbagevirkende kraft, forudsat at alle betingelser i artikel 85, stk. 3, var opfyldt lige fra begyndelsen -(cid:217)den vil g(cid:192)re en ende p¿ un(cid:192)dige sagsanl»g ved de nationale domstole, hvor parterne ofte p¿ber¿ber sig form¿l at undg¿ konkurrencereglerne med det kontraktforpligtelser, selv om der ikke best¿r noget reelt konkurrenceproblem. Dette vil forst»rke mulig(cid:220) hederne for at h¿ndh»ve kontrakterne civilretligt ved at l»gge v»gt p¿ beskyttelse af konkurrencen i stedet for beskyttelse af private interesser, der ofte ikke har relation til konkurrence -(cid:217)den vil reducere antallet af anmeldelser, der i (cid:192)jeblikket indgives med henblik p¿ at opn¿ retssik(cid:220) kerhed; virksomhederne ikke anmelde p¿ forh¿nd for at f¿ fordel af en individuel fritagelse, med kan foretage deres egen vurdering efter arti(cid:220) skal -(cid:217)kumulative virkninger som f(cid:192)lge af net af vertikale begr»nsninger vil kun blive underlagt tilbagekaldel(cid:220) sessystemet med virkning for fremtiden -(cid:217)i tilf»lde af et system med to t»rskler vil SMV’s aftaler v»re omfattet af den h(cid:192)jeste markedsandels(cid:220) imidlertid fortsat v»re underlagt t»rskel. De vil bestemmelserne (cid:176)hard(cid:220) om core(cid:133)(cid:220)begr»nsninger tilbagekaldelse og -(cid:217)med henblik p¿ beregningen af markedsandelst»rsk(cid:220) lerne vil der g»lde f(cid:192)lgende regler: i) d»kning under den fremtidige gruppefritagelse vil v»re baseret p¿ det relevante marked som forklaret i Kommissionens meddelelse om markedsafgr»nsning(cid:216)(˛). ii) markedsandelen vil v»re baseret p¿ data for det foreg¿ende regnskabs¿r iii)(cid:217)markedsandelen kan beregnes p¿ grundlag af oms»tningens st(cid:192)rrelse, n¿r der ikke er tilstr»k(cid:220) kelig oplysninger om oms»tningens v»rdi iv) aftaler vil fortsat v»re omfattet af gruppefritagel(cid:220) sesforordningen i en periode p¿ to ¿r, s¿ l»nge t»rsklen ikke overskrides med mere end 5(cid:216)% markedsandel v) hvis t»rsklen overskrides, herunder den i punkt iv) n»vnte 5(cid:216)% stigning, vil der g»lde en periode p¿ (˛)(cid:217)Jf. Kommissionens meddelelse om afgr»nsning af det rele(cid:220) vante marked i forbindelse med F»llesskabets konkurren(cid:220) ceret (EFT C(cid:216)372 af 9. 12. 1997, s. 5). C 365/18 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 26. 11. 98 et ¿r, hvorunder gruppefritagelsesforordningen fortsat vil finde anvendelse; denne periode starter i det ¿r, der f(cid:192)lger efter det regnskabs¿r, hvor t»rsklen blev overskredet fordelen ved gruppefritagelsesforordningen p¿ deres omr¿de, hvis betingelserne ikke l»ngere opfyldes. i artikel 85, stk. 3, -(cid:217)normalt vil det kun v»re n(cid:192)dvendigt at ansl¿ leveran(cid:220) d(cid:192)rens markedsandel, da det er denne markedsandel, der afg(cid:192)r, om en aftale er gruppefritaget eller ej. I tilf»lde af eksklusiv levering kan det imidlertid blive n(cid:192)dvendigt at anvende k(cid:192)berens markedsandel som den relevante indikator. Retningslinjerne vil desuden behandle sp(cid:192)rgsm¿let om, hvordan Kommissionen skal tage hensyn til k(cid:192)berens markedsstilling i forbin(cid:220) delse med analysen af individuelle sager. Det erkendes, at disse foranstaltninger ikke vil give absolut retssikkerhed. En mere (cid:192)konomisk tilgang er imidlertid uforenelig med absolut retssikkerhed. Form¿let med denne revision er at skabe en ny balance mellem en mere (cid:192)konomisk tilgang og et rimeligt retssikkerhedsni(cid:220) veau. Denne nye tilgang er til syvende og sidst til fordel for mindre operat(cid:192)rer uden markedsstyrke, som udg(cid:192)r det store flertal af virksomheder. Den vil ogs¿ v»re til fordel for st(cid:192)rre virksomheder, der opererer p¿ konkur(cid:220) rencepr»gede markeder. Virksomheder med stor markedsstyrke, som praktiserer konkurrencebegr»nsende vertikale begr»nsninger, vil imidlertid v»re underlagt strengere kontrol til fordel for konkurrencen, andre konkurrenter og endelig forbrugerne. 6. (cid:217)˘get decentralisering Under den eksisterende gruppefritagelsesforordning er der kun meget lidt plads til en decentral anvendelse af EF’s konkurrenceregler. Hvis en virksomhed udformer sin aftale i overensstemmelse med gruppefritagelsesfor(cid:220) ikke plads til, at de nationale ordningerne, er der konkurrencemyndigheder eller de nationale domstole kan anvende artikel 85, stk. 2, idet alle virksomheder er omfattet op til 100(cid:216)% markedsandel, og kun Kommis(cid:220) sionen har bef(cid:192)jelse til at tr»kke fordelen ved disse gruppefritagelsesforordninger tilbage. S¿ l»nge de eksi(cid:220) sterende gruppefritagelser g»lder, har tredjeparter derfor ingen anden mulighed end at indbringe en klage for Kommissionen. Under den nye foresl¿ede gruppefritagelsesforordning f¿r de nationale myndigheder og domstole mulighed for en decentral anvendelse af EU’s konkurrenceregler over markedsandelst»rsklerne