title: PREGUNTA ESCRITA n. 2298/98 del Carles-Alfred GASOLIBA I BÖHM a la Comisión. Contaminación del río Segura

eurovoc_concepts: action for failure to fulfil an obligation

formats: html pdf print

text: C 118/24 Diario Oficial de las Comunidades Europeas ES 29. 4. 1999 (1999/C 118/029) PREGUNTA ESCRITA E-2298/98 de Carles-Alfred Gas(cid:242)liba i B(cid:246)hm (ELDR) a la Comisi(cid:243)n (22 de julio de 1998) Asunto: Contaminaci(cid:243)n del r(cid:237)o Segura El Segura es un r(cid:237)o que fluye entre las comunidades aut(cid:243)nomas espaæolas de Castilla la Mancha, Murcia y la Comunidad Valenciana. Al llegar a su desembocadura, en la comarca valenciana de la Vega Baja, las aguas del r(cid:237)o Segura registran un alt(cid:237)simo grado de contaminaci(cid:243)n que repercute negativamente en el medio ambiente, la agricultura y la calidad de vida de esta comarca situada en la demarcaci(cid:243)n provincial de Alicante, en el sur del Pa(cid:237)s Valenciano. La Comisi(cid:243)n Europea adopt(cid:243) una directiva que obliga a todos los Estados miembros de la Uni(cid:243)n Europea a sanear el cauce de sus r(cid:237)os antes del aæo 2006. Para tal fin, debe mantenerse el caudal ecol(cid:243)gico de 4. 000 litros por segundo, as(cid:237) como ampliar y mejorar el funcionamiento de las depuradoras. Expertos en temas medioambientales temen que, dada la situaci(cid:243)n actual de contaminaci(cid:243)n del r(cid:237)o Segura y la ausencia de instalaciones apropiadas, sea dif(cid:237)cil que se cumplan las normas comunitarias. ¿Conoce la Comisi(cid:243)n la preocupante situaci(cid:243)n de los niveles de contaminaci(cid:243)n existentes en el r(cid:237)o Segura? ¿QuØ medidas piensa adoptar la Comisi(cid:243)n para asegurar el cumplimiento de las normas medioambientales en el plazo previsto que tiene como aæo l(cid:237)mite 2006? Respuesta comœn a las preguntas escritas P-2094/98 y E-2298/98 dada por el Sra. Bjerregaard en nombre de la Comisi(cid:243)n (11 de septiembre de 1998) La Directiva 91/692/CEE del Consejo, de 23 de diciembre de 1991, sobre la normalizaci(cid:243)n y la racionalizaci(cid:243)n de los informes relativos a la aplicaci(cid:243)n de determinadas directivas referentes al medio ambiente (1) exige a los Estados miembros la presentaci(cid:243)n de informes sectoriales (que traten asimismo de 13 directivas sobre el agua) en los que se proporcione informaci(cid:243)n sobre los problemas relativos a la calidad de las aguas, correspondiendo el primer informe al per(cid:237)odo 1993-1995. Espaæa no ha satisfecho su obligaci(cid:243)n de informar sobre la zona de captaci(cid:243)n del r(cid:237)o Segura, por lo que se ha abierto un procedimiento de infracci(cid:243)n de lo dispuesto en la Directiva 91/692/CEE. En lo que se refiere a la elaboraci(cid:243)n de informes con arreglo a la Directiva 76/160/CEE del Consejo, de 8 de diciembre de 1975, relativa a la calidad de las aguas de baæo (2), se dispone de informaci(cid:243)n sobre dos zonas de baæo en el r(cid:237)o Segura, Calasparra y Cieza. Por lo que respecta a 1997, s(cid:243)lo los parÆmetros microbiol(cid:243)gicos no cumplen los requisitos de las aguas de baæo. En relaci(cid:243)n con la contaminaci(cid:243)n por nitratos del r(cid:237)o Segura, la Comisi(cid:243)n recibi(cid:243) informaci(cid:243)n de las autoridades espaæolas en la que se seæalaba que, en varias ocasiones entre 1979 y 1995, se hab(cid:237)a superado el umbral de 50 miligramos por litro. De conformidad con lo previsto en la Directiva 91/676/CEE del Consejo, de 12 de diciembre de 1991, relativa a la protecci(cid:243)n de las aguas contra la contaminaci(cid:243)n producida por nitratos utilizados en la agricultura (3), Espaæa estÆ obligada a determinar las aguas contaminadas por nitr(cid:243)geno procedente de fuentes agrarias y a adoptar medidas en la cuenca del r(cid:237)o para prevenir dicha contaminaci(cid:243)n. Espaæa no ha tomado las medidas necesarias y, por consiguiente, la Comisi(cid:243)n ha presentado el asunto ante el Tribunal de Justicia. Por lo que respecta a la contaminaci(cid:243)n causada por sustancias peligrosas, la Comisi(cid:243)n es consciente del problema planteado en Espaæa por la puesta en prÆctica de la Directiva 76/464/CEE del Consejo, de 4 de mayo de 1976, relativa a la contaminaci(cid:243)n causada por determinadas sustancias peligrosas vertidas en el medio acuÆtico de la Comunidad (4) y, en particular, por la ausencia de programas de reducci(cid:243)n de la contaminaci(cid:243)n de conformidad con el art(cid:237)culo 7 de la citada Directiva. Por lo que ataæe a la Petici(cid:243)n no 334/97 presentada al Parlamento, la Comisi(cid:243)n recibi(cid:243) documentaci(cid:243)n sobre los vertidos de Æcidos, sosa y aguas residuales procedentes de hospitales e industrias textiles y de fabricaci(cid:243)n de pilas en la cuenca del r(cid:237)o Segura. Por consiguiente, parece que dicha contaminaci(cid:243)n se debe a una serie de sustancias que figuran en la lista II del Anexo de la Directiva 76/464/CEE. De conformidad con el art(cid:237)culo 7, los Estados miembros deben establecer programas para reducir tales sustancias. La Comisi(cid:243)n ha constatado el incumplimiento por parte de Espaæa de su obligaci(cid:243)n de introducir dichos programas de reducci(cid:243)n y, por tanto, ha abierto, de conformidad con el art(cid:237)culo 169 del Tratado CE, un procedimiento de infracci(cid:243)n que estÆ actualmente pendiente de decisi(cid:243)n del Tribunal de Justicia (Asunto C-214/96)


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 2258/98 af Miguel ARIAS CAÑETE til Kommissionen. EUGFL - Garantisektionen i Nederlandene 1986-1995

eurovoc_concepts:
EAGGF Guarantee Section
Netherlands
agricultural guidance
agricultural production
area of holding
export refund
farm price support
food aid
reform of the CAP
storage premium

text: C 50/138 De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende DA 22. 2. 1999 foranstaltninger vedrłrende animalske produkter, restitutioner for forarbejdede landbrugsprodukter, restitu- tioner for EU(cid:146)s fłdevarebistand, distribution af landbrugsprodukter til ugunstigt stillede, ledsageforanstalt- ninger, markedsrelaterede foranstaltninger til udvikling af landdistrikter, andre foranstaltninger, ind- komststłtte og Den Europ(cid:230)iske Garantifond for Fiskeri), og › efter art (eksportrestitutioner, prisudligningsstłtte, arealstłtte, tilskud pr. dyr, produktionsstyrende pr(cid:230)mier, tilskud til privat oplagring, tilbagekłb og lignende operationer, udligningsbelłb, ledsageforanstaltninger i forbindelse med reformen af den f(cid:230)lles landbrugspolitik og udgifter til offentlig oplagring). (1999/C 50/204) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-2258/98 af Miguel Arias Caæete (PPE) til Kommissionen (22. juli 1998) Om: EUGFL › Garantisektionen i Nederlandene 1986-1995 Kommissionen bedes oplyse, hvilket totalbelłb Nederlandene har modtaget fra EUGFL › Garantisektionen i (cid:229)rene 1986-1995, med angivelse af fordelingen: › pr. kapitel (markafgrłder, sukker, tekstil og silkeorme, andre sektorer eller vegetabilske produkter, vinsektoren, tobak, m(cid:230)lk og mejeriprodukter, oksekłd, f(cid:229)re- og gedekłd, svinekłd, (cid:230)g og fjerkr(cid:230), andre foranstaltninger vedrłrende animalske produkter, restitutioner for forarbejdede landbrugsprodukter, restitu- tioner for EU(cid:146)s fłdevarebistand, distribution af landbrugsprodukter til ugunstigt stillede, ledsageforanstalt- ninger, markedsrelaterede foranstaltninger til udvikling af landdistrikter, andre foranstaltninger, ind- komststłtte og Den Europ(cid:230)iske Garantifond for Fiskeri), og › efter art (eksportrestitutioner, prisudligningsstłtte, arealstłtte, tilskud pr. dyr, produktionsstyrende pr(cid:230)mier, tilskud til privat oplagring, tilbagekłb og lignende operationer, udligningsbelłb, ledsageforanstaltninger i forbindelse med reformen af den f(cid:230)lles landbrugspolitik og udgifter til offentlig oplagring). (1999/C 50/205) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-2259/98 af Miguel Arias Caæete (PPE) til Kommissionen (22. juli 1998) Om: EUGFL › Garantisektionen i Luxembourg 1986-1995 Kommissionen bedes oplyse, hvilket totalbelłb Luxembourg har modtaget fra EUGFL › Garantisektionen i (cid:229)rene 1986-1995, med angivelse af fordelingen: › pr. kapitel (markafgrłder, sukker, tekstil og silkeorme, andre sektorer eller vegetabilske produkter, vinsektoren, tobak, m(cid:230)lk og mejeriprodukter, oksekłd, f(cid:229)re- og gedekłd, svinekłd, (cid:230)g og fjerkr(cid:230), andre foranstaltninger vedrłrende animalske produkter, restitutioner for forarbejdede landbrugsprodukter, restitu- tioner for EU(cid:146)s fłdevarebistand, distribution af landbrugsprodukter til ugunstigt stillede, ledsageforanstalt- ninger, markedsrelaterede foranstaltninger til udvikling af landdistrikter, andre foranstaltninger, ind- komststłtte og Den Europ(cid:230)iske Garantifond for Fiskeri), og › efter art (eksportrestitutioner, prisudligningsstłtte, arealstłtte, tilskud pr. dyr, produktionsstyrende pr(cid:230)mier, tilskud til privat oplagring, tilbagekłb og lignende operationer, udligningsbelłb, ledsageforanstaltninger i forbindelse med reformen af den f(cid:230)lles landbrugspolitik og udgifter til offentlig oplagring)


