title: Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet och Europeiska centralbanken - Skydd av euron mot förfalskning

eurovoc_concepts:
European Central Bank
euro
fraud
industrial counterfeiting
single monetary policy

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 22. 07. 1998 KOM(1998) 474 slutlig Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet och Europeiska centralbanken SKYDD AV EURON MOT FÖRFALSKNING Innehållsförteckning 1. INLEDNING. ' 1. 1 Risker och målsättningar 1. 2 Kommissionens, ECB:s och Europols ansvarsområden 2. PRIORITERADE ÅTGÄRDSOMRÅDEN 3. UTBILDNING 4. INFORMATIONSSYSTEMET 5. SAMARBETET :. 6. STRAFFRÄTTSLIGT SKYDD - TILLNÄRMNING AV NATIONELL LAGSTIFTNING: BROTTSBESKRIVNING, PÅFÖLJDER, INBÖRDES RÄTTSHJÄLP 7. UTNYTTJANDE AV BEFINTLIGA INSTRUMENT 8. TIDSPLANER 3 3 6 7 8 9 12 13 15 15 1. INLEDNING 1. 1. Risker och målsättningar Ett smidigt införande av den gemensamma europeiska valutan, euron, är en del av en oåterkallelig process som för sitt genomförande kräver att euron skyddas mot förfalskning. Detta i sin tur kräver strategier för förebyggande arbete, utbildning, samarbete och brottsbekämpning. I enlighet med rådets förordning nr 974/98 av den 3 maj 19981 skall eurosedlar och -mynt börja användas den 1 januari 2002 i de medlemsstater som deltar i valutasamarbetet2. I enlighet med bestämmelserna i EG-fördraget (artikel 105a) har ECB ensamrätt att tillåta sedelutgivning i euro. Medlemsstaterna behåller sin rätt att ge ut mynt efter ECB:s godkännande. Europeiska monetära institutet har vidtagit omfattande åtgärder för att garantera en hög nivå på det tekniska skyddet av sedlarna genom att vidta säkerhetsåtgärder som motsvarar de senaste tekniska framstegen. ECB-rådet antog den 7 juli 1998 riktlinjer för skyddet av eurosedlar. En rekommendation utfärdades som mer specifikt avser bekämpning av penningförfalskning, där rådet, medlemsstaterna, Europol och kommissionen uppmanas att vidta nödvändiga åtgärder3. Europaparlamentet har å sin sida i sitt budgetutskott uppmanat kommissionen att utveckla målinriktade initiativ på gemenskapsnivå för att förstärka skyddet av euron. Parlamentet hänvisar främst inom skyddet av gemenskapernas finansiella intressen. till de erfarenheter som gjorts Som en uppföljning av det arbete som utförts av EMI gäller det nu att slå fast grundläggande riktlinjer för skydd av euron. Skydd mot förfalskning spelar härvidlag en nyckelroll. De risker som måste förebyggas uppstår främst ur eurons potentiella stora spridning, även utanför gemenskapen. Euron kommer att bli en världsomfattande valuta för transaktioner och reserver4. Skyddet av euron måste alltså konkret anpassas efter dess dimensioner. Förfalskningsriskerna är alltid som störst i samband med att nya sedlar eller mynt träder i omlopp. Självklart kommer de att vara ännu större när den nya gemensamma valutan lanseras. Som internationell reserwaluta kommer euron att vara lätt konvertibel och attraktiv för alla slags brottslighet, även organiserad brottslighet. Riskerna stegras genom möjligheterna till avsättning på ett territorium som är större än den nationella jurisdiktionen, samtidigt som de olika medlemsstaternas myndigheter endast kan ingripa på det egna territoriet. Samma sak gäller för den avancerade teknik (fargkopiering, digital offsetteknik) som nu finns lätt tillgänglig, inte bara för den internationella organiserade 1 EGT L 139, 11. 5. 1998, s. 2. 2 Andra typer av brottslighet, särskilt tvättning av stora mängder pengar i nationell valuta, kan komma att läggas till under övergångsfasen, särskilt under den period då båda valutorna finns i omlopp samtidigt. Kommissionen kommer att gå igenom rekommendationen i detalj. 3 4 Detta innebär att man måste inrätta ett särskilt samarbete med gemenskapens partner. brottsligheten, utan även för mindre grupper av småbrottslingar som opererar inom en enda medlemsstat. Följande faktorer måste också hållas i minnet vid planeringen av skyddet av euron: - De europeiska medborgarna vet inte hur sedlarna och mynten ser ut. Trots kampanjerna är det uppenbart att de som kommer att använda euron behöver en anpassningsperiod för att känna sig lika hemma med de nya eurosedlarna och mynten5 som med den nationella valutan. - De olika behöriga nationella myndigheterna har mycket skiftande erfarenhet. Det är uppenbart att förfalskarna kommer att göra sitt val mot bakgrund av riskerna men också möjligheterna att sprida den sedel eller det mynt de riktat in sig på. Vissa nationella valutor förfalskas också mycket sällan. - Viss personal saknar erfarenhet och hjälpmedel att