gruppefritagelsesforord(cid:220) i foresl¿s desuden at give de nationale ningen. Det inddrage konkurrencemyndigheder bef(cid:192)jelse til at Kommissionen vil samarbejde t»t med de nationale konkurrencemyndigheder og domstole for at hj»lpe dem i forbindelse med den (cid:192)gede anvendelse af artikel 85. Dette samarbejde har v»ret i gang siden vedtagelsen af meddelelserne om samarbejdet med de nationale konkur(cid:220) rencemyndigheder(cid:216)(˛) og de nationale domstole(cid:216)(ˇ). KAPITEL V - FORSLAG 1. (cid:217)Forskellige l(cid:192)sningsforslag I forbindelse med gr(cid:192)nbogen blev de politiske l(cid:192)snings(cid:220) forslag, der er beskrevet i kapitel II (se is»r tabellen i II. 1), gennemg¿et. De fleste af dem kan ikke accepteres, idet de ikke l(cid:192)ser de tre st(cid:192)rste mangler ved den nuv»(cid:220) rende politik: formalistisk forordning med karakter af sp»ndetr(cid:192)je, tilsides»ttelse af markedsstyrke og gruppe(cid:220) fritagelser, der er for sn»vre. L(cid:192)sningsforslag I i gr(cid:192)nbogen bibeholder alle disse mangler. L(cid:192)sningsforslag II og IV(cid:220)I reducerer sp»nde(cid:220) tr(cid:192)jevirkningen, men (cid:192)ger tilsides»ttelsen af markeds(cid:220) styrke. Den generelle gruppefritagelse uden markedsan(cid:220) dele g(cid:192)r tilsides»ttelsen af markedsstyrke ekstrem. L(cid:192)sningsforslag III og IV(cid:220)II tager hensyn til markeds(cid:220) styrke, men holder sig for meget til sn»vre gruppefrita(cid:220) gelser med sp»ndetr(cid:192)jevirkning. To andre l(cid:192)sningsforslag, som adskiller sig grundl»g(cid:220) gende fra, hvad foresl¿s nedenfor, vil ikke l(cid:192)se de st(cid:192)rste ulemper ved den eksisterende politik. Det f(cid:192)rste l(cid:192)sningsforslag, der bygger p¿ en enkelt sort liste grup(cid:220) pefritagelse uden markedsandelst»rskler, vil tildele verti(cid:220) kale aftaler midlertidig gyldighed, der kun kan tilbage(cid:220) kaldes med virkning for fremtiden. Den l(cid:192)sning vil medvirke til at eliminere den pr»ventive virkning, som er indbygget i forbudssystemet som foreskrevet af artikel 85 (˛)(cid:217)Meddelelse om samarbejdet mellem Kommissionen og medlemsstaternes konkurrencemyndigheder ved behandling af sager, der henh(cid:192)rer under EF(cid:220)traktatens artikel 85 og 86 (EFT C(cid:216)313 af 15. 10. 1997, s. 3). (ˇ)(cid:217)Meddelelse om samarbejdet mellem Kommissionen og de nationale domstole om anvendelse af traktatens artikel 85 og 86 (EFT C(cid:216)39 af 13. 2. 1993, s. 6). 26. 11. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 365/19 og baseret p¿ ugyldighed med tilbagevirkenden kraft af konkurrencestridende praksis. Det b(cid:192)r erindres, at denne pr»ventive virkning spiller en fundamental rolle i forbin(cid:220) delse med at sikre virksomheders effektive efterlevelse af konkurrencereglerne, hvorved sunde konkurrencevilk¿r sikres. Det andet l(cid:192)sningsforslag, der ikke kan accepteres, er at g¿ ud fra den foruds»tning, at vertikale begr»nsninger (undtagen (cid:176)hardcore(cid:133)(cid:220)begr»nsninger) som helhed ikke er konkurrencebegr»nsende og s¿ledes kan v»re omfattet af en bred negativattestforordning, som kan tilsides»ttes med tilbagevirkende kraft, s¿fremt der sker konkurrencefordrejning uden opvejende nyttevirkning. Denne generelle positive formodning st(cid:192)ttes hverken af (cid:192)konomisk h¿ndh»velseserfaringer. eller Endvidere vil den resultere i st(cid:192)rre retsusikkerhed for erhvervslivet. Da der ikke er nogen markedsandels(cid:220) gr»nser, der kan udg(cid:192)re et sikkert holdepunkt, kan de nationale domstole, de nationale konkurrencemyndig(cid:220) heder og Kommissionen alle med tilbagevirkende kraft erkl»re negativattesten for uanvendelig p¿ ethvert markedsstyrkeniveau. t»nkning 2. (cid:217)Den foresl¿ede nye politik Som beskrevet i indledningen b(cid:192)r den fremtidige politik undg¿ de tre vigtigste mangler ved den nuv»rende politik. Den nye politik b(cid:192)r f(cid:192)rst og fremmest beskytte konkurrencen b(cid:192)r desuden give erhvervslivet en rimelig grad af retssik(cid:220) kerhed, f(cid:192)re til acceptable h¿ndh»velsesomkostninger for erhvervslivet og konkurrence(cid:220)myndighederne samt (cid:192)ge decentraliseringen. og markedsintegreringen. Den For at undg¿ disse mangler og opn¿ den rette balance mellem disse forskellige m¿ls»tninger er det n(cid:192)dvendigt med en gennemgribende »ndring i den f(cid:192)rte politik. De vigtigste karakteristika ved den foresl¿ede politik er f(cid:192)lgende: -(cid:217)Grundlaget er en meget bred gruppefritagelsesforord(cid:220) ning ((cid:176)gruppefritagelsen(cid:133)), der d»kker alle vertikale og begr»nsninger et tjenesteydelser f»rdigvarer og begr»nset antal (cid:176)hardcore(cid:220)(cid:133)begr»nsninger. Dette l(cid:192)ser manglen ved gruppefritagelser, som er for sn»vre. vedr(cid:192)rende mellemprodukter fra bortset fritaget, i stedet for definition af, hvad der er