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE Nr. 2321/98 von José APOLINÁRIO an die Kommission. Gemeinschaftsinitiative Interreg

eurovoc_concepts:
EU aid
EU initiative
Portugal
Spain
frontier region
regional aid
regional cooperation

text: C 96/74 Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften DE 8. 4. 1999 (1999/C 96/104) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-2321/98 von JosØ ApolinÆrio (PSE) an die Kommission (22. Juli 1998) Betrifft: Gemeinschaftsinitiative Interreg Die Kommission wird in Anbetracht des Prinzips des wirtschaftlichen und sozialen Zusammenhalts und seiner eindeutigen Auswirkungen auf die Regionalpolitik gebeten mitzuteilen, in welchem Umfang die Binnenregionen Portugals im Rahmen der Initiative Interreg konkret ber(cid:252)cksichtigt worden sind. Welche Mittel werden tats(cid:228)chlich im Zeitraum 1994-1999 zur Verf(cid:252)gung gestellt? Welche Perspektiven bietet die Initiative Interreg im Zeitraum 2000-2006 f(cid:252)r Portugal? Antwort von Frau Wulf-Mathies im Namen der Kommission (15. September 1998) Im Rahmen der Gemeinschaftsinitiative INTERREG II sind den portugiesischen und den spanischen Beh(cid:246)rden f(cid:252)r den Zeitraum 1994-1999 Mittel in H(cid:246)he von rund 570 Mio. Ecu zur Verf(cid:252)gung gestellt worden. Von diesem Betrag sind f(cid:252)r das Teilprogramm Portugal etwa 208 Mio. Ecu und f(cid:252)r das Teilprogramm Spanien etwa 363 Mio. Ecu bestimmt. Die Konzentration der Mittel auf die Binnenregionen wurde bei Annahme der Initiative festgelegt, als beschlossen wurde, da(cid:223) diese ausschlie(cid:223)lich die Grenzregionen abdecken soll (im Rahmen von NUTS III: Minho-Lima, Cavado, Alto TrÆs-os-Montes, Douro, Beira Interior Norte, Cova da Beira, Beira, Beira Interior Sul, Alto Alentejo, Alentejo Central, Baixo Alentejo und Algarve). F(cid:252)r den Zeitraum 2000-2006 schl(cid:228)gt die Kommission vor, die Zahl der Gemeinschaftsinitiativen auf drei zu verringern, wovon eine die interregionale Zusammenarbeit zum Gegenstand haben soll. Au(cid:223)erdem schl(cid:228)gt die Kommission vor, f(cid:252)r die Gemeinschaftsinitiativen 5 % der finanziellen Mittel bereitzustellen. Zum gegen- w(cid:228)rtigen Zeitpunkt l(cid:228)(cid:223)t sich jedoch noch nicht genau angeben, wie dieser Betrag auf die einzelnen Mit- gliedstaaten aufgeteilt wird. (1999/C 96/105) SCHRIFTLICHE ANFRAGE P-2322/98 von Francesco Baldarelli (PSE) an die Kommission (13. Juli 1998) Betrifft: (cid:214)ffnung des Binnenmarktes in der Republik Mazedonien Angesichts folgender Tatbest(cid:228)nde: › die EU unterh(cid:228)lt gefestigte soziale und wirtschaftliche Beziehungen zur Republik Mazedonien; › die Zusammenarbeit erfolgt (cid:252)ber einen strukturierten Dialog, der direkte Interventionen der Union in verschiedenen Sektoren dieses Landes (cid:252)ber Programme der Zusammenarbeit und Unterst(cid:252)tzung erm(cid:246)glicht hat; › die Republik Mazedonien ist den internationalen Handelsabkommen beigetreten; › die mazedonische Regierung hat bereits mehrmals in verschiedenen Sektoren die M(cid:246)glichkeiten industrieller und kommerzieller Initiativen behindert, womit sie gegen den Geist der Zusammenarbeit mit der EU und ihren Mitgliedstaaten sowie gegen bilaterale und internationale Abkommen verst(cid:246)(cid:223)t; › vor kurzem wurde die Apimak gegr(cid:252)ndet, eine gemischtwirtschaftliche Gesellschaft mazedonischen Rechts mit starker italienischer Beteiligung (52 %), die auf den Energiesektor ausgerichtet ist; › diese Gesellschaft hat den Prinzipien der Partnerschaft und Zusammenarbeit Rechnung getragen, die wesentliche Grundlagen f(cid:252)r Abkommen mit den Drittl(cid:228)ndern sind und zun(cid:228)chst von der mazedonischen Regierung akzeptiert wurden; › dieses Unternehmen unterliegt einer Reihe verschiedener restriktiver Ma(cid:223)nahmen, die die Vermarktung der Erd(cid:246)lerzeugnisse behindern;


title: 98/548/EG: Beschikking van de Commissie van 22 juli 1998 houdende derde wijziging van Beschikking 93/42/EEG betreffende aanvullende garanties ten aanzien van infectieuze boviene rhinotracheïtis (IBR) voor runderen die bestemd zijn voor lidstaten of gebieden daarvan die vrij zijn van deze ziekte, ten aanzien van Oostenrijk, en houdende tweede wijziging van Beschikking 95/109/EG (kennisgeving geschied onder nummer C(1998) 2184) (Voor de EER relevante tekst)

eurovoc_concepts:
Austria
animal disease
cattle
health certificate
veterinary inspection

text: 26. 9. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 263/35 II (Besluiten waarvan de publicatie niet voorwaarde is voor de toepassing) COMMISSIE BESCHIKKING VAN DE COMMISSIE van 22 juli 1998 houdende derde w¶ziging van Beschikking 93/42/EEG betreffende aanvullende garanties ten aanzien van infectieuze boviene rhinotrache(cid:139)tis (IBR) voor runderen die bestemd z¶n voor lidstaten of gebieden daarvan die vr¶ z¶n van deze ziekte, ten aanzien van Oostenr¶k, en houdende tweede w¶ziging van Beschikking 95/ 109/EG (kennisgeving geschied onder nummer C(1998) 2184) (Voor de EER relevante tekst) (98/548/EG) DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Overwegende dat Oostenr¶k derhalve van oordeel is dat z¶n grondgebied vr¶ is van IBR en aan de Commissie de nodige bew¶sstukken daarvan heeft overgelegd; Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, Gelet op Richtl¶n 64/432/EEG van de Raad van 26 juni 1964 inzake veterinairrechtel¶ke vraagstukken op het intracommunautaire handelsverkeer in gebied van het runderen en varkens (1), laatstel¶k gew¶zigd en b¶gewerkt b¶ Richtl¶n 97/12/EG (2), en met name op artikel 9, lid 2, en artikel 10, lid 2, Overwegende dat b¶ Beschikking 97/250/EG van de Commissie (3) een programma voor de uitroeiing van infectieuze boviene rhinotrache(cid:139)tis (IBR) in Oostenr¶k is goedgekeurd; dat wordt aangenomen dat men er met dat programma in geslaagd is deze ziekte in bepaalde regio’s van Oostenr¶k uit te roeien; Overwegende dat, om de reeds geboekte vooruitgang veilig te stellen en ervoor te zorgen dat het programma voor de uitroeiing van IBR zou slagen, b¶ Beschikking 95/109/EG van de Commissie (4) aan Oostenr¶k toestem- ming is verleend om aanvullende garanties te eisen; (1) PB 121 van 29. 7. 1964, blz. 1977/64. (2) PB L 109 van 25. 4. 1997, blz. 1. (3) PB L 98 van 15. 4. 1997, blz. 19. (4) PB L 79 van 7. 4. 1995, blz. 32. Overwegende dat de Oostenr¶kse autoriteiten voor het vervoer voorschriften toepassen die ten minste gel¶kwaardig z¶n aan de voor- schriften van deze beschikking; van runderen in Oostenr¶k Overwegende dat b¶ Beschikking 93/42/EEG van de Commissie (5), laatstel¶k gew¶zigd b¶ Beschikking 98/ 362/EG (6), aanvullende garanties ten aanzien van IBR z¶n vastgesteld voor runderen die bestemd z¶n voor Denemarken, Finland en Zweden; Overwegende dat het dienstig is ook aanvullende garan- ties vast te stellen ter bescherming van de in Oostenr¶k gemaakte vooruitgang; dat het derhalve dienstig is deze beschikking zo aan te passen dat z¶ ook voor sommige delen van Oostenr¶k geldt; Overwegende dat de in deze beschikking vervatte maatre- gelen in overeenstemming z¶n met het advies van het Permanent Veterinair Comit(cid:130), (5) PB L 16 van 25. 1. 1993, blz. 50. (6) PB L 163 van 6. 6. 1998, blz. 48. L 263/36 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 26. 9. 98 HEEFT DE VOLGENDE BESCHIKKING GEGEVEN: Artikel 1 In de b¶lage b¶ Beschikking 93/42/EEG van de Commissie wordt de volgende regel toegevoegd: van de regio’s Burgenland, K(cid:132)rnten, Steiermark, Nieder- (cid:148)sterreich (met uitzondering van de Bezirke Amstetten en Waidhofen an der Ybbs-(Stadt)), Salzburg (met uitzonde- ring van de Bezirke Salzburg-Stadt en Salzburg-Umge- bung), Ober(cid:148)sterreich (enkel de Bezirke Freistadt, Linz- Stadt, Perg, Rohrbach en Urfahr-Umgebung), Tirol, Vorarlberg en Wien”. „Oostenr¶k De regio’s Burgenland, K(cid:132)rnten, Steiermark, Nieder(cid:148)sterreich (met uitzondering van de Bezirke Amstetten en Waidhofen an der Ybbs-(Stadt)), de Salzburg (met uitzondering van de Bezirke Salz- burg-Stadt en Salzburg-Umgebung), Ober(cid:148)sterreich (enkel de Bezirke Freistadt, Linz-Stadt, Perg, Rohr- bach en Urfahr-Umgebung), Tirol, Vorarlberg en Wien” Artikel 3 Deze beschikking is gericht tot de lidstaten. Gedaan te Brussel, 22 juli 1998. Artikel 2 In de b¶lage b¶ Beschikking 95/109/EG van de Commis- sie worden de woorden „Oostenr¶k: regio’s” vervangen door „Oostenr¶k: Alle regio’s met uitzondering alle Voor de Commissie Franz FISCHLER Lid van de Commissie


title: INTERROGAZIONE SCRITTA n. 2309/98 dell'on. Nikitas KAKLAMANIS alla Commissione. Rifiuti solidi nel torrente Kurupitòs alla Canea

formats: html print


title: QUESTION ECRITE no 2270/98 de Nikitas KAKLAMANIS à la Commission. Procédures sans précédent à la Bourse d'Athènes

eurovoc_concepts:
Peloponnese
competence of the Member States
indemnification
price of securities
restriction on competition
share
shareholder
stock exchange
stock-exchange listing