spåra förfalskningar. Det finns behov av utbildad personal och hjälpmedel för kontroll6 och upptäckt av förfalskningar, särskilt inom vissa finansinstitut som grundar sin verksamhet på förvaltning, växling, transport eller spridning av valuta. - Produktionen kommer att ske på många olika platser och varierande slag av papper och metall kommer att användas. Trots de gemensamma säkerhetsvillkor ECB slagit fast för sedlar och de nationella myntverken för mynt kommer medlemsstaterna ändå att kunna använda skilda tekniker för framställning, sedeltryck eller myntprägling. - De olika ländernas mynt kommer att skilja sig åt. Euromynten kommer att ha en sida som är likadan för alla, och en sida som skiljer sig från land till land. Detta gör det svårare för användare i andra medlemsstater att känna igen mynten, som ändå kan cirkulera där. - Växlingen kommer att öka kraftigt under övergångsperioden med parallella valutor7. Alla som har nationella mynt och sedlar, även brottslingar och brottssyndikat, kommer att vara tvungna att inom en kort övergångsperiod växla in den gamla valutan till euro. - Euron kommer att spridas utanför de deltagande ländernas territorium. Den nya valutan kommer inte bara att spridas och användas i de länder som deltar i tredje Erfarenheter från vissa medlemsstater visar att förfalskningar av nya mynt i vissa regioner lett till att användarna kategoriskt vägrat att ta emot växel eller betalning i dessa mynt. Möjligheten att inrätta ett enkelt och kraftfullt system för upptäckt av förfalskningar bör undersökas med de yrkesgrupper som berörs för att det skall finnas "skyddsbarriärer" innan polisen blandas in. I förekommande fall bör initiativ i den riktningen uppmuntras. Rådets förordning (EG) nr 974/98 av den 3. 5. 1998 om införande av euron, EGT L 139, 11. 5. 1998, där övergångsperiodens längd fastställs till högst sex månader. Under turistsäsongen kommer också efterfrågan på växling av valuta och betalning i kontanter att öka och koncentreras till vissa platser (flygplatser, stationer, hamnar, turistorter m. m. ). etappen av EMU. Unionens samtliga medlemsstater kommer att beröras, även ett stort antal tredje länder8, särskilt de länder som ansöker om EU-medlemsskap. - Territorialprincipen medför vissa begränsningar. Skillnaderna i rättssystem och det faktum att medlemsstaterna kommer att behålla sin kompetens på det straffrättsliga området kommer sannolikt att utgöra ett hinder för kontinuiteten i brottsbekämpningen och ett likvärdigt skydd av valutan. - Den tekniska utvecklingen gör det mycket lättare att tillverka förfalskningar. Den nya reprotekniken (laser, digital teknik) är. lättillgänglig även för småbrottslingar. Alla dessa problem kommer att vara som störst just då eurosedlarna och mynten lanseras. Om de skall kunna lösas måste gemenskapen ha medel och bestämmelser som möjliggör både förebyggande och bestraffning i en samordnad bekämpning av förfalskning. Det faktum att den gemensamma valutan skall ersätta de nationella valutorna, samt de skillnader som naturligt nog finns i tillvägagångssätt och strukturer för förebyggande och bekämpning av förfalskning i medlemsstaterna, bör motivera gemenskapen att vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa effektiv samordning och effektivt samarbete. Det är viktigt att ett likvärdigt skydd av den europeiska valutan kan garanteras över unionens hela territorium. På Europeiska rådets möte i Madrid och sedermera i Amsterdamfördraget framhölls det likvärdiga skyddet som en målsättning för institutionerna och medlemsstaterna vad gäller budgetmedlen. EU:s medborgare har all rätt att förvänta sig att institutionerna och medlemsstaterna grundar sig på samma princip för skyddet av den europeiska valutan. Behovet av att utarbeta gemensamma begrepp och ömsesidiga skyldigheter innebär att meningsskiljaktigheter behöver tolkas och lösas på samma sätt. För att så skall kunna ske behövs lämpliga instrument för skyddet av gemenskapens intressen som är underställda juridisk kontroll. För instrument som grundar sig på EG-fbrdraget gäller EG-domstolens jurisdiktion. Om gemenskapens bestämmelser behöver kompletteras med instrument som bygger på avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen krävs konventioner eller konventionsprotokoll som tillåter att EG-domstolen utövar juridisk kontroll. Att förebygga förfalskning av euron är en högprioriterad fråga som måste förberedas mycket noga innan den gemensamma valutan införs. Strategierna för förebyggande måste kunna avskräcka potentiella förfalskare och göra förfalskning svårt, riskfyllt och dyrt. Samarbetet