fritaget. Dette fjerner sp»ndetr(cid:192)jevirkningen. -(cid:217)Politikken g(cid:192)r brug af t»rskler for markedsandele for at knytte fritagelsen til markedsstyrke. Sp(cid:192)rgs(cid:220) m¿let om, hvorvidt der skal anvendes en eller to markedsandelst»rskler, er endnu ikke afgjort. Et system med ~n t»rskel har fordele med hensyn til klarhed og enkelthed(cid:216)(˛). Et system med to t»rskler giver mulighed for en (cid:192)konomisk berettiget gradue(cid:220) ring i behandlingen af vertikale begr»nsninger, som afspejler forskelle i deres sandsynlige konkurrencebe(cid:220) gr»nsende t»rskler antages det, at vertikale begr»nsninger ikke har bety(cid:220) delige negative nettovirkninger. Dette betyder, at aftalerne enten falder uden for artikel 85, stk. 1, eller, n¿r de falder inden for artikel 85, stk. 1, kan v»re gruppefritaget, dog med undtagelse af (cid:176)hardcore(cid:133)(cid:220)begr»nsninger. (cid:176)Hardcore(cid:133)(cid:220)begr»ns(cid:220) ninger ang¿r hovedsagelig bindende udsalgspriser og restriktioner for videresalg, som ikke anses for at berettige til gruppefritagelse p¿ baggrund af m¿ls»t(cid:220) ningen med markedsintegration. virkninger. Under s¿danne -(cid:217)I tilf»lde af et system med en enkelt t»rskel vil ligge p¿ 25(cid:220)35(cid:216)% markedsandel, hvilket t»rsklen tydeligvis er under den, der s»dvanligvis opfattes som niveauet for dominans. I tilf»lde af et system med to t»rskler vil den f(cid:192)rste og vigtigste markedsandelst»r(cid:220) skel ligge p¿ omkring 20(cid:216)%. Over t»rsklen p¿ 20(cid:216)% er der plads til at fritage visse vertikale begr»ns(cid:220) ninger op til et h(cid:192)jere niveau p¿ omkring 40(cid:216)%. En s¿dan tilgang med markedsandel(e) fjerner ulempen tilsides»ttelse af markedsstyrke, og ved at ved afskaffe st(cid:192)rstedelen af anmeldelserne, formentlig 80(cid:220)90(cid:216)% af alle tilf»lde, giver den Kommissionen og de nationale konkurrencemyndigheder mulighed for at koncentrere sig om de vigtige sager. -(cid:217)Politikken vil skabe et sikkert holdepunkt med henblik p¿ at skelne de aftaler, der formodes at v»re lovlige, fra dem, der kan kr»ve individuel unders(cid:192)(cid:220) gelse. Vertikale begr»nsninger, der falder uden for de sikre holdepunkter formodes ikke at v»re ulov(cid:220) lige, men kan have behov for individuel unders(cid:192)gelse. Med hensyn til aftaler, der falder uden for gruppefri(cid:220) tagelsen, vil Kommissionen fortsat skulle bevise, at den p¿g»ldende aftale er i strid med artikel 85, -(cid:217)Politikken er hovedsagelig baseret p¿ tilgang med en sort liste, dvs. definition af, hvad der ikke er gruppe(cid:220) (˛)(cid:217)Under h(cid:192)ringen vedr(cid:192)rende dette dokument gav et flertal af medlemsstaterne udtryk for, at de foretrak et system med en enkelt t»rskel. C 365/20 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 26. 11. 98 stk. 1, og vil skulle unders(cid:192)ge, om aftalen opfylder betingelserne i artikel 85, stk. 3. Dette er den normale situation for en aftale, der ikke er omfattet af en gruppefritagelsesforordning. Over t»rsklen kan de opst¿ tre situationer: negativattest, individuel frita(cid:220) gelse eller forbud, hvis betingelserne i artikel 85, stk. 3, ikke er opfyldt. Den foresl¿ede politik vil fast(cid:220) l»gge retningslinjer med n»rmere angivelse af Kommissionens politik vedr(cid:192)rende individuel negativ(cid:220) attest, fritagelse eller forbud over markedsandels(cid:220) t»rsklerne og eventuel tilbagekaldelse af gruppe(cid:220) fritagelsen under t»rsklerne. -(cid:217)Der vil v»re en r»kke ledsageforanstaltninger som beskrevet i foreg¿ende kapitel. Den vigtigste er udvi(cid:220) delsen af artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 17 til at g»lde for alle vertikale distributionsaftaler(cid:216)(˛). Taget under ~t sammen med de (cid:192)vrige elementer i forslaget, dvs. det forhold, at denne meget brede gruppefrita(cid:220) gelse vil omfatte mange aftaler, der i (cid:192)jeblikket ikke er omfattet af en gruppefritagelse, den mulige graduering i fritagelsen samt retningslinjerne, vil der blive tale om en samlet forbedring af retssikkerheden for virksomhederne. -(cid:217)Politikken vil v»re forenelig med st(cid:192)rre decentralise(cid:220) ring. De nationale domstole og de nationale konkur(cid:220) rencemyndigheder vil v»re i stand til at anvende gruppefritagelsen og - ved hj»lp af retningslinjerne - anvende artikel 85, stk. 1, over markedsandels(cid:220) t»rsklerne. Hvis artikel 85, stk. 1, ikke finder anven(cid:220) delse, fordi der ikke er nogen m»rkbar virkning p¿ samhandelen mellem medlemsstaterne p¿ konkurrencen, finder gruppefritagelsen endvidere ikke anvendelse. Det foresl¿s ligeledes, at de natio(cid:220) nale konkurrencemyndigheder - p¿ grundlag af tydelige og klart specificerede kriterier - f¿r bef(cid:192)(cid:220) jelse til at tilsides»tte gruppefritagelsesforordningen for s¿ vidt ang¿r deres omr¿de. eller Denne mere (cid:192)konomiske tilgang er baseret p¿ de under(cid:220) s(cid:192)gelser, der er foretaget med henblik p¿ gr(cid:192)nbogen, en n(cid:192)je analyse af alle de kommentarer, der er modtaget til gr(cid:192)nbogen, Kommissionens erfaringer fra tidligere verti(cid:220) kale sager, EF(cid:220)Domstolens retspraksis og studier af den relevante (cid:192)konomiske og juridiske litteratur. 