title: Paziņojums par konkurences noteikumu piemērošanu piekļuves līgumiem telekomunikāciju nozarē. Vispārējais regulējums, konkrētie tirgi un principi (98/C 265/02)Dokuments attiecas uz EEZ.

formats: html pdf print

text: 08/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 255 31998Y0822(01) C 265/2 EIROPAS KOPIENU OFICIĀLAIS VĒSTNESIS 22. 8. 1998. PAZIŅOJUMS PAR KONKURENCES NOTEIKUMU PIEMĒROŠANU PIEKĻUVES LĪGUMIEM TELEKOMUNIKĀCIJU NOZARĒ. VISPĀRĒJAIS REGULĒJUMS, KONKRĒTIE TIRGI UN PRINCIPI (98/C 265/02) (Dokuments attiecas uz EEZ) PRIEKŠVĀRDS Telekomunikāciju nozarē piekļuves līgumi ir galvenie elementi, kas tirgus dalībniekiem ļauj iegūt no liberalizācijas. Šim paziņojumam ir trīs mērķi: — izklāstīt piekļuves principus, kas izriet no Kopienas konkurences tiesībām, kā norādīts daudzos Komisijas lēmumos, lai radītu lielāku skaidrību tirgū, kā arī ieviestu stabilākus ieguldījumu un tirgus iniciatīvas nosacījumus telekomunikāciju un multivides nozarēs, — skaidri noteikt saistību starp konkurences tiesībām un nozarēm raksturīgajiem tiesību aktiem saskaņā ar 100. a pantu (jo īpaši tas attiecas uz saistību starp konkurences noteikumiem un tiesību aktiem atvērtā tīkla nodrošināšanai), — paskaidrot, kā konkurences noteikumi tiks vienotā veidā piemēroti nozarēs, kas nodarbojas ar jaunu pakalpojumu sniegšanu, jo īpaši saistībā ar piekļuves un vārteju jautājumiem. IEVADS 1. Patlaban ir sastādīts telekomunikāciju nozares pilnīgas libe- ralizācijas grafiks, un lielākajai daļai dalībvalstu līdz 1998. gada 1. janvārim bija jāatceļ pēdējie šķēršļi telekomu- nikāciju tīklu nodrošināšanā un pakalpojumu sniegšanā patē- rētājiem konkurences apstākļos (1). Minētās liberalizācijas rezultātā iezīmēsies otrs attiecīgo produktu vai pakalpojumu kopums, kā arī radīsies vajadzība piekļūt resursiem, kādi būs nepieciešami šo pakalpojumu nodrošināšanai. Šajā nozarē starpsavienojums ar publisko komutējamo telekomunikāciju tīklu ir raksturīgs, taču nav vienīgais šādas piekļuves piemērs. Komisija ir paziņojusi, ka tā noteiks telekomunikāciju noza- res piekļuves līgumu aplūkošanu saskaņā ar konkurences (1) Saskaņā ar Komisijas Direktīvām 96/19/EK un 96/2/EK (kas minētas 3. zemsvītras piezīmē) dažas dalībvalstis uz ierobežotu laika posmu var pieprasīt atkāpi no pilnīgas liberalizācijas. Šis paziņojums neie- tekmē minētās atkāpes, un Komisija, piekļuves līgumiem piemērojot konkurences noteikumus, ņems vērā jebkuras šādas atkāpes esamību atbilstoši šajā paziņojumā izklāstītajam. Sk. : Komisijas 1996. gada 27. novembra Lēmumu 97/114/EK par paga- rinājumiem, ko pieprasījusi Īrija, lai īstenotu Komisijas Direktīvas 90/388/EEK un 96/2/EK par atklātu konkurenci telekomunikāciju tir- gos (OV L 41, 12. 2. 1997. , 8. lpp. ); Komisijas 1997. gada 12. februāra Lēmumu 97/310/EK par pagari- nājumu piešķiršanu Portugāles Republikai, īstenotu Komisijas Direktīvas 90/388/EEK un 96/2/EK par atklātu konkurenci telekomu- nikāciju tirgos (OV L 133, 24. 5. 1997. , 19. lpp. ); Komisijas 1997. gada 14. maija Lēmumu 97/568/EK par pagarinā- jumu piešķiršanu Luksemburgai, lai īstenotu Direktīvu 90/388/EEK par atklātu konkurenci (OV L 234, 26. 8. 1997. , 7. lpp. ); Komisijas 1997. gada 10. jūnija Lēmumu 97/603/EK par pagarinā- īstenotu Komisijas Direktīvu lai jumu piešķiršanu Spānijai, 90/388/EEK par atklātu konkurenci telekomunikāciju tirgos (OV L 243, 5. 9. 1997. , 48. lpp. ); Komisijas 1997. gada 18. jūnija Lēmumu 97/607/EK par pagarinā- jumu piešķiršanu Grieķijai, lai īstenotu Direktīvu 90/388/EEK par atklātu konkurenci telekomunikāciju tirgos (OV L 245, 9. 9. 1997. , 6. lpp. ). telekomunikāciju tirgos lai noteikumiem (2). Tādēļ šajā paziņojumā apskata jautājumu par to, kā konkurences noteikumus un procedūras piemēro piekļuves līgumiem telekomunikāciju nozarē saskaņotā EK un attiecīgo dalībvalstu regulējuma sakarā. 2. Telekomunikāciju liberalizācijas reglamentējošie noteikumi ir liberalizācijas direktīvas, ko izdod saskaņā ar Līguma 90. pantu, un saskaņošanas direktīvas, ko izdod saskaņā ar 100. a pantu, jo īpaši iekļaujot atvērtā tīkla nodrošināšanas (ATN) bāzi. Tā paredz saskaņotus noteikumus piekļuvei un starpsavienojumam ar telekomunikāciju tīkliem un balss tele- fonijas pakalpojumiem. Liberalizācijas un saskaņošanas tie- sību aktos paredzētais tiesiskais regulējums ir jebkuras darbī- bas pamatā, ko veic Komisija, piemērojot konkurences noteikumus. Gan liberalizācijas tiesību akti (90. pantā minē- tās direktīvas) (3), gan saskaņošanas tiesību akti (ATN (2) Komisijas 1995. gada 3. maija Paziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei, Apspriede par Zaļo grāmatu par sakaru infrastruktūras un kabeļtelevīzijas tīklu liberalizēšanu, COM(95) 158 final. (3) Komisijas 1988. gada 16. maija Direktīva 88/301/EEK par konku- renci telekomunikāciju gala iekārtu tirgos (OV L 131, 27. 5. 1988. , 73. lpp. ); Komisijas 1990. gada 28. jūnija Direktīva 90/388/EEK par konku- renci telekomunikāciju pakalpojumu tirgos (OV L 192, 24. 7. 1990. , 10. lpp. ) (“Pakalpojumu Direktīva”); Komisijas 1994. gada 13. oktobra Direktīva 94/46/EK, ar ko groza Direktīvu 88/301/EEK un Direktīvu 90/388/EEK jo īpaši attiecībā uz satelītsakariem (OV L 268, 19. 10. 1994. , 15. lpp. ); Komisijas 1995. gada 18. oktobra Direktīva 95/51/EK, ar ko groza Direktīvu 90/388/EEK attiecībā uz ierobežojumu atcelšanu kabeļte- levīzijas tīklu izmantošanai, sniedzot jau liberalizētus telekomunikā- ciju pakalpojumus (OV L 256, 26. 10. 1995. , 49. lpp. ); Komisijas 1996. gada 16. janvāra Direktīva 96/2/EK, ar ko groza Direktīvu 90/388/EEK attiecībā uz mobilajiem un personālajiem sakariem (OV L 20, 26. 1. 1996. , 59. lpp. ); Komisijas 1996. gada 13. marta Direktīva 96/19/EK, ar ko groza Direktīvu 90/388/EEK attiecībā uz atklātas konkurences ieviešanu telekomunikāciju tirgos (OV L 74, 22. 3. 1996. , 13. lpp. ) (“Atklātas konkurences direktīva”). 256 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 08/1. sēj. direktīvas) (1) ir vērsti uz to, lai panāktu Līguma 3. pantā izklāstīto Kopienas mērķu sasniegšanu un īpaši lai izveidotu “sistēmu, kas nodrošina to, ka netiek kropļota konkurence iekšējā tirgū” un “iekšējo tirgu, kuram raksturīga šķēršļu atcel- šana starp dalībvalstīm attiecībā uz brīvu preču, pakalpojuma un kapitāla apriti un personu pārvietošanos. ” 3. Komisija ir publicējusi pamatnostādnes par EEK konkuren- ces noteikumu piemērošanu telekomunikāciju nozarē (2). Šis paziņojums ir izstrādāts, balstoties uz pamatnostādnēm, kurās netiek tieši apskatīti ar piekļuvi saistītie jautājumi. labumu pieaugošās 4. Telekomunikāciju nozarē liberalizācijas un saskaņošanas tie- sību akti ļauj vienkāršot Kopienas uzņēmumu uzdevumu uzsākt jaunas darbības jaunos tirgos un sakarā ar to atļauj lie- konkurences. no totājiem gūt Uzņēmumu konkurences ierobežojumi vai ļaunprātīgas dar- bības nedrīkst apdraudēt šīs priekšrocības, tādēļ Kopienas konkurences noteikumiem ir liela nozīme, lai nodrošinātu šo izmaiņu pabeigšanu. Jaunpienācējiem sākotnējos posmos ir jāgarantē tiesības piekļūt vēsturisko telekomunikāciju opera- toru (TO) tīkliem. Vairākām reģionālajām, valsts un Kopie- nas iestādēm piemīt šo nozari regulējošā loma. Lai konku- rence iekšējā tirgū darbotos pareizi, ir jānodrošina efektīva šo iestāžu koordinēšana. 5. Paziņojuma I daļā ir izklāstīts tiesiskais regulējums un sīka informācija par to, kā Komisija ir paredzējusi novērst neva- jadzīgas divkāršas procedūras, vienlaikus saglabājot uzņē- mumu un lietotāju tiesības, pamatojoties uz konkurences noteikumiem. Šajā sakarā Komisijas centieni veicināt konku- rences noteikumu decentralizētu piemērošanu, ko īsteno valstu tiesas un valsts iestādes, ir vērsti uz to, lai valsts līmenī panāktu tiesiskās aizsardzības līdzekļus, ja vien konkrētā lietā Kopiena nav nopietni ieinteresēta. Līdzīgi telekomunikāciju nozarē ATN regulējuma konkrētās procedūras ir vērstas uz to, lai vispirms piekļuves problēmas atrisinātu decentralizēti valsts līmenī, bet pēc tam zināmos apstākļos tās saskaņotu Kopienas līmenī. II daļā ir noteikta Kopienas pieeja tirgus (1) Starpsavienojumu līgumi ir nozīmīgākais piekļuves nolīgumu veids telekomunikāciju nozarē. Starpsavienojumu līgumu pamatprincipus nosaka atvērtā tīkla nodrošināšanas noteikumi (ATN), savukārt kon- kurences noteikumi jāpiemēro saistībā ar šiem tiesību aktiem: Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 10. aprīļa Direktīva 97/13/EK par vispārējo atļauju un individuālo licenču kopēju sistēmu telekomunikāciju pakalpojumu jomā (OV L 117, 7. 5. 1997. , 15. lpp. ) (“Licencēšanas direktīva”); Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 30. jūnija Direktīva 97/33/EK par starpsavienojumiem telekomunikāciju nozarē attiecībā uz universāla pakalpojuma nodrošināšanu un savstarpēju savietoja- mību, ieviešot atvērtā tīkla nodrošināšanas (ATN) principus (OV L 199, 26. 7. 1997. , 32. lpp. ) (“Starpsavienojumu direktīva”); Padomes 1990. gada 28. jūnija Direktīva 90/387/EEK par telekomu- nikāciju pakalpojumu iekšējā tirgus izveidošanu, ieviešot atvērtā tīkla nodrošināšanu (OV L 192, 24. 7. 1990. , 1. lpp. ) (“Pamatdirektīva”); Padomes 1992. gada 5. jūnija Direktīva 92/44/EEK par atvērtā tīkla nodrošināšanas piemērošanu nomātām līnijām (OV L 165, 19. 6. 1992. , 27. lpp. ) (“Nomāto līniju direktīva”); Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 13. decembra Direktīva 95/62/EEK par atvērtā tīkla nodrošināšanas piemērošanu balss tele- fonijai (OV L 321, 30. 12. 1995. , 6. lpp. ), ko aizstāj ar Eiropas Parla- menta un Padomes 1998. gada 26. februāra Direktīvu 98/10/EK par atvērtā tīkla nodrošināšanas (ATN) piemērošanu balss telefonijai un par universālo telekomunikāciju pakalpojumu konkurences apstāk- ļos (OV L 101, 1. 4. 1998. , 24. lpp. ) (“Balss telefonijas direktīva”); Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīva 97/66/EK par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību telekomunikāciju nozarē (OV L 24, 30. 1. 1998. , 1. lpp. ) (“Direktīva par datu aizsardzību”). (2) OV C 233, 6. 9. 1991. , 2. lpp. definīcijai minētajā nozarē. Savukārt III daļā ir sīki izklāstīti principi, kurus Komisija ievēros, piemērojot konkurences noteikumus; tās mērķis ir palīdzēt telekomunikāciju tirgus dalībniekiem sastādīt piekļuves līgumus, skaidrojot konku- rences tiesībās izvirzītās prasības. Šajā paziņojumā izklāstī- tos principus piemēro ne vien tradicionālajiem fiksēto tele- komunikāciju pakalpojumiem, bet visiem telekomunikāciju pakalpojumiem, tostarp tādās jomās kā satelītsakari un mobi- lie sakari. Paziņojums ir sagatavots, pamatojoties uz Kopienas pieredzi vairākās lietās (3) un konkrētiem Komisijas uzdevumā veik- tajiem pētījumiem šajā jomā (4). Tā kā šis paziņojums balstās uz vispārēji piemērojamiem konkurences noteikumiem, tad tiktāl, ciktāl rodas problēmas, kuras iespējams salīdzināt, tajā izklāstītie principi ir vienādi piemērojami citās jomās, piemē- ram, jautājumos par piekļuvi ciparu sakaru nozarēs vispār. Līdzīgā veidā vairāki no Līgumā ietvertajiem principiem attieksies uz jebkuru uzņēmumu, kurš atrodas dominējošā stāvoklī, kā arī uz tiem uzņēmumiem, kuri darbojas ar tele- komunikācijām nesaistītās jomās. apraides Šis paziņojums ir sastādīts, par pamatu ņemot problēmas, kas radušās sākotnējos posmos, kad notika pāreja no mono- poliem uz konkurences tirgiem. Ņemot vērā telekomunikā- ciju, tehnoloģiju nozares konverģenci (5), kā arī konkurences pieaugumu attiecīgajos tirgos, radīsies citas problēmas. Tas var radīt vajadzību šajā paziņojumā minētās darbības jomas un tajā izklāstītos prin- cipus pielāgot jaunajām nozarēm. un informācijas Šajā dokumentā izklāstītie principi ārpus Kopienas veiktajām darbībām tiks piemēroti tiktāl, ciktāl tās skar konkurenci Kopienā un ietekmē dalībvalstu savstarpējo tirdzniecību. Pie- mērojot konkurences noteikumus, Komisijai jāpilda PTO telekomunikāciju nolīgumā noteiktās Kopienas saistības (6). Komisija arī atzīmē, ka joprojām turpinās diskusijas par starptautisko grāmatvedības sistēmu ITU sakarā. Šis paziņo- jums nav atkarīgs no Komisijas nostājas šajās diskusijās. 6. 7. 8. 9. Šis paziņojums nekādā veidā neierobežo tiesības, ko atbilstoši Kopienu tiesībām piešķir privātpersonām vai uzņēmumiem, un to nekādā veidā neierobežo Kopienas konkurences notei- kumu interpretācija, ko var sniegt Eiropas Kopienu Tiesa vai (3) Telekomunikāciju jomā jo īpaši jāatzīmē: Komisijas 1991. gada 18. oktobra Lēmums 91/562/EEK, Eirpage (OV L 306, 7. 11. 1991. , 22. lpp. ); Komisijas 1996. gada 17. jūlija Lēmumi 96/546/EK un 96/547/EK, Atlas un Phoenix (OV L 239, 19. 9. 1996. , 23. lpp. un 57. lpp. ); un Komisijas 1997. gada 29. oktobra Lēmums 97/780/EK, Unisource (OV L 318, 20. 11. 1997. , 1. lpp. ). Ir arī vairākas vēl neizlemtas lietas, kas skar ar piekļuvi saistītos jau- tājumus. Starpsavienojumu līgumu konkurences aspekti telekomunikāciju nozarē, 1995. gada jūnijs. Konkurences aspekti attiecībā uz pakalpojumu sniedzēju piekļuvi telekomunikāciju operatoru resursiem, 1995. gada decembris. Sk. arī Piekļuves aspektus, 1995. gada decembris. konkurences noteikšanas cenu (4) (5) Sk. Komisijas 1997. gada 3. decembra Zaļo grāmatu “Telekomunikā- tehnoloģiju nozaru ciju, plašsaziņas līdzekļu un informācijas konverģence un saistība ar regulējumu — ceļā uz informācijas sabied- rības sistēmu” (COM(97) 632). (6) Sk. Padomes 1997. gada 28. novembra Lēmumu 97/838/EK par slē- dzienu, kas Eiropas Kopienas vārdā un attiecībā uz tās kompetencē esošiem jautājumiem izdarīts pēc PTO sarunām par telekomunikā- ciju pamatpakalpojumiem (OV L 347, 18. 