måste vara tillräckligt effektivt och straffen likvärdiga. En gemensam politik för förebyggande och bekämpning av förfalskningar kräver samarbete från samtliga medlemsstater, unionens institutioner och instanser samt behöriga internationella organ. Den rättsliga ramen måste finnas på plats någon gång Detta kommer med säkerhet att få betydelse för var penningförfalskningen faktiskt sker. Uppgifter från Interpol om valutaförfalskning visar att den för vissa nationella valutor tar internationella dimensioner, och att tillverkningen av falska mynt och sedlar till stor del sker utanför det land där de används. Dollarn, som är en internationell reserwaluta, är förmodligen det bästa exemplet på vad euron kan komma att utsättas för. under år 2000, för att lämpliga strukturer skall kunna inrättas tillräckligt långt före införandet av mynten och sedlarna. 1. 2. Kommissionens, £CB:s och Europols ansvarsområden Skyddet av euron, som ju är en påtaglig del av EMU, är främst en fråga av gemenskapsintresse (EG-fördraget), även om instrumenten i avdelning VI givetvis kommer att användas för att förbättra det straffrättsliga skyddet av valutan. intressen. De består dels av Kommissionens planer på området ligger nära strategin för skyddet av gemenskapens finansiella förebyggande åtgärder, grundade på informationsutbyte och samarbete mellan de behöriga myndigheterna (vilket kräver en gemensam rättslig ram), dels av straffrättsligt skydd, som skulle kunna grunda sig på instrumenten i avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen. På så sätt omfattas alla slags risker, vare sig de kommer från den organiserade brottsligheten eller andra slag av brottslighet i fråga om penningförfalskning, som är lika allvarliga. ECB EMI har inlett ett omfattande arbete för att ge tekniska säkerhetsgarantier för sedlarna och mynten, och har beslutat skapa en databas för tekniska uppgifter inom ramen för en analyscentral för förfalskningar (CAC). De mynt som faller under medlemsstaternas befogenhet kan också komma att tas med i ECB:s tekniska databas. Databasen, som skall innehålla tekniska uppgifter om falska eurosedlar, kommer att förvaltas under ECB:s överinseende. Den tekniska informationen i databasen skall komma från analyscentralen för förfalskningar. ECB och ECBS kommer att ansvara för valutapolitiken, ge ut sedlar och sätta dem i omlopp. Därför uttryckte EMI redan i juli 1996 önskemål om att dess arbete skulle utvidgas till och kompletteras av andra gemenskapsorgan. Information som innehåller uppgifter av personlig och operativ art skall behandlas för sig, skilt från EMI:s tekniska databas. Europol Europol-konventionen har nu ratificerats av alla medlemsstater, och genom den öppnas vägen för en utvidgning av Europols befogenheter vad gäller den internationella organiserade brottsligheten, i enlighet med artikel 2 i konventionen9. På denna grundval skulle Europol kunna bidra praktiskt i kampen mot förfalskning av euron. Ett sådant beslut skulle i så fall fattas av rådet med enhällighet och enligt förfarandena i avdelning VI i unionsfördraget. ramen Inom ett informationsregister för frivilliga upplysningar som skall lämnas av de nationella enheter skall Europol också sina befogenheter administrera för Utdrag ur artikel 2 i konventionen: ". i den mån de faktiska omständigheterna visar på förekomsten av en brottslig organisation eller struktur och när två eller flera medlemsstater påverkas av dessa former av brottslighet på ett sådant sätt att en gemensam åtgärd från medlemsstaterna är nödvändig, med hänsyn till brottens omfattning, svårighetsgrad och konsekvenser. " som företräder medlemsstaterna och av sambandspersonal från de nationella enheterna. De nationella enheterna ges direkt tillgång till uppgifterna (om brott, anklagelser, datum och plats, tillvägagångssätt, handläggande myndighet och ärendehummer, misstankar om tillhörighet till en brottslig organisation etc. ) på begäran och via sambandspersonalen, samt för särskilda undersökningar (artiklarna 7 och 8 i konventionen). Uppgifterna skall översändas enligt de särskilda regler som gäller för varje enskild medlemsstat. Europol kan sända över uppgifter till medlemsstater och utomstående instanser, t. ex. vissa gemensamma organ och Interpol (se artiklarna 18 och 10. 