title: PERGUNTA ESCRITA n. 2789/98 do Deputado Graham WATSON à Comissão. Poluição devida à iluminação

eurovoc_concepts:
air quality
electromagnetic interference
health risk
lighting
lighting equipment
pollutant
renewable resources

text: 8. 4. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 96/147 (1999/C 96/209) PERGUNTA ESCRITA P-2788/98 apresentada por Carmen D(cid:237)ez de Rivera Icaza (PSE) (cid:224) Comissªo (9 de Setembro de 1998) Objecto: Publicidade tur(cid:237)stica enganosa Perante a avalanche de folhetos tur(cid:237)sticos anunciando lugares e ilhas paradis(cid:237)acas no Mediterr(cid:226)neo, com fotografias de uma natureza virgem e praticamente sem constru(cid:231)ıes, que podem enganar dado que a realidade Ø depois bem diferente, com uma satura(cid:231)ªo de apartamentos, h(cid:243)teis, lixo, polui(cid:231)ªo acœstica, falta de Ægua ou de infra-estruturas, etc. , 1. que medidas tenciona tomar a Comissªo para que se conhe(cid:231)a e respeite a Directiva 84/450/CEE (1)? tenciona a Comissªo exigir que as ofertas tur(cid:237)sticas imobiliÆrias se ajustem tambØm (cid:224) veracidade do 2. correspondente meio ambiente? (1) JO L 250 de 19. 9. 1984, p. 17. Resposta de Emma Bonino em nome da Comissªo (9 de Outubro de 1998) Todos os Estados-membros transpuseram para a sua legisla(cid:231)ªo nacional a Directiva 84/450/CEE do Conselho de 10 de Setembro de 1984, relativa (cid:224) aproxima(cid:231)ªo das disposi(cid:231)ıes legislativas, regulamentares e administrativas dos Estados-membros em matØria de publicidade enganosa. O texto comunitÆrio aplica-se a todos o dom(cid:237)nios incluindo o turismo e o ambiente. O artigo 4o da Directiva prevŒ que os Estados-membros velem para que existam meios adequados e eficazes para controlar a publicidade enganosa. A Comissªo considera que os meios e os procedimentos levados a efeito pelos Estados-membros permitem actuar efectivamente contra os casos concretos de publicidade enganosa. (1999/C 96/210) PERGUNTA ESCRITA E-2789/98 apresentada por Graham Watson (ELDR) (cid:224) Comissªo (17 de Setembro de 1998) Objecto: Polui(cid:231)ªo devida (cid:224) ilumina(cid:231)ªo A polui(cid:231)ªo provocada pela ilumina(cid:231)ªo constitui um problema crescente, tanto nas Æreas urbanas como nas rurais, causando graves problemas de natureza fisiol(cid:243)gica e ecol(cid:243)gica. Esta forma de polui(cid:231)ªo desperdi(cid:231)a tambØm energia elØctrica, o que significa o esbanjamento de dinheiro e, simultaneamente, dos recursos energØticos limitados da Terra. Realizou a Comissªo algum estudo sobre esta forma de polui(cid:231)ªo e, em caso afirmativo, foram adoptadas iniciativas comunitÆrias adequadas? Resposta dada pelo Sr. Flynn em nome da Comissªo (28 de Outubro de 1998) Remete-se a aten(cid:231)ªo do Senhor Deputado para a resposta dada pela Comissªo (cid:224)s perguntas escritas E-1166/95 (1) e E-2014/95 do Senhor Deputado Whitehead (2). (1) JO C 196 de 31. 7. 1995. (2) JO C 277 de 23. 10. 1995


title: Verordening (EG) nr. 1979/98 van de Commissie van 17 september 1998 tot vaststelling van forfaitaire invoerwaarden voor de bepaling van de invoerprijzen van bepaalde soorten groenten en fruit

eurovoc_concepts:
citrus fruit
fruit vegetable
grape
import price
pip fruit
stone fruit

formats: pdf print

text: 18. 9. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 256/1 I (Besluiten waarvan de publicatie voorwaarde is voor de toepassing) VERORDENING (EG) Nr. 1979/98 VAN DE COMMISSIE van 17 september 1998 tot vaststelling van forfaitaire invoerwaarden voor de bepaling van de invoer- pr¶zen van bepaalde soorten groenten en fruit DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, Gelet op Verordening (EG) nr. 3223/94 van de Commissie van 21 december 1994 houdende uitvoeringsbepalingen van de invoerregeling voor groenten en fruit (1), laatstel¶k gew¶zigd b¶ Verordening (EG) nr. 1498/98 (2), en met name op artikel 4, lid 1, Gelet op Verordening (EEG) nr. 3813/92 van de Raad van 28 december 1992 betreffende de rekeneenheid en de omrekeningskoersen die in het kader van het gemeen- schappel¶k landbouwbeleid moeten worden toegepast (3), laatstel¶k gew¶zigd b¶ Verordening (EG) nr. 150/95 (4), en met name op artikel 3, lid 3, Overwegende dat in Verordening (EG) nr. 3223/94 op grond van de multilaterale handelsbesprekingen in het kader van de Uruguay-Ronde de criteria z¶n vastgesteld aan de hand waarvan de Commissie voor de producten en de periodes die in de b¶lage b¶ die verordening z¶n vermeld, de forfaitaire waarden b¶ invoer uit derde landen vaststelt; Overwegende dat op grond van de bovenvermelde criteria de forfaitaire invoerwaarden moeten worden vastgesteld op de in de b¶lage b¶ deze verordening vermelde niveaus, HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Artikel 1 De in artikel 4 van Verordening (EG) nr. 3223/94 bedoelde forfaitaire invoerwaarden worden vastgesteld zoals aangegeven in de tabel in de b¶lage b¶ deze veror- dening. Artikel 2 Deze verordening treedt in werking op 18 september 1998. Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepassel¶k in elke lidstaat. Gedaan te Brussel, 17 september 1998. Voor de Commissie Franz FISCHLER Lid van de Commissie (1) PB L 337 van 24. 12. 1994, blz. 66. (2) PB L 198 van 15. 7. 1998, blz. 4. (3) PB L 387 van 31. 12. 1992, blz. 1. (4) PB L 22 van 31. 1. 1995, blz. 1. L 256/2 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 18. 9. 98 B(cid:246)LAGE b¶ de verordening van de Commissie van 17 september 1998 tot vaststelling van forfaitaire invoerwaarden voor de bepaling van de invoerpr¶zen van bepaalde soorten groenten en fruit GN-code Code derde landen (1) (in ecu/100 kg) Forfaitaire invoerwaarde 0707 00 05 0709 90 70 0805 30 10 0806 10 10 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90 0808 20 50 0809 30 10, 0809 30 90 0809 40 05 060 999 052 999 388 512 524 528 999 052 064 400 624 999 388 400 508 512 524 528 800 999 052 064 388 528 999 052 999 052 060 064 066 068 400 624 999 107,8 107,8 102,7 102,7 76,0 81,0 89,5 69,6 79,0 96,5 55,3 192,9 101,9 111,6 53,0 64,5 42,5 82,9 27,7 86,6 207,5 80,7 91,6 57,4 90,6 81,6 80,3 126,0 126,0 54,7 53,3 59,6 53,3 50,8 109,0 180,7 80,2 (1) Landennomenclatuur vastgesteld b¶ Verordening (EG) nr. 2317/97 van de Commissie (PB L 321 van 22. 11. 1997, blz. 19). De code „999” staat voor „andere oorsprong”


title: WRITTEN QUESTION No. 2795/98 by Leonie van BLADEL to the Commission. Financing of the UCK

eurovoc_concepts:
Albania
Kosovo
armed forces
arms limitation
financial aid
international organisation
international sanctions
the EU's international role

formats: html pdf print

text: C 135/116 Official Journal of the European Communities EN 14. 5. 1999 Answer given by Mr Pinheiro on behalf of the Commission (28 September 1998) The use of budget appropriations for those headings still without a legal basis is subject to the stringent provisions of the Financial Regulation that governs the budget as a whole. The projects cited by the Honourable Member are a case in point. The Commission is therefore unable to accept the contention that it felt ‘free to ignore a number of rules’. The budget heading funds projects submitted by partners: non-governmental organisations, associations or international organisations. After examination and appraisal, projects satisfying the criteria laid down for the heading’s use are the subject of a formal decision by the Commission under the financial rules in force. The Commission would also point out, as emphasised in its answer to Question 2187/98, that the two projects cited by name formed part of a coherent programme of support for the electoral process. The programme was set up at the request of the national authorising officer, in accordance with Parliament’s resolution of November last year on Togo and on the basis of requests from a number of partners. The Commission believes that the activities it financed contributed to the success of the elections. It also believes that the partners who carried them out worked with efficiency and without bias. (1999/C 135/138) WRITTEN QUESTION E-2790/98 by Graham Watson (ELDR) to the Commission (17 September 1998) Subject: European-wide leagues What does the Commission intend to do to encourage the formation of European-wide leagues in various sports? Answer given by Mr Oreja on behalf of the Commission (16 November 1998) Most major sports federations have long been organising European competitions. Football, for instance, has the champions league and basketball the European league. If the Honourable Member’s question is about the creation of European leagues outside the federations, the Commission is not planning any particular action to encourage such moves. This is a matter for the sports organisations. The Commission has neither a legal basis nor the political interest to interfere. Nevertheless, the Commission stresses the importance of keeping real solidarity between elite and grass roots sport. Furthermore, where the rules or actions of existing or new sports organisations fall within the scope of the competition rules of the EC Treaty, the Commission has the duty to ensure that these rules are respected. (1999/C 135/139) WRITTEN QUESTION E-2795/98 by Leonie van Bladel (UPE) to the Commission (17 September 1998) Subject: Financing of the UCK Despite all their verbal pledges, Albanian politicians in Kosovo have so far displayed little genuine readiness to enter into a dialogue with the Serbian and Yugoslav authorities and seek a peaceful solution to the conflict. A serious obstacle here is the attitude of the UCK (the so-called Kosovo Liberation Army),


title: Alueiden komitean lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi päätöksen N:o 1692/96/EY muuttamisesta merisatamien, sisävesisatamien ja intermodaaliterminaalien sekä liitteessä III olevan hankkeen N:o 8 osalta"

eurovoc_concepts:
common transport policy
harbour installation
inland waterway transport
maritime transport
trans-European network