3. (cid:217)S»rlige bem»rkninger Der kan frems»ttes f(cid:192)lgende s»rlige bem»rkninger om den foresl¿ede nye politik: -(cid:217)Forslaget vil en indeholde liste over (cid:176)hard(cid:220) core(cid:133)(cid:220)begr»nsninger, der altid falder uden for grup(cid:220) pefritagelsen. Denne liste vil under alle omst»ndig(cid:220) heder omfatte aftaler vedr(cid:192)rende minimale og faste videresalgspriser og absolut territorial beskyttelse. Desuden foresl¿r Kommissionen at beskytte mellem(cid:220) liggende og endelige k(cid:192)beres mulighed for arbitrage i st(cid:192)rre omfang og derfor foretage en mere generel black(cid:220)listning af videre salgsbeg»nsninger, for s¿ vidt som disse begr»nsninger som parterne har kontrol over. Nedenst¿ende kan s¿ defi(cid:220) neres som (cid:176)hardcore(cid:133)(cid:220)begr»nsninger, der falder uden for gruppefritagelsen: faktorer, skyldes 1. (cid:217)faste udsalgspriser eller minimale udsalgspriser 2. (cid:217)maksimale udsalgspriser eller vejledende udsalgs(cid:220) priser, der i realiteten udg(cid:192)r sig til faste eller mini(cid:220) male udsalgspriser, som et resultat af pres ud(cid:192)vet af parterne 3. (cid:217)forebyggelse eller begr»nsning af aktivt eller passivt videresalg, import eller eksport til endelige eller ikke(cid:220)endelige k(cid:192)bere foruden a) begr»nsning i det aktive salg p¿ en eneforhandlers territorium, b) begr»nsning i aktivt salg til eksklusivt fordelte kunder, c) begr»nsning p¿lagt medlemmer af et selektivt distributionssystem med hensyn til salg til uautoriserede forhandlere og d) begr»nsning p¿lagt k(cid:192)beren af mellemprodukter og/eller tjenesteydelser med hensyn til salg af disse til andre direkte eller indirekte k(cid:192)bere hos leveran(cid:220) d(cid:192)ren i krydsleve(cid:220) 4. (cid:217)forebyggelse af eller begr»nsning samme eller rancer mellem distribut(cid:192)rer p¿ i et eksklusivt forskellige distributionsniveauer selektivt distributionssystem eller mellem eller forskellige distributionssy(cid:220) distribut(cid:192)rer stemer: dvs. eksklusiv eller selektiv distribution kombineret med eksklusive k(cid:192)bsaftaler i disse 5. (cid:217)kombination, p¿ samme distributionsniveau, af selektiv distribution og eneforhandling indehol(cid:220) dende et forbud mod eller begr»nsning i aktivt salg (˛)(cid:217)Sammen med denne meddelelse freml»gges et udkast til den n(cid:192)dvendige r¿dsforordning. 6. (cid:217)kombination, p¿ samme distributionsniveau, af selektiv distribution og eksklusiv kundefordeling 26. 11. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 365/21 7. (cid:217)en forpligtelse for leverand(cid:192)ren af et mellempro(cid:220) dukt til ikke at s»lge samme vare som reparations(cid:220) eller erstatningsvare til det uafh»ngige efter(cid:220) marked. -(cid:217)V»lges der et system med ~n t»rskel, er alle (cid:176)ikke(cid:220) hardcore(cid:133) vertikale begr»nsninger omfattet under denne t»rskel. -(cid:217)V»lges der et system med to t»rskler, er (cid:176)ikke(cid:220)hard(cid:220) core(cid:133) vertikale begr»nsninger, herunder de mere alvorlige, omfattet af den f(cid:192)rste og vigtigste t»rskel p¿ 20(cid:216)% af markedsandelen. Disse omfatter de begr»nsninger, der f(cid:192)rer til en form for eksklusivitet s¿som eksklusiv levering, eksklusiv kundefordeling og konkurrenceklausuler. Som forklaret i kapitel III er det som helhed mere sandsynligt, at eksklusive verti(cid:220) kale begr»nsninger har betydelige konkurrencebe(cid:220) gr»nsende virkninger end ikke(cid:220)eksklusive begr»ns(cid:220) ninger, mens sidstn»vnte ofte kan have samme virk(cid:220) ningsgrad. I det omfang selektiv distribution falder ind under artikel 85, stk. 1, er den ogs¿ omfattet af n»vnte t»rskel i betragtning af dens store muligheder for at reducere konkurrencen s¿vel inden for som mellem m»rker. Bindinger falder ogs¿ ind under t»rsklen. Den f(cid:192)rste t»rskel d»kker alle mulige verti(cid:220) kale begr»nsninger og kombinationer af vertikale begr»nsninger, medmindre andet er anf(cid:192)rt. -(cid:217)Hvis der igen foruds»ttes et system med to t»rskler, vil den anden t»rskel p¿ 40(cid:216)% d»kke vertikale begr»nsninger, som -p¿ basis af den (cid:192)konomiske t»nkning eller erfaringerne med den hidtidige politik - medf(cid:192)rer mindre alvorlige konkurrencebegr»ns(cid:220) ninger. Her finder man for det f(cid:192)rste de ikke(cid:220)eksklu(cid:220) sive aftaletyper s¿som kvoter, som p¿tvinges k(cid:192)ber eller leverand(cid:192)r. Da de giver plads til, at der kan handles med andre, er