4), men endast i enskilda fall,. då sä krävs för att. förebygga-eller bekämpa brott. Så länge konventionen förblir oförändrad begränsar dessa regler det kontinuerliga och direkta samarbetet med ECB och kommissionen. Kommissionen Kommissionens roll är att komplettera ECB:s arbete och att stödja Europol i fullgörandet av dess uppgifter. Kommissionen föreslår att en databas och ett gemensamt informationssystem (se nedan) skall finnas tillgängligt samtidigt för de behöriga myndigheterna och Europol, för att Europol skall kunna göra de analyser dess befogenheter tillåter. Systemet för skydd av euron bör bygga på en integrerad helhetssyn, som fordrar en mer kontinuerlig överblick över förhållanden och risker. Det kräver snabb kunskap om och ständig uppdatering av information från många olika källor: emitteringsinstirut, centralbanker, handelsbanker, finansinstitut och kreditinstitut, samt tullen och polisen. Kommissionen kan sedan använda sig av denna informationsmängd för att effektivare förebygga och upptäcka oegentligheter. I detta syfte inledde kommissionen i juli 1996 diskussioner med medlemsstaternas experter för att utvärdera riskerna och behovet av gemensamma åtgärder för förebyggande och bekämpning av förfalskning av euron. Efter detta utarbetade kommissionen en etapprapport som sedan översändes till rådet, och låg till grund för de slutsatser som nåddes i Ekofin-rådet den 19 maj. I dessa slutsatser betonas vikten av att snabbt inrätta ett effektivt skydd för euron, innan den sätts i omlopp. 2. PRIORITERADE ÅTGÄRDSOMRÅDEN En tillfällig arbetsgrupp, som tillsatts av kommissionen inom ramen för Rådgivande gruppen för bedrägeribekämpning, har utnyttjat kommissionens, medlemsstaternas experters, Europols, EMI:s och Interpols samlade kunskaper och erfarenheter för att utarbeta prioriterade riktlinjer. Gruppen koncentrerade sig på vissa aspekter som rör tillverkningsmaterial av papper (sedlar) och metall (mynt), och berörde främst uppgifter som kunde vara till nytta för informationsutbytet, sammanställningen av uppgifter och samarbetet mellan behöriga myndigheter, för att förebygga, upptäcka brott och effektivt bekämpa all illegal verksamhet som kan vara till skada för euron. Systemet skall finnas på plats redan innan eurosedlarna och -mynten sätts i omlopp, så att testningsperioden blir lång nog för att riskerna för funktionsproblem skall kunna utvärderas. Den 1 januari 2002, då mynt och sedlar skall införas samtidigt i alla deltagande länder, skall nödvändiga bestämmelser och medel finnas på plats. Det är alltså viktigt att fortsätta diskussionerna om det nödvändiga rättsliga ramverket för att förstärka förebyggandet, förenkla och effektivisera det nödvändiga samarbetet mellan nationella myndigheter för att öka antalet uppdagade brott och göra det obligatoriskt att anmäla konstaterade fall. Vad gäller skyddet av euron bör i reglerna även nämnas vilka skyldigheter som gäller för de deltagande länderna respektive för unionens övriga medlemsstater. Reglerna bör också inbegripa det nödvändiga samarbetet med internationella instanser och tredje land. Skyddsinsatserna måste också omfatta ett samarbete som är djupare än den inbördes rättshjälp som myndigheter i suveräna stater hittills gett varandra i avsikt att skydda nationell valuta. Detta leder oss till behovet av en struktur inom kommissionen, en struktur som måste sammanföra de europeiska myntutgivande institutionerna (ECB för sedlar, medlemsstaterna för mynt) och övriga partner på unionsnivå (Europol) och internationell nivå (Interpol). Av dessa anledningar behövs initiativ på följande områden: • Utbildning10 • Informations- och kommunikationssystem, databaser11 • Samarbete, ömsesidigt bistånd, tekniskt och operativt stöd till utredningar12 • Definition av penningförfalskning och enhetliga påföljder. 3. UTBILDNING Införandet av euron förutsätter ett nytt förhållningssätt till utbildning, för att man bättre skall kunna förebygga och bekämpa penningförfalskning. Kommissionen har alltså ombetts lägga fram ett diskussionsunderlag om en politik för yrkesutbildning på EU- nivå. En sådan strategi bör grunda sig på en balanserad och koherent fördelning av arbetet mellan de olika nivåerna (medlemsstat, gemenskap, union), främst med tanke på kostnadseffektivitet och i enlighet med subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna. 10 Alla berörda aktörer, inklusive finansinstitut och alla andra som kan förmodas upptäcka brott så tidigt som möjligt, bör involveras i dessa åtgärder. Inrättande av lämpliga system för att uppmuntra tillhandahållande av resurser och nödvändig teknik (t. ex. belöningssystem). 11 Villkor för tillträde till denna bas, fastställande av vilka uppgifter som skall ingå i polisiär, strategisk och operativ information, översändande av information (inrättande av ett datoriserat utbyte av uppgifter som bygger på standardisering av meddelanden och garanterar att systemen är tekniskt kompatibla). 