text: C 373/20 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 2. 12. 98 Alueiden komitean lausunto aiheesta ”Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi päätöksen N:o 1692/96/EY muuttamisesta merisatamien, sisävesisatamien ja intermodaaliterminaalien sekä liitteessä III olevan hankkeen N:o 8 osalta” ALUEIDEN KOMITEA, joka (98/C 373/03) ottaa huomioon ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi aiheesta ”Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi päätöksen N:o 1692/96/EY muuttamisesta merisatamien, sisävesisatamien ja intermodaaliterminaalien sekä liitteessä III olevan hankkeen N:o 8 osalta” (KOM(97) 681 lopull. – 97/0358 COD) (1), ottaa huomioon neuvoston 24. maaliskuuta 1998 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 129 d artiklan ja 198 c artiklan ensimmäisen kohdan nojalla tekemän päätöksen pyytää aiheesta alueiden komitean lausunto, ottaa huomioon työvaliokuntansa 13. toukokuuta 1998 tekemän päätöksen antaa lausunnon valmistelu valiokunta 3:n ”Euroopan laajuiset verkot – Liikenne – Tietoyhteiskunta” tehtäväksi, ottaa huomioon valiokunta 3:n toukokuun 18. päivänä 1998 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 101/98 rev. , jonka esittelijä oli Johan Sauwens, hyväksyi 16. –17. syyskuuta 1998 pitämässään 25. täysistunnossa (syyskuun 17. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon. 1. Johdanto: komission asiakirjan sisältö Yhteisön suuntaviivoista Euroopan laajuisen lii- 1. 1. kenneverkon (TEN) kehittämiseksi tehdyllä päätöksellä N:o 1692/96/EY annetaan yleiskehys yhtenäisen multi- modaaliliikennettä palvelevan perusrakenneverkon pe- rustamiseksi (2). 1. 2. Komission esittämän muutoksen tarkoituksena on selkeyttää ja vahvistaa meri- ja sisävesisatamien ja intermodaaliterminaalien asemaa TEN-verkossa. 1. 3. Nämä liityntäkohdat ovat välttämättömiä siir- ryttäessä kuljetusmuodosta toiseen. Intermodaalikulje- tuksen kehityksen olisi osaltaan tehostettava koko ver- kon toimintaa niin operatiivisesti kuin ympäristönkin kannalta. 1. 4. Arvioidessaan TEN-verkkoon kuuluvia meri- ja sisävesisatamia sekä intermodaaliterminaaleja komissio kuuli jäsenvaltioita ja muita asianosaisia osapuolia. 1. 7. TEN-verkon tavoitteena on kehittyä sellaiseksi multimodaaliseksi perusrakenneverkoksi, joka yhdistää asteittain eri kuljetusmuodot ja kansalliset verkot. Perustana on oletus, että kuljetusmuotojen ja 1. 8. kansallisten verkkojen yhdentyminen lisää yleistä tehok- kuutta, mikä puolestaan vähentää ruuhkia ja saastu- mista. 1. 9. Eri kuljetusmuotojen yhdistäminen on olennais- ta, mikäli on tarkoitus, että liikenteen odotettu kasvu nojaa tulevina vuosina merkittävissä määrin kuljetus- muotoihin, jotka aiheuttavat muita vähemmän ruuhkia ja ympäristöhaittoja. 1. 5. Jäsenvaltiot ja muut osapuolet tukivat yleisesti ottaen aloitetta, jonka mukaan meri- ja sisävesisatamat sekä intermodaaliterminaalit on integroitava tehok- kaammin multimodaaliseen TEN-verkkoon. 1. 10. Komissio toteaa myös, että erillisten liikenne- verkkojen yhdistäminen lisännee samalla yhteyksiä unio- nin eri alueiden välillä ja siten kauppaa ja tuottavuutta. 1. 6. Komissio toteaa, että mielipide-eroja syntyi lähinnä ehdotuksen yksityiskohdista, kuten liityntäkoh- tien määrästä ja sijainnista, samoin kuin yhteisen edun mukaisten hankkeitten määrittelyperusteista. (1) EYVL C 120, 18. 4. 1998, s. 14. (2) EYVL L 228, 9. 9. 1996, s. 1. 1. 11. joten se TEN on multimodaalinen verkko, koostuu yhteyksistä ja solmukohdista. Koska verkon tavoitteena on eri liikennemuotojen yhdistäminen, suun- taviivoja voidaan kuitenkin pitää puutteellisina, mikäli niihin ei sisällytetä täsmällisiä kriteerejä ja verkostokaa- vioita keskeisten liityntäkohtien kehittämiseksi. 2. 12. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 373/21 1. 12. Jotta multimodaalisessa perusrakenneverkossa voidaan harjoittaa toimivaa intermodaalista kuljetustoi- mintaa, tarvitaan meri- ja sisävesisatamia sekä yhdistet- tyjen kuljetusten uudelleenlastauskohtia. 2. 6. On todettava selvästi, että Euroopan kansalais- ten oikeus liikkuvuuteen on sosiaaliselta kannalta mer- kittävä, mikä pätee varmasti Euroopan syrjäseutujen asukkaisiin. Satamien merkitystä matkailun kannalta ei myöskään voida aliarvioida. 1. 13. Nykymuotoista TEN-verkkoa on siis pidettävä keskeneräisenä. 1. 14. TEN-verkkoon kuuluvien merisatamien yksi- löinti on tärkeä askel kohti multimodaalista perusraken- neverkkoa. Historia osoittaa, että sisämaan liikenneyh- teyksien kehittyminen onkin usein alkanut juuri merisa- tamista. Nykyään merisatamilla on merkittävä asema sisämaan liikennejärjestelmien suunnittelussa ja toteut- tamisessa. 1. 15. Koska merisatamat ja sisämaan liityntäkohdat ovat keskinäisessä riippuvuussuhteessa ja yhtä merkittä- viä tekijöitä intermodaalisten kuljetusten kehittämi- sessä, komissio päätti sisällyttää ehdotukseensa sisä- maan liityntäkohdat. Yhteenvetona voidaan todeta, että komission 1. 16. ehdotus tarkentaa Euroopan laajuisia liikenneverkkoja koskevaa päätöstä N:o 1692/96/EY lisäämällä sekä rajoittavia että soveltamisalaa laajentavia perusteita merisatamien, sisävesisatamien ja intermodaaliliiken- teen terminaalien valintaan. 2. Lausunto: yleistä 2. 1. Alueiden komitea tukee komission pyrkimyksiä määritellä entistä tarkemmin, mikä merisatamien ja sisävesisatamien asema on yhdistetyissä kuljetuksissa Euroopan tasolla. Komitea viittaa aiempiin lausuntoihinsa, joissa 2. 2. se on todennut, että vesiliikenteellä ja yhdistetyillä kuljetuksilla on oltava merkittävämpi asema Euroopan liikennepolitiikassa. 2. 3. Peruslähtökohtana tulee olla integroitu koko- naisnäkemys liikennepolitiikasta, jossa aluesuunnitte- lunäkökulma otetaan huomioon jo ensimmäisestä päätöksentekovaiheesta lähtien. 2. 4. Painokkaita reunaehtoja ovat myös liikenteen todellisten kustannusten ottaminen huomioon sekä kil- pailuehtojen yhdenmukaistamispolitiikka. Komitea pahoittelee myös sitä, ettei ehdotuksessa 2. 7. hyödynnetä tilaisuutta tarkentaa ja selvittää perusteelli- sesti yhteisen edun mukaisten vesiliikenneverkkohank- keiden perusteita ja teknisiä erittelyjä. 2. 8. Komitea ei myöskään ymmärrä, miksi liitteen I karttoihin ei ole sisällytetty lukuisia sisävesisatamia, joiden liikenne voi lisätä Euroopan sisävesiliikenneverk- kojen käyttöä merkittävästi. Komitean mielestä sisävesi- satamien verkkoa tulee tihentää huomattavasti. Euroopan vesiliikenneverkko tulee optimoida 2. 9. TEN-verkon puitteissa, ja tiettyjen rajat ylittävien yh- teyksien kokoa tulee suurentaa ja kapasiteettia lisätä riittävästi. Vasta silloin sisävesiliikenteen satamat voivat todella täyttää niiltä odotetun tehtävän. 2. 10. Myös komitea on koordinoinnista sitä mieltä, että merisatamia, sisävesiliikennesatamia ja intermodaa- likuljetusten terminaaleja kehitetään melkein pelkästään markkinoilta tulevien virikkeiden mukaan. 2. 11. Alueiden komitea pitää erityisen tervetulleena merisatamien sisällyttämistä Euroopan laajuisiin liiken- neverkkoihin (TEN-verkkoihin). Näin varmistetaan kansainvälisen tavaraliikenteen solmukohtina toimivien merisatamien liittäminen muihin alueiden välisiin TEN- liikenneverkkoihin. 2. 12. Intermodaaliliikenne on tärkeä osa tasapainois- ta liikennepolitiikkaa. Komitea ei ymmärrä, miksi liit- teen I karttoihin ei ole sisällytetty lukuisia yhdistelmälii- kenteen terminaaleja, joiden toiminta voi lisätä intermo- daaliliikenteen käyttöä merkittävästi. Komitean mie- lestä yhdistelmäliikenteen verkkoa tulee tihentää huo- mattavasti. 2. 13. Siksi komitea tukee komission aikomusta tukea taloudellisesti myös satamahankkeita yhteistä etua kos- kevina hankkeina Euroopan laajuisia liikenneverkostoja rakennettaessa. Satamahankkeiden huomioiminen ko- rostaa merisatamien merkitystä logistisina keskuksina ja liikenneväylien leikkauskohtina eurooppalaisissa lii- kennejärjestelmissä. Satamahankkeiden arvioinnissa ja valinnassa tarvitaan kuitenkin kriittisyyttä. 2. 5. Alueiden komitea ei ole täysin tyytyväinen siihen, että ehdotuksessa käsitellään melkeinpä ainoastaan tavaraliikennettä, vaikka satamat ovat merkittävä TEN- verkon osa myös henkilöliikenteessä. 2. 14. Alueiden komitea pitää tervetulleena sitä, ettei suuntaviivoissa kaavailla merisatamien luokittelemista samalla tavoin asteittain kuin lentokenttiä, eikä tiettyjä C 373/22 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 2. 12. 98 satamia siten suunnitella luokiteltaviksi ”Euroopalle tärkeiksi merisatamiksi”. 2. 15. Jotta kilpailuvääristymiltä vältyttäisiin, sata- ma-alueilla tehtäviä hankkeita ei myöskään alueiden komitean mielestä tulisi pääsääntöisesti rahoittaa TEN- budjetista. Näin osoitetaan myös selvästi, että suprara- kennehankkeiden rahoittaminen on pois suljettu mah- dollisuus. Komissio on tunnustanut, että yksittäisten hankkeiden kilpailuvaikutukset on otettava huomioon. Suunnitellut kolme poikkeusta siitä periaattees- 2. 16. ta, etteivät infrastruktuurihankkeet satama-alueilla ole tukikelpoisia, eivät saisi koskea ainoastaan liikenteen hallinnointi- ja tietojärjestelmiä kuten elektronista tieto- jenvaihtojärjestelmää (EDI), vaan niiden tulisi koskea myösyhdistettyihinkuljetuksiin liittyviä hankkeita. Siten kaikki II liitteen 7 jaksossa luetellut toimenpiteet voivat olla myös satama-alueilla tukikelpoisia. Tämä johtaisi kuitenkin huomattaviin kilpailun vääristymiin, koska kyse on erityisesti muutosten suprastruktuuri-investoin- neista. Tällöin perustana oleva periaate, jonka mukaan merisatama-alalla tukikelpoisia ovat ainoastaan infra- struktuurihankkeet, ikään kuin kumottaisiin jälleen tie- tyssä määrin ”takaoven kautta”. Siksi laajentaminen yh- distettyihin kuljetuksiin liittyviin hankkeisiin on tarpeen. 2. 17. Lisäksi tukialueilla satama-alueiden hankkeita tuettaisiin koheesio- ja rakennerahastovaroilla, jolloin tuki voisi poikkeustapauksissa koskea myös suprastruk- tuuri-investointeja. Tällä toimella komissio puuttuu aktiivisesti eurooppalaisten satamien väliseen kilpai- luun. Tämä ei kuitenkaan saa aiheuttaa haittaa pohjoisil- le satamille sellaisen politiikan muodossa, jonka tavoit- teena on ohjata liikennevirtaa eurooppalaisten merisata- mien välillä tai ”jakaa liikennettä oikeudenmukaisesti”, tapahtuupa tämä sitten taloudellisen tuen tai parempien puite-ehtojen kautta. EU:n toimet eivät saa rajoittaa eurooppalaisten merisatamien välistä kilpailua. Ei voida hyväksyä sitä, että julkisten varojen käyttö aluetuen puitteissa vaarantaa yksityisinvestointien käyttöä talou- dessa toisaalla. Jos tiettyjä alueita on aluepolitiikan vuoksi tuettava, sen olisi tapahduttava niin, että peruste- taan ja tuetaan sijoittautumisen kannalta sopivia yrityk- siä. AK vastustaa päättäväisesti pyrkimystä muuttaa nykyisiä hyvin järjestäytyneitä liikennevirtoja. Bryssel 17. syyskuuta 1998. 2. 18. On siis hyviä syitä yhteisön mukaantuloon asiassa, mutta sen tulee tapahtua tiiviissä yhteistyössä alueiden, jäsenvaltioiden sekä myös paikallishallinnon kanssa ja toissijaisuusperiaatetta kunnioittaen. 2. 19. Sitä paitsi useat hallinnon tasot ovat jo (toisin kuin käsiteltävässä ehdotuksessa sanotaan) ponnistelleet liityntäkohtien koordinoimiseksi, ja niiden lähtökohta- na on ollut kokonaisvaltainen suunnitelma liikenteestä ja kuljetuksista sekä liikkuvuudesta. Tämä johtaa tulevaisuudessa varmasti siihen, 2. 20. että merisatamat asetetaan tärkeysjärjestykseen Euroo- pan tasolla. 3. Päätelmät 3. 1. Komitea on toistaiseksi samaa mieltä niistä merisatamien teknisten erittelyjen perusteista, jotka on esitetty liitteessä I ja listassa TEN-verkkoon otettavista 300 merisatamasta. Komitea kannattaa myös Aigeian- ja Joonianmeren saarille esitettyä poikkeusta. Eurooppalaisen liikenne- ja kuljetuspolitiikan 3. 2. kehittämisen tässä vaiheessa komitea tukee myös termi- naalien ja sisävesisatamien teknisille erittelyille määritel- tyjä perusteita liitteessä I täsmennetyn mukaisesti (ver- kostokaaviot). 3. 3. Kaikkia sisävesisatamia ja intermodaalitermi- naaleja ei tosin ole merkitty liitteen I karttoihin. Monet muutkin paikat täyttävät kriteerit. Siksi karttoja tulee täydentää. 3. 4. Mitä tulee liitteessä III olevaan kuvaukseen hankkeesta 8, komitea huomauttaa, että tärkeimmät hankkeet ja niiden määrittely etenevät nopeasti kaikissa yhteisön jäsenvaltioissa ja usein alue- tai paikallishallin- non aloitteesta. 3. 5. Olisi ollut parempi, että liitettä III ehdotettaisiin ajantasaistettavaksi säännöllisesti ja että alue- ja paikal- lishallintoa kuultaisiin laajasti sitä ennen. Alueiden komitean puheenjohtaja Manfred DAMMEYER