12. 1997. , 45. lpp. ). 08/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 257 Pirmās instances tiesa. Paziņojums nav uzskatāms par visu šajā nozarē iespējamo konkurences problēmu visaptverošu analīzi; pastāv arī citas problēmas, un visticamāk, ka vēl vai- rākas radīsies nākotnē. 10. Komisija apsvērs, vai šis ziņojums ir jāgroza vai jāpapildina, ņemot vērā liberalizētas telekomunikāciju vides pirmajā posmā gūto pieredzi. I DAĻA — VISPĀRĒJAIS REGULĒJUMS 1. Konkurences noteikumi un nozarei raksturīgais regulējums 11. Piekļuves problēmas šī vārda plašākajā nozīmē var aplūkot dažādos līmeņos, par pamatu ņemot gan attiecīgās valsts, gan Kopienas normatīvo aktu klāstu. Pakalpojuma sniedzējs, kurš saskāries ar piekļuves problēmu, piemēram, to, ka TO ir nepamatoti (vai pamatoti) atteicis nomāto līniju, kas prasītā- jam vajadzīga, lai sniegtu pakalpojumus saviem klientiem, var tādēļ apdomāt vairākus ceļus tiesiskās aizsardzības līdzekļu piemērošanai. Parasti cietušajām pusēm vismaz sākumā būs vairākas priekšrocības, vēršoties pēc palīdzības valsts līmenī. Valsts līmenī prasītājam ir divas izvēles iespē- jas, proti, 1) konkrētas valsts regulatīvās procedūras, kas tagad izstrādātas saskaņā ar Kopienas tiesībām un ir saska- ņotas, ievērojot atvērtā tīkla nodrošināšanu (sk. 4. zemsvīt- ras piezīmi), un 2) prasība saskaņā ar valsts un/vai Kopienas tiesībām, ko iesniedz attiecīgās valsts tiesā vai valsts konku- rences institūcijā (1). 12. Sūdzības, ko atbilstoši konkurences noteikumiem valsts tie- su, valsts konkurences institūciju un/vai valsts pārvaldes iestāžu vietā vai papildus tām iesniedz Komisijā, ievērojot ATN procedūras, izskatīs atkarībā no prioritātes, kas tām jāpiemēro, ņemot vērā attiecīgās problēmas steidzamību, novitāti un starptautisko raksturu, kā arī vajadzību novērst divkāršu tiesas procesu (sk. 23. un turpmākos punktus). (1) ATN direktīvā par nomātām līnijām ir paredzēts pirmais posms, kura laikā cietušais lietotājs var iesniegt sūdzību valsts pārvaldes iestādei. Tas dod vairākas priekšrocības. Telekomunikāciju nozarē, kurā, kā pieredze rāda, uzņēmumi bieži vien nelabprāt vēlas tikt uzskatīti par sūdzības iesniedzējiem pret telekomunikāciju operatoru, no kuriem tie ir ievērojami atkarīgi ne vien attiecībā uz konkrēto konflikta punktu, bet arī daudz plašākā un tālejošākā nozīmē, ATN paredzētās procedūras ir saistošs risinājums. Turklāt ATN procedūras var aptvert plašāku piekļuves problēmu loku, kuras netiktu apskatītas, balstoties uz konkurences noteikumiem. Visbeidzot, ar attiecīgo procedūru palīdzību lietotāji var izmantot priekšrocības, ko dāvā attiecīgās valsts administratīvo procedūru pieejamība un pārzināšana; turklāt vēl viens faktors, kas jāņem vērā, ir valoda. Pamatojoties uz ATN direktīvu par nomātām līnijām, ja valsts līmenī nav rodams risinājums, tad nākamais posms ir Eiropas līmenī (samie- rināšanas procedūra). Tad vienošanās starp attiecīgajām pusēm jāpa- nāk divu mēnešu laikā, ko iespējams pagarināt vēl uz vienu mēnesi, ja puses tam piekrīt. 13. Komisija atzīst, ka valsts pārvaldes iestādēm (VPI) (2) ir dažādi uzdevumi un tās darbojas ievērojot no Komisijas atšķirīgu tiesisko regulējumu nekā to, ko Komisija ievēro, piemērojot konkurences noteikumus. Pirmkārt, VPI darbojas atbilstoši attiecīgās valsts tiesību aktiem, bieži vien īstenojot arī Kopienu tiesības. Otrkārt, šīm tiesībām, kas balstās uz tele- komunikāciju politikas apsvērumiem, var būt mērķi, kas atšķiras, taču atbilst Kopienas konkurences politikas mēr- ķiem. Komisija cik iespējams sadarbojas ar VPI, savukārt arī izskatot pārrobežu VPI jāsadarbojas savā starpā, jautājumus (3). Atbilstoši Kopienas tiesībām valsts iestāžu, tostarp arī pārvaldes iestāžu un konkurences institūciju pie- nākums ir neapstiprināt nevienu darbību vai nolīgumu, kas ir pretrunā ar Kopienas konkurences tiesībām. jo īpaši 14. Kopienas konkurences noteikumi ir nepietiekami, lai atrisi- nātu visas tās dažādās problēmas, kas var rasties telekomu- nikāciju nozarē. Tādēļ VPI ir ievērojami plašāka kompetence, kā arī nozīmīga un tālejoša loma nozares regulēšanā. Tāpat arī jāatzīmē, ka Kopienas tiesību labad VPI jābūt neatkarīgām (4). 15. Turklāt jāatzīmē, ka ATN direktīvas TO, kuriem ir būtiska ietekme tirgū, uzliek konkrētas pārredzamības un nediskri- minācijas saistības, kas pārsniedz saskaņā ar Līguma 86. pantu parasti piemērojamās saistības. ATN direktīvās ir izklāstītas saistības attiecībā uz pārredzamību, piegādes nodrošināšanu un cenu noteikšanu. Minētās saistības uzliek VPI, kuru kompetencē ir pasākumu veikšana efektīvas kon- kurences nodrošināšanai (5). 16. Kas attiecas uz 86. pantu, šis paziņojums ir sastādīts ērtības labad, lielākoties pieņemot, ka ir viens telekomunikāciju ope- rators, kurš ir dominējošā stāvoklī. Taču ne visās dalībvalstīs vienmēr tā būs; piemēram, pakāpeniski attīstīsies jauni tele- komunikāciju tīkli, ar ko tiks piedāvāts aizvien plašāks pār- klājums. Šie alternatīvie telekomunikāciju tīkli var vai galu galā varēs būt pietiekami lieli un plaši, lai daļēji vai pilnībā aizstātu esošos valsts tīklus, un tas vienmēr jāatceras. Konku- rējošu operatoru pastāvēšana un stāvoklis tirgū būs jāņem (2) VPI ir valsts regulatīvā telekomunikāciju institūcija, ko izmainītās pakalpojumu direktīvas sakarā un ATN regulējuma ietvaros izveido dalībvalsts. Valsts pārvaldes iestāžu sarakstu regulāri publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī, bet jaunākais saraksts ir pieejams šeit: http://www. ispo. cec. be. (3) Direktīvas par starpsavienojumu 9. un 17. pants. (4) Pakalpojumu direktīvas 7. pants (sk. 3. zemsvītras piezīmi) un ATN pamatdirektīvas 5. panta a) punktu (sk. 4. zemsvītras piezīmi). Sk. arī Komisijas Paziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par Direk- tīvas 90/388/EEK par konkurenci telekomunikāciju pakalpojumu tir- gos statusu un īstenošanu (OV C 275, 20. 10. 1995. , 2. lpp. ). Sk. arī Eiropas Kopienu Tiesas spriedumu lietā C-91/94, Thierry Tranc- hant un Telephones Stores [1995] ECR I-3911. (5) Direktīvas par starpsavienojumu, kas minēta 4. zemsvītras piezīmē, 9. panta 3. punkts. 258 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 08/1. sēj. vērā, nosakot, vai pastāv atsevišķs vai kopīgs dominējošais stāvoklis; tas jāpatur prātā, lasot šajā paziņojumā ietvertās atsauces uz dominējošā stāvokļa pastāvēšanu. 17. Ņemot vērā Komisijas atbildību Kopienas konkurences poli- tikas sakarā, tai jāievēro Kopienas vispārējās intereses. Katrā ziņā administratīvie resursi, kas ir Komisijas rīcībā šī uzde- vuma veikšanai, ir ierobežoti, un tos nevar izmantot visu lai- ku, kamēr tiek izskatītas lietas, par kurām tā ir informēta. Tādēļ Komisijai faktiski jāveic visi organizatoriskie pasāku- mi, kas nepieciešami minētā uzdevuma veikšanai, un jo īpaši prioritāšu noteikšanai (1). 18. Tādēļ Komisija ir norādījusi, ka, izmantojot savas lēmumu pieņemšanas tiesības, tā galvenokārt paredz pievērsties pazi- ņojumiem, sūdzībām un pašu ierosinātiem tiesas procesiem, kuriem ir īpaša politiskā, ekonomiskā vai tiesiskā nozīme Kopienā (2). Ja kādā konkrētā lietā šo pazīmju nav, tad pazi- ņojumi parasti tiks izskatīti, nevis pieņemot oficiālu lēmumu, bet gan sagatavojot atbalsta vēstuli (ņemot vērā pušu piekri- šanu), savukārt sūdzības jāizskata valsts tiesās vai citās attie- cīgajās iestādēs. Šajā sakarā jāatzīmē, ka konkurences notei- kumi lai Kopienas konkurences tiesības būtu realizējamas attiecīgo valstu tiesās. Pat tad, ja tiek ievēroti citi Kopienas tiesību akti, tas neatceļ vajadzību ievērot Kopienas konkurences noteikumus (4). ir piemērojami tieši (3), 19. Citu valsts iestāžu, jo īpaši VPI, kas darbojas ATN jomā, kom- petencē ir konkrētu piekļuves līgumu izskatīšana (par kuriem tām paziņo). Taču, paziņojot par līgumu VPI, par to noteikti jāpaziņo arī Komisijai. VPI jāraugās, lai darbības, ko tās veic, būtu savienojamas ar Kopienas konkurences tiesībām (5). Saskaņā ar šo pienākumu tās nedrīkst veikt darbības, kas varētu kaitēt efektīvai to tiesību aizsardzībai, ko Kopienas tie- sības uzliek atbilstoši konkurences noteikumiem (6). Tādēļ tās nedrīkst apstiprināt vienošanos, kas ir pretrunā ar konku- rences noteikumiem (7). Ja valsts iestāžu darbība pārkāpj (1) Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas spriedumi: lietā T-24/90, Automec pret Komisiju [1992] ECR II-2223, 77. punkts un lietā T-114/92 BEMIM [1995] ECR II-147. (2) Paziņojums par sadarbību starp attiecīgo valstu tiesām un Komisiju EK Līguma 85. un 86. panta piemērošanā (OV C 39, 13. 2. 1993. , 6. lpp. , 14. punkts). Paziņojums par sadarbību starp attiecīgo valstu konkurences institū- cijām un Komisiju (OV C 313, 15. 10. 1997. , 3. lpp. ). (3) Lieta 127/73, BRT pret SABAM [1974] ECR 51. (4) Lieta 66/86, Ahmed Saeed [1989] ECR 838. (5) Piemēram, tās nedrīkst veicināt, nostiprināt vai apstiprināt pret kon- kurenci vērstas darbības rezultātus: — Ahmed Saeed lieta, skatīt 18. zemsvītras piezīmi; — lieta 153/93, Vācijas Federatīvā Republika pret Delta Schiffahrts- ges. [1994] ECR I-2517; — lieta 267/86, Van Eycke [1988] ECR 4769. (6) Lieta 13/77, GB-Inno-BM/ATAB [1977] ECR 2115, 33. punktā: — kamēr tiek uzskatīts, ka Līguma 86. pants ir domāts uzņēmu- miem, tomēr tiek arī uzskatīts, ka Līgums uzliek dalībvalstīm par pienākumu atturēties no tādu pasākumu noteikšanas vai saglabā- šanas, kas varētu mazināt tā efektivitāti. (7) Valsts iestāžu turpmākos pienākumus sk. : lietā 103/88, Fratelli Costanzo [1989] ECR 1839. Sk. Ahmed Saeed lietu, kas minēta 18. zemsvītras piezīmē: — “EEK Līguma 5. un 90. pants jāinterpretē kā pants, kas i) aizliedz valsts iestādēm sekmēt tādu tarifu vienošanos slēgšanu, kas attie- cīgi ir pretrunā ar Līguma 85. panta 1. punktu vai 86. pantu; ii) aizliedz attiecīgajām iestādēm apstiprināt tarifus, kas izriet no attiecīgās vienošanās”. attiecīgās tiesības, dalībvalsti var saukt pie atbildības par kai- tējumu, kas nodarīts personām, kuras skārusi minētā darbība (8). Turklāt saskaņā ar ATN direktīvām VPI kompetencē ir pasākumu veikšana efektīvas konkurences nodrošin āšanai (9). 20. Piekļuves līgumi principā regulē konkrētu pakalpojumu sniegšanu starp neatkarīgiem uzņēmumiem, bet neveido autonomu vienību, kas būtu šķirta no nolīgumu pusēm. Tādējādi piekļuves līgumi parasti ir ārpus Apvienošanās regu- las darbības jomas (10). 21. Saskaņā ar Padomes Regulu Nr. 17 (11) Komisijas pārziņā varētu nodot jautājumu, kas saistīts ar piekļuves līgumiem, ja par to paziņo viena vai vairākas attiecīgās puses (12), ja tiek iesniegta sūdzība par ierobežojošu piekļuves līgumu vai par dominējošā uzņēmuma rīcību piekļuves piešķiršanā vai atteikšanā (13), ja tiek sagatavota Komisijas ierosināta proce- dūra par minēto piešķīrumu vai atteikumu vai tiek veikta nozares aptauja (14). Turklāt sūdzības iesniedzējs var piepra- sīt, lai Komisija veiktu pagaidu pasākumus apstākļos, kad pastāv nopietna un nenovēršama kaitējuma draudi sūdzības iesniedzējam vai sabiedrības interesēm (15). Tomēr īpaši stei- dzamās situācijās jāatzīmē, ka procedūras, kas uzsāktas attie- cīgo valstu tiesās, parasti ļauj ātrāk saņemt tiesas lēmumu par pārkāpumu pārtraukšanu nekā procedūras, kas uzsāktas Komisijā (16). 22. Ir vairākas jomas, kurās uz līgumiem attieksies gan konku- rences noteikumi, gan valstu vai Eiropā noteiktie nozarei rak- sturīgie pasākumi, galvenokārt iekšējā tirgus pasākumi. Tele- komunikāciju nozarē ATN direktīvu mērķis ir piekļuves līgumu regulatīvā režīma noteikšana. Ņemot vērā sīki izstrā- dātos ATN noteikumus un to, ka tie var pārsniegt 86. panta prasības, telekomunikāciju nozares uzņēmumiem jāzina, ka Kopienas konkurences noteikumu ievērošana tos neatbrīvo no pienākuma ievērot ATN sakarā uzliktās saistības, un otrā- di. (8) Apvienotās lietas C-6/90 un C-9/90 Francovich [1991] ECR I-5357; Apvienotās lietas C-46/93, Brasserie de Pêcheur pret Vāciju, un lieta C-48/93, R pret Valsts transporta sekretāru ex parte Factortame un citiem [1996] ECR I-1029. (9) Piemēram, direktīvas par nomātajām līnijām 18. apsvērums un ATN direktīvas par starpsavienojumu 9. panta 3. punkts, sk. 4. zemsvītras piezīmi. (10) Padomes 1989. gada 21. decembra Regula (EEK) Nr. 4064/89 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (OV L 395, 30. 12. 1989. , 1. lpp. ); labotais variants (OV L 257, 21. 9. 1990. , 13. lpp. ). (11) Padomes 1962. gada 6. februāra Regula Nr. 17, Pirmā regula, ar ko piemēro Līguma 85. un 86. pantu (OV 13, 21. 2. 1962. , 204. lpp. ). (12) Regulas Nr. 17 2. pants un 4. panta 1. punkts. (13) Regulas Nr. 17 3. pants. (14) Regulas Nr. 17 3. un 12. pants. (15) Lieta 792/79R, Camera Care pret Komisiju [1980] ECR 119. Sk. arī lietu T-44/90, La Cinq pret Komisiju [1992] ECR II-1. (16) Sk. 16. zemsvītras piezīmē minētā paziņojuma 16. punktu. 