de mindre alvorlige end deres eksklusive modstykker. To eksklusive aftaletyper er ogs¿ omfattet af denne t»rskel: 1. eneforhandlingsaf(cid:220) taler, ikke direkte skader konkurrencen mellem m»rker og ofte er effektive, og 2. eksklusive k(cid:192)bsaftaler, idet de ikke medf(cid:192)rer udelukkelse eller en direkte reduktion i konkurrencen mellem m»rker. Endelig ville denne t»rskel ogs¿ g»lde for aftaler mellem SMV. idet de -(cid:217)Det foresl¿s at indf(cid:192)re en varighedsgr»nse for konkurrencebegr»nsende aftaler i betragtning af de eventuelle alvorlige udelukkelsesvirkninger, der er forbundet med konkurrencebegr»nsende forplig(cid:220) telser. Kommissionen overvejer ligeledes at indf(cid:192)re en varighedgr»nse for eksklusive k(cid:192)bsaftaler kombineret med kvoter, som p¿tvinges k(cid:192)beren. Kommissionen overvejer endvidere at dispensere fra varighedsgr»n(cid:220) serne i de s»rlige tilf»lde, hvor leverand(cid:192)ren ejer de lignende lokaler, hvorfra k(cid:192)beren opererer eller situationer. Retningslinjerne vil tage hensyn til det s»rlige forhold mellem langsigtede investeringer og varighedsgr»nser. i -(cid:217)Der findes en r»kke vertikale aftaler, der normalt anses for eller fremover vil blive anset for at falde uden for artikel 85. Disse omfatter kvalitativ selektiv distribution, servicekrav samt maksimale og vejle(cid:220) dende udsalgspriser, hvis de faste bindende udsalgspriser. ikke udg(cid:192)r -(cid:217)Som anf(cid:192)rt i slutningen af kapitel III styrkes eventu(cid:220) elle negative virkninger af vertikale begr»nsninger, n¿r et antal leverand(cid:192)rer og deres k(cid:192)bere praktiserer en vis vertikal begr»nsning. Disse kumulative virk(cid:220) ninger kan v»re et problem i en r»kke sektorer. At foretage en gyldig vurdering af virkningerne af en s¿dan kumulering af vertikale aftaler kan kr»ve en unders(cid:192)gelse og analyse af hele sektoren. Normalt er det kun en konkurrencemyndighed, der kan forventes at indsamlede s¿danne oplysninger omfat(cid:220) tende en hel sektor, idet de sandsynligvis ikke er let tilg»ngelige for de enkelte virksomheder. Det synes ogs¿ rimeligt at behandle alle virksomheder p¿ samme m¿de, hvis de bidrager betydeligt til den samlede virkning. S¿danne sager med kumulativ virk(cid:220) ning, hvor de individuelle leverand(cid:192)rer er omfattet af gruppefritagelsen, vil blive klaret ved en tilbagekal(cid:220) delse af gruppfritagelsen med fremadrettet virkning. Det foresl¿s, at ikke blot Kommissionen, men ogs¿ de nationale konkurrencemyndigheder skal have bef(cid:192)jelse til at tilsides»tte gruppefritagelsen. Kommissionen vil angive, hvorn¿r tilbagekaldelse ikke er sandsynlig, og hvorn¿r tilbagekaldelse er sandsynlig. Det foresl¿s, at tilbagekaldelse skal v»re usandsynlig, n¿r mindre end en vis andel af markedet er udelukket gennem tilsvarende aftaler, og ligeledes, n¿r den enkelte virksomheds markesandel ligger under et vist niveau. If(cid:192)lge Kommissionens erfaringer er sandsynlige nega(cid:220) tive p¿virkninger stammende fra de kumulerede virk(cid:220) ning af samme type vertikale begr»nsninger is»r til stede indenfor selektiv distribution. For at l(cid:192)se dette problem foresl¿s det, at gruppefritagelsen kan anses for uanvendelig p¿ virksomheder, der opererer med selektiv distribution p¿ et marked, hvor mere end 2/3 af salget kanaliseres gennem parallelle selektive distri(cid:220) butionsnet. Eftersom de ber(cid:192)rte virksomheder ikke altid er i besiddelse af s¿dan sektorbred oplysning, C 365/22 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 26. 11. 98 foresl¿s det, at denne betingelse ikke automatisk skal finde anvendelse. Den fremtidige gruppefritagelses(cid:220) forordning skal bestemme, at Kommissionen p¿ eget initiativ kan fasts»tte, at den f(cid:192)romtalte betingelse er opfyldt i forhold til et bestemt marked, og fasts»tte en overgangsperiode, ved hvis udl(cid:192)b gruppefrita(cid:220) gelsen ikke l»ngere finder anvendelse p¿ selektive distributionsaftaler indenfor det p¿g»ldende marked. En overgangsperiode m¿ ikke v»re kortere end 6 m¿neder. Kommissionen vil offentligg(cid:192)re en beslut(cid:220) ning herom i De Europ»iske F»llesskabers Tidende. former -(cid:217)Det er valgt at foresl¿ ~n bred gruppefritagelsesfor(cid:220) ordning i stedet for forskellige forordninger til speci(cid:220) fikke for vertikale begr»nsninger eller sektorer. Den behandler s¿ledes forskellige former for vertikale begr»nsninger med samme virkning p¿ samme m¿de; herved undg¿s der en uberettiget diffe(cid:220) rentiering mellem former eller sektorer. P¿ den m¿de undg¿s det i st(cid:192)rst muligt omfang, at der er en poli(cid:220) i det valg, virksomhederne tr»ffer tisk sk»vhed vedr(cid:192)rende deres distributionsformer. Virksomhedens valg b(cid:192)r v»re baseret p¿ kommercielle forhold og ikke uberettigede forskelle med hensyn til fritagelses(cid:220) mulighederne. Dette har en r»kke