text: C 118/48 Journal officiel des CommunautØs europØennes FR 29. 4. 1999 (1999/C 118/056) QUESTION (cid:201)CRITE E-2247/98 posØe par Allan Macartney (ARE) (cid:224) la Commission (16 juillet 1998) Objet: Bien-Œtre des chats Existe-t-il une rØglementation communautaire concernant le bien-Œtre des animaux qui traite du cycle de reproduction des chats ØlevØs en tant qu(cid:146)animaux de laboratoire? Quelles sont les pØriodes «de repos» minimales prØvues pour ces animaux et quelles conditions d(cid:146)hØbergement ont ØtØ fixØes pour leur bien- Œtre? RØponse donnØe par Mme Bjerregaard au nom de la Commission (1er octobre 1998) La directive 86/609/CEE (1) relative (cid:224) la protection des animaux utilisØs (cid:224) des fins expØrimentales ou (cid:224) d(cid:146)autres fins scientifiques Øtablit des normes minimales pour le logement et les soins des animaux. L(cid:146)article 5, point a), stipule que «tous les animaux utilisØs (cid:224) des fins expØrimentales bØnØficient d(cid:146)un logement, d(cid:146)un environnement, au moins d(cid:146)une certaine libertØ de mouvement, d(cid:146)une alimentation, d(cid:146)un apport en eau et de soins appropriØs (cid:224) leur santØ et (cid:224) leur bien-Œtre». L(cid:146)article 5 indique Øgalement que «pour la mise en (cid:156)uvre des dispositions des points a) et b), les (cid:201)tats membres s(cid:146)inspirent des lignes directrices figurant (cid:224) l(cid:146)annexe II». L(cid:146)annexe II de la directive donne des indications pour l(cid:146)hØbergement et les soins des animaux. Celles-ci portent notamment sur la hauteur de la cage, la surface au sol et la tempØrature des locaux par groupes d(cid:146)espŁces, dont les chats. Y figurent Øgalement des dispositions concernant les installations, le milieu ambiant dans les locaux d(cid:146)hØbergement et son contr(cid:244)le, et les soins des animaux en ce qui concerne des points tels que la santØ, l(cid:146)alimentation, l(cid:146)eau, les litiŁres, l(cid:146)exercice et le maniement, le nettoyage, et le sacrifice selon des mØthodes humaines. La directive ne contient pas de dispositions sur les cycles de reproduction. NØanmoins, l(cid:146)article 15 stipule que «les Øtablissements d(cid:146)Ølevage et les Øtablissements fournisseurs doivent Œtre approuvØs par l(cid:146)autoritØ ou enregistrØs auprŁs d(cid:146)elle et satisfaire aux conditions ØnoncØes aux articles 5 et 14. ». ConformØment (cid:224) cette prescription, il incombe aux autoritØs nationales de dØterminer les critŁres que les Øtablissements d(cid:146)Ølevage doivent remplir pour Œtre approuvØs ou enregistrØs. (1) JO L 358 du 18. 12. 1986. (1999/C 118/057) QUESTION (cid:201)CRITE E-2270/98 posØe par Nikitas Kaklamanis (UPE) (cid:224) la Commission Objet: ProcØdures sans prØcØdent (cid:224) la Bourse d(cid:146)AthŁnes (22 juillet 1998) Les investisseurs grecs de la Bourse d(cid:146)AthŁnes qui avaient achetØ des actions des Ellinika Petrolaia ont ØtØ confrontØs, durant la premiŁre journØe de cotation de celles-ci (soit le 30 juin 1998), (cid:224) une situation sans prØcØdent, puisqu(cid:146)une grande partie des petits actionnaires, qui avaient effectivement payØ leurs actions, n(cid:146)ont pu obtenir les certificats correspondants. Ce retard dans la remise desdits certificats (cid:224) tous les actionnaires a faussØ le jeu du marchØ pendant cette premiŁre journØe, de sorte que nombreux sont ceux qui ont rØalisØ d(cid:146)Ønormes bØnØfices. DŁs lors que, dŁs l(cid:146)annonce de l(cid:146)introduction en Bourse des Ellinika Petrolaia, l(cid:146)engagement avait ØtØ pris de ne mettre les actions en circulation qu(cid:146)(cid:224) l(cid:146)issue de la pØriode d(cid:146)inscription et de la remise de leurs titres aux ayants droit, les personnes qui sont (cid:224) l(cid:146)origine de cette situation portent une lourde responsabilitØ: tous les principes fondamentaux de la saine concurrence ont ØtØ violØs, tandis que des milliers de petits actionnaires se retrouvaient lØsØs. Que compte faire la Commission pour que soient indemnisØs ces milliers d(cid:146)actionnaires? Comment envisage-t-elle d(cid:146)intervenir pour que les fautifs soient mis devant leurs responsabilitØs?


title: Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén - Återvinningsindustrins konkurrenskraft

eurovoc_concepts:
action programme
competitiveness
recycling technology
waste management
waste recycling