08/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 259 2. Komisijas rīcība attiecībā uz piekļuves līgumiem (1) var dot zināmas priekšrocības privātpersonām un uzņēmu- miem, piemēram (3): 23. Piekļuves līgumiem, kopumā ņemtiem, ir ļoti liela nozīme, tādēļ Komisijai pēc iespējas skaidrāk ir jāprecizē Kopienas tie- siskais regulējums, kuru ievērojot šie nolīgumi ir jānoslēdz. Piekļuves līgumos, kuros ir ierobežojošās klauzulas, būs iekļauti 85. pantā noteiktie jautājumi. Līgumos, kuros tiek apskatīti dominējošie uzņēmumi vai monopoluzņēmumi, ir iekļauti jautājumi, kas attiecas uz 86. pantu; problēmas, kas rodas, ja dominē viena vai vairākas puses, parasti būs nozī- mīgākas kāda konkrēta līguma sakarā, salīdzinot ar problē- mām, kas rodas atbilstoši 85. pantam. — attiecīgās valsts tiesas var izskatīt un apmierināt prasību par tādu zaudējumu atlīdzināšanu, kas izriet no konku- rences noteikumu pārkāpuma, — parasti attiecīgo valstu tiesas var noteikt pagaidu pasāku- mus un uzdot izbeigt konkurences noteikumu pārkāp- šanu ātrāk, nekā to spēj izdarīt Komisija, — attiecīgo valstu tiesās Kopienas tiesību rezultātā radušos prasību ir iespējams apvienot ar prasību atbilstoši valsts tiesību aktiem, Paziņojumi — valsts tiesā tiesu izdevumus var piespriest par labu uzva- rējušajam prasītājam. 24. Piemērojot konkurences noteikumus, Komisija paļausies uz ATN direktīvām, kurās ir definētas VPI valsts līmenī veicamās darbības. Ja uz līgumiem attiecas 85. panta 1. punkts, par tiem jāpaziņo Komisijai tad, ja tiem piemēro 85. panta 3. punktā minēto atbrīvojumu. Pēc tam, kad par līgumiem paziņo Komisijai, dažus paziņojumus tā paredz izskatīt, pie- ņemot oficiālus lēmumus pēc tam, kad tie ir attiecīgi publi- cēti Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī, un saskaņā ar turpmāk izklāstītajiem principiem. Tiklīdz tiesību principi ir skaidri noteikti, citus paziņojumus, kas izraisa tādus pašus jautāju- mus, Komisija ierosina izskatīt atbalsta vēstules veidā. 3. Sūdzības 25. Fiziskas vai juridiskas personas, kurām ir likumīgas intereses, zināmos apstākļos drīkst iesniegt Komisijai sūdzību un pie- prasīt, lai tā lēmuma veidā noteiktu, ka ir pārtraukts Līguma 85. vai 86. pantā minētais pārkāpums. Turklāt sūdzības iesniedzējs var pieprasīt, lai Komisija veiktu pagaidu pasāku- mus, ja pastāv draudi, ka var rasties nopietns un nenovēršams kaitējums (2). Potenciālajam sūdzības iesniedzējam ir citi tik- pat efektīvi vai pat efektīvāki tiesiskās aizsardzības līdzekļi, piemēram, prasības iesniegšana attiecīgās valsts tiesā. Šajā sakarā jāatzīmē, ka process, ko uzsāk attiecīgo valstu tiesās, Turklāt atbilstoši konkrētajiem valsts regulēšanas principiem, kas saskaņoti, ievērojot ATN direktīvas, prasību var iesniegt gan valsts līmenī, gan vajadzības gadījumā arī Kopienas līme- nī. 3. 1. V a l s t s u n A T N p r o c e d ū r u i z m a n t o š a n a 26. Atbilstoši iepriekš minētajam (4) “Komisija ņems vērā Kopienas intereses katrā lietā, par kuru tai ir informācija. Novērtējot Kopienas intereses, Komisija pārbauda “……ciktāl iespējamais pārkāpums ietekmē kopējā tirgus darbību, iespējamību noteikt pārkāpuma esamību un nepieciešamās izmeklēšanas apjomu, lai pie vislabākajiem iespējamajiem nosacījumiem izpildītu uzdevumu nodrošināt 85. un 86. panta ievērošanu… (1)” (1) Sk. 15. zemsvītras piezīmē minētās Automec lietas 86. punktu. ”. Vēl viens nozīmīgs attiecīgās novērtēšanas elements ir tas, ciktāl valsts tiesnesis var nodrošināt efektīvu tiesiskās aizsar- dzības līdzekli attiecībā uz 85. vai 86. panta pārkāpumu. Pie- mēram, pārrobežu apstākļos tas var izrādīties sarežģīti. (1) Regulas Nr. 17 2. pants vai 4. panta 1. punkts. (2) Sk. Camera Care un La Cinq lietas, kas minētas 29. zemsvītras piezīmē. (3) Sk. 16. zemsvītras piezīmē minētā paziņojuma 16. punktu. (4) Sk. 18. punktu. 260 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 08/1. sēj. 27. Līguma 85. panta 1. punkts un 86. pants tieši ietekmē attie- cības starp privātpersonām, kas jāaizstāv attiecīgās valsts tiesās (1). Kas attiecas uz prasībām, ko iesniedz VPI, ATN Direktīva par starpsavienojumu nosaka, ka attiecīgajai iestā- dei ir tiesības iejaukties un uzdot veikt izmaiņas gan attiecībā uz piekļuves līgumu pastāvēšanu, gan to saturu. VPI jāievēro “vajadzība sekmēt konkurences tirgu”, un, cita starpā, tās vie- nai vai vairākām pusēm drīkst izvirzīt nosacījumus “efektī- vas konkurences nodrošināšanai” (2). Ja jautājums nav atrisināts, pieņemot šādu lēmumu, tad sākot- nēji pušu tiesības netiek pienācīgi aizsargātas, un Komisijai pēc sūdzības iesniedzēja pieprasījuma, apspriežoties un sadarbojoties ar attiecīgo valsts iestādi, faktiski ir jāuzsāk šīs lietas izmeklēšana saskaņā ar ierasto kārtību. Parasti Komi- sija neuzsāks attiecīgo izmeklēšanu, ja saskaņā ar ATN saska- ņošanas procedūrām šāda darbība jau notiek. 28. Pašai Komisijai var nodot izskatīšanai domstarpības, kas radušās, ievērojot konkurences noteikumus vai ATN saska- ņošanas procedūru. Vairākkārtēji tiesas procesi var izraisīt nevajadzīgu tās izmeklēšanas divkāršošanos, ko veic Komi- sija un valsts iestādes. Ja Komisijai iesniedz sūdzības saskaņā ar Regulas Nr. 17 3. pantu, turklāt attiecīgajā valsts iestādē vai Eiropas iestādē vai tiesā ir uzsākti saistīti procesi, Konku- rences ģenerāldirektorāts parasti sākumā neveiks izmeklē- šanu attiecībā uz Līguma 85. vai 86. pantā minētā pārkā- puma esamību. Taču uz to attiecas šādi punkti. 3. 2. S ū d z ī b a s i e s n i e d z ē j a t i e s ī b u a i z s a r d z ī b a 31. Turklāt Komisijai vienmēr katra lieta jāizskata pēc būtības; tā attiecīgi rīkosies, ja uzskatīs, ka kādā konkrētā lietā ir būtis- kas Kopienas intereses, kas ietekmē vai var ietekmēt konku- renci vairākās dalībvalstīs. 3. 3. P a g a i d u p a s ā k u m i 32. Kas attiecas uz prasību veikt pagaidu pasākumus, valstu tie- sas procesu esamība vai iespējamība ir saistīta ar jautājumu par to, vai pastāv nopietna un nenovēršama kaitējuma drau- di. Ar šiem tiesas procesiem vispirms jālikvidē attiecīgā kai- tējuma draudi, tādēļ Komisijai nebūtu lietderīgi noteikt pagaidu pasākumus, ja nav pierādījumu par to, ka minētie draudi tomēr saglabājas. 29. Uzņēmumi ir tiesīgi izmantot Kopienas tiesībās noteikto tie- sību aizsardzību (3). Šīs tiesības būtu apdraudētas, ja attiecī- gās valsts tiesu procesi varētu pārlieku aizkavēt Komisijas darbību bez apmierinošas jautājuma izlemšanas valsts līme- nī. Telekomunikāciju nozarē novitāšu cikli ir samērā īsi, un piekļuves domstarpību atrisināšanas ievērojama aizkavēšana praksē ir pielīdzināma piekļuves atteikšanai, tādējādi pāragri traucējot pienācīgu lietas izlemšanu. 33. Pagaidu tiesiskās aizsardzības līdzekļu pieejamība un to kri- tēriji ir būtisks faktors, kas Komisijai jāņem vērā, sniedzot sākotnējo slēdzienu. Ja pagaidu tiesiskās aizsardzības līdzekļi nebija pieejami vai arī ja likās, ka tie nevar pienācīgi aizsargāt sūdzības iesniedzēja tiesības, kas paredzētas Kopienas tiesī- bās, Komisija uzskatīs, ka valsts tiesas procesu rezultātā netika likvidēti kaitējuma draudi un tādējādi uzsāks lietas pār- baudi. 30. Tādēļ Komisija piekrīt uzskatam, ka domstarpības par piekļu- vi, kas iesniegtas izskatīšanai VPI, jāatrisina pieņemamā ter- miņā, kas parasti nepārsniedz sešus mēnešus kopš brīža, kad par šo jautājumu pirmo reizi tapis zināms minētajai iestādei. Šis lēmums var būt prasības galīgā lēmuma vai kāda cita atvieglojuma veidā, kas aizsargā sūdzības iesniedzēja tiesības. 4. Pašu ierosinātā izmeklēšana un aptaujas nozares izpētei (1) BRT pret SABAM lieta, kas minēta 17. zemsvītras piezīmē. (2) ATN direktīvas par starpsavienojumu 9. panta 1. un 3. punkts. (3) Lieta 14/83, Von Colson [1984] ECR 1891. 34. Vajadzības gadījumā Komisija uzsāks pašas ierosinātu izme- klēšanu. Apspriežoties ar dalībvalsts kompetento iestāžu padomdevēju komiteju, tā var sāk arī nozares aptauju. 08/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 261 5. Sodanaudas b) ja 85. panta pārkāpums ir īpaši nopietns. 35. Komisija var uzlikt sodanaudu līdz 10 % no ikgadējā to visas pasaules uzņēmumu apgrozījuma, kuri apzināti vai nolaidības rezultātā pārkāpuši 85. panta 1. punktu vai 86. pantu (1). Ja atbilstoši Regulai Nr. 17 ir paziņots par līgu- miem 85. panta 3. punktā minētā atbrīvojuma sakarā, Komi- sija nevar iekasēt sodanaudu par paziņojumā izklāstītajām darbībām (2) laika posmam pēc paziņojuma sniegšanas. Tomēr Komisija var atcelt atbrīvojumu no sodanaudas, attie- cīgos uzņēmumus informējot par to, ka pēc provizoriskās pārbaudes pabeigšanas tā uzskata, ka ir piemērojams Līguma 85. panta 1. punkts un ka nav pamatota 85. panta 3. punkta piemērošana (3). Pavisam nesen Komisija ir publicējusi Pamatnostādnes soda- naudu aprēķināšanai (6). 38. Paziņojums VPI neaizstāj paziņojumu Komisijai un neiero- bežo iespēju ieinteresētajām pusēm iesniegt Komisijai sūdzību vai iespēju Komisijai uzsākt pašas ierosinātu piekļu- ves līgumu izmeklēšanu. Šāds paziņojums neierobežo arī puses tiesības valsts tiesā prasīt zaudējumu atlīdzināšanu par kaitējumu, ko rada pret konkurenci vērsti līgumi (7). 36. ATN Direktīvā par starpsavienojumu ir divi konkrēti notei- kumi, kuri attiecas uz konkurences noteikumos minētajām sodanaudām. Pirmkārt, tā nosaka, ka par starpsavienojumu līgumiem ir jāpaziņo attiecīgajām VPI un tiem jābūt pieeja- miem ieinteresētajām trešām pusēm, izņemot tās daļas, kurās tiek apskatīta pušu saimnieciskā stratēģija (4). Otrkārt, tā nosaka to, ka VPI jābūt pilnvaru apjomam, ko tā var izman- tot, lai ietekmētu vai grozītu starpsavienojumu līgumus (5). Šie noteikumi nodrošina pienācīgu publicitāti minētajiem līgumiem un VPI dod iespēju vajadzības gadījumā veikt pasā- kumus, lai panāktu efektīvu konkurenci tirgū. 37. Ja par līgumu ir paziņots VPI, bet nav paziņots Komisijai, Komisija neuzskata, ka tai atbilstoši politikai vajadzētu pie- mērot sodanaudu par šo līgumu pat tad, ja galu galā tiek pie- rādīts, ka līgumā ir nosacījumi, kas ir pretrunā ar 85. pantā noteikto. Tomēr dažos gadījumos sodanauda būtu piemēro- jama, piemēram, tad: a) ja ir pierādīts, ka līgumā ir noteikumi, kas ir pretrunā ar 86. pantā noteikto; un/vai II DAĻA — KONKRĒTIE TIRGI 39. Izmeklējot lietas, ievērojot I daļā izklāstīto vispārējo regulē- jumu, Komisija balstīsies uz konkrētu tirgu definīciju, kas norādīta tās Paziņojumā par konkrētā tirgus definīciju Kopie- nas konkurences tiesību aktos (8). 40. Uzņēmumus ietekmē trīs galvenie konkurences ierobežo- jumu avoti: pieprasījuma aizstājamība, piedāvājuma aizstāja- mība un potenciālā konkurence, kur pirmais faktors ir vis- efektīvākais disciplinārais spēks, kas rodas visātrāk un kas skar kāda konkrēta produkta vai pakalpojuma piegādātājus. Tādējādi pieprasījuma aizstājamība ir galvenais instruments, ko lieto, lai noteiktu konkrētā produkta tirgu, kurā var noteikt konkurences ierobežojumus 85. panta 1. punkta un 86. panta nolūkos. 41. Piedāvājuma aizstājamību attiecīgos apstākļos var izmantot kā papildelementu konkrētu tirgu noteikšanai. Praksē to nevar skaidri nodalīt no potenciālās konkurences. Piedāvā- juma aizstājamību un potenciālo konkurenci izmanto, lai noteiktu, vai uzņēmums atrodas dominējošā stāvoklī vai pastāv nozīmīgs konkurences ierobežojums 85. panta nozīmē, vai arī tā ir konkurences likvidēšana. (1) Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts. (2) Regulas Nr. 17 15. panta 5. punkts. (3) Regulas Nr. 17 15. panta 6. punkts. (4) ATN direktīvas par starpsavienojumu 6. panta c) punkts. (5) Cita starpā, ATN direktīvas par starpsavienojumu 9. pants. (6) Pamatnostādnes par piemērotas sodanaudas noteikšanas metodi atbilstoši Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktam un EOTK Līguma 65. panta 5. punktam (OV C 9, 14. 1. 1998. , 3. lpp. ). (7) Sk. 22. zemsvītras piezīmi. (8) OV C 372, 9. 12. 1997. , 5. lpp. 262 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 08/1. sēj. 42. Lai novērtētu konkrētos tirgus, ir jāapskata tirgus sasniegumi īsā laika periodā. Turpmākajās iedaļās ir izklāstīti daži pamatprincipi, kas īpaši attiecas uz telekomunikāciju nozari. gaitu, mēģinājums šajā paziņojumā noteikt konkrētus pro- duktu tirgus ietver risku, ka tas ātri kļūs neprecīzs un neat- bilstošs. Konkrētu produktu tirgu definīcija, piemēram, tas, vai izejošo zvanu un savienojuma beigu zvanu iekārtas pie- der vienam un tam pašam iekārtu tirgum, vislabāk tiek noteikta, ņemot vērā atsevišķā lietā veikto sīkāko pārbaudi. 1. Konkrētā produkta tirgus 1. 1. P a k a l p o j u m u t i r g u s 43. Veidlapas A/B 6. iedaļā konkrētā produkta tirgu definē šādi. “Konkrētā produkta tirgus ir visi tie produkti un/vai pakalpo- jumi, kurus patērētājs uzskata par savstarpēji aizvietojamiem vai aizstājamiem, ņemot vērā produktu īpašības, cenas un paredzēto izlietojumu. ” 48. Vispārēji to var definēt kā telekomunikāciju pakalpojumu sniegšanu lietotājiem. Dažādi telekomunikāciju pakalpojumi tiks uzskatīti par savstarpēji aizstājamiem, ja tie uzrādīs pie- tiekamu savstarpējās aizvietojamības pakāpi tiešajam lietotā- jam, kas nozīmēs to, ka starp dažādiem šo pakalpojumu snie- dzējiem var faktiski pastāvēt konkurence. 44. Telekomunikāciju nozares liberalizācijas rezultātā izveidosies otrs tirgus veids — tirgus saistībā ar piekļuvi iekārtām, kuras patlaban ir nepieciešamas šo liberalizēto pakalpojumu snieg- šanai. Raksturīgs šādas piekļuves piemērs ir starpsavienojums ar publisko komutējamo telekomunikāciju tīklu. Bez starp- savienojuma saimnieciskā ziņā būs neiespējami nodrošināt trešām pusēm, piemēram, visaptverošus balss telefonijas pakalpojumus. 