12 Med tanke på det ökade behovet av samordning på europeisk nivå för skydd av euron och behovet äv att utvidga samarbetet till gemenskapens partner utanför unionen, på grund av penningförfalskningens internationella dimensioner. 8 Med utgångspunkt i riktlinjerna i de anteckningar13 som fördes vid ett möte inom kommissionen, vilka utarbetades på begäran av rådets grupp för polissamarbete, planerar kommissionen en pilotåtgärd som skulle kunna inledas 1999 och ligga till grund för en flerårig handlingsplan för yrkesutbildning. Vad gäller tullen skulle man kunna tänka sig att utvidga tillämpningsområdet för gemenskapens program Matthaeus, som omfattar den utbildning som avses i beslutet Tull 2000, till att även gälla bekämpning av förfalskning av euron. I detta sammanhang kommer kommissionen även att ta hänsyn till de krav som har samband med utvidgningen och införliva särskilda utbildningsåtgärder för skyddet av euron i sin strategi inför anslutningen. I mån av medel skulle branschfolk från den privata sektorn, som kan förmodas ha en roll att spela i upptäckten av förfalskningar, kunna anslutas till vissa målinriktade utbildningsåtgärder. 4. INFORMATIONSSYSTEMET Experterna har särskilt riktat in sig på utbytet av information och hur detta utbyte går till enligt gemensamma normer för att undvika att meddelandena gäller ett alltför brett register av gärningar som skiljer sig alltför mycket från en medlemsstat till en annan, något som gör det svårt att analysera dem ordentligt och få en bild av fenomenets utbredning över hela unionen. Mekanismerna för skydd av den gemensamma valutan gentemot illegal verksamhet vilar till största delen på "underrättelsearbete". De bör alltså bygga på insamling, sammanställning och utvärdering av uppgifter om falska sedlar och mynt, samt information om tillverkning, olaga innehav, transport och spridning av de falska pengarna. De flesta av uppgifterna kan delas in i två huvudkategorier: - Teknisk information om insamling av uppgifter, tillverkningsprocesser och särskilda tekniska kännetecken hos de falska pengarna. Det är analyscentralen (CAC) som under ECB:s överinseende skall behandla den typen av information. Samma tillvägagångssätt för mynt är under utvärdering. - Underrättelser från myndigheter, tull och polis för insamling av uppgifter om penningförfalskning, både strategiskt och operativt. Systematiskt och metodiskt utnyttjande av underrättelser ger en helhetssyn och gör det lättare att identifiera förfalskningsnätverk. Det är viktigt att man samlar in och sorterar alla detaljer, från och med undersökningens början (underrättelsen eller angivandet) ända tills den är avslutad, målet anhängiggjorts och påföljd utdelats. På så sätt kan man föra en 13 I förberedande syfte har mötesanteckningarna "Expertgruppen mot förfalskningar av euron: en strategi för fortbildning" lagts fram för gruppen för polissamarbete. effektiv förebyggande politik, som grundar sig på ständigt aktuell och uppdaterad information. Det behövs gemensamma normer för informationsutbytet och krav på regelbundna meddelanden via ett kontaktnät för dataöverföring. En intressant utgångspunkt för snabbt informationsutbyte är nätverket AFIS Mail, som framgångsrikt använts under mer än tio år för applikationen SCENT (Secure Enforcement Network) av medlemsstaternas och kommissionens behöriga myndigheter tull- och jordbruksområdet. inom bedrägeribekämpning på Databasen måste vara användarvänlig och direkt tillgänglig, så att man omedelbart kan få uppgifter bekräftade för den operativa verksamheten. Systemet bör så långt möjligt vara kompatibelt med de informationssystem som finns i medlemsstaterna och Europols informationssystem. Det system kommissionen skall inrätta bör också vara avpassat för de nationella utredningsenheternas tekniker och arbetsmetoder. Regler för tillträde till nätverket bör fastställas. Systemet kommer ständigt att tillföras information och uppdateras för tekniska, operativa och strategiska ändamål. Det kommer att underlätta samling av olika typer av information och ge en överblick. Det blir möjligt att genomföra samtidiga. åtgärder på flera håll i EU och undvika att flera utredningsenheter ovetande om varandra undersöker samma ärende. Organisationen av informationssystemets olika komponenter kräver förutom de nationella ramarna att en lämplig rättslig ram inrättas på gemenskapsnivå. Expertgruppen har tydligt visat vilka behov det finns. Ett regelverk på gemenskapsnivå bör ge juridiskt utrymme för insamling och utbyte av information mellan de myndigheter som har ansvar för skyddet av