title: Resolution on the executions carried out in Gaza

eurovoc_concepts:
Palestine
death penalty


title: WRITTEN QUESTION No. 2800/98 by Alexandros ALAVANOS to the Commission. Unsuitable methods used by the British Museum to conserve the Elgin Marbles

eurovoc_concepts:
EU financing
EU programme
Greece
United Kingdom
architectural heritage
cultural cooperation
cultural heritage
cultural policy
heritage protection
museum

formats: html print


title: Særberetning nr. 13/98 om revision af anvendelsen af risikoanalysemetoder i toldkontrol og toldbehandling med Kommissionens svar (EF-traktatens artikel 188 C, stk. 4, andet afsnit)

eurovoc_concepts:
customs formalities
customs inspection
customs regulations
import policy
report

text: 3. 12. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 375/3 SÆRBERETNING Nr. 13/98 om revision af anvendelsen af risikoanalysemetoder i toldkontrol og toldbehandling med Kommissionens svar (EF-traktatens artikel 188 C, stk. 4, andet afsnit) (98/C 375/02) INHOLD Punkt Side 1. INDLEDNING. 1. 1 — 1. 3 2. BEHOVET FOR RISIKOANALYSE. 2. 1 — 2. 6 3. HVAD ER RISIKOANALYSE?. 3. 1 — 3. 2 4. KOORDINERING AF RISIKOANALYSEAKTIVITETER FREM TIL NU. 4. 1 — 4. 2 5. RETTENS UNDERSØGELSE. 5. 1 — 5. 6 6. REVISIONSRESULTATER. 6. 1 — 6. 55 Generelle revisionsresultater. 6. 2 — 6. 7 Specifikke revisionsresultater. 6. 8 — 6. 55 Filtreringssystemer. 6. 14 — 6. 34 Stikprøvekontrol. 6. 21 — 6. 22 Hvor effektive er filtrene?. 6. 23 — 6. 28 Kontrolfrekvensen i forbindelse med filtreringssystemer. 6. 29 Anvendelse af et filtreringssystem i forbindelse med forenklede proce- durer. 6. 30 — 6. 31 Filtreringssystemernes stærke og svage punkter. 6. 32 — 6. 34 Efterkontrol af import og risikoanalyse. 6. 35 — 6. 55 Nationale kontrolplaner. 6. 46 — 6. 47 Problemer i forbindelse med efterkontrol. 6. 48 — 6. 50 Stikprøve af toldangivelser omhandlet i AM-meddelelser. 6. 51 — 6. 55 7. KONKLUSION. 7. 1 — 7. 6 4 4 6 6 6 7 7 8 8 9 9 10 10 10 11 12 12 12 13 Kommissionens svar. 15 C 375/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 12. 98 1. INDLEDNING 1. 1. Fællesskabsbudgettet finansieres til dels af told og landbrugsafgifter, de såkaldte »traditionelle egne indtæg- ter«. I budgettet for 1997 var de traditionelle egne indtægter anslået til 14,2 mia. ECU, eller ca. 17,7 % af det samlede budget. Medlemsstaterne har ansvaret for at inkassere disse midler (1). I de 15 medlemsstater opkræ- ves der told på de toldkontorer, der foretager toldbe- handlingerne. Ud over at opkræve egne indtægter skal toldmyndighederne bl. a. gennemføre foranstaltninger, der er et led i den økonomiske politik, beskytte Fælles- skabet mod indførsel af forbudt eller farligt gods og illegale stoffer, overvåge handelen med truede arter, der er omfattet af CITES-konventionen (2), og kontrollere eksport, der medfører udgifter for Fællesskabets budget under den fælles landbrugspolitik. 1. 2. Det indre marked blev gennemført den 1. januar 1993, og samtidig trådte EF-toldkodeksen i kraft. Den blev indført ved Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 (3). Sigtet med kodeksen og gennemfø- relsesbestemmelserne (4) var at samle alle eksisterende toldforskrifter i Fællesskabet, som bl. a. har til formål at sikre, at toldforskrifterne anvendes ensartet i hele Fælles- skabet, under e´t. I toldkodeksen og efterfølgende ændrin- ger heraf fastsættes, hvilke konkrete kontroller toldadmi- nistrationerne skal foretage for at beskytte Fællesskabets finansielle interesser. Dermed skal det sikres, at told- forskrifterne anvendes korrekt. 1. 3. Skal Den Europæiske Unions toldmyndigheders funktion ses i det rette perspektiv, skal man forstå de særlige omstændigheder, de skal arbejde under. Deres arbejde dikteres af fællesskabsforordninger og medlems- staternes relevante lovgivning og instrukser. De skal hvert år behandle ca. 30 mio. indførselsangivelser og et tilsva- rende antal udførselsangivelser og ca. 20 mio. fælles- skabsforsendelser. De anvender den kombinerede no- menklatur Taric (5) med over 30 000 produktpositioner, hvoraf mange har flere forskellige toldsatser afhængigt af produktets oprindelsesland. Toldforskrifterne vedrørende særlige varer ajourføres løbende ved ændring af told- og afgiftssatserne samt ved pålæggelse af antidumpingtold og toldkontingenter. Alle disse faktorer kombineret med de erhvervsdrivendes mål om størst mulig fortjeneste gør, at der er risiko for, at told og afgifter ikke bliver inkasseret rettidigt med det korrekte beløb. 2. BEHOVET FOR RISIKOANALYSE 2. 1. Med de ovenfor beskrevne arbejdsvilkår og i betragtning af, at samtlige medlemsstater var indstillet på at få udgifterne til de offentlige tjenester bragt ned, blev det klart, at der var behov for foranstaltninger, der kunne gøre toldkontrollen mere effektiv, samtidig med at det sikredes, at de offentlige tjenester fortsat beskyttede Fæl- lesskabets interesser effektivt. 2. 2. Med dette for øje, og fordi det indre marked skulle gennemføres med virkning fra den 1. januar 1993, fore- tog det europæiske institut for offentlig administration i Maastricht på Kommissionens anmodning en undersø- gelse af emnet »1992 and the organisation of Member States’ and Community customs administrations« (1992 og medlemsstaternes og Fællesskabets toldadministratio- ners opbygning). Det henstilledes i undersøgelsen, at toldmyndighedernes arbejdsmetoder blev forbedret, og Udvalget for Toldspørgsmål (6) gik ind for, at der blev gjort en større indsats på dette område. Der blev derfor nedsat et ad hoc-udvalg af eksperter, der skulle undersøge dette spørgsmål, og som koncentrerede sig om anvendel- sen af risikoanalyse i toldkontrol. 2. 3. Økofin-Rådet (økonomi- og finansministrene) god- kendte den 23. november 1992, at der blev brugt risiko- analysemetoder til at målrette den finansielle kontrol. Økofin-Rådet henstillede, at Kommissionen inden udgan- gen af 1993 vedtog foranstaltninger med henblik på at indføre målrettet revision på grundlag af risikoanalyse i alle sektorer, hvor der skulle foretages kontrol. I Fælles- skabets toldkodeks og i gennemførelsesbestemmelserne er der imidlertid kun foreskrevet anvendelse af risikoanaly- seteknikker i kontrollen af varer importeret under forenk- lede toldprocedurer ad luftvejen eller ad søvejen. I forord- ningerne om kontrol af landbrugsprodukter, der giver ret (1) Rådets afgørelse 94/728/EF, Euratom af 31. oktober 1994 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtæg- ter, EFT L 293 af 12. 11. 1994, s. 9. (2) Konventionen om international handel med udryddelses- truede vilde dyr og planter (CITES). (3) EFT L 302 af 19. 10. 1992. (4) Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks, EFT L 253 af 11. 10. 1993, s. 1. (5) Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, EFT L 256 af 7. 9. 1987, s. 1, senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2086/97 af 4. november 1997 om ændring af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87, EFT L 312 af 14. 11. 1997, s. 1. (6) Udvalget for Toldspørgsmål består af lederne af medlemssta- ternes toldadministrationer og generaldirektøren for GD XXI. 3. 12. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 375/5 til eksportrestitutioner (7), er der også foreskrevet anven- delse af risikoanalyse, hvis kontrolsatsen er på under 5 %. ønske om, at Fællesskabets toldmyndigheder »handler som en enkelt administration«. Følgende dokumenter er de vigtigste: 2. 4. Endvidere er toldmyndighederne i medfør af Eu- ropa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 210/97/EF af 19. december 1996 om vedtagelse af et handlingsprogram for toldvæsenet i EF (Told 2000) (8) forpligtede til at anvende risikoanalysemetoder, når de skal afgøre, hvor- dan eller hvornår de skal udøve deres kontrolmandat. Baggrunden for dette handlingsprogram er pilotaktionen »Told 2000«, der blev påbegyndt i december 1993, da lederne af medlemsstaternes toldadministrationer tilken- degav, at de havde til hensigt at forbedre samarbejdet mellem toldmyndighederne med det formål at sikre, at der ved alle indgangs- og udgangssteder til Fællesskabets toldområde foretages kontrol og anvendes procedurer med samme effektivitet. Beslutningen lyder bl. a. som følger: a) meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet (9) om en handlingsplan for forsendelse i Europa b) Rådets resolution af 23. november 1995 om datamati- sering af forsendelsesprocedurerne (10) c) Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 (11) om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser d) Rådets resolution af 25. oktober 1996 om forenkling og rationalisering af Fællesskabets toldregler og -pro- cedurer (12) »Handlingsprogrammet benævnes »Told 2000« og gennemføres for perioden 1. januar 1996 til 31. decem- ber 2000« (artikel 1, stk. 2). e) Kommissionens svar til Rettens bemærkninger i årsbe- retningerne for 1993 og 1996 (13) »Den fælles målramme, der er fastsat i artikel 1, stk. 3, og inden for hvilken Kommissionen og medlemssta- terne fastlægger planer og prioriteringer med henblik på at definere og iværksætte en samordnet aktion, der skal sikre overensstemmelse mellem toldvæsenets ind- sats og behovene på det indre marked, har til formål: 1) at garantere en anvendelse af fællesskabsbestem- melserne, som sikrer samme resultater overalt på Fæl- lesskabets toldområde, for at: —. — beskytte Fællesskabets interesser, især dets finan- sielle interesser« (artikel 4). »I overensstemmelse med de mål, der er opstillet i artikel 4, nr. 1), skal medlemsstaterne og Kommissio- nen:. 4) med henblik på at nå disse mål tilpasse arbejdsme- toder, udstyr og materiel for at styrke effektiviteten af kontrollen og især fremme udviklingen af teknikker til udvælgelse, risikoanalyse og efterfølgende kontrol, samt i det nødvendige omfang fastlægge kontrollens art med henblik på at opnå ækvivalente resultater« (artikel 5). f) Europa-Parlamentets beslutning af 25. november 1995 (14) g) »2. beretning fra Kommissionen om kontrolordningen for de traditionelle egne indtægter« af 8. december 1997 (15) h) Rådets resolution af 18. december 1997 (16) om fast- sættelse af prioriteter for samarbejdet om retlige og indre anliggender for perioden 1. januar 1998 til Amsterdam-traktatens ikrafttræden. som effektive arbejdsmetoder 2. 6. I samtlige dokumenter anført i punkt 2. 5 fremhæ- ves behovet for at anvende de nyeste toldteknikker og mere f. eks. informationsteknologi, risikoanalyse og udvælgelse ved hjælp af risikoprofiler, fælles og samordnet risikoforvalt- ning og avancerede revisionssystemer. Det kræves, at de nationale toldadministrationer fungerer, som om de udgjorde en enkelt administration, og medlemsstaterne opfordres til at samarbejde tæt og koordinere deres indsats om opfyldelsen af disse fælles mål. Kommissionen bemærker, at medlemsstaterne ikke anvender samme inspektionsteknikker, men den tror på, at forholdene 2. 5. I en række fællesskabsdokumenter og meddelelser opfordres der til at anvende risikoanalyse eller udtrykkes (7) Rådets forordning (EØF) nr. 386/90 af 12. februar 1990 om kontrol i forbindelse med udførsel af landbrugsprodukter, der giver ret til udbetaling af restitutioner eller andre beløb, EFT L 42 af 16. 2. 1990, s. 6. (8) EFT L 33 af 4. 2. 1997, s. 24. (9) EFT C 176 af 10. 6. 1997, s. 3. (10) EFT C 327 af 7. 12. 1995, s. 2. (11) EFT L 312 af 23. 12. 1995, s. 1. (12) EFT C 332 af 7. 11. 1996, s. 1. (13) EFT C 327 af 24. 11. 1994, s. 295, og EFT C 348 af 18. 