45. Tādēļ ir skaidrs, ka telekomunikāciju nozarē ir apskatāmi vis- maz divu veidu tirgi — pakalpojuma tirgus, kuru nodrošina tiešajiem lietotājiem, un tirgus saistībā ar piekļuvi iekārtām, kuras ir nepieciešamas attiecīgā pakalpojuma sniegšanai tie- šajiem lietotājiem (informācija, fiziskais tīkls utt. ). Jebkuras konkrētas lietas sakarā būs jādefinē konkrētais piekļuves tir- gus un pakalpojumu tirgus, piemēram, attiecīgi starpsavieno- jums ar publisko telekomunikāciju tīklu un publisko balss telefonijas pakalpojumu sniegšana. 46. Vajadzības gadījumā Komisija piemēros konkrēta tirgus pār- baudi, ko īstenos, visus attiecīgo pakalpojumu piegādātājus aptaujājot par to, vai paaugstinājās to kolektīvā peļņa, par 5 līdz 10 % paaugstinot cenas. Ja saskaņā ar minēto pārbaudi paaugstinājās viņu peļņa, tad apskatāmais tirgus ir atsevišķs konkrēts tirgus. 47. Komisija uzskata, ka konkurences tiesībās noteiktie principi, kas regulē šos tirgus, nemainās neatkarīgi no attiecīgā kon- krētā tirgus. Ņemot vērā šīs nozares tehnoloģiskās attīstības 1. 2. P i e k ļ u v e i e k ā r t ā m 49. Lai pakalpojumu sniedzējs varētu sniegt pakalpojumus tieša- jiem lietotājiem, bieži vien būs vajadzīga piekļuve vienai vai vairākām iekārtām (no servera uz lietotāju un no lietotāja uz serveri). Tā, piemēram, lai fiziski piegādātu pakalpojumu tie- šajiem lietotājiem, ir vajadzīga piekļuve telekomunikāciju tīkla pieslēgumpunktiem, pie kuriem šie lietotāji ir pieslēgti. Fiziskajā līmenī šo piekļuvi iespējams nodrošināt, izmanto- jot specializēto vai dalīto vietējo infrastruktūru, ko autonomā veidā saņem vai nomā no vietējās infrastruktūras pakalpo- jumu sniedzēja. Turklāt to iespējams nodrošināt, izmantojot pakalpojumu sniedzēju, kura abonenti jau ir šie tiešie lieto- tāji, vai arī izmantojot starpsavienojuma sniedzēju, kuram ir tieša vai netieša piekļuve attiecīgajiem pieslēgumpunktiem. 50. Līdztekus fiziskajai piekļuvei pakalpojuma sniedzējam var rasties vajadzība piekļūt citām iekārtām, lai varētu sniegt pakalpojumus tiešajiem lietotājiem; piemēram, pakalpojuma sniedzējam jāspēj iepazīstināt tiešos lietotājus ar saviem pakalpojumiem. Ja kāda organizācija atrodas dominējošā stā- voklī tādu pakalpojumu piegādē kā abonentu saraksta nodro- šināšana, līdzīgas problēmas rodas arī fiziskās piekļuves jau- tājumu sakarā. 08/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 263 51. Daudzos gadījumos Komisija nodarbosies ar fiziskās piekļu- ves jautājumu risināšanu, ja būs nepieciešama piekļuve domi- nējošā TO tīkla iekārtām (1). 52. Daži atzīti TO var pretoties piekļuves nodrošināšanai trešās puses pakalpojumu sniedzējiem vai citiem tīklu operatoriem jo īpaši tajās jomās, kurās piedāvātais pakalpojums konkurēs ar paša TO sniegto pakalpojumu. Šī pretestība bieži vien izpaudīsies kā nepamatoti aizkavēta piekļuves piešķiršana, nevēlēšanās piešķirt piekļuvi vai vēlme to nodrošināt vienīgi ar nelabvēlīgiem nosacījumiem. Konkurences noteikumu uzdevums ir panākt, lai šie perspektīvie piekļuves tirgi varētu attīstīties un lai atzītajiem TO būtu liegts kontrolēt piekļuvi, lai ierobežotu sasniegumus pakalpojumu tirgos. 53. Jāuzsver, ka telekomunikāciju nozarē var cerēt, ka liberalizā- cijas rezultātā attīstīsies jauni alternatīvi tīkli, kuri galu galā ietekmēs piekļuves tirgus definīciju, kas ietvers arī atzīto tele- komunikāciju operatoru. 2. Konkrētais ģeogrāfiskais tirgus 54. Konkrētos ģeogrāfiskos tirgus veidlapā A/B definē šādi: “Konkrētais ģeogrāfiskais tirgus ir teritorija, kurā attiecīgie uzņēmumi ir iesaistīti produktu vai preču pieprasījumā un piedāvājumā, kurā ir pietiekami viendabīgi konkurences nosacījumi un kuru var atšķirt no kaimiņu teritorijām, jo šajās teritorijās ir ievērojami atšķirīgi konkurences nosacīju- mi. ” (1) Atklātās konkurences direktīvā starpsavienojums ir “…… telekomu- nikāciju tīklu un/vai telekomunikāciju pakalpojumu nodrošinātāju organizāciju telekomunikāciju iekārtu fiziskais un loģiskais savieno- jums, kas ļauj vienas organizācijas lietotājiem sazināties ar tās pašas vai citas organizācijas lietotājiem vai piekļūt pakalpojumiem, ko sniedz trešās organizācijas. ” Atklātās konkurences direktīvā un ATN direktīvās telekomunikāciju pakalpojumi ir “pakalpojumi, kas nodrošina pilnīgu vai daļēju signālu pārraidi un/vai maršrutizāciju telekomunikāciju tīklā. ” Tādēļ tam pieskaitāma radiosignālu pārraide un kabeļtelevīzijas tīkli. Pats telekomunikāciju tīkls ir “ …… pārraides iekārtas un attiecīgā gadījumā komutācijas iekārtas un citi līdzekļi, kas nodrošina signālu pārraidi starp noteiktiem tīklu pieslēgumpunktiem, izmantojot vadus, radioviļņus, optiskos vai citus elektromagnētiskos līdzekļus”. 55. Kas attiecas uz telekomunikāciju pakalpojumu sniegšanu un piekļuves tirgu nodrošināšanu, tad šajā gadījumā konkrētais ģeogrāfiskais tirgus būs teritorija, kurā būs līdzīgi objektīvie konkurences nosacījumi, kurus piemēro pakalpojumu snie- dzējiem, un kurā konkurenti spēj piedāvāt savus pakalpoju- mus. Tādēļ būs jāpārbauda, vai līdzīgos un ekonomiski sta- bilos apstākļos šiem pakalpojumu sniedzējiem būs iespējams jebkurā minētās teritorijas daļā piekļūt tiešajam lietotājam. Īpaši nozīmīgi ir regulatīvie nosacījumi, piemēram, licenču noteikumi, kā arī jebkādas ekskluzīvas vai īpašas tiesības, kas piešķirtas konkurējošiem vietējās piekļuves sniedzējiem (2). III DAĻA — PRINCIPI 56. Gadījumos, kas Komisijai nodotas lietas izskatīšanai, Komi- sija piemēros šādus principus. 57. Komisija ir atzinusi, ka “85. un 86. pants…… uzskatāmi par spēkā esošām tiesī- bām un ir piemērojami visā Kopienā. Tiem nevajadzētu būt pretrunā ar citiem Kopienas noteikumiem, jo Kopienu tiesī- bas veido saskanīgus reglamentējošos noteikumus …… ir acīmredzami, ka Kopienas tiesību akti, ko pieņem telekomu- nikāciju nozarē, ir jāinterpretē saskaņā ar konkurences notei- kumiem, lai panāktu labāko iespējamo visu Kopienas teleko- munikāciju politikas aspektu īstenošanu…… Tas, cita starpā, attiecas arī uz saikni starp konkurences noteikumiem, kas piemērojami uzņēmumiem, un ATN noteikumiem” (3). 58. Tādējādi konkurences noteikumi joprojām ir piemērojami arī tad, ja ir piemērojami citi Līguma noteikumi vai sekundārie tiesību akti. Piekļuves līgumu sakarā svarīgs ir gan iekšējais tirgus, gan Kopienu tiesību konkurences noteikumi, kas sav- starpēji papildina viens otru, lai nodrošinātu pareizu attiecī- gās nozares darbību. Tādēļ veicot novērtējumu atbilstoši kon- kurences noteikumiem, Kopiena cik vien iespējams centīsies balstīties uz principiem, kas noteikti ar saskaņošanu saistītajā likumdošanā. Tāpat jāpatur prātā arī tas, ka vairāki konku- rences tiesību principi, kas izklāstīti turpmāk, ir apskatīti noteikumos ATN regulējuma kontekstā. Pareizi piemērojot šos noteikumus, izzudīs vajadzība piemērot konkurences noteikumus. 59. Kas attiecas uz telekomunikāciju nozari, tad jāpievērš uzma- nība universālā pakalpojuma saistību izmaksām. Līguma 90. panta 2. punktā var atrast pamatojumu tam, ka piemēro izņēmumus no 85. un 86. punktā minētajiem principiem. Universālā pakalpojuma saistību noteikumi ir normatīvs jau- tājums. 90. panta 2. punkta piemērošanas joma ir precizēta direktīvās, kas attiecas uz telekomunikāciju nozari un kuras pieņemtas, piemērojot 90. pantu, un Komisija šajā sakarā pie- mēros konkurences noteikumus. (2) Komisijas 1994. gada 13. decembra Lēmums 94/894/EK, Eurotunnel (OV L 354, 21. 12. 1994. , 66. lpp. ). (3) Sk. 5. zemsvītras piezīmē minēto pamatnostādņu 15. un 16. punktu. 264 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 08/1. sēj. 60. Līguma 85. un 86. pantu ierastajā veidā piemēro līgumiem vai ieražām, kas apstiprinātas vai ko ir atļāvusi valsts iestāde (1), vai arī kur minētā iestāde pēc vienas vai vairāku attiecīgo pušu lūguma ir pieprasījusi šos noteikumus iekļaut līgumā. vienmēr būs dominējošā TO rokās. Kas attiecas uz piekļuves līgumiem, tad dominējošam stāvoklim, kas izriet no iekārtu kontroles, būs visievērojamākā loma Komisijas novērtējumā. 61. Tomēr, ja kāda VPI pieprasītu tādu noteikumu iekļaušanu, kas būtu pretrunā ar konkurences noteikumiem, praksē attie- cīgajiem uzņēmumiem netiktu piemērota sodanauda pat tad, ja pati dalībvalsts būtu pārkāpusi Līguma 3. panta g) punktu un 5. pantu (2), un tādēļ Komisija saskaņā ar 169. pantu to būtu apstrīdējusi. Turklāt, ja uzņēmumam, kuram ir īpašas vai ekskluzīvas tiesības 90. panta nozīmē, vai valstij piedero- šam uzņēmumam attiecīgās valsts regulators pieprasītu vai atļautu iesaistīties darbībā, kas uzskatāma par tā dominē- jošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu, tad dalībvalsts būtu pārkāpusi 90. panta 1. punkta prasības un Komisija varētu pieņemt lēmumu, kas paredzētu šāda pārkāpuma izbeigšanu (3). 62. VPI var pieprasīt stingru pārredzamības standartu, piegādes saistību un cenu noteikšanas piemērošanu tirgū jo īpaši tad, ja tas ir nepieciešams agrīnos liberalizācijas posmos. Vajadzī- bas gadījumā tiks izmantota tāda likumdošana kā ATN regu- lējums, lai palīdzētu konkurences noteikumu interpretēšanā (4). Ņemot vērā VPI pienākumu panākt faktisku konkurenci, līdzīgā veidā konkurences noteikumi jāpiemēro arī attiecīgai ATN principu interpretēšanai. Turklāt ir jāatzīmē, ka daudzi turpmāk izklāstītie jautājumi ir apskatīti Atklātās konkuren- ces direktīvas un ATN Licencēšanas un datu aizsardzības direktīvu noteikumos; efektīvi piemērojot šos reglamentējo- šos noteikumus tiks novērsta daudzu turpmāk izklāstīto jau- tājumu rašanās. 64. Tas, vai uzņēmums atrodas vai neatrodas dominējošā stā- voklī, nav atkarīgs vienīgi no tiesiskā pamata, kāds tam ir pie- šķirts. Dominējošo stāvokli neizbeidz vienkārša tiesisko monopolu izbeigšana. Neatkarīgi no liberalizācijas direktī- vām tiešām būs vajadzīgs laiks, lai panāktu faktisku konku- renci, ko veido alternatīvie tīkla pakalpojumu sniedzēji un ģeogrāfiskā aptveramība. 65. Izrādās, ka telekomunikāciju nozarē nozīmīgs ir arī Eiropas Kopienu Tiesas spriedums Tetra Pak lietā (5). Tiesa nosprieda, ka, ņemot vērā ārkārtīgi ciešās saites starp dominējošo un nedominējošo tirgu un ārkārtīgi lielo nedominējošā tirgus daļu, kopumā Tetra Pak “stāvoklis bija pielīdzināms dominē- jošam stāvoklim attiecīgajos tirgos”. Attiecīgais Tetra Pak gadījums bija cieši saistīts ar horizontā- lajiem tirgiem; taču analīze ir vienādi attiecināma arī uz cieši saistītiem vertikālajiem tirgiem, kuri telekomunikāciju nozarē būs sastopami visbiežāk. Telekomunikāciju nozarē bieži vien konkrēts operators ir ārkārtīgi spēcīgā pozīcijā infrastruktū- ras tirgos, kā arī šai infrastruktūrai pakārtotos tirgos. Parasti infrastruktūras izmaksas veido lielākās pakārtoto darbību izmaksas. Turklāt operatoriem bieži vien būs vieni un tie paši konkurenti gan infrastruktūras, gan pakārtotajos tirgos. 1. Dominējošais stāvoklis (86. pants) 66. Tādēļ ir iespējams paredzēt vairākas situācijas, kad cieši sais- tītos tirgos būs operators, kuram būs ļoti nozīmīga ietekme tirgū vismaz kādā no minētajiem tirgiem. 63. Lai uzņēmums varētu sniegt pakalpojumus telekomunikāciju pakalpojumu tirgū, tam jāsaņem piekļuve dažādām iekārtām. Piemēram, telekomunikāciju pakalpojumu sniegšanai parasti būs vajadzīgs starpsavienojums ar publisko komutējamo tele- komunikāciju tīklu. Savukārt piekļuve šim tīklam gandrīz (1) Komisijas 1982. gada 15. decembra Lēmums 82/896/EEK, AROW/BNIC (OV L 379, 31. 12. 1982. , 19. lpp. ). (2) Sk. 18. zemsvītras piezīmi. (3) Apvienotās lietas C-48 un 66/90, Nīderlande un citas valstis pret Komisiju, [1992] ECR I-565. 67. Šādos apstākļos Komisijai ir lietderīgi konstatēt, ka kopumā konkrētā operatora stāvoklis bija pielīdzināms dominējošam stāvoklim attiecīgajos tirgos. (4) Sk. 18. zemsvītras piezīmē minēto Ahmed Saeed lietu, kur ar cenu noteikšanu saistītie iekšējā tirgus tiesību akti tika izmantoti kā līdzek- lis, lai noteiktu, kāds cenu līmenis būtu uzskatāms par negodīgu 86. panta mērķiem. (5) Katrā no attiecīgajiem tirgiem Tetra Pak saskārās ar vieniem un tiem pašiem potenciālajiem klientiem un faktiskajiem konkurentiem. Lieta C-333/94 P, Tetra Pak International SA pret Komisiju [1996] ECR I-5951. 08/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 265 Izteicienu “pamatiekārta” lieto, 68. Telekomunikāciju nozarē daudzos gadījumos “pamatiekārtu” koncepcijai būs svarīga nozīme, nosakot dominējošā TO pie- nākumus. lai raksturotu iekārtu vai infrastruktūru, kas ir nozīmīga klientu sasniegša- nai un/vai kas ļauj konkurentiem īstenot uzņēmējdar- bību, un ko ir neiespējami atveidot ne ar vienu pieņemamu metodi (1). 69. Uzņēmums, kurš kontrolē piekļuvi pamatiekārtai vai infras- truktūrai, atrodas dominējošā stāvoklī 86. panta nozīmē. Turpretim uzņēmums saskaņā ar 86. pantu var būt dominē- jošā stāvoklī, lai gan tas nekontrolē pamatiekārtu vai infra- struktūru. neprasa, lai pakārtotais sniedzējs maksātu par piekļuvi, tādēļ nav bijis viegli aprēķināt ieņēmumus, kas attiecināmi uz iekārtu. Ja operators nodrošina gan piekļuvi, gan pakalpoju- mus, ieņēmumi cik vien iespējams jānodala atkarībā no tā, kuri ir ieņēmumi, kas atbilst katram no šiem tirgiem, pirms tos izmanto par pamatu attiecīgā tirgus uzņēmuma daļas aprēķināšanai. Šis jautājums apskatīts direktīvas par starpsa- vienojumu 8. panta 2. punktā, ieviešot prasību atsevišķi uzskaitīt “ar starpsavienojumu saistītās darbības, kas aptver gan starpsavienojuma pakalpojumus, kurus sniedz pašu vaja- dzībām, gan starpsavienojumu pakalpojumus, kurus sniedz citiem, un citas darbības”. Šajā sakarā starpsavienojumu sakarā noderīgs būs arī piedāvātais Komisijas ieteikums par atsevišķu grāmatvedību. 