text: it it it it it it EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 22. 07. 1998 KOM(1998) 463 slutlig MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET OCH EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN ÅTERVINNINGSINDUSTRINS KONKURRENSKRAFT INNEHÅLL SAMMANFATTNING OCH SLUTSATSER Sida Ill : 3. 2 Viktiga faktorer som påverkar efterfrågan 3. VIKTIGA FAKTORER FÖR KONKURRENSKRAFTEN 1. INLEDNING 2. ÅTERVINNINGSINDUSTRIN 3. 1. 1 Strukturfrågor 3. 1. 2 Tekniska aspekter som påverkar kostnaderna för insamling och sortering 1 2 2 2. 1 Omfattning och begreppsdefinitioner 3 2. 2 Faktabakgrund (se tabell i bilaga 1) 2. 3 Återvinningsindustrins struktur (se tabell i bilaga 2) 4 2. 4 Insamlingens och sorteringens roll för återvinningsindustrins resultat (se bilaga 3)4 5 2. 5 Återvinning av uttjänta komplexa produkter 6 3. 1 Faktorer som påverkar återvinningsindustrins kostnader för produktion och 6 materialinsamling 6 7 8 3. 2. 1 Substitutionsprocessen (att gå över till att använda returråvaror i stället för 8 primärråvaror i en produkt) 9 3. 2. 2 Behovet av produktutveckling 3. 3 Faktorer som påverkar företagens verksamhetsvillkor och marknadernas funktion 10 10 10 4. FÖRESLAGNA ÅTGÄRDER FÖR ATT FÖRBÄTTRA ÅTERVINNINGS 13 INDUSTRINS KONKURRENSKRAFT 13 13 14. 15 15 16 17 5. FÖRSLAG TILL UPPFÖLJNING: DISKUSSION INOM ETT FORUM FÖR 20 ÅTERVINNINGSFRÅGOR 4. 1 Åtgärder på standardiseringsområdet 4. 2 Åtgärder för att utveckla marknaderna och göra dem mer överblickbara 4. 3 Innovation 4. 4 Lagstiftningsåtgärder 4. 4. 1 Förbättring av nuvarande regelverk 4. 4. 2 Marknadsbaserade styrmedel för utveckling av återvinningen 4. 4. 3 Möjliga nya lagstiftningsåtgärder 3. 3. 1 Brist på överblickbarhet på marknaderna 3. 3. 2 Lagstiftningens roll SAMMANFATTNING OCH SLUTSATSER Delta meddelande är resultatet av en ingående undersökning av de industriella intressena inom återvinningsområdet. Industriföretagen uppmanas att satsa mer på återvinning för att uppnå målet om en hållbar utveckling. Det är dock lika viktigt att återvinningen utvecklas i ett sammanhang med väl fungerande, effektiva och konkurrensutsatta marknader. I detta meddelande behandlas därför återvinningsindustrins största problem när det gäller att uppnå varaktig lönsamhet. I detta syfte utpekas viktiga faktorer för denna industris konkurrenskraft, såsom näringslivsstruktur, marknadernas funktionssätt samt tekniska och rättsliga förhållanden. innehåller olika avsnitt Meddelandet som ägnas ät en beskrivning av lilcrvinningsindusliïn, en genomgäng av viktiga faktorer bakom ätervinningsföretagens konkurrenskraft samt ett handlingsprogram som skall kunna möta nya utmaningar och som stämmer överens med gemenskapens industripolitik som den beskrivs i meddelandet "lin konkurrenskraftig industripolitik för Europeiska unionen". Detta meddelande kan också ses som ett delsvar på rådets resolution av den 24 februari 1997 om en gemenskapsstrategi för avfallshantering, där återvinning nämns särskilt på flera ställen1. 1. Beskrivning av återvinnings industrin Återvinning definieras i direktivet om förpackningar och förpackningsavfall som behandling i en produktionsprocess av avfallsmaterial så att det kan användas för sitt ursprungliga ändamål eller för andra ändamål. I lär ingår organisk återvinning, men inte energiutvinning. I detta meddelande avses med återvinningsindustrin också företag som bedriver verksamhet såsom insamling, demontering och sortering i den mån denna verksamhet följs av återvinning såsom den definieras i ovannämnda direktiv. I detta meddelande beskrivs de mest utvecklade områdena för återvinning, såsom återvinning av metall, papper, glas, plast och textilier. Dessutom berörs de särskilda industri- och miljöproblemen med uttjänta kapitalvaror, vilka illustrerar tendensen att återvinna mer komplexa varor bestående av flera olika material. Oavsett om återvinningsföretagen verkar inom traditionella eller nyare områden går det inte att bortse från att deras struktur ännu inte tagit fast form, vare sig ur teknisk eller ekonomisk synvinkel. Detta gäller i synnerhet områdena insamling och källsortering av material, där strukturen fortsätter att vara uppsplittrad samtidigt som den tekniska nivån är låg (textilier), eller där rådande system (privata partnerskap, avtal med den offentliga sektorn etc. ) återspeglar vissa brister på de berörda marknaderna. EGTC76/I, 11. 3. 1997. - m- 2. De viktigaste faktorerna för en konkurrenskraftig återvinningsindustri inom ett ökande antal områden traditionella processer. Det är därför väsentligt att Återvinning är inte bara ett miljömål, utan också en verksamhet med egen inneboende lönsamhet tack vare energihushållning, bättre mateiialulnyltjande och andra besparingsmöjligheter som återvinningen ger jämfört tor med älcrvinningsvcrksamhetcn, särskilt de villkor som gemenskapen bestämmer över, inte hindrar utvecklingen av denna verksamhet. Det är tvärtom viktigt att gemenskapen vidtar åtgärder där man på lämpligt sätt utnyttjar återvinningsbranschens ekonomiska och sysselsättningsskapande möjligheter. I detta meddelande sätter kommissionen fingret på de viktigaste faktorerna för konkurrenskraften på både insamlings- och efterfrågesidan industrins verksamhetsvillkor. samt när det gäller marknadens ramvillkoren funktion och • På insamlingssidan lider återvinningen av ökande kostnader för att samla in och behandla avfall, samtidigt som man befinner sig i direkt konkurrens med motsvarande primärrävaror (dvs. "jungfruliga råvaror" - råvaror som tidigare inte använts i produkter och som alltså inte erhållits genom återvinning). Under dessa förutsättningar motverkar de strukturmässiga och tekniska svagheterna avsevärt sektorns konkurrenskraft. Återvinningen skulle dock sä småningom kunna effektiviseras genom att produkterna utformas med hänsyn till kraven på insamling, sortering och återvinning efter förbrukning. '*ä efterfrågesidan begränsas ätervinningsindustrins konkurrenskraft av ett bristande intresse inom tillverkningsindustrin för ätervinningsbara material och returråvaror till följd av materialens tekniska egenskaper, begränsade användningsområden och/eller negativa anseende. Dessutom är det troligt att återvinningen hämmas av bristen på relevanta industriella standarder eller till och med beroende på en tendens att återvunna material eller produkter rentav förbises eller diskrimineras i vissa standarder och specifikationer. • • Bristen på överblickbarhet på marknaderna för återvinning är ett stort hinder för de investeringar som krävs för att förbättra industrins struktur och processer för att behandla återvinningsbart avfall och för att utveckla nya användningsområden för ätervinningsprodukter. Även om de har bidragit till att harmonisera den nationella lagstiftningen och till att undvika en uppsplittring av gemenskapsmarknaden, är gemenskapens bestämmelser om avfall fortfarande komplicerade enligt branschens uppfattning. Trots att subsidiaritetsprincipen kan innebära att medlemsstaterna genomför gemenskapens lagstiftning på olika sätt men ändå korrekt, måste man inse att det faktum att gemenskapslagstiftningen i medlemsstaterna är en viktig orsak till att marknaden inte alltid fungerar som den skall, vilket medför höga kostnader för företagen. inte är helt perfekt omsatt 3. Handlingsplan En analys av ovanstående faktorer har föranlett kommissionen att föreslå åtgärder för alla berörda aktörer inom näringslivet (återvinningsindustrin, tillverkningsindustrin, konsumentorganisationer etc. ) och myndigheter (EU och de behöriga myndigheterna i - I V- medlemsstaterna), återvinnings frågor och prioritera följande uppgifter: länken är alt samordna dessa åtgärder inom ett forum (or - Att ringa in strukturrelaterade svagheter och brister i marknadens sätt att fungera samt att föreslå åtgärder för att råda bot pä dessa. Alt främja i nno vationsomrädet. investeringar i immateriella tillgångar och samordna strategier pä - Att stärka industriellt samarbete mellan olika områden av återvinningsindustrin och utnyttja möjligheter till samverkansvinster. - Åtgärder för att förbättra de befintliga verksamhetsvillkoren för företagen, där det i frivilliga eller industrin, konsumentorganisationer och/eller styrmedel och/eller ingå ekonomiska avtal mellan fall kan lämpliga framförhandlade myndigheter. Pä delta sätt skulle man skapa en ram som också gör det lättare att främja ätervinningsinduslrins konkurrenskraft genom gemenskapens politik inom forskning, utbildning och kvalitetsstyrning. forumet kommer att gå igenom alla de möjliga åtgärder som listas i detta meddelande och göra en bedömning av deras för- och nackdelar och konsekvenser för ekonomi och miljö. Dessutom kan man i forumet diskutera de ekonomiska effekter som miljölagstiftning och miljöpolitik har på branschen. Forumet kommer att lägga fram en rapport till kommissionen inom tolv månader. När forumet drar sina slutsatser bör det också bedöma huruvida det är ändamålsenligt och genomförbart att inrätta ett ständigt organ, ett slags europeiskt återvinningscentrum, som skulle kunna ägna sig åt viktiga uppgifter som rör marknadernas utveckling och funktion samt åt uppgifter på informations- och innovationsområdet. Kommissionen kommer för sin del att tänka ut egna åtgärder som skall bidra till att förbättra marknadernas funktion och vara särskilt inriktade på deras överblickbarhet: Näringslivsätgärder genom att satsa på utvecklingen av marknaderna för ätcrvinningsbara material och returrävaror. Tekniska åtgärder genom att samordna standardisering och kvalitetssäkring, framför al II genom Femte ramprogrammet för forskning. - Lagsli ftningsätgärder för att sörja för att den inre marknaden fortsätter att fungera smidigt, framför allt genom att sträva efter att harmonisera medlemsstaternas genomförande av gemenskapens avfallslagstiftning och - där så är lämpligt - genom nya lagstiftningsinitiativ. I. INLEDNING • Återvinning handlade ursprungligen främst om alt återvinna stålskrot och icke-järnmelaller. Återvinningen av andra material, såsom glas, papper eller plast, har utvecklats långsammare då lönsamheten på kort sikt varit mindre än för metaller. I samtliga fall har den traditionella återvinningsindustrin stött på hinder i ett tidigt skede av sin framväxt, vilket alltefter aktuellt material berott på otillräcklig efterfrågan, osäkra marknadsstrukturer - som vanligtvis inte varit särskilt konkurrensutsatta - samt på hård konkurrens från primärråvaror. • Under senare tid har ett ökat miljömedvetande, framför allt strävan efter att säkerställa en hållbar utveckling, tillsammans med det omedelbara behovet att organisera avfallshanteringen, tillsammans bidragit till att stärka synen på återvinning som ett viktigt eller rent av prioriterat instrument för att nå dessa miljömål. Vikten av en förbättrad avfallshantering som ett inslag i en strategi lor en hållbar utveckling upprepades både i femte ätgärdsprogrammet för miljön och i gemenskapens strategi för avfallshantering. Miljömedvetandet har också skapat en medvetenhet om det möjliga ekonomiska värdet av att avfall kan återvinnas och omvandlas till råvaror. Samtidigt är det troligt att samhällets ökande efterfrågan pä återvinningsbara produkter kommer att göra det lättare att utnyttja stordriftsfördelar vid utnyttjande av returråvaror i produktionen. Detta skulle innebära av återvinningsindustrin och därigenom främja verksamhet inom återvinning. Detta är bara ett av flera exempel på hur industriell utveckling och miljöskydd kan komplettera varandra. en konkurrenskraftig nya möjligheter utveckling för • Miljömedvetandet har medfört ett omfattande åsiktsutbyte och därmed en stor mängd lagtexter både på gemenskapsnivå och på nationell nivå. Dessa lagar syftar till att skapa en ram för åtgärder från de berörda ekonomiska aktörernas sida (producenter och konsumenter) på ett sätt som åstadkommer ett starkt miljöskydd inom området avfallshantering. Miljömedvetandet har dock inte alltid motsvarats av erforderliga näringslivsinsatser av följande skäl: De näringslivsaktörer som traditionellt är inriktade på bearbetning av material i lillverkningssyfte har betraktat aspekter som rör olika råvarukällor som mindre viktiga, framför allt därför att tillgängen på primärråvaror varit god. Återvinningsgraden har ändå, på rent affärsmässig grund, varit hög inom vissa lönsamma områden (t. ex. metall och papper) trots att det ofta funnits omfattande brister i integrationen mellan insamling och behandling. - Ett milj ovänligt förhållningssätt utgår från begreppet uttjänta produkter. Oavsett om det rör sig om förpackningar eller kapitalvaror (maskiner, bilar, datorer, teveapparater etc. ) börjar problemen när dessa föremål blir avfall i den mening som avses i avfallsdirektivet, det vill säga när tiden för användning har löpt ut2. Det är därför nödvändigt att sörja för att hanteringen av dessa Definition av begreppet avfall: Direktiv 75/442/1 il<(i, andråt genom direktiv 9I/I56/Iili(ï (artikel I), i;<il 1,78, 26. 