konsekvenser, som der redeg(cid:192)res for i de n»ste punkter. -(cid:217)Det foresl¿s at d»kke selektiv distribution i gruppe fritagelsesforordningen. Det er tilstr»bt at ligge s¿ t»t som muligt op ad den nuv»rende politik, s¿ledes som den er formuleret i tidligere kommissionsbeslut(cid:220) i retspraksis ved EF(cid:220)Domstolen. Dette ninger og indeb»rer, at leverand(cid:192)ren - for at v»re omfattet af gruppefritagelsen - ikke p¿ forh¿nd m¿ udelukke visse distributionsformer, og m¿ kun anvende selektiv distribution p¿ betingelse af, at varen eller tjenestey(cid:220) delsens art kr»ver en s¿dan type distribution, og ad udv»lgelseskriterierne gennemf(cid:192)res p¿ objektiv og ikke diskriminerende m¿de. Leverand(cid:192)ren m¿ heller ikke specificere identiteten af konkurrerende m»rker, der skal s»lges af den godkendte distribut(cid:192)r. 1979(cid:216)(ˇ) forbliver ogs¿ uden for gruppefritagelsesfor(cid:220) ordningens anvendelsesomr¿de. Vertikale aftaler om levering af varer, som er produceret p¿ grundlag af specifikationer afgivet af k(cid:192)beren til leverand(cid:192)ren, men som ikke involverer brug af k(cid:192)berens knowhow eller patentrettigheder i forbindelse med fremstil(cid:220) lingen af disse varer, vil imidlertid v»re omfattet. -(cid:217)Hvad ang¿r vertikale aftaler om distribution eller levering af varer eller tjenesteydelser, foresl¿s det, at gruppefritagelsesforordningen d»kker intellektuelle ejendomsrettigheder i det omfang, disse ikke ang¿r fremstilling af varer og 1. er n(cid:192)dvendige for eller supplerer de aftaler, der er fritaget, og 2. indeholder forpligtelser, som ikke er mere konkurrencebegr»n(cid:220) sende end de vertikale begr»nsninger, der er fritaget efter udkastet til gruppefritagelsesforordning. Dette finder anvendelse for begr»nsninger p¿ brug og anvendelse ejendomsrettigheder indenfor vertikale begr»nsninger, der d»kkes af den fremtidige gruppefritagelsesforordning. intellektuelle af -(cid:217)Aftaler, hvor k(cid:192)beren af software videres»lger af denne software til den endelige forbruger uden at opn¿ copyright over den, anses for aftaler om leve(cid:220) ring af varer i forbindelse med denne gruppefrita(cid:220) gelse. Behandlingen af software(cid:220)aftaler, der ligger herudover, overvejes n»rmere. -(cid:217)Franchising er omfattet, men vil ikke blive givet i gruppefritagelsesforordningen, da s»rbehandling det drejer sig om en kombination af vertikale begr»nsninger. Franchising er normalt en kombina(cid:220) tion af selektive distributionsforpligtelser og konkur(cid:220) renceklausuler i relation til varer, som er genstand for franchisen. Sommetider tilf(cid:192)jes der ogs¿ andre elementer, eller bestemmelser om eksklusivt territorium. Disse kombi(cid:220) nationer vil blive behandlet efter de generelle krite(cid:220) rier, der er anf(cid:192)rt i gruppefritagelsen. beliggenhedsklausul s¿som en -(cid:217)Vertikale aftaler vedr(cid:192)rende fremstilling af varer, indeb»rer brug af knowhow eller is»r n¿r de patenter, er ikke omfattet. Licensaftaler, der er omfattet af forordning (EF) nr. 240/96(cid:216)(˛) om tekno(cid:220) logioverf(cid:192)rsel, vil falde uden for anvendelsesomr¿det gruppefritagelsesforordning. for fra Emnet for meddelelsen om underleverance fremtidige den -(cid:217)Visse distributionsformer, hvorunder is»r franchising, intellektuelle licensudstedelse vedr(cid:192)rende omfatter ejendomsrettigheder. I forbindelse med franchising er intellektuelle ejendomsrettigheder et overf(cid:192)rsel af v»sentligt element i denne distributionsform og anvendes til at f¿ franchisetagerens forretningsme(cid:220) toder til at ligge s¿ t»t som muligt op ad franchisegi(cid:220) verens. Licensudstedelsen kan omfatte restriktioner, der er n(cid:192)dvendige for eller supplerer de vertikale (˛)(cid:217)Kommissionens forordning (EF) nr. 240/96 af 31. januar 1996 om anvendelse af artikel 85, stk. 3, p¿ visse kategorier af teknologioverf(cid:192)rselsaftaler (EFT L 31 af 9. 2. 1996, s. 2). (ˇ)(cid:217)Meddelelse om underleveranceaftaler (EFT C 1 af 3. 1. 1979, s. 2). 26. 11. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 365/23 begr»nsninger, der er lagt p¿ salget af varerne eller tjenesteydelserne. Mens vertikale begr»nsninger p¿ varer eller tjenesteydelser er vigtige ud fra et konkur(cid:220) rencesynspunkt og kan resultere i, at en franchiseaf(cid:220) tale falder ind under anvendelsesomr¿det for arti(cid:220) kel 85, stk. 1, skal disse n(cid:192)dvendige eller supplerende begr»nsninger unders(cid:192)ges p¿ baggrund af behovet for at beskytte den ydede knowhow eller fasthol(cid:220) delsen af systemets identitet og omd(cid:192)mme(cid:216)(˛). Gruppefritagelsesforordningen vil ikke d»kke verti(cid:220) kale aftaler mellem aktuelle eller potentielle konkur(cid:220) renter, undtagen hvis aftalen er ensidig, og ingen aftaleparter har en ¿rlig oms»tning p¿ mere end 100 millioner ECU. -(cid:217)Der er planlagt en overgangsperiode for tilpasningen af eksisterende aftaler til gruppefritagelsen, men den skal fasts»ttes senere. 