1. 1. P a k a l p o j u m u t i r g u s 70. Viens no faktoriem, ko izmanto uzņēmuma tirgus spējas noteikšanai, ir uz minēto uzņēmumu attiecināmā pārdošana, kas izteikta kā procentuālā daļa no pārdošanas kopapjoma tirgū attiecībā uz savstarpēji aizstājamiem pakalpojumiem konkrētajā ģeogrāfiskajā teritorijā. Attiecībā uz pakalpojumu tirgu Komisija, cita starpā, novērtēs apgrozījumu, ko iegūst no savstarpēji aizstājamu pakalpojumu pārdošanas, izņemot starpsavienojumu pakalpojumu pārdošanu vai izmantošanu pašu vajadzībām un vietējās infrastruktūras pārdošanu vai izmantošanu pašu vajadzībām (2), ievērojot konkurences apstākļus un piedāvājuma un pieprasījuma struktūru tirgū. 72. Piekļuves ieguves ekonomiskā nozīmība ir atkarīga arī no tā, kādu aptveramību nodrošina tīkls, ar kuru mēģina panākt starpsavienojumu. Tādēļ līdztekus apgrozījuma rādītājiem Komisija, ja vien iespējams, ņems vērā arī klientu skaitu, kas ir dominējošā uzņēmuma to piedāvāto pakalpojumu abo- nenti, kuri salīdzināmi ar pakalpojumiem, kurus pakalpo- jumu sniedzējs, kurš prasa piekļuvi, ir paredzējis sniegt. Attie- cīgi konkrētā uzņēmuma tirgus spēja tiks noteikta, daļēji ņemot vērā abonentu skaitu, kas pieslēgti minētā uzņēmuma telekomunikāciju tīkla pieslēguma punktiem, ko izsaka kā procentuālo daļu no kopējā abonentu skaita, kas pievienoti konkrētajā ģeogrāfiskajā teritorijā esošajiem pieslēgumpunk- tiem. 1. 2. P i e k ļ u v e i e k ā r t ā m Piedāvājuma līmeņa aizstājamība 71. “Piekļuves” jēdzienu, kas minēts 45. punktā, var saistīt ar visām situācijām, tostarp tādu nomāto līniju pieejamību, kas pakalpojumu sniedzējam ļauj izveidot pašam savu tīklu, un tiešā nozīmē ar starpsavienojumu, proti, ar divu telekomuni- kāciju tīklu, piemēram, mobilā un fiksētā tīkla, savstarpēju savienošanu. Attiecībā uz piekļuvi iespējams, ka atzītais ope- rators saglabās dominējošo stāvokli vēl kādu laiku pēc liku- mīgās tirgus liberalizācijas. Atzītais operators, kurš kontrolē iekārtas, bieži vien ir arī lielākais pakalpojumu sniedzējs, un agrāk nav bijis vajadzības nodalīt telekomunikāciju pakalpo- jumu pārraidi no šo pakalpojumu sniegšanas tiešajiem lieto- tājiem. Parasti operators, kurš ir arī pakalpojuma sniedzējs, (1) Sk. arī definīciju, kas ietverta “Additional commitment on regulatory prin- ciples by the European Communities and their Member States” [“Eiropas Kopienu un to dalībvalstu papildu saistībās par regulēšanas princi- piem”], ko izmanto Galveno telekomunikāciju grupa Pasaules tirdz- niecības organizācijas (PTO) sarunu sakarā: “ Pamatiekārtas ir publiskā telekomunikāciju tīkla iekārtas vai pakal- pojumi, kurus: a) sniedz tikai vai galvenokārt viens vai vairāki piegādātāji; un b) no ekonomiskā vai tehniskā viedokļa ir neiespējami aizstāt, lai sniegtu kādu pakalpojumu. ” (2) Lieta 6/72 Continental Can [1973] ECR 215. 73. Kā norādīts 41. punktā, ar jautājumu par dominējošo stāvokli ir saistīta arī piedāvājuma līmeņa aizstājamība. Parasti pietiek ar tirgus daļu, kas lielāka par 50 % (3), lai pierādītu dominē- jošā stāvokļa pastāvēšanu, taču tiks pārbaudīti arī citi faktori. Piemēram, Komisija pārbaudīs citu tīkla pakalpojumu snie- dzēju esamību konkrētajā ģeogrāfiskajā teritorijā, ja tādi būs, lai noteiktu, vai šāda alternatīvā infrastruktūra ir pietiekami blīva konkurences nodrošināšanai atzītā operatora tīklā un to, ciktāl jauniem piekļuves nodrošinātājiem būs iespējams ienākt tirgū. (3) Šajā sakarā jāatzīmē, ka atbilstoši ATN regulējumam organizācijai var paziņot, ka tai ir būtiska ietekme tirgū. Tas, vai organizācijai ir vai nav būtiska ietekme tirgū, ir atkarīgs no vairākiem faktoriem, taču sākot- nēji par organizāciju, kurai ir būtiska ietekme tirgū, uzskata organi- zāciju, kuras tirgus daļa pārsniedz 25 %. Komisija savā novērtējumā, pamatojoties uz konkurences noteikumiem, ņems vērā to, vai uzņē- mumam ir paziņots, ka tam ir būtiska ietekme tirgū saskaņā ar ATN noteikumiem. Taču ir skaidrs, ka jēdziens “būtiska ietekme tirgū” parasti mazāk attiecas uz ekonomiskās varas stāvokli tirgū, nekā uz dominējošo stāvokli: tādēļ tas, ka uzņēmumam saskaņā ar ATN noteikumiem ir būtiska ietekme tirgū, parasti neliks domāt par domi- nējošo stāvokli, lai gan konkrētā situācijā tas tā var būt. Tomēr šajā novērtēšanā būs svarīgi zināt, vai tirgus definīcija, kas izmantota ATN tās izmantojumam, piemērojot konkurences procedūrās, atbilst noteikumus. 266 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 08/1. sēj. Citi attiecīgie faktori 74. Līdztekus datiem par tirgus daļu un piedāvājuma līmeņa aiz- stājamību, nosakot, vai operators atrodas dominējošā stā- voklī, Komisija arī pārbaudīs, vai viņam ir priviliģēta piekļuve iekārtām, ko attiecīgā termiņā ir neiespējami pamatoti atda- rināt tiesisku iemeslu dēļ vai tamdēļ, ka tas būtu pārāk dārgi. 75. Līdz ar konkurējošu piekļuves sniedzēju parādīšanos un atzītā operatora dominējošā stāvokļa apstrīdēšanu tiesību apjomam, ko tiem piešķir dalībvalstu iestādes, un galveno- kārt to teritoriālajam pārklājumam būs liela nozīme tirgus spējas noteikšanā. Komisija rūpīgi sekos tirgus attīstībai sai- stībā ar šiem jautājumiem un ņems vērā izmainītos tirgus nosacījumus, atbilstoši konkurences noteikumiem izvērtējot ar piekļuvi saistītos jautājumus. 1. 3. K o p ē j s d o m i n ē j o š a i s s t ā v o k l i s 76. Līguma 86. panta formulējums skaidri norāda, ka šis pants ir piemērojams arī tad, ja vairāki uzņēmumi atrodas dominē- jošā stāvoklī. Kopienas tiesu praksē vai Komisijas praksē vēl pilnībā nav precizēti apstākļi, kādos pastāv kopējs dominējo- šais stāvoklis un kādos to ļaunprātīgi izmanto, un attiecīgās tiesības joprojām tiek izstrādātas. 77. Līguma 86. panta formulējums (“ļaunprātīga izmantošana, ko īsteno viens vai vairāki uzņēmumi”) raksturo situāciju, kas atšķiras no 85. pantā noteiktā pret konkurenci vērstu līgumu vai saskaņotas darbības aizlieguma. Pretējs apgalvojums būtu pretrunā ar Līguma interpretācijas ierastajiem principiem, vārdi kļūtu bezjēdzīgi un tiem nebūtu praktiskas nozīmes. Tomēr tas ļauj 85. un 86. pantu lietot paralēli minētajam nolīgumam vai praksei, kuru vairākās lietās ir apstiprinājusi Komisija un Tiesa (1), kā arī nav nekā, kas Komisijai neļautu rīkoties tikai atbilstoši vienam no noteikumiem, ja ir piemē- rojami abi. 78. Divi uzņēmumi, kuri atrodas dominējošā stāvoklī attiecīgās valsts tirgū, nav tas pats, kas divi uzņēmumi, kuri atrodas kopējā dominējošā stāvoklī. Lai divi vai vairāki uzņēmumi atrastos kopējā dominējošā stāvoklī, tiem abiem kopā būtībā jāatrodas vienādā stāvoklī pret saviem konkurentiem un kli- entiem tāpat kā tad, ja dominējošā stāvoklī atrodas viens uzņēmums. Ar konkrētu atsauci uz telekomunikāciju nozari, kopējo dominējošo stāvokli var sasniegt divi telekomunikā- ciju infrastruktūras operatori, uz kuriem attiecas viens un tas pats ģeogrāfiskais tirgus. 79. Turklāt pastāv nosacījums, ka starp attiecīgā tirgus uzņēmu- miem faktiski nav konkurences, taču ar to nepietiek, lai divi vai vairāki uzņēmumi atrastos kopējā dominējošā stāvoklī. Praksē minētais konkurences trūkums var iestāties sakarā ar to, ka uzņēmumiem ir tādas saites kā sadarbības vai starpsa- vienojuma līgumi. Tomēr Komisija neuzskata, ka ekonomi- kas teorija vai Kopienu tiesības netieši norāda uz to, ka šādas saites ir juridiski vajadzīgas kopējā dominējošā stāvokļa pastāvēšanai (2). Pietiekamu ekonomiska rakstura saiti veido tāds savstarpējās atkarības veids, kāds bieži novērojams oli- gopola stāvoklī. Šķiet, ka ne tiesībās, ne ekonomikas teorijā nav neviena cita iemesla, kas paredzētu ekonomisku saiti starp kopējiem dominējošiem uzņēmumiem. Izsakot šo apgalvojumu, praksē šāda rakstura saites bieži vien pastāv telekomunikāciju nozarē, kur attiecīgās valsts TO gandrīz neizbēgami ir dažāda veida saites vienam ar otru. 80. Kā piemēru ņemot piekļuvi vietējai sakaru līnijai, dažās dalīb- valstīs tuvākajā nākotnē to varētu kontrolēt divi operatori — atzītais telekomunikāciju operators un kabeļoperators. Kon- krētu pakalpojumu nodrošināšanai patērētājiem telekomuni- kāciju operatoram vai kabeļoperatoram ir vajadzīga piekļuve vietējai sakaru līnijai. Atkarībā no lietas apstākļiem, bet jo īpaši no viņu attiecībām, iespējams, ka neviens operators neatrodas dominējošā stāvoklī; taču kopā viņiem ir kopējs monopols attiecībā uz piekļuvi minētajām iekārtām. Ilgākā laika posmā, tehnoloģijām attīstoties, par dzīvotspējīgiem var kļūt arī citi vietējo sakaru līniju piekļuves mehānismi, piemē- ram, enerģētikas tīkli; šādu mehānismu esamība tiks ņemta vērā, nosakot dominējošā stāvokļa vai kopējā dominējošā stāvokļa esamību. (1) Lieta 85/76 Hoffmann-La Roche [1979] ECR 461. Komisijas 1988. gada 21. decembra Lēmums 89/113/EEK, Decca Navigator System (OV L 43, 15. 2. 1989. , 27. lpp. ). (2) Komisijas 1992. gada 22. jūlija Lēmums 92/553/EEK, Nestlé/Perrier (OV L 356, 5. 12. 1992. , 1. lpp. ). 08/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 267 2. Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana 81. Līguma 86. panta pielietojums nosaka dominējošā stāvokļa pastāvēšanu un zināmu saiti starp dominējošo stāvokli un iespējamo ļaunprātīgo darbību. Telekomunikāciju nozarē bieži vien būs jāpārbauda vairāki saistītie tirgi, kur vienā vai vairākos no tiem dominējošā stāvoklī var atrasties kāds kon- krēts operators. Šajos apstākļos ir iespējamas vairākas situ- ācijas, kad var notikt ļaunprātīga izmantošana: — darbības dominējošā tirgū, kas ietekmē minēto tirgu (1); — darbības dominējošā tirgū, kas ietekmē tirgus, kas nav dominējošais tirgus (2); Atteikšanās būs ļaunprātīga tikai tad, ja tās rezultātā notiek dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana vai tā izraisa pret konkurenci vērstu ietekmi. Sākotnēji telekomunikāciju nozares pakalpojumu tirgos būs maz konkurējošu dalībnie- ku, tādēļ atteikšanās parasti ietekmēs šajos tirgos pastāvošo konkurenci. Visos atteikšanās gadījumos pamatojums tiks rūpīgi pārbaudīts, lai noteiktu tā objektivitāti. 84. Plašā nozīmē ir trīs konkrēti scenāriji: a) atteikšanās piešķirt piekļuvi pakalpojuma mērķiem, ja piekļuves sniedzējs kādam citam operatoram ir piešķīris piekļuvi darbībai attiecīgajā pakalpojumu tirgū; — darbības tirgū, kas nav dominējošais tirgus un kas ietekmē dominējošo tirgu (3); b) atteikšanās piešķirt piekļuvi pakalpojuma mērķiem, ja piekļuves sniedzējs nevienam citam operatoram nav pie- šķīris piekļuvi darbībai attiecīgajā pakalpojumu tirgū; — darbības tirgū, kas nav dominējošais tirgus un kas ietekmē tirgu, kas nav dominējošais tirgus (4). 82. Lai gan telekomunikāciju nozarē bieži vien rodas vēl nebijuši faktiskie un ekonomiskie apstākļi, daudzos gadījumos ir iespējama konkurences tiesību principu piemērošana. Apska- tot šīs nozares konkurences problēmas, ir svarīgi atcerēties esošo tiesu praksi un Komisijas lēmumu pieņemšanas praksi, piemēram, attiecībā uz tirgus spējas izmantošanu, diskrimi- nēšanu un pakalpojumu komplektu pārdošanu. c) piekļuves atsaukšana, kas bija piešķirta kādam esošajam klientam. 2. 1. A t t e i k š a n ā s p i e š ķ i r t n e l a b v ē l ī g o n o t e i k u m u p i e m ē r o š a n a p i e k ļ u v i i e k ā r t ā m u n 83. Saskaņā ar 86. pantu atteikšanos piešķirt piekļuvi var liegt, ja to atsaka uzņēmums, kurš sakarā ar iekārtu kontroli atrodas dominējošā stāvoklī, jo atzītie TO parasti tādi būs arī pārre- dzamā nākotnē. Atteikšanās var “traucēt tādas konkurences pakāpes saglabāšanu, kāda pastāv tirgū, vai traucēt minētās konkurences attīstību” (5). (1) Visbiežāk sastopamais gadījums. (2) Apvienotās lietas 6/73 un 7/73, Commercial Solvents pret Komisiju [1974] ECR 223, un lieta 311/84, CBEM pret CLT un IPB [1985] ECR 3261. (3) Lieta C-62/86, AKZO pret Komisiju [1991] ECR I-3359, un lieta T-65/89, BPB Industries un British Gypsum pret Komisiju [1993] ECR II-389. (4) Lieta C-333/94 P, Tetra Pak International pret Komisiju [1996] ECR I-5951. Šajā ceturtajā lietā 86. panta piemērošanu var attaisnot tikai ar īpašu apstākļu esamību (Tetra Pak, 29. un 30. pants). (5) Lieta 85/76 Hoffmann-La Roche [1979] ECR 461. Diskriminācija 85. Kas attiecas uz pirmo no minētajiem scenārijiem, ir skaidrs, ka atteikšanās jaunam klientam nodrošināt piekļuvi apstāk- ļos, kad dominējošais iekārtu īpašnieks jau apgādā vienu vai vairākus klientus, kuri darbojas tajā pašā pakārtotajā tirgū, ir diskriminējoša attieksme, kas būtu uzskatāma par ļaunprā- tīgu izmantošanu, ja tā ierobežotu konkurenci minētajā pakārtotajā tirgū. Ja tīkla operatori piedāvā tādus pašus vai tamlīdzīgus mazumtirdzniecības pakalpojumus, kā puse, kura pieprasa piekļuvi, tiem var būt gan stimuls, gan iespēja ierobežot konkurenci un šādā veidā ļaunprātīgi izmantot savu dominējošo stāvokli. Protams, šādam atteikumam var būt pamatojums, piemēram, attiecībā uz prasītājiem, kuri veido potenciālo kredītrisku. Objektīva pamatojuma trūkuma gadījumā atteikums parasti uzskatāms par dominējošā stā- vokļa ļaunprātīgu izmantošanu piekļuves tirgū. 