3. 1994. avfallsprodukter sker sä miljövänligt som möjligt. Det finns Ivå grundprinciper som utgör hörnstenar för miljötänkandet och som gör sig gällande här, nämligen principen "lororenaren betalar" och principen om delat ansvar. • nförandet av ätervinningsmål i miljöpolitiken har gett upphov till situationer där återvinning inte är lönsam utan vissa direkta eller indirekta statliga ingripanden. Den grundläggande frågan är därför följande: Är det möjligt att nå dessa mål med en återvinningsindustri som verkar under marknadsmässiga villkor? På det kan man svara att återvinning skulle bli lönsam inom ett ökande antal områden förutsatt att marknaderna fungerar väl och under förhållanden med maximal effektivitet och minimala kostnader. • Därför måste man genom hela återvinningsprocessen, från insamling av avfall till marknaderna för ätervinningsprodukter, kartlägga vilka hinder det finns för välfungerande marknader, sä att man sedan kan fatta beslut om åtgärder samtidigt som man beaktar ovan nämnda miljöprinciper. Beslut om dessa åtgärder kan fattas både av myndigheter och av ansvariga aktörer inom näringslivet för att skapa förutsättningar som garanterar konkurrensutsatta marknader, både för returråvaror och för återvinningsprodukter. syftar både Detta meddelande förbättra återvinningsindustrins till att konkurrenskraft och till att främja återvinning på ett miljövänligt sätt. Meddelandet är indelat i tre avsnitt som ägnas åt att beskriva återvinning, att gå igenom viktiga faktorer för återvinningsindustrins konkurrenskraft samt att skissa fram en handlingsplan där man ånyo pekar ut de prioriterade områden som är angivna i meddelandet "En konkurrenskraftig industripolitik för Europeiska Unionen"'. 2. ÅTERVINNINGSINDUSTRIN 2. 1 Omfattning och begreppsdefinitioner och förpackningsavfall4 Återvinning i meningen materialutnyttjande definieras i direktivet om förpackningar en produktionsprocess av avfallsmaterialet så att det kan användas för sitt ursprungliga ändamål eller för andra ändamål. Biologisk behandling kan ingå, men energiutvinning räknas inte. I detta meddelande avses med återvinningsindustri också företag som bedriver verksamhet såsom insamling, demontering och sortering i den mån denna verksamhet följs av återvinning i ovannämnda direktivs mening. som behandling i Precis som inom all annan industriell verksamhet innebär återvinning att man fraktar avfall och material mellan olika aktörer som deltar i KOM(94)3l9, 14. 9. 1994. 3 4 Direktiv 94/62/EG, EGT L 365/10, 31. 12. 1994. -2 processen. Det innebär att transporter av avfall och material - inklusive internationell handel med dem - är ett viktigt inslag inom denna industri. länkarna och slutsatserna i detla meddelande gäller i princip tor all ätervinningsindustri, även om de mest utvecklade områdena står i fokus. 2. 2 Faktabakgrund (se tabell i bilaga 1) finns ingen systematisk Det för återvinningsindustrin. De uppgifter som går att få fram är alltid osammanhängande, ofullständiga och ofta oprecisa. Trots dessa begränsningar gör de tillgängliga uppgifterna det möjligt för oss att dra vissa betydelsefulla slutsatser. samordnad statistik och Mätt i absoluta siffror framgår det att den avfallsmängd som går tillbaka till produktionsledet når avsevärda nivåer, framför allt när det gäller järn och stål, icke-järnmetaller, papper samt glas. Det är också dessa branscher som har den högsta återvinningsgraden. Textilindustrin har under senare år gjort betydande insatser med ytterst positiva resultat. Alt plastindustrin bara återvinner cirka 7 % av det avfall som framställs inom denna sektor beror framför allt på tekniska och ekonomiska problem (framför allt i insamlings- och sorteringsledet). - Återvinning är en hel industri i sig. Som sådan är kraven på transporter avsevärda. Det innebär att återvinningsbart avfall i vissa fall, där det går att vinna stordriftsfördelar, såsom vid flod- eller sjötransport, kan transporteras långa sträckor. På det sättet ökar handeln med glaskross i betydelse i USA, och den utomeuropeiska handeln med skrot av järn, stål och icke-järnmetaller håller på att nä betydande nivåer, både i absoluta och relativa mätt. När del gäller sysselsättningen är ätervinningsprocesserna i allmänhet arbetsintensiva, men det finns tyvärr få exakta uppgifter om detta. Antalet för närvarande till ungefär 350 000. Uppdelat på olika områden utgör återvinning av stål och icke-järnmetaller de viktigaste med 100 000 respektive 80 000 anställda. inom återvinningsindustrin uppskattas sysselsatta - Återvinning innebär ofta energibesparingar jämfört med motsvarande användning av primärråvaror. Det gäller särskilt för järn och stål, icke- järnmetaller och glas. 2. 3 Återvinningsindustrins struktur (se tabell i bilaga 2) Återvinningsindustrin för järn och stål samt icke-järnmetaller är sedan länge väl etablerad i Europeiska unionen. Även om återvinningsindustrin för papper, glas och textil kommit senare är den numera också väl etablerad. Det görs för närvarande också snabba framsteg när det gäller återvinning av plast och kompositmaterial. I det fallet finns det dock ett stort antal tekniska problem, särskilt i vissa medlemsstater som har inlett olika satsningar på återvinning av förpackningar. De viktigaste områdena av älervinningsinduslrin har vissa gemensamma drag, men de uppvisar också högst skilda egenskaper som återspeglar skillnaderna i de tekniska processer och affärsmässiga villkor som är knutna till respektive återvunnet material. Vidare, helt skilt frän denna mångfald av material och processer, är de olika slagen av källor utan tvekan en avgörande faktor när man skall bestämma hur ett område skall organiseras och huruvida det är lönsamt. Man kan särskilja två viktiga grupper av källor: industrin, som ger upphov till relativt homogena avfallsmängder på ett begränsat antal platser, och uttjänta produkter, som kännetecknas av ett stort antal källor, en hög grad av olikartade material och ibland en hög föroreningsgrad. Ur organisatorisk synvinkel ger dessa källor tillsammans i allmänhet upphov till ett insamlingssystem som är vertikalt integrerat upp till sorteringsledet, och som ofta är arbetsintensiv och ligger på en låg teknisk nivå. Mellan sorteringsledet och behandlingsledet är handelsaktörerna vanligtvis mycket vikliga, och därmed är en fullständig vertikal integration här snarare ett undantag. Det är bara inom de traditionella ätervinningsomrädena, såsom metaller, som hela återvinningskedjan ulgörs av privata aktörer, medan kommunalt avfall vanligtvis samlas in och sorteras av offentliga eller halvoffentliga företag. 2. 4 Insamlingens och sorteringens roll för återvinningsindustrins resultat (se bilaga 3) Den effektivitet med vilken verksamhet såsom insamling, sortering och iordningställande (behandling) av avfall utförs har stor betydelse för lönsamheten inom ett helt område av återvinningsindustrin. Det kan konstateras att kostnaden för insamling av hushållsavfall i allmänhet är relativt hög om källsortering inte görs. Kostnaden för att samla in avfall från industrin är vanligtvis lägre och ibland rent av försumbar, i den mån de avfallsproducerande företagen själva bekostar bortskaffandet, vilket mycket ofta är fallet. När det gäller kvaliteten är denna oftast lägre på hushållsavfall än på industriavfall. Det finns i insamlings- och sorteringsleden genom specialisering eller genom att verksamheten utförs i troligtvis stora besparingsmöjligheter - 4- större skala. Delta skulle kunna undersökas både inom den privata och den offentliga sektorn utifrån erfarenheter och metoder i medlemsstaterna. 2. 5 Återvinning av uttjänta komplexa produkter Vid sidan av den ätervinningsindustri som specialiserat sig på vissa material kan man notera att det utvecklas system för insamling och demontering av uttjänta kapitalvaror, inom vilka man hanterar avsevärda avfallsmängder. I vissa medlemsstater finns lagar som tvingar berörda industrier att inrätta särskilda industrier insamlingssystem för uttjänta produkter. Dessa använder sig ofta av sina egna distributionsnät för att samla in produkterna. I sill arbete med prioriterade avlällsllöden har kommissionen inrättat liera arbetsgrupper, framför allt för bygg- och rivningsavfall, uttjänta däck, sjukhusavfall, uttjänta fordon samt elektriska och elektroniska produkter (se även punkt 4. 4. 3 nedan). -5 3. VIKTIGA FAKTORER FOR KONKURRENSKRAFTEN Trots att läget, såsom framgår av föregående avsnitt, skiljer sig åt avsevärt mellan de olika områdena av återvinningsindustrin, är det möjligt att sätta fingret pä gemensamma faktorer där man kan förbättra ålervinningskedjans konkurrenskraft. Denna analys kan göras genom en indelning i insamlings-, efterfråge- och marknadsrelaterade frågor. 3. 1 Faktorer produktion och materialinsamling som påverkar återvinningsindustrins kostnader för 3. 1. 1 Strukturfrågor Resultaten i insamlings- och sorteringsledet är avgörande för returråvarornas konkurrenskraft, även om det också kan finnas vissa besvärliga tekniska llaskhalsar längre fram i återvinningsprocessen (t. ex. vid behandling av plast)- Aktörerna i insamlings- och sorteringsledel har i allmänhet minst flexibilitet när det gäller sina försäljningspris och inköpspris (det senare är vanligtvis försumbart), samtidigt som de skall konkurrera med andra former av avfallshantering såsom förbränning och deponering på avfallsupplag5. Insamlings- och sorteringsverksamhelens ekonomiska effektivitet, och därmed verksamhetens storlek, beror på * kvaliteten (och priset) på det återvinningsbara avfall som levereras till behandling, och i vilken utsträckning behandlingsledet vägrar att ta emot leveranser som är förorenade, * mängden av insamlat återvinningsbart avfall i förhållande till tillgängligt avfallsflöde (ätervinningsgrad) och kostnaderna för detta. De växande lagren av återvinningsbart hushållsavfall till loljd av den ekonomiska tillväxten och avlällspoliliken innebär, tillsammans med den strukturbetingade minskningen av tillgängen på industriavfall av hög kvalitet6, att återvinningsindustrin i detta sammanhang har hamnat i en kniptångssituation (ökande kostnader och okontrollerade priser). Insamlingsmetoden (källsortering, retursystem etc), liksom det sätt på vilket den offentliga sektorn och konsumenterna är engagerade samt eventuellt också producentens ansvar har ett avgörande inflytande på kostnaderna för insamling och på dess effektivitet, även om de effektivaste metoderna kan skilja sig åt geografiskt eller beroende på avfallstyp. 