4. (cid:217)Konklusioner Den foresl¿ede nye politik vil sikre mere effektiv beskyt(cid:220) telse af konkurrencen ved at give konkurrencemyndighe(cid:220) derne mulighed for at samle deres indsats om de sager, der involverer markedsstyrke. Den vil fjerne den nuv»(cid:220) rende forordnings sp»ndetr(cid:192)jevirkning og reducere de h¿ndh»velsesomkostninger, der p¿l»gges erhvervslivet. S»rlig de mindre virksomhedsdrivende vil f¿ fordel heraf og af den (cid:192)gede grad af retssikkerhed. Denne nye politik er baseret p¿ fire s(cid:192)jler: inden -(cid:217)Det foresl¿s endvidere, at gruppefritagelsesforord(cid:220) for ningen skal omfatte vertikale aftaler sammenslutninger af selvst»ndige detailhandlere, n¿r de enkelte medlemmer af sammenslutningen er SMV, som defineret i bilaget til Kommissionens henstilling 96/280/EF. I tilf»lde af et system med to t»rskler vil disse aftaler falde ind under den laveste t»rskel. Der er her tale om detailhandlere, der slutter sig sammen under en f»lles distributionsform med henblik p¿ at s»lge til de endelige forbrugere. Det anerkendes, at der er horisontale aspekter ved disse sammenslut(cid:220) ninger, og d»kningen under gruppefritagelsen sker med det forbehold, at disse horisontale aspekter ikke er i strid med artikel 85. -(cid:217)Af hensyn til den politiske sammenh»ng og ensar(cid:220) tethed foresl¿s det, at der ikke bevares sektorspeci(cid:220) ingen fikke regler for (cid:192)l og benzin(cid:216)(ˇ). Der er tilstr»kkelig (cid:192)konomisk eller juridisk grund til fortsat at have en s»rlig ordning for disse sektorer. For s¿ vidt som det er berettiget med en sektorspecifik behandling, vil der blive i retningslinjerne. taget hensyn hertil -(cid:217)Det foresl¿s ikke at anvende reglen om adskillelighed ((cid:176)severability(cid:133)), men at g(cid:192)re fritagelse af aftaler afh»ngig af, at alle bestemmelserne i gruppefrita(cid:220) gelsen er overholdt. (˛)(cid:217)EF(cid:220)Domstolens dom i Pronuptia mod Schillgalis, sag 161/84, Sml. 1986, s. 353, pr»mis 23(cid:220)24. (ˇ)(cid:217)Gruppefritagelsesforordningen bilforhandling, som udl(cid:192)ber i 2002, er ikke omfattet af n»rv»rende forslag. vedr(cid:192)rende -(cid:217)en bred generel gruppefritagelsesforordning g»ldende for b¿de varer og tjenesteydelser med en eller flere markedsandelst»rskler og en sortlistnings(cid:220) tilgang -(cid:217)retningslinjer med en beskrivelse af politikkken over t»rsklerne og eventuel tilbagekaldelse af gruppefrita(cid:220) gelsen -(cid:217)tilpasning af artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 17 med henblik p¿ at reducere antallet af anmeldelser, standse un(cid:192)dige sagsanl»g ved de nationale domstole og styrke mulighederne for civil h¿ndh»velse af kontrakter -(cid:217)st(cid:192)rre rolle for de nationale konkurrencemyndig(cid:220) heder og de nationale domstole i forbindelse med anvendelse af artikel 85, stk. 1, over markedsandels(cid:220) t»rsklerne og tilbagekaldelse af gruppefritagelsen under t»rsklerne. KAPITEL VI - PROCEDURE 1. (cid:217)`ndringer i lovgivningen Gennemf(cid:192)relsen af det forslag til politik, der er beskrevet i kapitel V, foruds»tter tre nye lovtekster, nemlig to fra R¿det om udvidelse af »ndringsforordninger forordning Kommissionens bef(cid:192)jelser nr. 19/65/E˘F og om »ndring af artikel 4, stk. 2, i R¿dets forordning nr. 17(cid:216)(—) samt en gruppefritagelses(cid:220) forordning fra Kommissionen omfattende alle vertikale begr»nsninger i n»sten alle distributionssektorer. efter R¿dets (—)(cid:217)EFT 36 af 6. 3. 1965, s. 533/65. C 365/24 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 26. 11. 98 R¿dets f(cid:192)rste »ndringsforordning er n(cid:192)dvendig for at give Kommissionen bef(cid:192)jelse til ved hj»lp af en gruppe(cid:220) fritagelsesforordning at erkl»re, at artikel 85, stk. 1, ikke g»lder for visse kategorier af vertikale aftaler indg¿et mellem (cid:192)konomiske operat(cid:192)rer. Dette skyldes, at den nuv»rende bemyndigelsesforordning kun g»lder for et afgr»nset antal vertikale begr»nsninger, nemlig enefor(cid:220) handling af varer med henblik p¿ videresalg, eksklusivt k(cid:192)b af varer med henblik p¿ videresalg, forpligtelser med hensyn til eksklusiv levering og eksklusivt k(cid:192)b med henblik p¿ videresalg, samt restriktioner i relation til tildeling eller anvendelse af industrielle ejendomsrettig(cid:220) heder. Den er ogs¿ begr»nset til aftaler, der er indg¿et mellem to parter. R¿dets anden »ndringsforordning ang¿r »ndringen af artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 17. Den er n(cid:192)dvendig, fordi den dato, hvor en fritagelse kan tr»de i kraft, under det nuv»rende system ikke kan ligge f(cid:192)r anmel(cid:220) delsesdatoen. Kommissionen (cid:192)nsker at »ndre det system, s¿ledes at det ikke straffer de virksomheder, som