268 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 08/1. sēj. 86. Pamatā dominējošā uzņēmuma pienākums ir nodrošināt pie- kļuvi tā, lai pakārtotajiem uzņēmumiem piedāvātie pakalpo- jumi un preces būtu pieejamas ar noteikumiem, kas ir ne mazāk labvēlīgi kā citām pusēm minētie noteikumi, ieskaitot to atbilstošās pakārtotās darbības. tīsies piedāvāt tādus jaunus produktus vai pakalpojumus, kuri nekonkurē ar produktiem vai pakalpojumiem, ko jau piedāvā dominējošā stāvokļa operators, taču kuriem minētais operators nevēlas nodrošināt piekļuvi. Galvenās iekārtas 87. Kas attiecas uz otro no minētajām situācijām, rodas jautā- jums par to, vai pakalpojumu sniedzēja pienākumos ietilpst līguma slēgšana ar pakalpojumu sniedzēju, lai pakalpojumu sniedzējam ļautu darboties kādā jaunā pakalpojumu tirgū. Ja nepastāv raidietilpības ierobežojumi un ja uzņēmums, kurš atsakās nodrošināt piekļuvi savai iekārtai, nav nodrošinājis piekļuvi minētajai iekārtai vai nu pakārtotajam uzņēmumam vai kādam citam uzņēmumam, kas darbojas šajā pakalpo- jumu tirgū, tad rodas jautājums, kāds cits pamatojums varētu būt šāda atteikuma pamatā. ir 88. Transporta jomā (1) Komisija ir noteikusi, ka uzņēmu- mam, kurš kontrolē pamatiekārtu, jāveic pieejas nodrošināšana (2). Tie paši principi attiecas arī uz telekomu- nikāciju nozari. Ja pieprasītajai piekļuvei nebūtu nekādu saimnieciskā ziņā realizējamu risinājumu, tad, ja vien netiek piešķirta piekļuve, puse, kura to pieprasa, nespētu darboties pakalpojumu tirgū. Tādēļ atteikums šajā gadījumā ierobežotu jaunu tirgu vai šajos tirgos esošu jaunu produktu attīstību pretstatā 86. panta b) punktam, vai kavētu konkurences vei- došanos esošajos tirgos. Ļoti iespējams, ka atteikumam, kuram ir šāda ietekme, ir ļaunprātīgs raksturs. 89. Telekomunikāciju nozarē bieži vien tiks izmantots princips, kurš zināmos apstākļos uzliek par pienākumu dominējošiem uzņēmumiem slēgt līgumus. Patlaban tīkla infrastruktūru Kopienā lielākajai daļai telekomunikāciju pakalpojumu nodrošina monopoli vai virtuālie monopoli. Pat tad, ja iero- bežojumi jau ir vai drīz tiks atcelti, konkurence pakļautajos tirgos joprojām būs atkarīga no cenu noteikšanas un piekļu- ves nosacījumiem pakļautā tīkla pakalpojumiem, kas tikai maz pamazām atspoguļos konkurences tirgus konjuktūru. Ņemot vērā telekomunikāciju nozares tehnoloģisko izmaiņu gaitu, ir iespējams prognozēt situācijas, kad uzņēmumi cen- (2) (1) Komisijas 1993. gada 21. decembra Lēmums 94/19/EK, Sea Contai- ners pret Stena Sealink – pagaidu pasākums (OV L 15, 18. 1. 1994. , 8. lpp. ). Komisijas 1993. gada 21. decembra Lēmums 94/119/EEK, Port of Rødby (Dānija) (OV L 55, 26. 2. 1994. , 52. lpp. ). (Cita starpā) sk. arī: Tiesas un Pirmās instances tiesas spriedumus: lietās 6 un 7/73, Commercial Solvents pret Komisiju [1974] ECR 223; lietā 311/84, Télémarketing [1985] ECR 3261; lietā C-18/88, RTT pret GB-Inno [1991] ECR I-5941; lietā C-260/89, Elliniki Radiophonia Teleorassi [1991] ECR I-2925; lietās T-69, T-70 un T-76/89, RTE, BBC un ITP pret Komisiju [1991] ECR II-485, 535, 575; lietā C-271/90, Spānija pret Komisiju [1992] ECR I-5833; lietās C-241 un 242/91 P, RTE un ITP Ltd pret Komisiju (Magill), [1995] ECR I-743. Komisijas lēmumus: Komisijas 1975. gada 29. oktobra Lēmumu 76/185/EOTK, National Carbonising Company (OV L 35, 10. 2. 1976. , 6. lpp. ). Komisijas 1988. gada 4. novembra Lēmumu 88/589/EEK, London European/Sabena (OV L 317, 24. 11. 1988. , 47. lpp. ). Komisijas 1992. gada 26. februāra Lēmumu 92/213/EEK, British Mid- land pret Aer Lingus (OV L 96, 10. 4. 1992. , 34. lpp. ); B & I pret Sea- link (1992) 5 CMLR 255; 1992. gada EK Biļetens Nr. 6, 1. 3. 30. punkts. 90. Komisijai jānodrošina, lai iekārtu kontrole, ko īsteno atzītie operatori, netraucētu konkurējošas telekomunikāciju vides attīstību. Uzņēmumam, kurš atrodas dominējošā stāvoklī pakalpojumu tirgū un kurš šajā tirgū pieļauj ļaunprātīgu izmantošanu pretstatā 86. pantā minētajam, var pieprasīt nodrošināt piekļuvi tā iekārtai vienam vai vairākiem konku- rentiem minētajā tirgū, lai izbeigtu ļaunprātīgo izmantošanu. Uzņēmums jo īpaši var ļaunprātīgi izmantot savu dominē- jošo stāvokli tad, ja ar savām darbībām tas kavē kāda jauna produkta vai pakalpojuma izstrādi. 91. Komisijas analīze tiks uzsākta, nosakot esošo vai potenciālo tirgu, kuram tiek pieprasīta piekļuve. Nosakot, vai saskaņā ar konkurences noteikumiem ir jāpieprasa piekļuve, tiks ņemts vērā tas, vai dominējošais uzņēmums ievēro pienākumu neiz- mantot diskrimināciju (sk. turpmāk), vai arī kopīgi tiek ņemti vērā šādi elementi: a) piekļuve attiecīgajai iekārtai parasti ir svarīga, lai uzņē- mumi varētu konkurēt attiecīgajā tirgū (3). Tādēļ vispirms jānosaka būtiskākais. Nepietiks ar to, ka tā uzņēmuma stāvoklis, kurš pieprasa piekļuvi, ir labvēlī- gāks, ja piekļuvi piešķir, savukārt atsakot piekļuvi, ierosi- nātās darbības kļūst neiespējamas vai nopietni un neno- vēršami nesaimnieciskas. Lai gan, piemēram, liberalizētiem pakalpojumiem no 1996. gada 1. jūlija var izmantot alternatīvu infrastruk- tūru, paies zināms laiks, līdz tā daudzos gadījumos kļūs par apmierinošu alternatīvu atzītā operatora iekārtām. Pašlaik šāda alternatīvā infrastruktūra nepiedāvā tik blīvu ģeogrāfisko pārklājumu, kādu piedāvā atzītā TO tīkla infrastruktūra; (3) Ir nepietiekami pierādīt, ka kādam konkurentam ir vajadzīga piekļuve kādai iekārtai, lai viņš varētu darboties pakārtotajā tirgū. Ir jāpierāda, ka piekļuve vajadzīga visiem, izņemot īpašos konkurentus, lai tā kļūtu obligāta. 08/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 269 b) piekļuves nodrošināšanai ir pieejama pietiekama raidietil- pība; 94. Trīs nozīmīgi elementi, kuri attiecas uz piekļuvi un ar kuriem piekļuves nodrošinātājs varētu veikli rīkoties piekļuves atteik- šanai, ir piemērots laiks, tehniskā konfigurācija un cena. c) uzņēmums, kurš ir iekārtas īpašnieks, nespēj apmierināt pieprasījumu pēc kāda esošā pakalpojuma vai produktu tirgus, kavē jaunā potenciālā pakalpojuma vai produkta izstrādi vai arī konkurenci esošajā vai potenciālajā pakal- pojumu vai produktu tirgū; 95. Dominējošiem TO ir pienākums efektīvā veidā izskatīt pie- prasījumus; nevajadzīga un neizskaidrojama vai nepamatota aizkavēšanās, atbildot uz pieprasījumu par piekļuves piešķir- šanu, ir ļaunprātīga izmantošana. Tomēr Komisija īpaši cen- tīsies salīdzināt atbildi un piekļuves pieprasījumu ar: d) uzņēmums, kurš prasa piekļuvi, ir gatavs maksāt saprā- tīgu un nediskriminējošu cenu, bet citādi visos aspektos pieņem nediskriminējošus piekļuves noteikumus; a) ierasto termiņu un nosacījumiem, ko piemēro, kad atbil- dētājpuse pieeju savām iekārtām piešķir meitas uzņēmu- mam vai filiālei; e) nav objektīva pamatojuma piekļuves atteikšanai. b) atbildēm uz pieprasījumiem piekļuvei tamlīdzīgām iekār- tām citās dalībvalstīs; Attiecīgais pamatojums šajā sakarā varētu būt nepārvara- mas grūtības piekļuves nodrošināšanai uzņēmumam, kurš to prasa, vai nepieciešamība, lai iekārtas īpašniekam, kurš ieguldīja investīcijas, kas vērstas uz kāda jauna pro- dukta vai pakalpojuma ieviešanu, būtu pietiekams laiks un iespēja izmantot minēto iekārtu šā jaunā produkta vai pakalpojuma laišanai tirgū. Lai gan jebkurš pamatojums ir rūpīgi jāpārbauda, katru gadījumu izskatot atsevišķi, telekomunikāciju nozarē tomēr ir jo īpaši svarīgi, lai labumu, ko iegūst tiešie lietotāji, nepasliktinātu bijušo valsts monopolistu darbības, kavējot konkurences raša- nos un attīstību. 92. Nosakot, vai ir pārkāpts Līguma 86. pants, tiks ņemta vērā gan faktiskā situācija šajā un citās ģeogrāfiskajās teritorijās, gan arī vajadzības gadījumā saikne starp pieprasīto piekļuvi un iekārtas tehnisko konfigurāciju. c) paskaidrojumiem, ko sniedz par nokavēšanos piekļuves pieprasījumu izskatīšanā. 96. Līdzīgā veidā rūpīgi tiks pārbaudīti arī ar tehnisko konfigu- rāciju saistītie jautājumi, lai noteiktu, vai tie ir patiesi. Pamatā konkurences noteikumi prasa, lai pusei, kura pieprasa piekļu- vi, būtu piešķirta piekļuve tai vispiemērotākajā vietā ar notei- kumu, ka šī vieta ir tehniski iespējama attiecībā uz piekļuves sniedzēju. Jautājumi par tehniskās īstenošanas iespējām var būt objektīvs pamatojums tam, lai piegādi atteiktu, piemē- ram, informācijas plūsmai, kurai meklēja piekļuvi, jāatbilst attiecīgajiem infrastruktūras tehniskajiem standartiem, vai arī tad jārunā par raidietilpības ierobežojumiem gadījumos, kad var rasties jautājumi par normēšanu (1). 97. Pārmēru augsti piekļuves tarifi, kā arī tas, ka tā pati par sevi ir ļaunprātīga darbība (2), arī var izraisīt piekļuves atteikšanu. 93. Šajā jomā jo īpaši rūpīgi būs jāanalizē jautājums par objek- tīvo pamatojumu. Līdztekus tam, ka tiek noteikts, vai jebkurā konkrētā gadījumā radušās grūtības ir pietiekami nopietnas, lai pamatotu piekļuves piešķiršanas atteikumu, attiecīgajām iestādēm arī jāizlemj, vai šīs grūtības ir pietiekamas, lai būtu svarīgākas par konkurencei nodarīto kaitējumu, ja piekļuve ir atteikta vai apgrūtināta, tādējādi ierobežojot pakārtoto pakal- pojumu tirgu. (1) Kā norādīts 91. punktā. (2) Sk. 105. punktu. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 08/1. sēj. 270 98. Ir vairāki šo pārbaužu elementi, kuri rūpīgi jāizvērtē. Tele- komunikāciju nozares cenu noteikšanas jautājumus veici- nās pienākumi saskaņā ar ATN direktīvām ieviest pārredza- mas izmaksu uzskaites sistēmas. Piegādes atcelšana 99. Kas attiecas uz trešo 84. punktā minēto scenāriju, jautājums par produktu vai pakalpojumu atsaukšanu no pakārtota- jiem konkurentiem bija apskatīts jau dažos iepriekšējos Komisijas lēmumos un Tiesas praksē. Commercial Solvents lietā Tiesa nolēma, ka “uzņēmums, kurš atrodas dominējošā stāvoklī izejvielu tirgū un kurš nolūkā minētās izejvielas gla- bāt atvasinājumu ražošanai, atsakās tās piegādāt klientam, kas pats šos atvasinājumus ražo, tādējādi draudi likvidēt visu konkurenci no minētā klienta puses ir ļaunprātīga dominējošā stāvokļa izmantošana 86. panta nozīmē” (1). 100. Lai gan šajā lietā tika izskatīta produkta izņemšana, principā nav nekādas atšķirības starp šo lietu un piekļuves atsaukša- nu. Piekļuves līgumu vienpusēja pārtraukšana izraisa jautā- jumus, kas būtībā līdzinās jautājumiem, kurus aplūko sai- stībā ar atteikumu. Esošā klienta piekļuves pārtraukšana parasti būs ļaunprātīga. Taču šādā gadījumā var norādīt objektīvus iemeslus, lai pamatotu piekļuves pārtraukšanu. Šādiem iemesliem jābūt proporcionāliem tam, kāda ir atsaukšanas ietekme uz konkurenci. 2. 2. C i t a s ļ a u n p r ā t ī g a s i z m a n t o š a n a s f o r m a s 101. Atteikums nodrošināt piekļuvi ir tikai viena no šajā jomā iespējamajām ļaunprātīgas izmantošanas formām. Ļaunprā- tīga izmantošana var iestāties arī tad, kad ir piešķirta pie- kļuve. Cita starpā ļaunprātīga izmantošana var iestāties arī tad, ja operators darbojas diskriminējošā veidā vai viņa dar- bības citādā veidā ierobežo tirgus vai tehnisko attīstību. Turpmāk minētie ir arvien papildināmi ļaunprātīgas izman- tošanas piemēri. Tīkla konfigurēšana 102. Tīkla konfigurēšanu, ko nosaka dominējošais tīkla operators un kas pakalpojumu sniedzējiem objektīvā veidā apgrūtina piekļuvi (2), varētu uzskatīt par ļaunprātīgu izmantošanu, ja vien tas netiek objektīvi pamatots. Objektīvi to varētu pama- tot ar to, ka tīkla konfigurācija uzlabo vispārējo tīkla efek- tivitāti. (1) Lietas 6 un 7/73, Commercial Solvents [1974] ECR 223. (2) Proti, izmantot tīklu, lai piekļūtu saviem klientiem. Saistītie pakalpojumi 103. Jo īpaši svarīgs šis jautājums ir tad, ja pakalpojumi, kuru ir saistīti ar sakarā TO atrodas dominējošā stāvoklī, citiem pakalpojumiem, kuru dēļ tas neatrodas minētajā stāvoklī (3). Ja vertikāli integrētais dominējošais tīkla opera- tors pusei, kura pieprasa piekļuvi, bez pienācīga pamato- juma uzliek par pienākumu iegādāties vienu vai vairākus pakalpojumus (4), tas var traucēt dominējošā piekļuves snie- dzēja konkurentiem piedāvāt šos paketes elementus neatka- rīgā veidā. Tādējādi šāda prasība saskaņā ar 86. pantu ir uzskatāma par ļaunprātīgu izmantošanu. “Turklāt Tiesa ir nolēmusi, ka “. pat tad, ja divu produktu saistīta pārdošana atbilst komerciālam izlietojumam vai pastāv dabiska saikne starp abiem attiecīgajiem produktiem, šādu pārdošanu joprojām var uzskatīt par ļaunprātīgu izmantošanu 86. panta nozīmē, ja vien tā nav objektīvi pamatota… (1)” (1) Tetra Pak International lieta, kas minēta 63. zemsvītras piezīmē. ”. Cenu noteikšana 104. Lai noteiktu, vai saskaņā ar konkurences noteikumiem ir kādas problēmas sakarā ar cenu noteikšanu, būs jāpierāda izmaksu un ieņēmumu atbilstošs sadalījums. Neatbilstoša izmaksu sadale un iekšējo cenu noteikšanas traucējumi var būt mehānismi nesamērīgu cenu slēpšanai, to nosišanai vai ierobežošanai. Nesamērīgas cenas 105. Cenu noteikšanas problēmas, kas saistītas ar pakalpojumu sniedzēju piekļuvi dominējošā operatora iekārtām, bieži vien būs saistītas ar pārmērīgi augstām cenām (5). Tā kā vie- nīgais iespējamais risinājums ir infrastruktūra, kurai pakal- tad dominējošais pojumu sniedzēji mēģina piekļūt, (3) Tas tiek apskatīts arī ATN regulējumā: sk. direktīvas par starpsavie- nojumu 7. panta 4. punktu, balss telefonijas direktīvas 12. panta 4. punktu un ATN pamatdirektīvas II pielikumu. (4) Tostarp tādus, kas nav vajadzīgi pusei, kura pieprasa piekļuvi, vai tādus pakalpojumus, kurus tā pati vēlētos piedāvāt saviem klientiem. (5) Komisijas 1996. gada 27. novembra Paziņojums par valsts sistēmu vērtēšanas kritērijiem universālā pakalpojumu izmaksu aprēķināša- nai un finansēšanai un šādu sistēmu darbības pamatnostādnēm tiks izmantots, lai noteiktu, ciktāl universālā pakalpojumu saistības var izmantot, lai attaisnotu papildu maksājumus, kuri attiecas uz neto izmaksu sadalījumu universālā pakalpojuma nodrošināšanā (COM- (96) 608). Sk. arī atsauci uz universālā pakalpojuma saistībām, kas minētas 59. punktā. 