5 6 Förbränning är ett ekonomiskt alternativ, exempelvis när priset på returpapper når låga eller negativa niväcr. Ivxempel: den minskade tillgången på färskskrot (s. k. internskrot) i verkstadsindustrin. Myndigheterna kan påverka många konkurrensfaktorer genom att använda sig av ekonomiska eller rättsliga styrmedel. Som huvudansvariga för insamling av hushållsavfall kan de styra alternativa lösningar för (inklusive deponering på avfallsupplag och bortskaffande av avfall förbränning) genom prissättningssystem eller rent av selektiva förbud. De har också kontrollen över metoder och infrastruktur för insamling och sortering. De kan stimulera innovation och främja investeringar, och därmed bidra till avsevärda besparingar. Å andra sidan kan insamlingssystem och frånvaron av etablerade förekomsten av tillfälliga insamlare, vilket är fallet för metaller och textilier, ge upphov till stora fluktuationer i aktivitetsnivån betraktat över en hel konjunkturcykel. Denna instabilitet kan utgöra den huvudsakliga orsaken till bristen pä investeringar i denna verksamhet samt till kvarstående strukturella och tekniska problem. Industriellt samarbete mellan insamlare och/eller behandlingsföretag och den offentliga sektorn tycks vara den lämpligaste vägen tor att lösa dessa problem. 3. 1. 2 Tekniska aspekter som påverkar kostnaderna för insamling och sortering - Komplexa produkter hindrar en effektiv återvinning Utformningen av produkter och material spelar en mycket viktig roll för återvinningens utveckling. Utformningen påverkar återvinningskostnaden eftersom den bestämmer den tid det tar att demontera en produkt. Den påverkar också kvaliteten och renhetsgraden hos det återvinningsbara avfallet och hos returråvarorna. Därigenom bestämmer den priset på material som framställts av återvunnet avfall. Att minska materialåtgången genom att göra produkter lättare och mindre har stor betydelse inom produktdesign, men resultatet blir mycket komplexa produkter och material, vars olika beståndsdelar ofta är svåra alt separera. Ur miljösynpunkt måste man därför ofta söka en rimlig kompromiss mellan ä ena sidan en utformning som underlättar demontering och å andra sidan minskad materialåtgång, och då beakta både producentens och återvinnarens intressen. - Otillräcklig produktinformation som hindrar demontering och sortering Sortering och återvinning av uttjänta produkter sker fortfarande ofta manuellt. Det är därför mycket viktigt att ha tillgång till så mycket som möjligt om dessa produkters egenskaper och information sammansättning. Dessa uppgifter kan i form av specifikationer från producenterna, där de anger hur produkten skall lämnas antingen återvinnas, eller genom märkning pä produktens olika komponenter. I nuläget är märkningen pä produktkomponenterna oändamålsenlig, olämplig inte harmoniserad: del är ett fätal företag som tillhandahäller eller fortfarande älervinningsföretagen med nödvändig ovanligt med harmoniserade märkningskoder på produktkomponenterna, något som medger maskinell avläsning och ger en avsevärd minskning av kostnaden för sortering. Märkning spelar en särskilt viktig roll när det gäller att avlägsna farliga ämnen för att undvika att returråvaror förorenas av hälsovådliga eller miljöfarliga ämnen, som - om de funnes med - kraftigt skulle minska värdet och efterfrågan på dessa material. information. Det är Av ovanstående framgår att det är uppenbart att kostnaderna för älervinningsindustrins materialinsamling skulle kunna minskas genom följande älgärder: * Standarder för produktutformning för att göra del lällare alt skilja olika komponenter ål och minska kostnaderna fördemontering. * Märkning beträdande farliga ämnen och/eller beslut att inte använda dem i produkten. * Utveckling av produktionsprocessen (inklusive insamling och * * sortering). Industriellt samarbete struktur, framför allt när det gäller insamling och sortering. Lagstiftning som direkt eller indirekt påverkar insamlingens effektivitet eller kostnaden för återvinning. i syfte att förbättra återvinningsindustrins 3. 2 Viktiga faktorer som påverkar efterfrågan 3. 2. 1 Suhslitutionsprocessen (att gä över till att använda returrävaror i stället för primärrävaror i en produkt) av marknaderna Utvecklingen I or för älervinningsbart avfall är först och främst beroende av att primärråvaror (tidigare ej använda råvaror) ersätts med returråvaror (återvunna råvaror) vid tillverkning av produkter. returråvaror och därmed Inom tillverkningsindustrin är ett beslut av ett företag om att övergå till återvinning, även om det bara gäller delvis eller tillfälligtvis, vanligtvis ett långsiktigt beslut som inbegriper investeringar. Sådana strategiska beslut fattas på basis av den troliga långsiktiga prisutvecklingen, möjliga besparingar (framför allt av energi) genom användning av returråvaror samt andra faktorer såsom dessa råvarors kvalitet och stadiga tillgång. Ur denna synvinkel är del av yttersta vikt att del råder kostnadskontroll pä insamlingssidan och all marknaderna fungerar väl. - 8- tydligt Dessutom är de alternativ som tillverkningsindustrin väljer ofta beroende av möjliga lagstiftningsåtgärder eller ekonomiska styrmedel (ill förmån för återvinning. Produktstandarder som ett potentiellt hinder för substitution Bland de produktstandarder som tillverkningsindustrin måste följa är vissa fastställda på ett sätt som utesluter användning av återvunna material vid tillverkning av produkter där dessa standarder används som specifikationer. Andra produktstandarder utesluter användning av återvunna material i och med att det ställs alltför stränga prestandakrav i standarderna. I vissa fall är standarder som begränsar användningen av återvunna material motiverade av hälso- är livsmedelsförpackningar som måste uppfylla hygieniska normer enligt livsmedelslagstiftningen. miljöskyddsskäl. exempel detta eller Ivtl pä - Imageproblemet Valet att övergå till återvinning är inte bara beroende av objektiva begränsningar, utan i vissa fall också av subjektiva faktorer. Både för tillverkaren-återvinnaren och för slutkonsumenten torde användningen av returråvaror i en slutprodukt totalt sett leda till ett plussaldo, inte bara i fråga om priser, utan också när det gäller kvalitet och anseende. Allt fler konsumenter för tänka miljömedvetet. Genom miljömärkning tillgodoser man konsumenternas benägenhet att välja produkter med positiva miljöeffekter. tenderar att system 3. 2. 2 Behovet av produkt utveckling Man måste beakta att substitution ofta bara är teknisk möjlig i en viss omfattning, delvis beroende på kvalitetsskäl, och beroende på ett fenomen som kallas "downcycling" (ungefär "nedgradering till enklare produkt"). Exempelvis måste man till återvunnet papper tillföra nya fibrer i varierande och omfattning, med omslagspapper som kan innehålla upp till 100% återvunnet papper. Plast som återvunnits från läskedrycksflaskor kan inte återanvändas för samma ändamål. Det krävs därför forskning och utveckling för att finna nya användningsområden för återvinningsbart avfall, bland annat genom spridning av forskningsresultat, exempel på bra metoder och pilotprojekt. tidningspapper, silkespapper undantag av Av ovanstående framgår att det går att öka återvinningen genom följande åtgärder: * * Standarder och märkning. Innovation, framför användningsområden. Lagstiftning eller ekonomiska styrmedel som främjar återvinning. produktutveckling genom och allt nya * - 9- 3. 3 Faktorer marknadernas funktion som påverkar företagens verksamhetsvillkor och 3. 3. 1 Brist på överblickbarhel på marknaderna De flesta av marknaderna för återvinningsbart avfall och returråvaror kan sägas vara långt ifrån perfekta eftersom de karaktäriseras av en uppenbar brist pä överblickbarhel och till och med en viss grad av uppsplittring. Marknaderna kan därför inte helt fylla sin vägledande funktion för att utveckla ätcrvinningsomrädena på kort eller lång sikt (genom investeringar och innovation). De medger heller inte att man drar nytta av de fördelar som är förknippade med storleken på den inre marknaden i dess helhet. Bristen pä överblickbarhet manifesteras framför allt av den nästan totala bristen pä ekonomiska indikatorer och statistik på kort sikt. En illustration av detta faktum är att det på den inre marknaden sällan går att finna ett representativt pris pä dessa material (när det till exempel gäller järnskrot är det pris som vanligtvis används som referenspris det amerikanska sammanvägda priset ["composite price"]). Den knapphändiga tillgängen - lör att inte säga den totala bristen - på tekniska specifikationer, gemensamma provningsprotokoll eller allmänt vedertagna dokument är en viktig faktor bakom uppsplittringen av denna marknad. De gånger det finns sådana specifikationer är de ofta utformade för att uppfylla kraven i enstaka kontrakt mellan företag. Marknadernas överblickbarhet skulle därför kunna förbättras genom följande åtgärder: * Organisation av informationsutbyte om återvinningsbart avfall och returrävaror. * Kompletterande åtgärder inom områdena standardisering, marknads information och statistik. 3. 3. 2 Lagstiftningens roll Förutsättningarna i form av lagstiftning och myndigheternas roll uppfattas av branschen också som en faktor som leder till uppsplittring av marknaden och till bristande förtroende från företagens sida. Även bortsett från svårigheterna att tillämpa lagstiftningen om transport av avfall, och trots de åtgärder som kommissionen har vidtagit gentemot medlemsstaterna, betraktar företagen uppenbarligen skillnaderna mellan de olika nationernas politik pä avfallsområdet som en källa till störning av marknaden, för att inte säga snedvridning av konkurrensen. - 1 0- Ramdirektivet om avfall som tillsyn verksamhet inrätta system Direktiv 75/442/1M i utgör det grundläggande regelverket för gemenskapens avfallspolitik. Det ändrades 19917 för ;i(l inbegripa principerna i 1989 års gemenskapsstrategi för avfallshantering. (îenom delta regelverk åläggs medlemsstaterna att vidta åtgärder för atl begränsa avfallsmängderna, att främja äteranvändning och återvinning samt att för inbegriper rörande tillständsgivning och avfallshantering. I direktivet definieras avfall som "varje föremål, ämne eller substans som innehavaren gör sig av med eller avser eller är skyldig att göra sig av med". Denna definition har förtydligats genom gemenskapens förteckning över avfall8, som innehåller en klassificering av de material som omfattas av denna definition och som flera gånger bekräftats av EG- domstolen. Farligt avfall definieras i form av en lista, nämligen EG:s förteckning över farligt avfall9. Definitionen orsakar dock fortfarande stora problem för industrin. Kommissionen har konstaterat10 stora skillnader mellan medlemsstaterna när det gäller alt genomföra gemenskapens definitioner och klassificeringar av avfall och farligt avfall. Dessutom råder del brist pä samstämmighet mellan de olika avlällsklassilieeringar som styr den internationella handeln. För berörda företag kan denna situation leda till förvirring när de försöker utarbeta en internationell strategi. och den inom insamlings- Även traditionella handelsföretag ätervinningsinduslrin klagar över att det de säljer på marknaden som råvaror likställs med avfall, vilket medför höga administrativa kostnader, särskilt för tillstånd och dokumentation när det gäller transporter av material. De klagar också över att denna situation ger dem ett dåligt anseende som inte bara påverkar allmänhetens utan också försäkringsbolagens och kreditinstitutens förtroende. För att råda bot på detta ger artikel 1 i direktiv 91/156/EEG medlemsstaterna möjlighet att tillämpa ett förenklat regelverk för sin åtcrvinningsindustri. Denna möjlighet utnyttjas dock ojämnt och, enligt industrin, i otillräcklig omfattning i hela gemenskapen. Reglering av avlällslransporter Förordning 93/259" om övervakning och kontroll av avfallstransporter inom, till och från Europeiska gemenskapen utgör gemenskapens regelverk för export, import och transporter inom gemenskapen av alla typer av avfall förutom radioaktivt avfall. I förordningen beaktas de bestämmelser om transport av avfall som antagits av OECD och i Baselkonventionen. Det innebär ett stort steg framåt jämfört med tidigare, men eftersom systemet är 7 Direktiv 91/156/EEG, EGTL 78/32, 26. 3. 1991. 8 Beslut 94/3/EG, EGT 5/15, 7. 1. 1994. ,; Beslut 94/904//EEG, EGT L 356/14, 31. 12. 1994. 10 KOM(97)23, meddelande om tillämpningen av gemenskapens olika direktiv inom avfallsområdet. 