under det nye mere (cid:192)konomisk baserede system, hvor der i arbejdes med markedsandelst»rskler, kan beg¿ fejl forbindelse med vurderingen af deres markedsstilling. I kapitel IV. 5 i n»rv»rende meddelelse redeg(cid:192)res der for en r»kke foranstaltninger, som er n(cid:192)dvendige for at skabe en rimelig grad af retssikkerhed for de (cid:192)kono(cid:220) miske operat(cid:192)rer. Den foresl¿ede »ndring af artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 17, er den vigtigste af de beskrevne foranstaltninger. Dette skyldes, at i henhold til forordning nr. 17, som den nu er affattet, er det tidligste tidspunkt, hvor en individuel fritagelse kan tr»de i kraft - dog med visse begr»nsede undtagelser - anmeldel(cid:220) sesdatoen og ikke aftaledatoen. Dette har den virkning, at mange vertikale aftaler, der falder ind under arti(cid:220) kel 85, stk. 1, automatisk er ugyldige efter artikel 85, stk. 2, indtil de er anmeldt til Kommissionen, til trods for at de opfylder kravene for fritagelse efter artikel 85, stk. 3. Det forhold, at s¿danne aftaler automatisk er ugyldige, indtil de er anmeldt, har to negative virkninger. For det f(cid:192)rste resulterer det i et un(cid:192)digt h(cid:192)jt antal anmeldelser, og for det andet resulterer det i, at konkurrencereglerne anvendes som strategisk redskab til at undg¿ h¿ndh»(cid:220) velse af kontrakter snarere end som middel til at tage fat p¿ konkurrenceproblemer. Form¿let med den foresl¿ede »ndring er at give Kommissionen mulighed for at give fritagelse med tilbagevirkende kraft, n¿r anmeldelsen sker p¿ et senere tidspunkt. Den praktiske virkning af en s¿dan »ndring er, at virksomhederne ikke l»ngere skal anmelde vertikale aftaler, som de ikke anser for a give konkurrenceproblemer, men blot for at garantere retssik(cid:220) kerheden. Virksomhederne skal l»gge st(cid:192)rre v»gt p¿ egen analyse af de (cid:192)konomiske virkninger af de i stedet p¿g»ldende vertikale begr»nsninger, vel vidende, at i tilf»lde af en efterf(cid:192)lgende retssag vil det ikke v»re for sent at ans(cid:192)ge om en fritagelse efter artikel 85, stk. 3. Kommissionens nuv»rende gruppefritagelsesforordninger p¿ distributionsomr¿det, vedtaget i medf(cid:192)r af forordning nr. 19/65/E˘F, er begr»nset til eneforhandling(cid:216)(˛), eksklusivt k(cid:192)b(cid:216)(ˇ), franchising(cid:216)(—) og salg af motork(cid:192)re(cid:220) t(cid:192)jer(cid:216)((cid:209)). Disse forordninger, med undtagelse af gruppe(cid:220) fritagelsen vedr(cid:192)rende salg af motork(cid:192)ret(cid:192)jer, som ikke har indg¿et i unders(cid:192)gelsen, kan ikke »ndres tilstr»k(cid:220) kelig til at sikre den »ndring i politikken, der foresl¿s i denne meddelelse. Med forbehold af vedtagelsen af de to ovenfor beskrevne r¿dsforordninger vil der derfor blive foresl¿et en ny kommissionsforordning. Denne forord(cid:220) ning skal udstr»kkes til alle vertikale begr»nsninger i alle distributionssektorer bortset fra motork(cid:192)ret(cid:192)jer og bl. a. tjenesteydelser, mellemprodukter og aftaler mellem mere end to parter, der hver opererer p¿ forskellige niveauer i distributions(cid:220) k»den. P¿ baggrund af den nye forordning kan det blive n(cid:192)dvendigt at revidere de minimis(cid:220)meddelelsen. distribution, omfatte selektiv 2. (cid:217)Procedure og tidsplan Det f(cid:192)rste trin i proceduren vil v»re R¿dets vedtagelse af de to nye forordninger. F(cid:192)rst n¿r disse to forordninger er vedtaget, kan arbejdet begynde med de procedure(cid:220) m»ssige trin, der f(cid:192)rer til Kommissionens vedtagelse af en ny gruppefritagelsesforordning og et s»t retningslinjer i forbindelse med vertikale begr»nsninger. Kommis(cid:220) sionen vil freml»gge disse to dokumenter samlet til h(cid:192)ring hos medlemsstaterne, erhvervslivet og andre tred(cid:220) jeparter. P¿ denne baggrund forventes det, at alle de lovgivningsm»ssige »ndringer, der er n(cid:192)dvendige for at gennemf(cid:192)re de forslag, der er beskrevet i denne medde(cid:220) lelse, er p¿ plads senest i ¿r 2000. (˛)(cid:217)Kommissionens forordning (E˘F) nr. 1983/83 af 22. juni 1983 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, p¿ kate(cid:220) gorier af eneforhandlingsaftaler (EFT L 173 af 30. 6. 1983, s. 1). (ˇ)(cid:217)Kommissionens forordning (E˘F) nr. 1984/83 af 22. juni 1983 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, p¿ kate(cid:220) gorier af eksklusive k(cid:192)bsaftaler (EFT L 173 af 30. 6. 1983, s. 5). (—)(cid:217)Kommissionens forordning (E˘F) nr. 4087/88 af 30. november 1988 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, p¿ kategorier af franchiseaftaler (EFT L 359 af 28. 12. 1988, s. 46). ((cid:209))(cid:217)Kommissionens forordning (EF) nr. 1475/95 af 28. juni 1995 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, p¿ kate(cid:220) gorier af salgs(cid:220) og serviceaftaler vedr(cid:192)rende motork(cid:192)ret(cid:192)jer (EFT L 145 af 29. 6. 1995, s. 25)