08/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 271 operators vai operators monopolists var mēģināt noteikt cenas, kas nav pārāk augstas. pieejami, pārvaldes iestādes ir mēģinājušas noteikt, kāda būtu konkurējošā cena, ja pastāvētu konkurētspējīgs tirgus (6). Attiecīgā gadījumā Komisija šādu analīzi var ņemt vērā nesamērīgo cenu noteikšanā. 106. Nesamērīgu cenu Tiesa ir definējusi kā “nesamērīgu attiecībā pret sniegtā pakalpojuma ekonomisko vērtību” (1). Turklāt Tiesa ir skaidri norādījusi, ka viens no veidiem ekonomis- kās vērtības aprēķināšanai ir šāds: “Cita starpā šo nesamērīgumu varētu objektīvi noteikt, ja to varētu aprēķināt, attiecīgā produkta pārdošanas cenu salī- dzinot ar tā ražošanas izmaksām. ;” (2) Cenu nosišanas prakse 107. Komisijai jānosaka attiecīgā produkta faktiskās izmaksas. Tādēļ pareiza izmaksu sadale ir būtiski svarīga, lai noteiktu, vai cena ir vai nav nesamērīga. Piemēram, uzņēmumam, kurš iesaistīts vairākās darbībās, attiecīgās izmaksas jāsadala pa dažādajām darbībām, pievienojot ar kopīgajām izmak- sām saistītās iemaksas. Turklāt, ja tas ir strīdus objekts, Komisija var noteikt arī atbilstošas izmaksu sadales meto- des. 108. Bez tam Tiesa ir norādījusi, ka nosakot, vai tā ir vai nav nesamērīga cena, var ņemt vērā Kopienas tiesību aktus, kuros ir noteikti konkrētās nozares cenu noteikšanas principi (3). 109. Turklāt, lai praktiski noteiktu nesamērīgo cenu, var izman- tot salīdzinājumu ar citām ģeogrāfiskajām teritorijām; Tiesa ir paziņojusi, ka iespēju robežās cenas, ko iekasē dominējo- šais uzņēmums, ir jāsalīdzina ar cenām, kas noteiktas tirgos, kuri atvērti konkurencei (4). Šāds salīdzinājums ļautu novērtēt, vai dominējošā uzņēmuma noteiktās cenas ir pamatotas (5). Zināmos apstākļos, kad salīdzinošie dati nav (1) Lieta 26/75, General Motors pret Komisiju [1975] ECR 1367, 12. punkts. (2) Lieta 27/76, United Brands Company un United Brands Continental BV pret Komisiju [1978] ECR 207. (3) Ahmed Saeed lieta, kas minēta 18. zemsvītras piezīmē, 43. punkts. (4) Lieta 30-87, Corinne Bodson pret Pompes funèbres des régions libérée [1988] ECR 2479. Sk. arī: Apvienotās lietas 110/88, 241/88 un 242/88, François Lucazeau un citi pret Société des Auteurs, Compositeurs et Éditeurs de Musique (SA- CEM) un citiem [1989] ECR 2811, 25. punktu: “Ja uzņēmums, kurš atrodas dominējošā stāvoklī, saviem pakalpoju- miem piemēro maksas, kas ir ievērojami augstākas nekā maksas, kas noteiktas citās dalībvalstīs, un ja vienotā veidā tiek salīdzināti maksas līmeņi, tad jāuzskata, ka minētā starpība norāda uz dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu. Tādā gadījumā attiecīgajam uzņēmumam jāpamato starpība, norādot uz objektīvām atšķirībām starp situāciju attiecīgajā dalībvalstī un situāciju, kas dominē visās pārējās dalībvalstīs. ” Sk. ATN noteikumus un Komisijas ieteikumu par starpsavienoju- miem liberalizētā telekomunikāciju tirgū (OV L 73, 12. 3. 1998. , lpp. 42. (Paziņojums par ieteikumu)). (Ieteikuma teksts) un OV C 84, 19. 3. 1998. , 3. lpp. (5) 110. Cita starpā pastāv cenu nosišanas prakse, kad dominējošais uzņēmums ilgāku laiku kādu pakalpojumu vai preci pārdod zem pašizmaksas, lai aizkavētu konkurenta ienākšanu vai izspiestu viņu no biznesa, tādējādi turpmāk ļaujot minēta- jam uzņēmumam palielināt savu tirgus spēju, bet vēlāk arī uzkrāto peļņu. Šādas nepamatoti zemas cenas ir pretrunā ar 86. panta a) punktu. Šāda problēma varētu rasties, piemē- ram, sakarā ar konkurenci starp dažādiem telekomunikāciju tīkliem, ja dominējošais operators mēdz noteikt nepamatoti zemas piekļuves cenas, lai likvidētu konkurenci no citu (jau- no) infrastruktūras sniedzēju puses. Parasti cena ir maldino- ša, ja tā ir zemāka par dominējošā uzņēmuma vidējām mai- nīgajām izmaksām vai par vidējām kopējām izmaksām un tā ir pret konkurenci vērsta plāna sastāvdaļa (7). Ar tīkliem saistītās nozarēs vienkārša minētā likuma piemērošana neatspoguļotu minēto nozaru ekonomisko realitāti. 111. Šis noteikums bija izklāstīts spriedumā AKZO lietā, kurā Tiesa noteica, ka vidējās mainīgās izmaksas ir “izmaksas, kas mainās atkarībā no saražotajiem daudzumiem” (8), un snie- dza šādu šā noteikuma pamatojumu: “Dominējošs uzņēmums nav ieinteresēts šādu cenu piemē- rošanā, izņemot gadījumus, kad tiek likvidēti konkurenti, lai pēc tam, pateicoties savam monopolstāvoklim, varētu pacelt cenas, jo katra pārdošana rada zaudējumus, proti, nemainīgo izmaksu kopējo summu (t. i. , izmaksas, kas neat- karīgi no saražotajiem daudzumiem nemainās) un vis- maz daļu no mainīgajām izmaksām, kas saistītas ar saražoto vienību. ” 112. Lai izdevīgi pārdotu pakalpojumu vai pakalpojumu grupu, operatoram jāpieņem cenu noteikšanas stratēģija, kurā kopējās papildu izmaksas, nodrošinot minēto pakalpojumu vai pakalpojumu grupu, sedz papildu ieņēmumi, kurus iegūst, nodrošinot minēto pakalpojumu vai pakalpojumu grupu. Ja dominējošais operators nosaka kāda konkrēta produkta vai pakalpojuma cenu, kas ir zemāka par minētā pakalpojuma sniegšanas kopējām vidējām izmaksām, tad viņam no komerciālā viedokļa jāpamato šī cena. Savukārt dominējošais operators, kurš labumu no šādas cenu (6) Piemēram, starpsavienojumu tarifu aprēķināšanā. (7) Sk. 62. zemsvītras piezīmē minēto AKZO lietu. (8) AKZO lieta, 71. punkts. 272 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 08/1. sēj. noteikšanas politikas gūst tikai viena vai vairāku konku- rentu vāji nāšanās gadījumā, pieļauj ļaunprātīgu izmantoša- nu. 113. Kā Tiesa norādīja AKZO lietā, Komisijai jānosaka cena, zem kuras uzņēmums var gūt peļņu tikai tad, ja tiek novājināts vai iznīcināts viens vai vairāki konkurenti. Ar tīkliem sais- tītās nozarēs izmaksu struktūras dažkārt ievērojami atšķi- ras no citām nozarēm, jo iepriekš minētajām ir daudz lielā- kas kopīgās un vienotās izmaksas. 114. Piemēram, sniedzot telekomunikāciju pakalpojumus, cena, kas ir vienāda ar pakalpojuma mainīgajām izmaksām, var būt ievērojami zemāka nekā cena, kas operatoram jānosa- ka, lai segtu pakalpojuma sniegšanas izmaksas. Lai AKZO lietā veikto pārbaudi piemērotu cenām, ko laika gaitā pie- mēro operators un kuras ņem par pamatu minētā operatora lēmumiem veikt ieguldījumus, attiecīgajās izmaksās jāie- kļauj kopējās izmaksas, kuras aizvien pieaug, sniedzot pakalpojumu. Analizējot šo situāciju, jāpievērš uzmanība attiecīgajam termiņam, kādā izmaksas ir jāizanalizē. Vai- rumā gadījumu ir pamats uzskatīt, ka nav piemērots ne pārāk īss, ne pārāk garš laika posms. 115. Šajos apstākļos Komisijai bieži vien būs jāpārbauda vidējās pieaugošās pakalpojuma sniegšanas izmaksas, kā arī vidē- jās pieaugošās izmaksas laika posmā, kas ilgāks par vienu gadu. 116. Ja tas būs nepieciešams, ATN noteikumi un Komisijas ietei- kumi attiecībā uz grāmatvedības prasībām un pārredza- mību šajā sakarā palīdzēs nodrošināt efektīvu 86. panta pie- mērošanu. Cenu ierobežojumi 117. Ja operators atrodas dominējošā stāvoklī produktu vai pakalpojumu tirgū, cenu ierobežojumus var uzskatīt par ļaunprātīgu izmantošanu. Cenu ierobežojumus var atspo- guļot, parādot, ka dominējošā uzņēmuma pakārtotās darbī- bas nedod peļņu, pamatojoties uz iepriekšējo cenu, ko saviem konkurentiem nosaka dominējošā uzņēmuma iepriekšējā posma pakalpojumu sniedzējs. Zaudējumu nesošo pakārtoto pakalpojumu sniedzēju var noslēpt, ja dominējošais operators ir sadalījis izmaksas pa piekļuves darbībām, kuras pienācīgi jāsadala pa pakārtotajām darbī- bām, vai kā citādi organizācijā nepareizi noteicis iekšējās cenas. Komisijas ieteikumā par atsevišķu grāmatvedību starpsavienojuma adrešu sakarā šis jautājums tiek apskatīts, iesakot atsevišķu grāmatvedību dažādās vertikāli integrēta dominējošā operatora uzņēmējdarbības jomās. Attiecīgā gadījumā Komisija dominējošajam uzņēmumam var pie- prasīt uzrādīt pārbaudītu atsevišķu grāmatvedību, kurā apskatīti visi nepieciešamie dominējošā uzņēmuma uzņē- mējdarbības aspekti. Tomēr atsevišķas grāmatvedības esa- mība negarantē to, ka nenotiek ļaunprātīga izmantošana; vajadzības gadījumā Komisija pārbaudīs faktus, katru gadī- jumu izskatot atsevišķi. 118. Attiecīgos apstākļos cenu ierobežojumus varētu atspoguļot, arī uzrādot, ka starpība starp konkurentiem noteikto piekļu- ves cenu pakārtotajā tirgū (ieskaitot dominējošā uzņēmuma pakārtotās darbības, ja tādas ir) un cenu, kuru tīkla opera- tors nosaka pakārtotajā tirgū, nav tik liela, lai ļautu pietie- kami efektīvi strādājošam pakalpojumu sniedzējam pakār- totajā tirgū gūt normālu peļņu (ja vien dominējošais uzņēmums nevar pierādīt, ka tā pakārtotās darbības ir ārkār- tīgi efektīvas) (1). 119. Ja pastāvētu kāds no šiem scenārijiem, konkurenti pakārto- tajā tirgū saskartos ar cenu ierobežojumiem, kas viņus izspiestu no tirgus. Diskriminācija 120. Dominējošā stāvoklī esošais piekļuves sniedzējs nedrīkst īstenot diskrimināciju starp dažādu piekļuves līgumu pusēm, ja šāda diskriminācija ierobežo konkurenci. Visa veida diferenciācija, kas balstās uz piekļuves izmantošanu, nevis atšķirībām starp paša piekļuves sniedzēja darījumiem, ja ir pietiekami liela iespējamība, ka diskriminācija ierobe- žos vai izkropļos faktisko vai iespējamo konkurenci, būtu pretrunā ar 86. pantu. Minētā diskriminācija varētu izpau- sties dažādu nosacījumu piemērošanā, tostarp atšķirīgu cenu noteikšanā, vai kā citādi diferencējot piekļuves līgu- mus, izņemot gadījumus, kad šāda diskriminācija būtu objektīvi pamatota, piemēram, par pamatu ņemot izmaksu vai tehniska rakstura apsvērumus vai to, ka lietotāji darbo- šāda jas iespējams, atšķirīgos līmeņos. Ļoti ka (1) Komisijas 1988. gada 18. jūlija Lēmums 88/518/EEK, Napier Brown/British Sugar (OV L 284, 19. 10. 1988. , 41. lpp. ): peļņas norma starp cukura rūpnieciskajām un mazumtirdzniecības cenām tika samazināta līdz tādam līmenim, kad pircējs, kurš pirka vairumā un kura iesaiņošanas darbības bija tikpat efektīvas kā darbības, kuras veica piegādātājs, kurš piegādāja vairumā, nevarēja rentabli apkalpot mazumtirdzniecības tirgu. Sk. arī lēmumu National Carbonising Com- pany lietā, kas minēta 66. zemsvītras piezīmē. 08/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 273 diskriminācija ierobežotu konkurenci pakārtotajā tirgū, kurā uzņēmums, kurš pieprasa piekļuvi, mēģina darboties, tai ziņā, ka minētajam operatoram būtu ierobežota iespēja iekļūt tirgū vai paplašināt savu darbību minētajā tirgū (1). nosacījumus. ……” (ar noteikumu, ka šādas atšķirības neiz- raisa konkurences traucējumus). 121. Neapšaubāmi šāda diskriminācija varētu ietekmēt arī kon- kurenci, ja tā pastāvētu starp operatoriem cieši saistītos pakārtotos tirgos. Ja pastāv divi atšķirīgi pakārtotie pro- duktu tirgi, taču viens no tiem ir uzskatāms par otra aizstā- jēju, izņemot starp tiem abiem pastāvošo cenu atšķirību, cenas diskriminācija, ko nosaka šo abu produktu piegādā- tāji, varētu vājināt esošo vai iespējamo konkurenci. Piemē- ram, lai gan patlaban fiksētie un mobilie balss telefonijas pakalpojumi veido atsevišķus produktu tirgus, ļoti iespē- jams, ka minētie tirgi saplūdīs. Augstāku starpsavienojuma cenu noteikšana mobilo sakaru operatoriem salīdzinājumā ar fiksēto sakaru operatoriem parasti kavētu šo saplūšanu, tādēļ tas ietekmētu konkurenci. Ļoti iespējams, ka tamlī- dzīga ietekme ir arī citos telekomunikāciju tirgos. Jebkurā gadījumā šādu diskrimināciju būtu grūti attaisnot, ņemot vērā pienākumu noteikt cenas, kas balstās uz izmak- sām. 124. Tas, vai šādas atšķirības neizraisa konkurences traucējumus, jānosaka katrā gadījumā atsevišķi. Ir svarīgi atcerēties, ka 85. un 86. pantā ir apskatīta konkurence, bet nevis regulē- jošā kārtība. Ar 86. pantu nevar dominējošam uzņēmumam uzlikt par pienākumu dažādām klientu kategorijām piemē- rot citādu režīmu, izņemot gadījumus, kad tirgus nosacī- jumi un 86. pantā noteiktie principi to prasa. Turpretim 86. pants aizliedz dominējošiem uzņēmumiem īstenot dis- krimināciju pret tamlīdzīgiem darījumiem, ja šāda diskrimi- nācija ietekmē konkurenci. 125. Diskrimināciju bez objektīva pamatojuma attiecībā uz jeb- kuru piekļuves līguma nosacījumu vai aspektu var uzskatīt par ļaunprātīgu izmantošanu. Diskriminācija var attiekties uz tādiem elementiem kā cenu noteikšana, aizkavēšana, teh- niskā piekļuve, maršrutizācija (3), numerācija, ierobežojumi tīkla izmantošanai, kas pārsniedz pamatprasības, un klientu tīkla datu izmantošana. Tomēr diskrimināciju var noteikt, vienīgi katru gadījumu izskatot atsevišķi. Diskriminācija ir pretrunā ar 86. pantu tiktāl, ciktāl tā atkārtojas vai neatkār- tojas vai izriet vai neizriet no konkrēta piekļuves līguma noteikumiem. 122. Kas attiecas uz cenu diskrimināciju, tad 86. panta c) punkts aizliedz negodīgu diskrimināciju, ko dominējošais uzņē- mums īsteno pret saviem klientiem (2), kā arī diskrimināciju pret klientiem, par pamatu ņemot to, vai tie piekrīt vai nepiekrīt sadarboties ar šo dominējošo uzņēmumu. 