11 HGT L 32/1, 6. 2. 1993. sä detaljerat och relativt komplicerat behövde medlemsstaterna lid på sig för att verkligen genomföra det. Del beror pä de olika nationella systemen, l. ex. i I Väga om ekonomiska garantier, eller pä att de nationella myndigheterna i kombination med tolkar klassificeringen av avfall pä olika sätt, närhetsprincipen, som bara är tillämplig för slutförvaring av avfall. För att lösa dessa problem har del hållits regelbundna sammanträden med de kontaktorgan som inrättats enligt förordning 93/259. Samtidigt ledde de i mänga överträdelserna Baselkonventionen den 1 januari 1998 införde ett förbud, som gäller for gemenskapens del, mot transporter av sådant farligt avfall från OECD-länder till länder som inte är medlemmar i OECD. Detta gäller även om avfallet är avsett för återvinning. EU har samtidigt bett de länder som inte är med i OECD att uppge vilka typer av ofarligt avfall de är beredda att acceptera för återvinningssyften. vissa kommer, kontrollförfaranden att gälla för export till dessa länder även av ofarligt avfall for återvinning. inom området till att man farligt avfall Därmed begärs, där så (lenom sin politik för marknadstillträde arbetar kommissionen aklivt lor all kartlägga och riva ner hinder lor handeln med ätervinningsbarl avfall (dvs. de exportbegränsningar för metallskrol som vissa länder i Central- och Östeuropa har) i de fall dessa hinder strider mot dessa länders ståndpunkt enligt föregående slycke. Slutsats Regleringen av avfallshanteringen är nödvändig för att garantera ett starkt miljöskydd, vilket krävs i EG-fördraget. Proportionalitetsprincipen bör dock vägleda dess tillämpning på återvinningsindustrin med tanke på dennas särskilda roll inom avfallshanteringen. Enligt subsidiaritetsprincipen krävs det lagstiftning på gemenskapsnivå för att sörja för att medlemsstaterna strävar efter att uppnå miljömålen på ett samstämmigt sätt. i vissa fall En överblickbar och beständig lagstiftning, och framför allt tydliga och användbara definitioner, är viktiga inslag för all främja innovation och investeringar. I rådets resolution av den 24 februari 1997 om en gemenskapsstrategi för avfallshantering uppmanas kommissionen och medlemsstaterna att ta fram en enhetlig terminologi och enhetliga definitioner för att göra det lättare att uppnå en högre grad av harmonisering i tillämpningen av gemenskapens lagstiftning. - 12 4. FÖRESLAGNA ÅTGÄRDER FÖR ATT FÖRBÄTTRA ÅTERVINNINGS- INDUSTRINS KONKURRENSKRAFT Genom översikten i föregående avsnitt har vi kunnat ringa in fyra huvudområden I or insatser i syfte att förbättra ätervinningsindustrins konkurrenskraft och öka återvinningen: och överblickbara marknader, innovation samt lagstiftningsåtgärder. i vid mening, marknadsutveckling standardisering 4. 1 Åtgärder pä standardiseringsområdet Samordnade och integrerade åtgärder kommer att vidtas enligt följande riktlinjer: • Översyn av industristandarder i syfte att se till att produktutformningen gör produkterna lämpliga att återvinna, - eliminera hinder för användning av returråvaror, - erbjuda återvunna produkter tillräckliga möjligheter i de standarder som används för offentlig upphandling. • Substitution av farliga ämnen i produkter när detta är motiverat utifrån resultat från riskanalyser och ekonomiska bedömningar, eller i enlighet med försiktighetsprincipen12 (artikel 130r). • • ilarmoniscring av befintliga specifikationer och provningsmetoder för returrävaror. Inrättande av märkningssystem för specifika produkter för att vägleda konsumenterna till rätt källsortering och för att göra del lättare att känna igen ämnen, och dä särskilt giftiga ämnen och material som är lämpliga för återvinning. 4. 2 Åtgärder överblickbara för att utveckla marknaderna och göra dem mer Följande åtgärder kan vidtas i syfte att utveckla och utvidga marknaderna för återvinningsbart avfall och returråvaror både på kort sikt (substitution) och på lång sikt (investeringar). • Stöd för att skapa börshandel med återvinningsbart avfall och returrävaror. 12 "Om det röreligger risk för allvarlig eller oåterkallelig skada, lär inte avsaknaden av vetenskapligt grundad visshet användas som ursäkt för att skjuta upp kostnadsetfektiva åtgärder tor att förhindra miljöförstöring. " (princip nr 15 i Riodeklarationen, 1992) åtgärd kommer troligtvis Denna genom handlingsprogrammet för informationssamhället, och då framför allt genom den del som handlar om elektronisk handel, efter en djupgående undersökning av pågående initiativ och redan gjorda erfarenheter (t. ex. elektronisk börshandel med återvinningsbar plast). stödjas att Studier av de reella besparingar som kan göras genom att använda returråvaror under en produkts hela livscykel. Dessutom kan man genomföra en varaktig och välriktad informationskampanj för att förbättra industrins och slutkonsumenternas syn på returråvaror och när sä är nödvändigt förbättra dessa råvarors dåliga anseende. Man kan också undersöka möjligheterna all använda frivilliga system för miljömärkning av produkter. Samtidigt med detta kan man förbättra kunskaperna om marknaderna genom att - sammanställa statistik från gemenskapen över mängden producerat avfall av typer som är möjliga att återvinna samt över den återvinning som verkligen sker. Man kan också redovisa statistik över handeln med kommersiellt intressanta avfallsmaterial. Vidare bör nuvarande och framtida statistik anpassas till de klassificeringar som finns i gemenskapslagstiftningen. - studier av långsiktiga tendenser när det gäller den potentiella tillgången och efterfrågan på återvinningsbart avfall och returråvaror. 4. 3 Innovation Innovationsinsatser bör stimuleras inom områden som sträcker sig alltifrån forskning och utveckling i egentlig mening till utbildning och kvalitetsstyrning. • Riktad fjärde och i synnerhet det insats genom det femte ramprogrammet för forskning. Man bör betona metoder för urval och tillverkningsprocesser, utan att därför utesluta ny teknik för icke förorenande återvinning av material och uttjänta kapitalvaror, för optimering av avfallet och för inert täckning av slutligt avfall vid deponering. Man bör inte heller utesluta grundforskning och utveckling av IT-baserade system. • Främjande av innovation genom att sprida forskningsresultat och exempel på bra metoder m. m. , däribland nationellt praktiserade metoder. Detta sträcker sig alltifrån källsortering av avfall i återvinningsbara fraktioner och förbättrad logistik för avfallsinsamling, till användning av returråvaror inom industrin. Pilotprojekt kan vid behov stödjas inom ramen för motsvarande gemenskapsprogram. - 14- tekniska och ekonomiska resultaten samt Utarbetande av strategier lör kvalitetsstyrning inom industriföretag som ägnar sig åt återvinning. Syfte: att stärka konsumenternas förtroende, optimera de förbättra anseendet hos allmänheten. Användning av gemenskapens utbildningsprogram för att stödja dessa åtgärder på ett samordnat sätt bland återvinningsverksamhetens olika intressenter. 4. 4 Lagstiftningsåtgärder 4. 4. 1 Förbättring av nuvarande regelverk som kan hindra utvecklingen av en Kontakter med branschen har visat att gemenskapens lagstiftning på avfallsområdet, och dä särskilt tillämpningen av den, skapar mänga problem konkurrenskraftig älervinningsindustri. Man måste inse behovet av stordrift inom vissa av återvinningsindustrin och därmed undvika onödiga områden begränsningar av handeln med återvinningsbart avfall. En genomgång av de problem som betonas i meddelandet påvisar behovet av följande åtgärder på lagstiftningsområdet - med tanke på att man måste se till att behålla dialogen mellan industrin och myndigheterna samt åstadkomma denna dialog så effektiv som möjligt. • Regelverket måste vara överblickbart - i rapporten slutsatserna överensstämmelse med I om medlemsstaternas tillämpning av gemenskapens olika avfallsdirektiv avfall, att definitionen föreslår kommissionen gemenskapens förteckning över avfall samt förteckningen över farligt avfall direkl och i sin helhet införs i den nationella lagstiftningen. Kommissionen kommer samtidigt alt fäll lör fall undersöka huruvida definitionerna måste förtydligas eller om klassificeringarna måste ses över. av begreppet som - Kommissionen kommer att kräva att medlemsstaterna anmäler gemenskapens åtgärder avfallslagstiftning förhandstillstånd etc). Kommissionen kommer att försöka sörja för att företag eller deras branschorganisationer får tillgång till den information de behöver för att kunna utnyttja fördelarna med den inre marknaden. vidtas (behöriga myndigheter, genomföra för att • (lemenskapslagstiftningen måste förenklas och tillämpas korrekt - Kommissionen kommer bland annat att utreda lämpliga sätt alt sä långt som möjligt förenkla de förfaranden som föreskrivs i forordning 93/259/EEG, med beaktande av de riktlinjer som antagits inom OECD - 1 5- eller inom ramen för Baselkonventionen. Kommissionen kommer tolkar fram lör allt atl se efter all behöriga myndigheter självförsörjnings- och närhetsprinciperna på ett sätt. riktigt Kommissionen anser att dessa principer, enligt gällande lagstiftning, inle är tillämpliga pä återvinning. - Kommissionen anser att avtal, som förhandlas fram mellan myndigheter och näringslivets aktörer i syfte att uppnå miljömål, är viktiga. På samma gång som dessa avtal tillgodoser behovet av att garantera ett starkt miljöskydd kan de utgöra ett värdefullt komplement till lagstiftningen, eftersom de kan sättas i verket snabbt och enkelt. Dessa avtal måste utformas och genomföras så att de överensstämmer med konkurrenspolitikens och den inre marknadens bestämmelser och principer, vilket uttryckligen påtalats i kommissionens nyligen framlagda meddelande om miljöavtal. 4. 4. 2 Marknadshaserade styrmedel för utveckling av återvinningen • inre I sill meddelande "Miljöskatter och miljöavgifter på den marknaden" |KOM(97)9 av den 26 mars 1997J stöder kommissionen utvecklingen av bruket av miljöskatter och miljöavgifter, eftersom det skapar möjligheter. lör en mer kostnadseffekliv miljöpolitik. Sädana avgifter kan utgöra ett lämpligt salt att genomföra principen "lörorenaren betalar" genom att miljökostnaderna bakas in i priset pä en vara eller en tjänst. Användningen av sådana skatter och avgifter kan emellertid i vissa fall strida mot andra delar av gemenskapspolitiken, varför medlemsstaterna måste se till att nationella miljöskatter och miljöavgifter införs på ett sätt som är förenligt med deras fördragsenliga skyldigheter. Det gäller framför allt konkurrens- och skattepolitiken samt den politik som rör den inre marknaden. -För att återvinning verkligen skall vara ett konkurrenskraftigt alternativ till andra sätt att bortskaffa avfall, såsom deponering på avfallsupplag, mäsle del pris som tas ut för bortskaffandet återspegla dess verkliga kostnad. För närvarande återspeglar det pris som i liera medlemsstater inte metodens verkliga miljökostnad. Eftersom deponering då blir det billigaste alternativet, gynnas denna metod ofta på bekostnad av återvinning. I kommissionens förslag till ett rådsdirektiv om deponering av avfall införs en skyldighet för medlemsstaterna att ombesörja att man i det pris som tas ut för avfallsdeponering tar hänsyn till kostnaderna för att upprätta, driva, avveckla och sanera avfallsupplag. tas ut för deponering • Grön offentlig upphandling utgör ett kraftfullt verktyg för att tackla problem på efterfrågesidan genom att den skapar marknader för återvunna material och ger en rejäl skjuts till återvinningens kommersiella utveckling, något som marknaden inte skulle klara av. i f >- ensam. Flera medlemsstater har upprättat handlingsplaner för grön offentlig upphandling. Att främja återvinning är ett av målen som kan ingå i sädana planer, och dä framför allt för att stärka kunskapen om de återvunna materialens möjligheter och kvalitet samt för att undvika diskriminering mellan primärråvaror och återvunna material. Såsom kommissionen betonat i sitt meddelande om offentlig upphandling [KOM(98)143 av den 11 mars 1998] erbjuder redan nuvarande system en rad möjligheter att beakta miljöaspekter - exempelvis återvinning - i upphand lings förfarandet. De som sköter upphandlingen kan redan i nuläget uppmuntra företag all inta ett mer aktivt förhållningssätt i fråga om miljöaspekter genom alt i framliden inte förkasta anbud på varor, där renoverade komponenter eller återvunna material ingår, trots alt de tekniskt uppfyller specifikationerna i upphandlingsdokumenten. Dessutom får de som sköter upphandlingen ta hänsyn till kostnaderna lör återvinning då de bedömer det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet. Kommissionen kommer i ett tolkningsdokument att klargöra under vilka förutsättningar sådana miljöhänsyn får tas vid offentlig upphandling. 