den gemensamma valutan mot förfalskning. Regelverket om skydd av gemenskapens finansiella intressen, med dess bestämmelser med begreppsdefinitioner, om insamling och utbyte av uppgifter samt samarbete, kan stå som en modell for en rättslig ram14. Ett datasystem används redan för att skydda gemenskapens finansiella intressen på alla budgetområden. Den består delvis av gemenskapens databas Irene som innehåller känsliga uppgifter om bedrägerier och oegentligheter som medlemsstaterna anmält. Hittills har medlemsstaterna inte haft tillträde till den. För ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaternas tullmyndigheter och kommissionen (förordning EG nr 515/97) finns TIS (tullinformationssystemet), en användarvänlig bas som kontinuerligt uppdateras och är öppen för medlemsstaterna och 14 Förordningar inom olika budgetområden: rådets förordning (EEG, Euratom) nr 1552/89 (EGT L 155, 7. 6. 1989) ändrad genom rådets förordning (Euratom, EG) nr 1355/96 (EGT L 175, 13. 7. 1996) (egna medel); rådets förordning (EEG) nr 729/70 (EGT L 94, 28. 4. 1970), rådets förordning (EEG) nr 4045/89 (EGT L 388, 31. 12. 1989), rådets förordning (EEG) nr 595/91 (EGT L 67, 14. 3. 1991) (garantisektionen inom Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket); rådets förordning (EEG) nr 4253/88 (EGT L374, 31. 12. 1988) och kommissionens förordning (EG) nr 1681/94 (EGT L 178, 12. 7. 1994) (strukturfonderna); kommissionens förordning (EG) nr 1831/94 (EGT L 191, 27. 7. 1994) (Sammanhållningsfonden); rådets förordning (EG) nr 515/97 (EGT L 82, 22. 3. 1997), tidigare rådets förordning (EEG) nr 1468/81 (EGT L 144, 2. 6. 1981) (ömsesidigt bistånd). Det är också möjligt att använda sig av bestämmelser som förpliktar banker och andra finansinstitut att stoppa och beslagta förfalskningar, samt att informera polisen och eventuellt centralbanken. 10 kommissionen. Det är kommissionen som har hand om basen, som även den innehåller känsliga uppgifter som omfattas av reglerna för skydd av sådana uppgifter. I avdelning V i rådets förordning (EG) nr 515/97 av den 13 mars 1997, om ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaternas administrativa myndigheter och öm samarbete mellan dessa och kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av tull- och jordbrukslagstiftningen, ges i linje med detta möjlighet att i den centrala databasen TIS lagra uppgifter för att förebygga, utreda och beivra överträdelser av tullagstiftningen, inbegripet överträdelser i samband med förfalskning av euron. TIS har dessutom den fördelen att man i den kan lagra bilder elektroniskt, vilket när det gäller förfalskningar är mycket viktigt. Med utgångspunkt från detta beprövade exempel skulle regelverket innefatta: - En definition av alla de handlingar som innebär att valutan eftergörs eller på annat sätt förfalskas15, för att möjliggöra ett homogent informationsutbyte. - En skyldighet för medlemsstaterna att informera kommissionen om allt som rör eftergörande eller annan förfalskning av euron. - Upprättandet av ett datasystem med elektronisk post och en central databas som nationella myndigheter har direkt tillgång till. Detta system, som kontinuerligt uppdateras, skall göra det möjligt att förebygga, efterforska och beivra penningförfalskning och måste följaktligen innehålla strategiska, operativa och juridiska uppgifter. Systemet måste vara användarvänligt, interaktivt och direkt tillgängligt för behöriga myndigheter. - Bestämmelser om informationsutbyte (och tillgång till databaser) mellan gemenskapens/unionens organ, internationella organisationer (Interpol) och ickemedlemsstater. Tillträdesvillkoren till databaserna kan variera beroende på de olika myndigheternas uppgifter. Enligt artikel 29. 3 i rådets förordning (EG) nr 515/97 av den 13 mars 1997 kan det på kommissionens förslag beslutas att internationella eller regionala organisationer ges tillgång till TIS, förutsatt att, om så är tillämpligt, ett protokoll samtidigt upprättas med dessa organisationer. - Bestämmelser om skydd av personuppgifter efter mönster av bestämmelsen i rådets förordning (Euratom, EG) nr 2185/96 om de kontroller och inspektioner på platsen som kommissionen utför för att skydda Europeiska gemenskapernas oegentligheter16. finansiella intressen mot bedrägerier andra och 15 Nödvändigheten och värdet av ett sådant tillvägagångssätt har visats i samband med skyddet av gemenskapens finansiella intressen, där systemet med administrativt samarbete och ömsesidigt bistånd vilar på begreppet "oegentlighet" som det definieras i artikel 1 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 2988/95 (EGT L 312,23. 