126. Šajā sakarā tīkla operatora vispārējs pienākums ir pret neat- karīgiem klientiem attiekties tādā pašā veidā, kā pret filiāli vai pakārtoto uzņēmumu. Klienta raksturam un tā prasī- bām var būt liela nozīme, nosakot, vai šie darījumi ir salī- dzināmi. Ne vienmēr atšķirīgu cenu piemērošana klientiem, kas darbojas dažādos līmeņos (piemēram, vairumtirdznie- cībā un mazumtirdzniecībā), ir uzskatāma par diskriminā- ciju. 123. Direktīvas par starpsavienojumu 7. pantā noteikts, ka “da- žādus starpsavienojuma tarifus, noteikumus un nosacīju- mus var noteikt dažādu kategoriju organizācijām, kuras drīkst veidot tīklus un sniegt pakalpojumus, ja šādas atšķi- rības var objektīvi pamatot, ņemot vērā sniegtā starpsavie- nojuma veidu un/vai atbilstīgos dalībvalstu licencēšanas 127. Ar diskrimināciju saistītie jautājumi var rasties saistībā ar tehnisko konfigurāciju, ņemot vērā tās nozīmību piekļuves sakarā. (1) Taču, ja infrastruktūras jaudu izmanto nepietiekami, atšķirīgas cenas noteikšanu piekļuvei atkarībā no pieprasījuma dažādos pakārtotajos tirgos var attaisnot tiktāl, ciktāl šāda diferencēšana ļauj labāk izman- tot infrastruktūru, plašāk attīstīt konkrētus tirgus un tā neierobežo vai nekropļo konkurenci. Tādā gadījumā Komisija analizēs, kāda būs šādas cenu diferencēšanas vispārējā ietekme uz visiem pakārtotajiem tirgiem. (2) Lieta C-310/93 P, BPB Industries un British Gypsum pret Komisiju [1995] ECR I-865, 904. lpp. , attiecībā uz diskrimināciju, ko BPB veica pret klientiem sausā ģipša tirgū. Piekļuves tehniskās sarežģītības pakāpe: telefonu centrāļu tīkla hierarhijas “līmeņa” vai veida ierobežojumi attiecībā uz pie- kļuvi vai šīs centrāles tehniskajām iespējām tieši ietekmē konkurenci. Tās varētu būt iekārtas, kas pieejamas tāda savienojuma, pieslēguma veida un signalizācijas sistēmas nodrošināšanai, ko izmanto, lai noteiktu tāda veida pakal- pojumu, kas pieejams pusei, kura pieprasa piekļuvi (piemē- ram, intelektuālo tīklu iekārtām). (3) Proti, attiekties uz attiecīgo tīkla operatoru vēlamo sarakstu. 274 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 08/1. sēj. Pieslēgumpunktu skaits un/vai atrašanās vieta: liela nozīme var būt prasībai savākt un sadalīt konkrētu apgabalu noslodzi komutatorā, kas tieši apkalpo attiecīgo apgabalu, nevis aug- stākā tīkla hierarhijas līmenī. Pusei, kura pieprasa piekļuvi, rodas papildu izdevumi, lielākā attālumā nodrošinot savie- nojumus no savas komutācijas centrāles vai arī sedzot lie- lākas pārraides izmaksas. tās ierobežojums no trešām pusēm, piemēram, piešķirot ekskluzīvas tiesības vienai vai abām līguma pusēm. Turklāt, ja dominējošā ir viena no pusēm, tad piekļuves līguma nosacījumi var nostiprināt attiecīgo dominējošo stāvokli vai paplašināt to attiecīgajā tirgū, kā arī var būt uzskatāmi par dominējošā stāvokļa nelikumīgu izmantošanu, nosakot negodīgus noteikumus. Vienlīdzīga piekļuve: konkurējošu telekomunikāciju pamate- lements ir iespēja tās puses klientiem, kura pieprasa piekļu- vi, saņemt piekļuves nodrošinātāja sniegtos pakalpojumus, izmantojot to pašu sastādīto ciparu skaitu, kādu izmanto piekļuves nodrošinātāja klienti. Objektīvs pamatojums 128. Par objektīvu pamatojumu var uzskatīt faktorus, kas saistīti ar piekļuves nodrošinātājam piederošā tīkla faktisko dar- bību vai ar licencēšanas ierobežojumiem, kas, piemēram, atbilst intelektuālā īpašuma tiesību priekšmetam. 132. Piekļuves līgumi, kuros piekļuve parasti netiek ierobežota, nav uzskatāmi par konkurenci ierobežojošiem nolīgumiem 85. panta 1. punkta nozīmē. Savukārt līgumos, kas paredz piekļuvi vienam uzņēmumam, ekskluzīvo tiesību klauzulas ierobežos konkurenci, jo tās citiem uzņēmumiem ierobežo piekļuvi infrastruktūrai. Tā kā lielākajā daļā tīklu ir vairāk raidietilpības nekā tas ir nepieciešams atsevišķam lietotājam, tad tas parasti būs novērojams arī telekomunikāciju nozarē. 133. Piekļuves līgumiem var būt ievērojamas konkurenci veici- nošas sekas, jo tie var uzlabot piekļuvi pakārtotajam tirgum. Starpsavienojuma sakarā piekļuves līgumiem ir liela nozīme pakalpojumu un infrastruktūras savietojamības nodrošinā- šanā, tādējādi pastiprinot konkurenci pakārtotajā pakalpo- jumu tirgū, kas noteikti radīs lielāku pievienoto vērtību nekā vietējā infrastruktūra. 134. Tomēr ir acīmredzami, ka daži piekļuves līgumi vai to klau- zulas var izraisīt pret konkurenci vērstas sekas. Piemēram, piekļuves līgumi var: 2. 3. K o p ē j ā d o m i n ē j o š ā s t ā v o k ļ a ļ a u n p r ā t ī g a i z m a n t o š a n a a) būt cenu saskaņošanas līdzeklis; 129. Kopējā dominējošā stāvokļa gadījumā (sk. 76. punktu un turpmākos punktus) kāda viena uzņēmuma, kurš atrodas dominējošā stāvoklī, rīcība var būt ļaunprātīga pat tad, ja citi tā nerīkojas. 130. Līdztekus konkurences noteikumos paredzētajiem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem, ja neviens operators nevēlas sniegt piekļuvi un ja atteikumam nav nekāda tehniska vai komer- ciāla pamatojuma, VPI var atrisināt šo problēmu, vienam vai vairākiem uzņēmumiem uzdodot piedāvāt piekļuvi atbilstoši attiecīgās ATN direktīvas noteikumiem vai saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem. a) būt tirgus sadalīšanas līdzeklis; c) tiem var būt izslēgšanas ietekme uz trešām pusēm (1); d) izraisīt komerciāli svarīgas informācijas apmaiņu starp pusēm. 3. Piekļuves līgumi (85. pants) 135. Cenu saskaņošanas risks ir īpaši izteikts telekomunikāciju nozarē, jo starpsavienojuma maksa bieži vien sastāda 50 vai 131. Konkurences ierobežojumiem, kas paredzēti piekļuves līgu- mos vai izriet no tiem, var būt divi atšķirīgi rezultāti; kon- kurences ierobežojums abām piekļuves līguma pusēm vai (1) Komisijas 1994. gada 21. septembra Lēmums 94/663/EK, Night Ser- vices (OV L 259, 7. 10. 1994. , 20. lpp. ); Komisijas Lēmums 94/894/EK, sk. 48. zemsvītras piezīmi. 08/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 275 vairāk procentu no kopējām sniegto pakalpojumu izmak- sām un parasti ir obligāti nepieciešams starpsavienojums ar dominējošo operatoru. Šajos apstākļos cenu konkurences apjoms ir ierobežots un ar cenu saskaņošanu saistītais risks (un tā nopietnība) attiecīgi pieaug. panākt, ka konfidenciālo informāciju izpauž tikai tām attie- cīgo uzņēmumu daļām, kuras iesaistītas starpsavienojuma līgumu slēgšanā, un ka attiecīgo informāciju neizmanto pret konkurenci vērstos nolūkos. Ja šie aizsardzības pasākumi ir visaptveroši un darbojas pareizi, tad nav principiāla pamata līgumiem piemērot vienkāršiem starpsavienojuma 85. panta 1. punktu. 136. Turklāt zināmos apstākļos starpsavienojuma līgumi starp tīklu operatoriem var kalpot par tirgus sadalīšanas instru- mentu starp tīkla operatoru, kurš nodrošina piekļuvi, un tīkla operatoru, kurš mēģina iegūt piekļuvi, nevis rosina ar tīkliem saistītu konkurenci starp tiem. 137. Liberalizētā telekomunikāciju vidē saskaņā ar konkurences noteikumiem iepriekšminētos konkurences ierobežojumus kontrolēs valsts iestādes un Komisija. Attiecīgās valsts tie- sību akti neietekmē to pušu tiesības, kuras cieš no jebkāda veida pret konkurenci vērstas darbības un sūdzas Komisijā. Klauzulas, uz kurām attiecas 85. panta 1. punkts 138. Komisija ir noteikusi konkrētus ierobežojumu veidus, kas var būt iespējamā pretrunā ar Līguma 85. panta 1. punkta noteikumiem un tādēļ prasa atsevišķu atbrīvojumu. Attiecī- gās klauzulas visbiežāk attieksies uz piekļuves komerciālo jomu. 139. Telekomunikāciju nozares starpsavienojumu jomā ir rakstu- rīgi, ka puses iegūst konkrētu ar klientiem un noslodzi sais- tītu informāciju par saviem konkurentiem. Dažos gadīju- mos šāda informācijas apmaiņa varētu ietekmēt uz konkurenci vērsto rīcību, ko īsteno attiecīgie uzņēmumi, un puses to viegli varētu izmantot, piemērojot slepeni atrunātu kārtību, piemēram, tirgus sadalē (1). Saskaņā ar direktīvu par starpsavienojumu informācija, ko saņem no organizācijas, kura cenšas iegūt starpsavienojumu, ir jāizmanto vienīgi tādiem mērķiem, kādiem tā tika piegādāta. Lai ievērotu kon- kurences noteikumus un direktīvas par starpsavienoju- miem, operatoriem jāievieš aizsardzības pasākumi ar mērķi (1) Lieta T-34/92, Fiatagri UK un New Holland Ford pret Komisiju [1994] ECR II-905; Lieta C-8/95 P, New Holland Ford pret Komisiju, 1988. gada 28. maija spriedums prakses apkopojumā, vēl nav publicēts; Lieta T-35/92, John Deere pret Komisiju [1994] ECR II-957; Lieta C-7/95 P, John Deere pret Komisiju, 1988. gada 28. maija sprie- dums prakses apkopojumā, vēl nav publicēts. (Lietas, kurās tiek pārsūdzēts Komisijas 1992. gada 17. februāra Lēmums 92/157/EEK, UK Agricultural Tractor Registration Exchange (OV L 68, 13. 3. 1992. , 19. lpp. ). 140. Piemēram, līdzīgā veidā saskaņā ar 85. panta 3. punktu par analīzes objektu kļūs arī ekskluzīvo tiesību klauzulas, kuras ievērojot, noslodze tiks pārraidīta vienīgi vienas vai abu pušu telekomunikāciju tīklā, nevis citu pušu tīklā, ar kurām noslēgti piekļuves līgumi. Ja šādai maršrutizācijai nav pama- tojuma, tad minētās klauzulas tiks aizliegtas. Tomēr attiecī- gās ekskluzivitātes klauzulas nav uzskatāmas par starpsavie- nojumu līgumu sastāvdaļu. 141. Maz ticams, ka piekļuves līgumi, kurus slēdz ar objektu, kas vēršas pret konkurenci, būs atbilstoši atsevišķā atbrīvojuma kritērijiem saskaņā ar 85. panta 3. punktu. 142. Turklāt piekļuves līgumi var ietekmēt tirgus konkurētspē- jīgo struktūru. Vietējās piekļuves maksās bieži vien tiks iekļauta ievērojama daļa no pakalpojumu kopējām izmak- sām, ko puse, kas pieprasa piekļuvi, sniedz tiešajiem lieto- tājiem, tādējādi ierobežojot cenu konkurences iespējas. Ņemot vērā vajadzību saglabāt šo ierobežoto konkurences pakāpi, Komisija īpašu uzmanību veltīs tam, lai pārbaudītu piekļuves līgumus sakarā ar iespējamajām sekām attiecīga- jos tirgos, lai minētie nolīgumi nekļūtu par slēptu un netiešu līdzekli to cenu saskaņošanai vai noteikšanai, ko maksā tie- šie lietotāji un kas uzskatāms par vienu no nopietnākajiem Līguma 85. panta pārkāpumiem (2). Šajā ziņā jo īpaši sva- rīgi tas būs oligopolos tirgos. 143. Turklāt līdzīgā veidā konkurenci ierobežo klauzulas, kurās ietverta diskriminācija, kas noved pie trešo pušu izslēgšanas. Vissvarīgākā ir diskriminācija attiecībā uz cenu, kvalitāti vai kādiem citiem komerciāli nozīmīgiem piekļuves aspektiem, kuru piemērošana kaitē pusei, kas pieprasa piekļuvi, un kas parasti ir vērsta uz piekļuves sniedzēja darbības veicināšanu negodīgā veidā. (2) Lieta 8/72, Vereniging van Cementhandelaaren pret Komisiju [1972] ECR 977; Lieta 123/85, Bureau National Interprofessionnel du Cognac pret Clair [1985] ECR 391. 276 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 08/1. sēj. 4. Ietekme uz dalībvalstu savstarpējo tirdzniecību 144. Līguma 85. un 86. pantu piemēro tiktāl, ciktāl tas skar dalībvalstu savstarpējo tirdzniecību. 145. Lai nolīgums ietekmētu dalībvalstu savstarpējo tirdzniecī- bu, Komisijai “ar pietiekamu iespējamības pakāpi, par pamatu ņemot tie- sību vai faktu objektīvo faktoru kopumu, jāspēj paredzēt, ka attiecīgais nolīgums tieši vai netieši, faktiski vai poten- ciāli var ietekmēt dalībvalstu savstarpējās tirdzniecības modeli” (1). Nebūt nav vajadzīgs, lai katrs no nolīgumā ietvertajiem kon- kurences ierobežojumiem spētu ietekmēt tirdzniecību (2), ar noteikumu, ka šāda pazīme piemīt nolīgumam kopumā. nolīgumi var regulēt pakalpojumu sniedzēja vai operatora spēju sniegt jebkuru konkrēto pakalpojumu. Pat tad, ja tir- giem lielākoties ir nacionāls raksturs, kā tas ir patlaban, tad ņemot vērā liberalizācijas attīstības posmu, dominējošā stā- vokļa ļaunprātīga izmantošana parasti ietekmēs tirgus ietekmējot arī dalībvalstu savstarpējo struktūru, netieši tirdzniecību. 148. Šajā jomā esošās lietas, kas ietver jautājumus, uz kuriem attiecas Līguma 86. pants, ir saistāmas vai nu ar ļaunprātī- gas izmantošanas klauzulām piekļuves līgumos, vai arī ar atteikumu noslēgt piekļuves nolīgumu vispār vai ar attiecī- giem noteikumiem. Šajā sakarā vienlīdz piemērojami būs arī lai noteiktu, vai piekļuves līgums var ietekmēt dalībvalstu savstarpējo tirdzniecību. iepriekš minētie kritēriji, SECINĀJUMI 146. Kas attiecas uz telekomunikāciju nozarē noslēgtajiem pie- kļuves līgumiem, Komisija izskatīs ne vien konkurences ierobežojumu tiešo ietekmi uz starpvalstu tirdzniecību pie- kļuves tirgos, bet arī ietekmi uz starpvalstu tirdzniecību tele- komunikāciju pakalpojumu pakārtotajos tirgos. Tāpat tā arī izskatīs iespējas, ko piešķir šie līgumi, saistībā ar konkrēto ģeogrāfisko tirgu slēgšanu, kas tādējādi varētu traucēt citās dalībvalstīs izveidotajiem uzņēmumiem konkurēt minētajā ģeogrāfiskajā tirgū. 149. Komisija uzskata, ka konkurences noteikumi un nozarei raksturīgais regulējums ir saskaņotu pasākumu kopums, kas ļaus nodrošināt liberalizētu un konkurējošu tirgus vidi tele- komunikāciju nozarē Kopienā. 150. Veicot pasākumus šajā nozarē, Komisija centīsies novērst lieku to procedūru, jo īpaši konkurences procedūru un attiecīgās valsts/Kopienas regulatīvo procedūru divkāršoša- nu, kas izklāstītas atbilstoši ATN regulējumam. 147. Telekomunikāciju jomā noslēgtie piekļuves līgumi parasti ietekmēs dalībvalstu savstarpējo tirdzniecību, jo tīklā snieg- tie pakalpojumu tiek realizēti visā Kopienā un piekļuves 151. Atsaucoties uz konkurences noteikumiem, Komisija noteiks attiecīgos tirgus un piemēros Līguma 85. un 86. pantu saskaņā ar iepriekš izklāstītajiem principiem. (1) Lieta 56/65, STM [1966] ECR 235, 249. lpp. (2) Lieta 193/83, Windsurfing International pret Komisiju [1986] ECR 611