11. 1997, s. 39. (14) EFT C 308 af 20. 11. 1995, s. 57. (15) KOM (97) 673 endelig udg. af 11. december 1997. (16) EFT C 11 af 15. 1. 1998, s. 1. C 375/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 12. 98 måske vil blive bedre, når der udvikles risikoanalysemeto- der. Den håber, at der inden for rammerne af Told 2000-programmet kan tegnes »risikoprofiler«, der dæk- ker hele Fællesskabet. I forbindelse med nogle toldordnin- ger vil den opfordre medlemsstaterne til systematisk at bruge risikoanalysemetoder i deres kontrolforanstaltnin- ger. 3. HVAD ER RISIKOANALYSE? 3. 1. Risikoanalyse kan defineres som en systematisk beslutningsproces, hvor der foretages struktureret ind- samling og analyse af oplysninger, struktureret risikoaf- dækning samt analyse med henblik på at udvælge de områder, der er behæftet med de største risici, og at evaluere, hvor effektivt udvælgelsen har medvirket til at begrænse eller fjerne sådanne risici. Risikoanalyse kan også defineres som en metode, der går ud på at indsamle relevante oplysninger om forvaltningen og ved konse- kvent og gennemskuelig bearbejdning af disse oplysninger afdække, dokumentere og vurdere risici fuldstændigt. Systemet bør gøre det muligt at begrænse risici mest muligt ved koordinering af den kontrolindsats, som prio- riteres højst. Der bør også indhentes oplysninger om opnåede resultater, så det kan kontrolleres, hvilken udvikling der er sket, og systemet i dets helhed kan undersøges effektivt. 3. 2. Alle risikoanalysesystemer skal være i overensstem- melse med visse grundlæggende principper, hvis de skal opfylde de mål, Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissio- nen og lederne af toldadministrationerne har sat (jf. punkt 2. 5). Der er tale om følgende principper: a) Det område, som risikoanalysen anvendes i, skal defineres klart som Den Europæiske Unions toldom- råde, der er et enhedsmarked. Dette indebærer erken- delse af, at Fællesskabets toldadministrationer ikke er et samlet hele, og at deres indsats derfor skal koordi- neres i det nødvendige omfang. b) På grund af den frie bevægelighed for varer på det indre marked skal såvel de risici, der vedrører Fælles- skabet som helhed, som rent lokale risici identificeres. En meget afgørende faktor i den forbindelse er hurtig og ukompliceret udveksling af oplysninger og andet relevant materiale mellem alle berørte tjenester. deles med alle de andre medlemsstater, og analysear- bejdet bør samordnes, således at man undgår unødigt dobbeltarbejde og spild af værdifulde ressourcer. d) Identificerede risici skal prioriteres således i forhold til hinanden, at de behandles ens alle steder inden for toldområdet, og der skal tildeles de nødvendige res- sourcer til fjernelse af de risici, der i væsentlig grad indvirker på Fællesskabets egne indtægter. e) Endelig vil intet struktureret system være fuldstændigt uden effektiv overvågning og vurdering, der skal sikre, at alle oplysninger, der ligger til grund for formodninger og beslutninger, er præcise, ajourførte og relevante. Toldmyndighederne i hele Fællesskabet bør samarbejde om sådan overvågning. Vurderingen bør baseres på tilbagemeldinger om denne procedure og bør føre til ajourføring af analysen og prioritering- en af kontrolarbejdet. 4. KOORDINERING AF RISIKOANALYSEAKTIVITETER FREM TIL NU 4. 1. Ad hoc-gruppen af eksperter omhandlet i punkt 2. 2 påbegyndte arbejdet omkring risikoanalyse i marts 1991. Med støtte fra Kommissionens tjenestegrene og bidrag fra de fleste medlemsstater udarbejdede gruppen retningslin- jer for risikoanalyse, der skulle anvendes i hele Fællesska- bet. 4. 2. Gruppen forelagde udkast til retningslinjer for Kommissionen i februar 1993. Inden udarbejdelsen af den endelige udgave af disse retningslinjer fik medlems- staterne tilsendt flere udkast, som de blev opfordret til at gennemføre i den foreliggende form. Der blev forelagt ikke-bindende retningslinjer for alle medlemsstater i okto- ber 1997. Retningslinjerne skal være den centrale del af et pilotprojekt, der skal gennemføres i seks medlemsstater frem til den 31. december år 2000. 5. RETTENS UNDERSØGELSE 5. 1. Rettens revision vedrørte anvendelsen af risikoana- lyse ved toldkontrol i forbindelse med fysisk kontrol af varer og angivelseskontrol af importangivelser, der indvir- ker på Fællesskabets egne indtægter. c) Overalt i Fællesskabet bør der være adgang til oplys- ninger om identificerede risici, således at der kan gennemføres passende og samordnede risikoanalyser. Alle resultater af analysearbejdet i e´n medlemsstat bør 5. 2. Selv om der ikke findes et fuldstændigt dækkende retsgrundlag for anvendelsen af risikoanalyse, har Kom- missionen slået til lyd for, at der anvendes risikoanalyse i forbindelse med toldkontrol, fordi »det er materielt umu- ligt systematisk at foretage en fysisk eller dokumentmæs- 3. 12. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 375/7 sig kontrol af alle vareforsendelser« (17). Da det er virk- somheder, der begår svig, og ikke varer, er det vigtigt, at risikoanalysen tager sigte på virksomhederne. Efter Ret- tens mening var det nu ca. seks år efter, at risikoanalyse- programmet iværksattes, og fire år efter, at det indre marked blev gennemført, på tide at undersøge anvendel- sen af risikoanalysemetoder i medlemsstaterne. 5. 5. Retten undersøgte, hvordan metodologien blev anvendt på flere toldsteder i de besøgte medlemsstater. 5. 6. Retten udtog en stikprøve af AM-meddelelser, som Kommissionen havde sendt til medlemsstaterne i medfør af Rådets forordning (EF) nr. 515/97 af 13. marts 1997 om gensidig bistand (18), for at undersøge, hvordan med- lemsstaterne bruger disse meddelelser, og om de videregi- ves til de ansatte på toldstederne. 5. 3. I undersøgelsen anvendte Retten som model et risikoanalysesystem, der var i overensstemmelse med principperne anført i punkt 3. 2. Undersøgelsen omfattede den metodologi otte medlemsstater anvender til identifi- kation af risici og beskyttelse af Fællesskabets egne ind- tægter mod risici. Revisionen omfattede også de kontrol- og samordningsfunktioner, de forskellige tjenestegrene i Kommissionen varetager. Revisionen tog endvidere sigte på forvaltningen og effektiviteten af de anvendte teknik- ker, hvordan informationskilder blev anvendt, og i hvil- ket omfang der fandtes tilbagemeldingsmekanismer. I de medlemsstater, hvor der ikke blev anvendt formelle risi- koanalysemetoder, var målet for revisionen at efterprøve, om de alternative metoder til beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser var effektive. 5. 4. I de otte besøgte medlemsstater (Belgien, Danmark, Tyskland, Spanien, Frankrig, Italien, Nederlandene og Det Forenede Kongerige) indhentede Retten oplysninger om følgende områder: a) de nationale kontrolpolitikker og -instrukser og i hvilken udstrækning der anvendtes risikoanalyse b) de nationale toldmyndigheders brug af edb-systemer ved udvælgelsen af toldangivelser til særlig kontrol, herunder om systemer kunne frasorteres transaktioner ved hjælp af profiltest (filtrering) c) informationskilder og metodologi anvendt ved ind- samlingen af oplysninger om risici d) metodologi anvendt ved analyse af modtagne oplys- ninger om risici og ved allokering af ressourcer med henblik på imødegåelse af de største risici, og e) de anvendte systemer til videresendelse af oplysninger om risici til de enkelte toldsteder og til tilbagemeldin- ger om anvendelsen af disse oplysninger. 6. REVISIONSRESULTATER 6. 1. Retten ved godt, at mange medlemsstater har støttet bestræbelserne for at udvikle risikoanalysemetoder, der kan bruges til toldkontrol i hele Fællesskabet. Resulta- terne i denne beretning kan være en hjælp i dette arbejde. Generelle revisionsresultater 6. 2. I de fleste medlemsstater anerkendes behovet for at anvende risikoanalysemetoder. De ansatte på toldstederne har adgang til oplysninger om risici. I de fleste tilfælde analyseres og udnyttes disse oplysninger imidlertid ikke hensigtsmæssigt nok til at sikre, at ressourcerne sættes ind på de områder, der er behæftet med de største risici. 6. 3. Ud over det system med videregivelse af oplysninger om konstaterede tilfælde af svig, der er etableret under ordningen for gensidig bistand, findes der ikke en kom- munikationsstruktur, der kan garantere, at medlemssta- terne og Kommissionen får adgang til oplysninger eller data om risici, der omfatter såvel medlemsstaterne som Kommissionen. 6. 4. Medlemsstaterne anvender fortrinsvis oplysningerne i AM-meddelelserne i forbindelse med efterkontrol af toldtransaktioner. Toldmyndighederne anvender dem kun undtagelsesvis som kilde til oplysninger om potentielle risici ved igangværende eller fremtidige indførsler. I Kommissionens retningslinjer står der udtrykke- 6. 5. ligt, at mennesker snyder, ikke varer. I dag foretages der imidlertid næsten udelukkende risikoanalyse af varer for- bundet med særlig risiko. Der gøres imidlertid ikke nogen større indsats i medlemsstaterne for at samordne identifi- kationen af varer forbundet med særlig risiko. Selv når virksomheder og toldprocedurer ifølge deres art er for- (17) Skriftlig forespørgsel E-0951/96 af Viviane Reding til Kom- missionen. Problemer med kontrolforanstaltninger på told- området, EFT C 322 af 28. 10. 1996, s. 16. (18) EFT L 82 af 23. 3. 1997, s. 1. C 375/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 12. 98 bundet med større risici end andre, bliver der ikke taget initiativ til at koncentrere risikoanalysen om virksomhe- der eller toldprocedurer. 6. 6. I de fleste medlemsstater bestod tilbagemeldingspro- cessen i, at der blev indsendt finansielle oplysninger om beløb opkrævet i forbindelse med efterkontrol. I de fleste tilfælde kunne det ikke konstateres, om der var foretaget risikoanalyse før den kontrol, der havde resulteret i efteropkrævning af told. Oplysningerne fra afregnings- kontorerne omfattede heller ikke redegørelser for de nærmere omstændigheder og specifikke risici, der havde resulteret i efteropkrævning af told. 6. 7. Omfanget af fysisk kontrol og angivelseskontrol varierer betydeligt fra medlemsstat til medlemsstat. I tre medlemsstaters nationale bestemmelser var det fastsat, at der skulle foretages angivelseskontrol af samtlige direkte toldangivelser. I en af de besøgte medlemsstater forelå der ingen statistiske oplysninger om angivelseskontrol. I de øvrige medlemsstater, Retten besøgte, foretoges der angi- velseskontrol af mellem 17 % og 70 % af angivelserne. I nogle medlemsstater kunne Retten ikke få fastslået den nøjagtige procentsats for fysisk kontrol af direkte impor- terede varer. Ifølge Rettens beregninger lå procentsatsen for de besøgte toldsteders fysiske kontrol på mellem 1,4 % og 10,3 %. Specifikke revisionsresultater 6. 8. Alle de besøgte medlemsstater angav, at de brugte risikoanalysemetoder i toldkontrollen, og de underbyg- gede denne påstand med nationale kontrolplaner eller instrukser. De prioriterede imidlertid ikke de forskellige risikoområder, dvs. varer, virksomheder og toldprocedu- rer, lige højt. Disse forskelle i risikoprioriteringerne for- stærkes yderligere af, at de forskellige medlemsstaters centrale myndigheder ikke er lige direkte involveret i risikoforvaltningen. 6. 9. I fire af de besøgte medlemsstater er ansvaret for gennemførelsen af risikoanalyser overdraget fuldstændigt til lokale toldsteder, mens der i andre medlemsstaters metodologi indgår både lokale, centrale og regionale elementer. 6. 