12. 1995). Medlemsstaterna utser behöriga myndigheter som skall ansvara för detta administrativa samarbete och ömsesidiga bistånd. Se även rådets förordning (EG) nr 3295/94 om åtgärder för att förhindra övergång till fri omsättning, export, återexport eller hänförande till ett suspensivt arrangemang av varumärkesförfalskade och pirattillverkade varor (EGT L 341, 22. 12. 1994), där varumärkesförfalskade och pirattillverkade varor definieras, bl. a. för att underlätta samarbete mellan nationella tullmyndigheter och kommissionen. 16 EGT L 292, 15. 11. 1996. Se även rådets förordning (EG) nr 515/97 ovan. 11 Amsterdamfördraget (särskilt artikel 286) innehåller också bestämmelser som överlåter tillämpningen av dessa principer och regler på kommissionen. En skyldighet för affärsbanker och finansiella institut att informera behöriga myndigheter om upptäckta förfalskningar, eventuellt kombinerat med administrativa påföljder vid underlåtenhet att göra detta17. 5. SAMARBETET Övergången från att skydda nationella intressen till att skydda gemenskapens intressen förutsätter samarbete och samordning mellan de nationella instanserna med hjälp av unionens institutioner och instanser. I alla tider och i alla länder har penningförfalskning betraktats som ett hot mot statens själva grundvalar. Sedan 1929 finns en internationell konvention18 för bestraffning av penningförfalskning, som rekommenderar centrala strukturer för att förebygga och bekämpa denna typ av illegal verksamhet. Dessa strukturer kan stå i direkt förbindelse med varandra och sända varandra information om penningförfalskning. Inför eurons införande måste de befintliga nätverken få träda i förgrunden och förstärkas. En viktig faktor vore att ge administrativt och operativt stöd på kommissionsnivå. En sådan gemenskapsstruktur skulle kunna garantera meddelanden och samarbete med medlemsstaternas kontaktpunkter och de myndigheter som ansvarar för att ge ut sedlar och mynt samt med Europol och Interpol. Genom samarbetet kan nivån på analyserna förbättras, såväl från strategisk som operativ synvinkel, och medlen för bekämpning av förfalskningar förstärkas, särskilt inom ramen för gemensamma strategier. Ur operativ synvinkel beror effektiviteten i insatserna på faltet i allmänhet av informationens trovärdighet, hur snabbt den utbyts mellan kontaktpunkterna och kvaliteten på samarbetet mellan myndigheterna. Att skapa rätt betingelser för ett så brett samarbete som möjligt grundat på tjänstegrenarnas lojalitet och förtroende är en absolut nödvändighet. I medlemsstaterna finns strukturerna på plats. Vad som återstår att göra är att inrätta den rättsliga ramen för att möjliggöra de nödvändiga organisationsmässiga justeringarna på unionsnivå och skapa betingelser för ett effektivt, nära och regelbundet samarbete mellan 17 Ökade insatser på denna nivå förbättrar möjligheterna till tidig upptäckt av förfalskningar. Ur preventionssynpunkt är åtgärderna också värdefulla eftersom de kan göra brottsbekämpningen effektivare och snabbare genom att upplysningar snabbt kan vidarebefordras till myndigheter på hög nivå eller närmare den plats där det ursprungliga brottet ägde rum. Om bankerna regelmässigt erhåller feedback på sina upplysningar innebär detta en uppmuntran att förbättra systemen för tidigt upptäckt. 18 Konvention undertecknad i Genève den 20 april 1929. Nationernas förbund, Recueil des Traités, vol. CXII,nr2623, s. 371. 12 de olika nationella kontrollinstanserna, samt mellan de senare och unionens behöriga institutioner och instanser. Regelverket skulle innefatta: - En skyldighet för nationella behöriga myndigheter, kommissionen, Europol och ECB att samarbeta och bistå varandra19. - Bestämmelser om samarbete och ömsesidigt administrativt bistånd mellan gemenskapen och icke medlemsstater (särskilda klausuler i associations-, samarbets- eller partnerskapsavtal mellan gemenskapen och tredje land). - Inrättandet av ett specialiserat forum som garanterar ett effektivt samspel mellan nationella myndigheter och institutioner och organ på europeisk nivå. - Ett klarläggande av kommissionens operativa och assisterande roll efter mönster av artikel 7 i protokoll nr 2 om skyddet av gemenskapens ekonomiska intressen och av protokollet om Europol på basis av de nya bestämmelserna i avdelning VI, artikel 30 m. fl. i Amsterdamfördraget. 