4. 4. 3 Möjliga nya lagstiftningsåtgärder Miljö- och produktlagstiftning skulle kunna utgöra lämpliga verktyg för att främja återvinning utöver den efterfrågan som marknadskrafterna genererar. I linje med gemenskapens avfallsstrategi skulle kommissionen därför kunna kartlägga möjliga framtida områden där lagstiftning skulle kunna leda till en förbättrad återvinning av material och produkter, utan alt hämma den ätervinningsverksamhet som redan är igång. • Alt minska användningen av farliga ämnen För att förbättra återvinningen av farliga ämnen eller avfall som innehåller miljöfarliga ämnen, en återvinning som ofta inte är möjlig att genomföra i hundraprocentigt slutna system, bör man inrikta sig på att ersätta farliga ämnen så att dessa avlägsnas från livscykeln för nya produkter där det finns mindre farliga alternativ att tillgå. Detta nyttokostnadsanalyser, eller enligt försiktighetsprincipen (artikel 130r). riskbedömningar utifrån kunna skulle göras och • Specifika avfallsflöden Frågan huruvida stor mängd ätervinningsbart avfall eller med en hög halt av farliga ämnen bör angripas med hjälp av lagstiftning är värd att utreda. avfallsflöden med specifika en - 1 7- Ställd inför en rad olika nationella initiativ som är under uppsegling antog kommissionen nyligen ett förslag till direktiv1 •* om ulljänta fordon. Pä grundval av de miljömål som arbetsgruppen föreslog 1994 eftersträvar man med detta förslag ett slarkl miljöskydd och en välfungerande inre marknad. I förslaget fastställs konkreta ätervinningsmäl. År 2005 skall, mätt i vikt, minst 80 % av de uttjänta fordonen återanvändas eller återvinnas, och år 2015 har detta krav stigit till 85 %. Dessa konkreta mål för återanvändning och återvinning syftar till att främja återvinningen av komponenter och material i uttjänta fordon så att detta avfall så långt som möjligt inte deponeras eller förbränns. I förslaget strävar man också efter att begränsa uppkomsten av avfall från uttjänta fordon genom bättre konstruktion, vilket innebär att problemet med avfallshantering är med redan från ritbordsstadiet. I förslaget understryks det särskilda ansvaret hos tillverkaren, som har att fatta avgörande beslut rörande sin produkts framtid. Genom förslaget begränsas störa ätcrvinningskretsloppet, och man försöker minska mängden farligt avfall som uppkommer. Det införs också skyldigheter för de som demonterar produkter att hälla en hög miljöskyddsnivä. användningen som kan ämnen farliga av Kommissionen häller lör närvarande också på att utarbeta ett förslag till ett direktiv om avfall från elektriska och elektroniska produkter. I likhet med förslaget till ett direktiv om uttjänta fordon strävar kommissionen här efter en milj ovänligare produktutveckling genom att företagen skall upphöra med användning av vissa farliga ämnen där det är går och genom förbättring av de elektriska och elektroniska produkternas återvinningsbarhet. Genom förslaget avser man också att lägga grunden och för energiutvinning för att på så sätt tillgodose behoven när det gäller miljövänlig deponering av uttjänta elektriska och elektroniska produkter. Genom av fram förhandlade avtal mellan tillverkare och konsumenter av sådana produkter där detta är genomförbart, och om så behövs också med behöriga myndigheter. läggs också grunden återanvändning, retursystem, användning återvinning insamling, förslaget för Minimikrav på halt av återvunna material i vissa specifika produkter Användningen av återvunna material skulle kunna ges omedelbar stimulans genom att det fastställs minimikrav på halten av återvunna material i specifika produktkategorier. Det kan genomföras antingen genom av produktstandarder, i ett läge där vissa produkter idag inte uppfyller befintliga standarder för att de innehåller återvunna material. Ett exempel på denna metod är de krav som ställs i vissa delstater i USA att fastställande lagstiftning särskild genom eller 13 EGTC 337, 7. 11. 1997. återvunnet papper skall användas i tidningar. Minimikrav på halt av återvunna material kan naturligtvis bara införas i enskilda fäll och för produktkategorier där användningen av återvunna material inte påverkar kvaliteten negativt eller leder till "downcycling" ("nedgradering") av materialen. Dessutom måste man vid införandet av sådana krav beakta kostnader och nytta, samt undvika de problem som den nationella lagstiftningen skulle kunna skapa när det gäller den inre marknadens principer och funktion. Kompostering Det bör noteras att kommissionen för närvarande planerar ett nytt förslag till ett direktiv om kompostering av biologiskt ncdbrytbart avfall. Delia initiativ är en uppföljning av kommissionens avlällsstralegi och av kommissionens meddelande om metanutsläpp. Målet är källsortering, i insamling och kompostering av biologiskt nedbrytbart avfall gemenskapen. 19- 5. FÖRSLAG TILL UPPFÖLJNING: DISKUSSION INOM ETT FORUM FÖR ÅTERVINNINGSFRÅGOR Med tanke pä skillnaderna mellan de olika områdena inom återvinningsindustrin och pä de olika konkurrensfaktorernas komplexitet, bör diskussionerna om de relativa lör- och nackdelarna med de åtgärder som beskrivits i detta meddelande hällas inom ett forum med bredast möjliga deltagande av offentliga och privata intressenter. forumet bör vara sammansatt av alla berörda parter, i första hand företag som verkar inom de olika leden av återvinningsprocessen, företag som tillverkar konsumentvaror, och konsumentorganisationer. Myndigheter, både nationella och på EU-nivå, bör också ingå. verkstadsindustrin för miljö- företrädare samt Det blir forumets uppgift alt bedöma de viktiga faktorerna för konkurrenskraften och att komponera en lämplig mix av åtgärder som bör vidtas, av industrin eller myndigheter, inom varje huvudområde. Forumet kan också ta som sin uppgift att klara ut på vilka sätt dessa åtgärder kan omsättas i praktiken utifrån nationella erfarenheter. De åtgärder som skall utarbetas bör i första hand vara inriktade på att skapa nya marknader och se till att de fungerar väl, på att förbättra den ekonomiska i det strukturen och främja sammanhanget beakta den forskningsverksamhet som redan pågår och som linansieras av kommissionen. Man kan dessutom diskutera miljölagstiftningens och miljöpolitikens ekonomiska konsekvenser för industrin. i dess vidaste mening. Man skall innovation att inrätta ett permanent organ Slutligen kommer man inom detta forum att få bedöma huruvida det är möjligt och meningsfullt slags europeiskt återvinningscentrum - av den typ som redan finns i andra industriländer. Detta centrum skulle bland annat kunna ha till uppgift att garantera "teknikbevakning", att sprida bästa metoder för återvinning, att främja innovation genom nätverk, att förbättra tillgängen till gemenskapens styrmedel samt att sprida ekonomisk statistik och information om lagstiftning som gör del möjligt för aktörerna att bättre utnyttja den inre marknaden - och dä helt i linje med de konkurrenspolitiska riktlinjerna för utbyte av information som rör företagsresultat och marknadsstruktur. ett - forumet skall lägga fram en rapport till kommissionen inom tolv månader från den dag då detta meddelande har antagits. Efter att ha tagit del av denna rapport kommer kommissionen att informera rådet och Europaparlamentet om hur den tänker följa upp rapporten. Kommissionen kommer också om så är nödvändigt att utvidga forumets uppdrag. 20- Statistik Bilaga 1 Material Producerat avfall (k t o n) | Ar Import av returravaror (kton) Export av returravaror (kton) Aten inningsgrad Energibesparing Arbetstillfallen (ungefarliga siffror) ICKE-JARN- METALLER 3 500<a> | 1994 1211 734 J A RN OCH S T AL 70 000(a) | 1995 PAPPER PLAST GLAS TEXTILIER 30 000 i 1995 17 500 I 1994 7 400(b) | 1995 4 200(c) 1995 i i ! 3 610 1065 88 224 162 | 6 090 1278 330 44 478 57 43 46 6 50(b) 20 60-95 % 80 000 60-70 % 100 000 (d) (d) 20 % 60 000 30 000 15 000 20 000 Insamling av skrot. (a) (b) Glas från insamlingsbehållare. (c) Avfall. (d) Resultatet behöver i detta fall inte vara positivt. Det beror på vissa rörliga kostnader såsom transporter och kostnader för behandling av det återvinningsbara avfallet, t. ex. Källa: kommissionen (förutom arbetstillfällena, som är branschuppskattningar). avfäranina. H Material 11> ecklingsniva Industrins uppbyggnad Den privata och den offentliga sektorns roll Graden av vertikal integration Konkurrens fran nya aktorer Grad av teknikberoende Âterv inningsindustrins struktur Bilaga 2 ICKE-JARNMETALLER ; Hog i hela EU. JARN OCH STAL : Hog i hela EU. PAPPER j Hog i hela EU. PLAST GLAS TEXTILIER 1 Nyetablerad bransch i I, | D, F och UK. Mycket j svagt utvecklad i ovriga j EU. j Hog i hela EU, forutom i j Grekland och Portugal j dar branschen ar I nyetablerad. ! Valetablerad bransch i | EU, sarskilt i D, F, UK, | B,DK,NochI. Helt privat, Ett stort antal lokala och Helt privat, regionala aktörer (insamling och sortering). Småföretag i behandlingsledet. Ett stort antal lokala aktörer (insamling och sortering), färre regionala aktörer. Få aktörer. Regional bas: Privat, med offentligt nära band till pappersindustrin. Mycket få aktörer. Mycket stark koppling mellan sortering och förbehandling/behand- ling. Regionalt baserade aktörer: nära band med glasindustrin. Offentligt deltagande i j den lokala insamlingen, j Behandlingen sker I allmänhet privat: visst offentligt deltagande i deltagande i den lokala \ insamlingen. ; insamlingen. privat, Låg. Minimal, bara i insamlingsledet genom lokala initiativ för avfallshantering. j Låg'medel/hög. Högre på kontinenten än Manlig ökning av antalet 1 Medel, i Förenade kungariket. nya avfallsföretag till | följd av lokala initiativ. Hög från behandling och Hög i insamlingsledet: ; - frivillig verksamhet uppåt. 1 - avfallsföretag. j Låg/hög. j j Hög från behandling och I Mycket svag förutom i uppåt. i insamlingsledet (som för 1 papper). Hög (behandling av polymerer). I allmänhet hög. särskilt 1 Avfallsföretag blir lokala i norra EU. j myndighetsrepresentan- | ter för återvinnings- | kontrakt (F, B, D, UK, N | ochDK). j Frivillig och offentlig i insamling. Låg/medel. Låg (mycket arbetsintensiv). Källa: kommissionen. Mycket få aktörer (regional bas med mycket utspridda kunder). i Privat, med visst j frivilligt och offentligt j deltagande i | insamlingen. Ingen. • 2 2- Bilaga 3 Insamlingens och sorteringens betydelse resultaten inom olika områden Material JARN, STAL OCH ICKE-JARNMETALLER PAPPER PLAST GLAS Avfallskalla Hushåll Industri Hushåll Industri Hushåll Industri Hushåll Industri j Relativ kostnad for insamling [ Medel/hög 1 (förutom för burkar) 1 Låg/försumbar j Medel/hög i | Försumbar/låg i Hög j 1 Försumbar/måttlig 1 Låg/medel/mycket hög Medel/låg TEXTILIER Hushåll jHög Kvalitet pa insamlat material Sortering Kostnad for sortering Medel/hög Automatiserad Lag/hog Hög/god Medel/god Medel/god God Medel/god Medel/mycket god Medel/god Medel/god Manuell Manuell Manuell Manuell/ automatiserad Manuell Manuell/ automatiserad Manuell/ automatiserad Manuell Lag Medel/hog Medel Hog Hog Medel/hog Lag/medel Medel/hog Industri j Medel/låg God Manuell Medel Kalla: kommissionen. 23 ISSN 1024-4506 KOM(98) 463 slutlig DOKUMENT SV 14 12 08 15 Katalognummer : CB-CO-98-472-SV-C ISBN 92-78-38392-9 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg IH