11. Kun i to medlemsstater fandt Retten bevis for, at der regelmæssigt blev gennemført risikoanalyser i forbin- delse med import af varer til Fællesskabet. I en tredje medlemsstat kunne der ikke fremlægges bevis for, at der som hævdet blev foretaget kontrol på grundlag af risiko- analyse. I tre andre medlemsstater finder der omfattende informationsudveksling sted om varer forbundet med særlig risiko, fortrinsvis inden for rammerne af den gensidige bistand, men der findes ingen bestemmelser om, at der skal foretages analyse af sådanne risici, så det sikres, at varer forbundet med særlig risiko udvælges til kontrol. 6. 12. I tre af de besøgte medlemsstater skal der foretages angivelseskontrol af alle toldangivelser bortset fra toldan- givelser under forenklede procedurer inden den endelige toldbehandling af de importerede varer. I en af disse medlemsstater udvælges de angivelser, som skal under- kastes angivelseskontrol og fysisk kontrol på grundlag af risikoanalyse. Andre angivelser underkastes efterfølgende angivelseskontrol. 6. 13. Når der foretages kontrol af samtlige angivelser i medlemsstater, der angiveligt anvender risikoanalyse i deres kontrolprocedurer, er det et spørgsmål, hvor stor tillid toldmyndighederne har til kvaliteten af den gennem- førte risikoanalyse. Ifølge Kommissionen skader og for- sinker det de lovlige handelsstrømme og belaster toldad- ministrationernes menneskelige og finansielle ressourcer uforholdsmæssigt meget (19). Filtreringssystemer 6. 14. Alternativet til 100 % angivelseskontrol er filtre- ringssystemer. Disse systemer er baseret på filtreringspro- filer eller parametre og kan kun implementeres effektivt, hvis toldbehandling foregår online. I alle de besøgte medlemsstaters toldbehandlingssystemer anvendes der en form for filtreringssystemer, hvor udvalgte angivelser fra- sorteres til fysisk kontrol eller angivelseskontrol. I en medlemsstat har imidlertid kun de toldsteder, der er tilsluttet edb-toldklareringssystemet, adgang til filtrerings- oplysninger, og selv da er det ikke obligatorisk at kon- trollere de udvalgte angivelser. 6. 10. I de fleste medlemsstater skelnes der ikke mellem risikoidentifikation (jf. punkt 3. 2 b)) og risikoanalyse (jf. punkt 3. 2 c)). Denne mangel på klarhed, der er åbenbar på centralt administrationsniveau, hersker også på de enkelte toldsteder, fordi der ikke findes klare nationale instrukser, eller der ikke er iværksat videreuddannelses- foranstaltninger. 6. 15. De anvendte filtreringssystemers effektivitet, tekni- ske standard og pålidelighed varierer meget fra medlems- (19) Skriftlig forespørgsel E-0951/96 af Viviane Reding til Kom- missionen. Problemer med kontrolforanstaltninger på told- området, EFT C 322 af 28. 10. 1996, s. 16. 3. 12. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 375/9 stat til medlemsstat. Filtreringen af toldangivelser foregår ved, at der defineres profiler af de transaktioner, som er behæftet med størst risiko, og ved at toldbehandlingssys- temet programmeres til at isolere de tilfælde, der matcher profilerne. I to medlemsstater er det de centrale toldadmi- nistrationer, der definerer profiler. I fem andre medlems- stater har de lokale toldmyndigheder mulighed for at tilføje profiler, der vedrører lokale risici. 6. 19. I en anden medlemsstat tager risikoprofilsystemet, der forvaltes af en central tjeneste, navnlig sigte på risici forbundet med mindre, uregelmæssige importører. Der anvendes et »kundebaseret« system til kontrol af større virksomheder. De nationale profiler, der sjældent giver anledning til obligatorisk fysisk kontrol, er defineret sådan, at de lokale toldsteder selv kan fastsætte niveauet for den fysiske kontrol og angivelseskontrollen ved anvendelse af lokale risikofaktorer. I en medlemsstat kan profiler defineres centralt, 6. 16. men for tiden anvendes denne mulighed ikke ved udvæl- gelse af indførsler til fysisk kontrol. Der er fastsat en toldværdigrænse på over 12 500 ECU som kriterium for angivelseskontrol. Med dette kriterium udvælges der så mange angivelser, at eventuelle lokale risikokriterier stort set bliver virkningsløse. Nogle toldsteder bruger ikke lokale kriterier, andre toldsteder anvender dem i overens- stemmelse med de principper, der er beskrevet i punkt 3. 2. Ved forenklet toldangivelse af varer med indgivelse af handelsdokumenter (20) inden edb-registrering kan det forekomme, at toldmyndighederne ikke kan gennemføre den kontrol, systemet kræver. Det kan medføre, at kon- trollen ikke bliver jævnt fordelt. 6. 17. En anden medlemsstat anvender et system, hvor der kun kan defineres profiler, der kun kan anvende tre ud af otte gyldige parametre samtidig. Udvælgelsen fore- tages derfor på et bredt grundlag, og der anvendes meget få nationale eller centrale profiler. I dette system, der består af et registrerings- og toldbehandlingsmodul, kan det let forekomme, at brugere af forenklede procedurer i medlemsstaten kan komme uden om blokeringsmekanis- men, hvor udvælgelsen sker på grundlag af risikoprofiler, eller at en bruger undgår blokering af en profil ved at toldangive varer i en anden region end den, virksomheden er domicileret i. Der er ingen koordinering af lokalt fastsatte profiler, og det er derfor ikke muligt at foretage ensartet kontrol på toldstederne. 6. 20. I en anden medlemsstats system, der administreres centralt, anvendes forudfastsatte lovbestemte risikokrite- rier kombineret med en matematisk algoritme (vilkårlig- hedsfaktor) til udvælgelse af angivelser til fysisk kontrol. De anvendte profilkriterier ajourføres ikke på grundlag af regelmæssige risikoanalyser, fordi kriterierne er fastsat i lovgivningen og er almengyldige. Stikprøvekontrol 6. 21. Kommissionen anbefaler i sine retningslinjer, at der indbygges et instrument i den generelle risikoanalyse- metodologi til påvisning af nye eller tidligere ikke- opdagede risici, nemlig stikprøvekontrol. Kun i tre med- lemsstater kunne Retten finde bevis for, at der blev anvendt en vis form for stikprøveudvælgelse af angivelser med henblik på kontrol. I en af de besøgte medlemsstater omfatter selve systemet et vilkårligt element i udvælgel- sen. I en anden medlemsstat tilskyndes de ansatte ved de lokale toldsteder ikke til at foretage stikprøvekontrol. 6. 22. Selv med det bedste risikoanalysesystem er der risiko for, at man overser nye væsentlige risikofaktorer, eller at uredelige virksomheder eller personer kan få kendskab til de anvendte kriterier. Det er derfor af afgørende betydning, at der altid er indbygget et vilkårligt element i risikoanalysesystemernes udvælgelsesprocedu- rer. I en tredje medlemsstat er profilerne defineret på 6. 18. nationalt plan fortrinsvis udformet således, at angivelser, der skal underkastes obligatorisk kontrol i medfør af fællesskabsbestemmelserne, sorteres fra. Kun lokale profi- ler forventes at være baseret på risikoanalyse. Lokalt fastsatte kriterier koordineres kun sjældent med det resul- tat, at angivelser forbundet med samme risici, behandles forskelligt af de forskellige toldsteder. Der bruges ikke risikoanalyse i den regelmæssige revidering og ajourføring af de lokalt fastsatte risikoprofiler. (20) Artikel 76 i EF-toldkodeksen. Hvor effektive er filtrene? 6. 23. Filtrenes effektivitet afhænger i høj grad af kvalite- ten af det analysearbejde, der er gået forud for fastsættel- sen af profilerne. Er profilerne ikke tilstrækkeligt målret- tede, udvælges der angivelser, som ikke er forbundet med nogen risiko, og dermed virker risikoprofilerne ikke efter den oprindelige hensigt. Der er allerede nævnt eksempler herpå fra to medlemsstater (jf. punkt 6. 15–6. 16). C 375/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 12. 98 6. 24. Man kan kun måle effektiviteten af filtreringspro- cessen på grundlag af egnede og relevante oplysninger. Det betyder, at oplysninger om de typer angivelser, der udvælges ved filtreringen, samt resultaterne af kontrollen i den forbindelse (værdi og omstændigheder) og en vurde- ring af disse oplysninger skal sendes tilbage til den tjeneste, der gennemfører analyserne, således at der kan tages højde for dem, når der igen skal defineres profiler. 6. 25. Ingen af de besøgte medlemsstater havde et ordentligt system for tilbagemelding af resultaterne af filtreringsprocessen. I to medlemsstater er de lokale told- ansatte beføjet til at se bort fra profiler fastsat på nationalt plan uden at meddele det. De nationale oplys- ninger og statistikker over effektiviteten af filtreringen er derfor upålidelige. 6. 26. I de tilfælde, hvor lokale toldansatte gennemfører kontrol foranlediget af lokale risikofaktorer, er der gene- relt ikke indført en fast procedure for registrering af sådanne faktorer, så de senere kan anvendes på lokalt eller nationalt plan. I to medlemsstater omfatter systemet ud over »risikoanalyse« også registrering af, hvor hyppigt der foretages lokalt udvalgte kontroller. I systemet indgår også tilbagemelding af resultater, der vedrører tilfælde af alvorlig svig eller uregelmæssigheder. 6. 27. Et toldkontor i en medlemsstat havde efteropkræ- vet 22,5 mio. ECU i told. Beløbet vedrørte for lavt ansatte toldangivelser, der var blevet godkendt i første omfang af risikoanalysesystemet uden kontrol. Der er blevet efteropkrævet 15 mio. ECU, som vedrørte angivel- ser, systemet havde udvalgt som værende forbundet med risiko. Retten er bekymret over, at et så væsentligt beløb kunne inkasseres vedrørende angivelser, der oprindeligt var vurderet som »lavrisikoangivelser«. Anvendelse af et filtreringssystem i forbindelse med forenklede procedurer 6. 30. Der er problemer forbundet med at anvende filtre- ringssystemer i forbindelse med forenklede toldklare- ringsprocedurer, fordi toldmyndighedernes ret til at fore- tage fysisk kontrol af varerne indskrænkes. Ved den forenklede procedure med onlineregistrering (direct trader input — DTI), hvor der udveksles data elektronisk, har toldmyndighederne kun en kort frist til at meddele, at de ønsker at foretage fysisk kontrol af varerne, inden de forlader toldkontrollen. Toldmyndighederne kan blokere varerne, men i praksis er toldembedsmændene på de lokale toldsteder udsat for et sådant arbejdspres — de skal ofte foretage kontrol på fjerntliggende steder — at der er logistiske problemer. Og fysisk kontrol af varer indført af virksomheder, der har tilladelse til at bruge perioderegistreringssystemer, dvs. til at indsende en sam- let månedlig angivelse for alle indførte varer, er i bedste fald vanskelig. Efterkontrol af disse virksomheder er den eneste mulighed. I en medlemsstat skal der i henhold til de natio- 6. 31. nale instrukser, der har været gældende i flere år, anven- des risikoanalyse i kontrollen af varer indført af større virksomheder, der anvender forenklede procedurer. Ret- ten konstaterede imidlertid, at toldmyndighederne hver dag udvalgte importerede varer til kontrol på stedet ad hoc, tilsyneladende uden at anvende risikoanalysemeto- der. Filtreringssystemernes stærke og svage punkter 6. 28. Når de centrale administrationer ikke får fyldest- gørende tilbagemelding, kan de ikke bekræfte, at der virkelig er ensartet toldkontroldækning overalt i deres eget toldområde. Hvordan skal de så kunne sikre ensartet dækning på fællesskabsplan? I princippet giver filtreringssystemerne et grundlag 6. 32. for tilstrækkelig kontrol af Fællesskabets egne indtægter, men kun hvis de kombineres med fyldestgørende analyse af identificerede risici, og kun hvis de lokale toldsteder er beføjede til selv at bearbejde sådanne systemers output. Kontrolfrekvensen i forbindelse med filtreringssystemer 6. 29. Retten kunne ikke få udleveret en oversigt over antallet af kontroller gennemført i de besøgte medlems- stater, hverken over den samlede kontrol eller kontroller fordelt på virksomheder eller varer forbundet med særlig risiko. 6. 33. En række faktorer bevirker, at medlemsstaternes filtreringssystemer fungerer mindre effektivt, navnlig at der ikke findes nogen koordination på tværs af grænserne på området risikoprofiler, at der ikke foretages egentlig risikoanalyse på mange områder, at der ikke meldes tilbage med kontrolresultater, at nogle edb-systemer er mangelfulde, og at toldmyndighederne i nogle tilfælde ikke har forstået, hvad formålet er med et udvælgelsessys- tem. I et tilfælde konstaterede Retten, at der ved brug af risikoprofil var blevet udvalgt den angivelse, hvor der var 3. 12. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 375/11 blevet betalt den maksimale told, og ikke de angivelser, hvor der var anmodet om præferencetoldsatser. 6. 34. Disse mangler kan medføre: a) at varer eller virksomheder forbundet med særlig risiko ikke identificeres, fordi tilbagemeldingsprocedu- ren ikke fungerer godt nok b) at der ikke gøres tilstrækkeligt i forbindelse med virkelige risici; toldmyndighederne oversvømmes nem- lig af sager, fordi der ved filtrering anvendes for generelle kriterier, f. eks. beløbsgrænser (jf. punkt 6. 15), c) at virksomheder enten uforvarende eller forsætligt kan komme uden om filtreringskontrollen på grund af ufleksible edb-systemer og -procedurer (jf. punkt 6. 16), og d) at risici af samme art ikke behandles ensartet inden for Fællesskabets toldområde, og ikke engang inden for den enkelte medlemsstat. Det kan forekomme, når der som lokale profiler bruges risikofaktorer, der er så væsentlige, at de burde have været taget i betragtning på nationalt plan eller endog på fællesskabsplan — som det er tilfældet i de to medlemsstater, hvor de forskellige toldsteder ikke samordner de anvendte risikokriterier. Efterkontrol af import og risikoanalyse 6. 35. Skal Fællesskabets egne indtægter kontrolleres effektivt, er det af største vigtighed, at virksomhederne risikovurderes tilstrækkeligt præcist på nationalt plan. 6. 36. Det fremgår klart af de seneste års revision med henblik på DAS-erklæringen, at det i alle medlemsstater er et begrænset antal større virksomheder, der betaler en væsentlig andel af de egne indtægter. Mange af disse virksomheder anvender periodeangivelsessystemet og afregner den skyldige told hver måned. I Kommissionens retningslinjer anbefales det, at der anvendes risikoanalyse- metoder ved udvælgelsen af virksomheder til kontrol. 6. 37. I alle de besøgte medlemsstater foretages der sted- lig efterkontrol som et supplement til kontrollen på importtidspunket. Der foretages også efterkontrol af de virksomheder, der anvender forenklede procedurer. I en medlemsstat er den årlige kontrolplan for den 6. 38. tjeneste, der er ansvarlig for evaluering og regnskabsmæs- sig kontrol, ikke baseret på en formel risikoanalyse. De nationale standarder for inspektionsfrekvensen overhol- des ikke. 6. 39. I en anden medlemsstat skal der i henhold til toldmyndighedernes nationale kontrolplan bruges risiko- analyse i forbindelse med efterkontrol af import. Dette arbejde udføres af en national og regional inspektionstje- neste på grundlag af forudfastsatte beløbskriterier. Selv om de virksomheder, der skal kontrolleres inden for rammerne af de årlige programmer, skal udvælges ved hjælp af risikoanalysemetoder, kunne Retten ikke få oplyst, hvilke kriterier der var anvendt ved en række specifikke sager, der blev undersøgt. Retten konstaterede, at når det ved efterkontrol i overensstemmelse med disse programmer konstateres, at der er betalt for lidt i told, giver de gældende procedurer ikke mulighed for at rykke kontrollen frem. Der skal så gennemføres ny kontrol under det næste program, hvilket kan medføre, at efter- opkrævningen af told ikke finder sted ved førstkom- mende lejlighed. I en medlemsstat skal toldmyndighederne foretage 6. 40. risikoanalyse på grundlag af alle registrerede skatteoplys- ninger før de giver virksomheder tilladelse til at anvende forenklede procedurer. I medfør af de nationale instruk- ser skal der aflægges et årligt kontrolbesøg (revision) på hver virksomhed, og der kan aflægges ekstraordinære kontrolbesøg om nødvendigt. Der anvendes ikke formelt risikoanalyse til at udvælge de virksomheder, hvor der skal aflægges ekstraordinære kontrolbesøg. I henhold til kontrolplanerne i en medlemsstat skal 6. 41. virksomheder udvælges til efterkontrol på grundlag af størrelsen af det indtægtstab, de kan have påført staten. Formålet med et system, hvor der sættes tal på den indtægt, der er forbundet med særlig risiko, er at sikre, at afvigelsen mellem det forventede resultat og det faktiske resultat er acceptabel. Et nationalt revisionsorgan har for nylig offentliggjort en undersøgelse af dette system, hvor målet er virksomheder og toldprocedurer med størst risiko. Systemet er nu taget op til revision. Kritikken af systemet går på følgende punkter: Risikoen tilpasses efter, hvor omfattende revisionsarbejdet skal være. Systemet er uelastisk. Systemevalueringerne er ufuldstændige. Der foretages ikke tilstrækkeligt mange test. Videreuddannelse og vejledning i brug af systemet skal tage sigte på at give brugerne bedre indsigt i revisionsmetoder og -principper. Ressourcetildelingen er statisk og afspejler ikke risici. Når en toldadministration samtidig skal opfylde andre mål, kan resultatet blive, at kontrollen ikke giver den ønskede sikkerhed. 6. 42. I en anden medlemsstat skal der anvendes formelle risikoanalyseprocedurer ved udfærdigelsen af toldkontrol- planer for virksomheder med perioderegistrering. I de C 375/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 12. 98 fleste tilfælde overholdes denne regel, men Retten konsta- terede en vis inkonsekvens på en række besøgte toldste- der. Problemer i forbindelse med efterkontrol 6. 43. I en anden medlemsstat var der ikke meget, der tydede på, at der blev anvendt en formel risikoanalyseme- tode, selv om det er fastsat i den nationale kontrolplan, at der skal anvendes risikoanalyse ved udvælgelsen af virksomheder til kontrol. På de besøgte toldsteder blev virksomhederne — ganske vist uformelt — udvalgt på grundlag af toldmyndighedernes lokale kendskab. 6. 44. Toldmyndighederne i en medlemsstat anvender i vid udstrækning efterkontrol til imødegåelse af risici. Systemet omfatter en edb-risikoudvælgelsesproces med forudfastsatte risikofaktorer. Der udarbejdes en årlig plan for virksomhedsrevision. Retten bemærkede dog, at de oplysninger, som risikoanalysen var baseret på, ikke var ajourført, og at nye virksomheder blev førstegangsklassi- ficeret på forskellige risikoniveauer i de forskellige toldre- gioner. I de regioner, Retten besøgte under revisionen, bemærkede den, at der ikke var gennemført det planlagte antal revisioner, og at man generelt ikke udnyttede resul- taterne fra tidligere revisioner i planlægningsprocessen og ajourførte risikofaktorerne. 6. 48. Rettens beretning for regnskabsåret 1993 inde- holdt bemærkninger om efterkontrol i medlemsstaterne. Den konstaterede her, at en række medlemsstater anvendte risikoanalyse, når de udarbejdede kontrolpla- ner. 6. 49. Der er nu gået fem år, og efter Rettens opfattelse er der ikke sket store fremskridt på området risikoanalyse med henblik på udvælgelse af virksomheder forbundet med særlige risici. Selv i de medlemsstater, hvor det formelt er fastsat, at der skal anvendes risikoanalyser, viser ovennævnte resultater faktisk, at der er et akut behov formaliseret målretning på dette område. for mere 6. 50. I mange tilfælde tilpasses risikokriterierne efter en forudfastsat ressourcetildeling. Skal et risikoanalysesys- tem fungere ordentligt, skulle det som anført indlednings- vis snarere være sådan, at risici identificeres, vurderes og prioriteres, inden der afsættes ressourcer. Stikprøve af toldangivelser omhandlet i AM-meddelelser 6. 45. Det er ikke klart, om de besøgte medlemsstaters procedurer til at sikre, at der udvælges de virksomheder, der er klassificeret i højrisikokategorien i den årlige kontrolplan, kan identificere virksomheder, der tegner sig for omfattende toldtransaktioner, men som foretager toldangivelse på forskellige toldkontorer i deres eget land og i de tilgrænsende medlemsstater. 6. 51. Alle medlemsstater foretager altid efterkontrol af transaktioner, der er omhandlet i AM-meddelelserne, og foretager om nødvendigt efteropkrævninger af told. Ret- ten har imidlertid konstateret, at ikke alle medlemsstater anvender disse oplysninger som grundlag for løbende risikoanalyser. Nationale kontrolplaner 6. 46. Konsekvente nationale kontrolplaner er en forud- sætning for ensartede toldkontrolmetoder i Fællesskabet. 6. 47. Alle medlemsstater har nationale kontrolplaner, strategier eller instrukser, men kun i tre medlemsstater foretages der kontrolplanlægning på nationalt plan. Alli- gevel fremgik det klart af Rettens revision, at lokale eller regionale oplysninger, der registreres i planlægningssyste- met, ikke koordineres ordentligt på centralt plan, og det er årsagen til, at kontrolpraksis varierer så meget. 6. 52. I tre medlemsstater videresendes oplysningerne i AM-meddelelserne fra centralt hold til toldstederne. I alle tre medlemsstater må de ansatte på toldstederne imidler- tid forlade sig på deres hukommelse, når de skal finde angivelser, der matcher gældende kriterier. I et af disse systemer foretages der angivelseskontrol, og der er ind- bygget en funktion i systemet med tilfældig udvælgelse, således at hver eneste angivelse kan blive udvalgt til fysisk kontrol. 6. 53. I tre andre medlemsstater analyseres oplysningerne i AM-meddelelserne i et vist omfang for at få fastslået, om der skal fastsættes nationale profiler i angivelsesfiltre- ringssystemet. 6. 54. En anden medlemsstat fastsætter ikke nationale profiler på grundlag af AM-oplysningerne. Oplysningerne distribueres selektivt, men ikke på grundlag af risikoana- lyse. 3. 12. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 375/13 6. 55. I en af de besøgte medlemsstater sendes der kun AM-meddelelser til de toldkontorer, hvor der tidligere er forekommet sådanne transaktioner, som er omhandlet i de pågældende AM-meddelelser. Disse oplysninger er således ikke tilgængelige for alle regioner, når nye risici skal defineres. samordning. Men hvis der blev oprettet fælles specialise- rede enheder eller tjenester, der f. eks. skulle varetage planlægnings- og kontrolaktiviteter på fællesskabsniveau, kunne der sikres en vis integration af toldadministratio- nerne og dermed bedre samordning medlemsstaterne imellem (jf. punkt 6. 2). 7. KONKLUSION 7. 6. Der skal stadig gøres et stort arbejde, før alle medlemsstaterne har effektive, produktive og ensartede risikoanalysesystemer. Kommissionen bør: 7. 1. Det af Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen samt lederne af toldadministrationerne udtrykte ønske om, at Fællesskabets toldmyndigheder skal handle som en enkelt administration og samarbejde for at opnå ensar- tede resultater i Fællesskabets toldområde ved effektiv, produktiv og ensartet anvendelse af Fællesskabets regler, er langt fra blevet opfyldt (jf. punkt 6. 2 og 6. 6). a) sikre, at dens retningslinjer omsættes i bindende rets- forskrifter og udformes således, at de yder bedst mulig beskyttelse af Fællesskabet. Fællesskabslovgivningen om alle aspekter af toldmyndighedernes virksomhed og kontrol bør ændres hurtigst muligt, således at det bliver obligatorisk at anvende risikobaseret metodo- logi og målrettet kontrol 7. 2. Generelt er viljen der til at fremme brugen af risikoanalyse i toldadministrationen, men en stor del af kontrolarbejdet på lokalt plan er ineffektivt, fordi indsat- sen ikke samordnes. Der er navnlig ingen samordning af bestemmelsen af varer og omstændigheder forbundet med særlig risiko (jf. punkt 6. 4, 6. 14–6. 19). 7. 3. Retten fandt tilstrækkeligt bevis for, at mange oplysninger om risikoområder videregives til de toldkon- torer, der foretager toldbehandlingen. Inden sådanne store mængder oplysninger videresendes til et toldkontor, analyseres de ikke indgående for at få konstateret den potentielle effekt af disse risici på det pågældende told- kontor. Desuden kan kontrolressourcerne blive anvendt forkert (jf. punkt 6. 9, 6. 32 og 6. 50). 7. 4. Der findes lige så mange forskellige risikoanalyse- metoder som besøgte medlemsstater i forbindelse med denne revision. Selv om der formentlig er almindelig enighed om, at der er behov for en risikometodologi, og selv om Kommissionen med sine retningslinjer har afstuk- ket ruten for dens indførelse, tyder udviklingen i dag på, at fællesskabsforskrifterne anvendes ukoordineret og uen- sartet (jf. punkt 6. 6, 6. 33, litra d), 6. 46 og 6. 49). 7. 5. Fem år efter gennemførelsen af det indre marked og seks år efter, at Matthaeus-programmet (21) blev iværksat, burde de iværksatte programmer vedrørende faglig uddannelse og udveksling have resulteret i mere effektiv (21) Rådets beslutning 91/341/EØF af 20. juni 1991 om vedta- gelse af et fællesskabshandlingsprogram for faglig uddannelse af toldembedsmænd (Matthaeus-programmet), EFT L 187 af 13. 7. 1991, s. 41. b) sikre, at dens tjenester har tilstrækkelige ressourcer til effektivt at samordne fornuftige analyser af alle oplys- ninger, som kan anvendes i medlemsstaterne og navn- lig i forbindelse med varer og toldprocedurer forbun- det med særlig risiko. Kommissionen bør navnlig samordne risikoanalyser og kontrolplaner udarbejdet på grundlag heraf, der dækker samhandelen inden for Fællesskabet, eller virksomheder med aktiviteter i mere end en medlemsstat c) træffe foranstaltninger til at sikre, at nye udkast til toldlovgivning ikke indeholder uhensigtsmæssige (tyn- gende eller uhåndterlige) krav, der medfører flere risici. Kommissionen bør også sørge for, at der hele tiden føres effektivt tilsyn med medlemsstaternes nationale lovgivning, der i visse tilfælde omsætter fællesskabslovgivningen i national lovgivning, så det sikres, at denne nationale lovgivning ikke skaber yder- ligere risici d) sikre, at dens inspektions- og overvågningstjenesters arbejde planlægges på grundlag af risikoanalyse, og således bidrage til, at der foretages ensartet kontrol i alle medlemsstater på et acceptabelt niveau e) træffe de nødvendige foranstaltninger til, at de mange effektive innoverende initiativer i medlemsstaterne, f. eks. centraliseret analyse af produktrisici, analyse af risici forbundet med toldprocedurer, brug af efter- forskningsenheder inden for transportområdet og stik- prøver kombineret med risikoalgoritmer, inkorporeres i retningslinjerne og retsforskrifterne. Det er vigtigt, at de bedste af disse nye metoder kombineres til en bred beskyttende barriere for Fælles- skabets egne indtægter C 375/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 12. 98 f) kræve, at angivelseskontrollen i medlemsstaterne har- moniseres. Retten bemærkede, at angivelseskontrollen varierede fra 17 % i to medlemsstater til 100 % i tre medlemsstater. Det er naturligvis spild af ressourcer at foretage risikoanalyse, når samtlige angivelser kontrol- leres, og det kan samtidig afholde toldmyndighederne fra at foretage den nødvendige kontrol. Under sådanne omstændigheder går det ofte ud over efter- kontrollen. Det skal understreges, at der er fordele forbundet med at harmonisere kontrollen, så kontrol- byrden fordeles ligeligt på alle virksomheder i Unio- nen g) bistå medlemsstaterne med at udforme bedre struktu- rerede risikoanalysesystemer, der bygger på videnska- belige resultater, og stille eksperter samt videreuddan- nelses-, forsknings- og samordningsfaciliteter til rådig- hed for medlemsstaterne. Vedtaget af Revisionsretten i Luxembourg på mødet den 16. og 17. september 1998. På Revisionsrettens vegne Bernhard FRIEDMANN Formand 3. 12. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 375/15 KOMMISSIONENS SVAR 1. INDLEDNING Revisionsrettens bemærkninger bidrager ganske vist til at skabe klarhed omkring situationen med hensyn til told- kontrol, men konklusionerne heri er baseret på en fore- stilling om forvaltningen af toldunionen, som ikke blot foregriber den endelige fase af gennemførelsen af pro- grammet »Told 2000«, men rækker endnu videre. 1. 2. Selv om det er rigtigt, at medlemsstaterne generelt har pligt til at foretage kontrol, er det også klart, at de også har mulighed for at vurdere de nærmere retningslin- jer for gennemførelsen af denne kontrol generelt og i det konkrete tilfælde. Når det drejer sig om kontrol med udførsel af land- brugsprodukter har Rådet fastsat regler for kontrolmeto- der; skønt det i dette tilfælde drejer sig om toldprocedu- rer i forbindelse med udførsel, er de ganske særlige regler på området dikteret af EUGFL-målsætningen, som de er en del af. Retningslinjerne for kontrol på de områder, der har med opkrævning af indførselstold at gøre, er imidler- tid kun blevet fastlagt i et enkelt tilfælde, nemlig bananer. Med Kommissionens forordning (EF) nr. 89/97 af 20. januar 1997 er der indført en artikel 290a og et bilag 39c i gennemførelsesbestemmelserne til toldkodeksen, hvori der er fastsat retningslinjer for bananer, der bringes i fri omsætning. De omstændigheder, der ligger til grund for disse regler, er imidlertid af speciel art, og det er klart, at vedtagelsen af dem ikke kan fortolkes som et tegn på, at der fra medlemsstaternes side er vilje til fremover at acceptere, at dette område forvaltes horisontalt på grund- lag af EF-reglerne. 1. 3. Beslutningen om »Told 2000« fastlægger det insti- tutionelle miljø, hvori de nationale toldadministrationer skal operere. Formålet med denne beslutning er at finde frem til en ligevægt mellem EF-institutionernes og med- lemsstaternes respektive roller og opretholde denne lige- vægt, samtidig med at man accepterer ide´en om enhed i partnerskabet. En beretning om gennemførelsen og virk- ningen af programmet »Told 2000« forelægges snarest for Europa-Parlamentet og Rådet. 2. BEHOVET FOR RISIKOANALYSE ikke længere er nødvendigt at indsætte referencer til disse arbejdsmetoder i kodeksen, uden at dette dog kan ude- lukkes. Hvad angår de moderne kontrolmetoder efterla- der beslutningen om »Told 2000« ingen tvivl om Kom- missionens rolle, som består i at »støtte« eller »opmuntre til« aktioner, som det tilkommer medlemsstaterne at afgrænse og iværksætte (artikel 9, punkt 1). Inden for den fastsatte aktionsradius fastlagde 2. 6. Kommissionen i 1997 »retningslinjer«, der tjener til at opstille »risikoprofiler«. 6. REVISIONSRESULTATER 6. 1–6. 55. Den manglende kommunikationsstruktur mel- lem medlemsstaterne og Kommissionen og den mangel på delte oplysninger, der følger heraf, skyldes, at toldunio- nen ikke forvaltes af en fælles toldadministration: den mangler en tidssvarende struktur. De »retningslinjer«, som Kommissionen opstillede i 1997, er et middel til at fremme en proces, hvor arbejdsmeto- derne tilnærmes hinanden, men dette ligger, som Revi- sionsretten har konstateret det i de faktuelle konstaterin- ger i sine bemærkninger, ude i fremtiden. De arbejdsme- toder, der anvendes i medlemsstaterne, bestemmes stadig i vid udstrækning af andre faktorer, hvad enten det drejer sig om tjenestegrenenes organisation, personaleuddan- nelse, disponible ressourcer og graden af edb-behandling af procedurerne. 7. KONKLUSION 7. 2. Så snart alle toldprocedurer edb-behandles, vil der være de mest gunstige betingelser for en bedre koordine- ring. Udviklingen i de forskellige medlemsstater er i dag forholdsvis forskellig. Udviklingen af nye toldprocedurer med transnational struktur, som det vil være tilfældet med NCTS (New computerized transit system), skulle bidrage til den ønskede koordinering, for så vidt man vælger at anvende et vareidentifikationssystem, der er baseret på en nomenklaturkode. 2. 3. Selv om Økofin-Rådet i 1992 understregede betyd- ningen af risikoanalysemetoder i forbindelse med finans- kontrol, er rammerne på toldområdet blevet fastlagt ved beslutningen om »Told 2000« fra 1996. Denne beslut- ning omfatter toldreglerne i deres helhed, således at det 7. 3. En intensiv og ikke-struktureret fremsendelse af alle former for oplysninger til yderligt liggende toldsteder udgør ganske rigtigt et metodeproblem, der skal løses. Problemet kunne tages op af de instanser, der skal gennemføre beslutningen om »Told 2000«. C 375/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 12. 98 7. 5. Programmerne med hensyn til uddannelse og udveksling af embedsmænd, som er forudset i en »Matt- haeus«-sammenhæng, arbejder generelt i retning af større åbenhed og samordning af arbejdsmetoder. På længere sigt skulle det også kunne gavne harmoniseringen af arbejdsmetoderne, selv om arbejdsmetoderne i dag i vid udstrækning er bestemt af en række andre faktorer (se punkt 6). ning), gælder med lige så stor vægt for Revisionsrettens anbefaling om, at »retningslinjerne« (punkt 7. 6, litra a)) og de innoverende initiativer i visse medlemsstater (7. 6, litra e)) gøres obligatoriske. For så vidt angår angivelses- kontrollen, som varierer i medlemsstaterne (punkt 7. 6, litra f)), skal der uden tvivl skelnes mellem en gennemgri- bende kontrol og en operation, der har til formål at foretage en første udvælgelse. Den sidste af disse opera- tioner synes nemlig fortsat at skulle foretages manuelt, så længe der ikke findes et edb-system. Oprettelsen af specialiserede enheder på EF-plan ville ikke have nogen mening, medmindre disse havde en operationel funktion. En sådan funktion ville uden tvivl udgøre en struktur, der egner sig til et fælles toldadmi- nistrationssystem, et koncept, der klart rækker ud over målsætningen med det forvaltningsinstrument, der er baseret på partnerskabet, og som er anbefalet i »Told 2000«. Til gengæld kunne man tænke sig, at medlemsstaterne indbyrdes skaber en struktur til varetagelse af denne operationelle funktion. 7. 6. Bemærkningerne om de begrænsninger, der er for- bundet med beslutningen om »Told 2000« (se indled- Hvad endelig angår behovet for at undersøge forslag til lovgivning med henblik på de risici, som kan være forbundet hermed (punkt 7. 6, litra c)), tillægger Kommis- sionen dette aspekt ganske særlig betydning. Ved udarbejdelsen af det årlige kontrolprogram, der indkredser visse prioriterede områder, tager Kommissio- nen sit udgangspunkt i en række objektive kriterier, der bygger på en analyse af risici i forbindelse med told- og regnskabsprocedurer, der betragtes som de mest føl- somme med hensyn til til deres indvirkning på de tradi- tionelle egne indtægter. Denne kontrol giver ofte anled- ning til yderligere kontrol fra medlemsstaternes side og bidrager således til at skabe en ensartethed i medlemssta- ternes kontrol (7. 6, litra d))


title: Ψήφισμα σχετικά με την ενδεχόμενη επέκταση της θανατικής ποινής στο Ελ Σαλβαδόρ

eurovoc_concepts:
death penalty
right to justice


title: WRITTEN QUESTION No. 2793/98 by Amedeo AMADEO to the Commission. LIFE programme

eurovoc_concepts:
EU financial instrument
Italy
co-financing
distribution of aid
environmental protection
innovation
project evaluation
sustainable development
terms for aid
testing


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE Nr. 2821/98 von Umberto BOSSI an die Kommission. Rückerstattung der "Abgabe für Europa" durch die italienische Regierung

eurovoc_concepts:
Italy
Treaty on European Union
budgetary expenditure
budgetary resources
consolidated account
national budget
redemption
special tax
tax system
third stage of EMU

text: C 135/124 Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften DE 14. 5. 1999 heit durch die Verwendung von Sonnenschutzmitteln und UV-Filtern beraten. Der wissenschaftliche Ausschuß wird prüfen, wie sicher Sonnenschutzmittel sind und welchen Schutz sie gegen die schädlichen Einwirkungen der UV-Strahlung bieten; er wird ferner Verbrauchergewohnheiten analysieren und die Eignung des Sonnenschutzfaktors als Verbraucherinformation bewerten. Die Kommission wird die Stellungnahmen des Sachverständigenausschusses prüfen und gegebenenfalls rechtliche oder technische Maßnahmen vorschlagen. (1999/C 135/148) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-2821/98 von Umberto Bossi (NI) an die Kommission (17. September 1998) Betrifft: Rückerstattung der „Abgabe für Europa“ durch die italienische Regierung Die italienische Regierung hat 1997 im Rahmen eines finanziellen Tricks die sogenannte „Abgabe für Europa“ eingeführt, um ihre Konten den im Maastrichter Vertrag für den Übergang zur dritten Stufe der einheitlichen Währung vorgeschriebenen Parametern anzugleichen. Der italienische Finanzminister hat vor kurzem erklärt, daß 60 % dieser Abgabe bis Ende 1998 den Steuerzahlern rückerstattet wird. Einige Mitgliedstaaten haben wiederholt Zweifel an der Rechtmäßigkeit dieser Abgabe geäußert, und zwar gerade wegen der Verpflichtung, diese zurückzuzahlen. Falls die italienische Regierung − wie sie versichert hat − den Steuerzahlern einen Teil der „Abgabe für Europa“ rückerstatten muß, ist die Kommission dann nicht der Ansicht, daß das, was als Abgabe dargestellt wurde, in Wirklichkeit eine Zwangsanleihe zu Lasten der Italiener ist? Antwort von Herrn de Silguy im Namen der Kommission (3. November 1998) Die italienische Regierung hat in den letzten Jahren und insbesondere 1997 bedeutende Anstrengungen zur Haushaltskonsolidierung unternommen. Dank dieser Anstrengungen konnte Italien die Haushalts- kriterien des EG-Vertrags erfüllen und zur dritten Stufe der Wirtschafts- und Währungsunion übergehen. In diesem Zusammenhang enthielt das Finanzgesetz für 1997 eine Reihe fiskalpolitischer Maßnahmen und insbesondere eine Einkommensteuer-Ergänzungsabgabe („Tassa per L’Europa“). Bei der Einführung der „Abgabe für Europa“ wurde die politische Absicht erklärt, in den künftigen Jahren das Aufkommen aus dieser Abgabe nach noch festzulegenden Bedingungen teilweise an die Steuer- pflichtigen zurückzuzahlen. Die jüngsten Erklärungen des italienischen Finanzministers sind im Zusam- menhang mit diesen politischen Verpflichtungen der Regierung zu sehen. Die Haushaltseinnahmen und -ausgaben werden stets unter genau festgelegten administrativen Bedin- gungen verbucht. Die Verbuchung des Erlöses aus der „Abgabe für Europa“ als Haushaltseinnahme weist keinerlei Unterschiede gegenüber der Verbuchung der anderen Steuern auf. Ein förmlicher Beschluß zur teilweisen Erstattung des Aufkommens aus der „Abgabe für Europa“ an die Steuerpflichtigen nach Erhebung der Abgabe würde eine neue Haushaltsmaßnahme darstellen, die formal und buchungsmäßig unabhängig von der anfänglichen Erhebung der Abgabe wäre. Die entsprechenden Ausgaben würden zu Lasten des Haushalts desjenigen Jahres gehen, in dessen Verlauf die Rückzahlung erfolgt


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE Nr. 2794/98 von Amedeo AMADEO an die Kommission. Gesundheitssysteme in der EU

eurovoc_concepts:
Austria
EU programme
health care system
health policy
information
member country
public health

text: C 118/144 Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften DE 29. 4. 1999 Die Hohe Kommissarin der Vereinten Nationen f(cid:252)r Menschenrechte, Frau Mary Robinson, hat gegen die Hinrichtung von Ruhollah Rawhani protestiert und dringend an Teheran appelliert, drei weitere Baha(cid:146)i nicht hinzurichten. (1999/C 118/179) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-2794/98 von Amedeo Amadeo (NI) an die Kommission (17. September 1998) Betrifft: Gesundheitssysteme in der EU Am 24. Juli d. J. fand in Bad Tatzmannsdorf ((cid:214)sterreich) auf Initiative der (cid:246)sterreichischen EU- Ratspr(cid:228)sidentschaft und in Anwesenheit des f(cid:252)r die Gemeinschaftspolitik zust(cid:228)ndigen europ(cid:228)ischen Kommissionsmitglieds Padreig Flynn eine Ministerkonferenz zum Thema (cid:132)Qualit(cid:228)t der Gesundheits- versorgungssysteme(cid:147) statt. Kommissionsmitglied Flynn erkl(cid:228)rte, da(cid:223) die unter den EU-Staaten verf(cid:252)gbare Datenmenge ungen(cid:252)gend koordiniert und dies zu bedauern sei, da die Qualit(cid:228)t der Gesundheitsversorgungssysteme ein Thema sei, das 380 Millionen Europ(cid:228)er in ihrem t(cid:228)glichen Leben betreffe. H(cid:228)lt die Kommission es angesichts dieser Umst(cid:228)nde nicht f(cid:252)r angebracht, eine aktuelle Vergleichsstudie zu den verschiedenen Gesundheitssystemen durchzuf(cid:252)hren? Sollte insbesondere nicht unbedingt ein zweckm(cid:228)(cid:223)iges Modell f(cid:252)r ein Gesundheitssystem ausgearbeitet werden, das in Anbetracht der gro(cid:223)en demographischen Umw(cid:228)lzungen, die sich ereignet haben, und der neuen Technologien im Medizinbereich als Referenzpunkt f(cid:252)r alle Mitgliedstaaten dient? Antwort von Herrn Flynn im Namen der Kommission (23. Oktober 1998) In ihrer j(cid:252)ngsten Mitteilung (cid:252)ber die Entwicklung der Gemeinschaftspolitik im Bereich der (cid:246)ffentlichen Gesundheit (1) hat die Kommission auf die Notwendigkeit hingewiesen, ein gut strukturiertes umfas- sendes System zur Beschaffung, Analyse und Verbreitung von Informationen (cid:252)ber den Gesundheitszu- stand, die f(cid:252)r die Gesundheit ausschlaggebenden Faktoren und die Gesundheitssysteme unter Mitwirkung aller Mitgliedstaaten zu schaffen. Das Aktionsprogramm der Gemeinschaft zur Gesundheits(cid:252)berwachung soll wesentlich zur Erreichung dieses Ziels beitragen. Eine Studie (cid:132)Gesundheitsf(cid:252)rsorgesysteme in der EU › eine vergleichende Untersuchung(cid:147) wurde unl(cid:228)ngst vom Parlament ver(cid:246)ffentlicht (SACO 101 EN). Die Studie enth(cid:228)lt n(cid:228)here Informationen (cid:252)ber die Gesundheitsf(cid:252)rsorgesysteme der Mitgliedstaaten. Die Organisation des Gesundheitsf(cid:252)rsorgewesens ist Sache der Mitgliedstaaten. (1) KOM(98) 230 endg. (1999/C 118/180) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-2796/98 von Leonie van Bladel (UPE) an die Kommission (17. September 1998) Betrifft: Bewegungsfreiheit f(cid:252)r Journalisten in Kosovo Die k(cid:228)mpfenden Parteien im Kosovo erschweren regelm(cid:228)(cid:223)ig die Arbeit der Journalisten. Einige Journalisten wurden bereits geschlagen, andere beschossen. Ein deutsches Fernsehteam wurde neulich von den Beh(cid:246)rden ausgewiesen. (cid:220)ber den j(cid:252)ngsten Besuch von Kommissionsmitglied Bonino in dem von der Befreiungsarmee f(cid:252)r Kosovo UCK kontrollierten Gebiet konnte von jugoslawischen Journalisten nicht berichtet werden, da niemand ihre Sicherheit garantieren konnte. Ausl(cid:228)ndische Journalisten wurden w(cid:228)hrend dieses Besuchs an der Arbeit gehindert, und die Aufnahmeb(cid:228)nder zweier Fersehteams wurden beschlagnahmt. Zwei Tage sp(cid:228)ter wurden im selben Gebiet Djuro Slavuj, Korrespondent von Radio Pristina, und sein Fahrer, Ranko Perinic, entf(cid:252)hrt. Noch immer fehlt jede Spur von ihnen. Djuro Slavuj, ehemaliger Mitarbeiter von Radio Dvor na Uni in Kroatien, lebt seit 1995 selbst als Fl(cid:252)chtling in Kosovo