6. S T R A F F R Ä T T S L I GT SKYDD - TlLLNÄRMNING AV NATIONELL LAGSTIFTNING: BROTTSBESKRIVNING, PÅFÖLJDER, INBÖRDES RÄTTSHJÄLP Samtidigt som hela det nya regelverket förbereds (begreppsdefinitioner, insamling och utbyte av uppgifter, samarbete, osv. ) kommer behovet av ett åtgärdspaket inom det straffrättsliga området - brottsbeskrivningar, påföljder20 och inbördes rättshjälp - att undersökas. Syftet är att uppnå ett likvärdigt skydd i hela unionen. Vem som är målsägande, målsägandens rättigheter och vem som företräder målsäganden under det rättsliga förfarandet är frågor som för närvarande regleras i respektive medlemsstats lagstiftning och som måste utredas för att nå fram till en lösning som är anpassad till EMU:s intressen. Brottsbeskrivningar De olika rättssystemen, särskilt på den materiella straffrättens område, gör det nödvändigt att göra brottsbeskrivningarna för penningförfalskning mer enhetliga. Så har tidigare skett inom andra områden; ett exempel är definitionen av tvättning av pengar i gemenskapsdirektivet med samma namn21, definitionen av oegentlighet i förordningen om skydd av gemenskapernas finansiella intressen och, särskilt relevant i 19 Med utgångspunkt från befintliga förordningar, se not 15,16 och 17. 20 I rådets förordning (EG) nr 974/98 om införande av euron föreskrivs endast att medlemsstaterna skall se till att det finns lämpliga påföljder för förfalskning. 21 Rådets direktiv 91/308/EEG av den 10 juni 1991, EGT L 166, 28. 6. 1991, svensk specialutgåva område 10, volym 1, s. 68; rådets förordning (EG) nr 2988/95 av den 18 december 1995, EGT L 312, 23. 12. 1995; konventionen av den 26 juli 1995, EGT C 316,27. 11. 1995. 13 detta sammanhang, definitionen av bedrägeri i konventionen om straffrättsligt skydd av gemenskapens finansiella intressen. Att nå en sådan tillnärmning är nödvändigt med beaktande av att medlemsstaterna ensamma inte kan garantera ett likvärdigt skydd i hela gemenskapen mot brottslig verksamhet som hotar gemenskapsintressen. Genom att skapa gemensamma definitioner underlättar man informationsutnyttjande, internationellt strafrrättsligt samarbete och utdömande av påföljder. En gemensam definition av alla straffbara handlingar i samband med förfalskning av sedlar och mynt är av största vikt. Handlingar som innebär tillverkning av falska pengar, liksom handlingar som föregår, medverkar till eller följer på sådan tillverkning måste beskrivas på ett ensartat sätt och med hänsyn tagen till den tekniska utvecklingen, tex. fotokopiering och digital återgivning. Ett exakt fastställande av de rekvisit som beskriver den brottsliga gärningen är nödvändigt för att skapa ett effektivt och homogent skyddssystem som är likvärdigt i hela gemenskapen. Härvidlag kan definitionen i Genèvekonventionen av den 20 april 1929 tjäna som utgångspunkt. Påföljder Av den första lägesrapporten från EMI framgår att de maximala straffsatserna varierar mycket från medlemsstat till medlemsstat. En sådan situation är inte förenlig med målet att skapa ett enhetligt, likvärdigt skydd i hela EMU. Det är viktigt att ägna denna fråga en viss eftertanke för att se till att påföljderna blir mer enhetliga. Erfarenheterna och resultaten när det gäller skydd av gemenskapernas finansiella intressen kan tjäna som referensmaterial. Införandet av en särskild brottsrubricering, penningförfalskning, på grundval av den gemensamma definitionen av förfalskning av euro som nämnts ovan kan, till att börja med, kompletteras på unionsnivå med en miniminivå på straffsatserna, något som uppenbarligen skulle minska de risker som är förbundna med att ha områden där påföljderna är mindre hårda. Inbördes rättshjälp För att förfalskningsbrott skall kunna beivras på ett effektivt och enhetligt sätt i hela unionen krävs skulle Genèvekonventionen om rättsligt samarbete för motverkande av penningförfalskning kunna tjäna som förebild22 för utredningar och initiativ. rättshjälp. Även här insatser vad gäller inbördes Villkoren för det rättsliga samarbetet för att skydda euron måste fastställas på ett bredare plan än vad som görs i den konvention om inbördes rättshjälp som för närvarande förhandlas fram. Det gäller särskilt erkännande av bevis och bevissäkring samt kommissionens och ECB:s roll vid direkt rättsligt bistånd och bistånd till nationella myndigheter. 22 Utlämning (artiklarna 8, 9, 10 och 16), direkt överlämnande av begäran om bevisupptagning mellan rättsvardande myndigheter (artikel 16). 14 7. UTNYTTJANDE AV BEFINTLIGA INSTRUMENT Hur gemenskapens regelverk och institutioner, befintliga mellanstatliga instrument och internationella organisationer kan komplettera varandra och ge upphov till samordningsvinster måste omsorgsfullt undersökas. Experternas arbete har visat att de strukturer för samarbete för att bekämpa penningförfalskning som redan finns på det internationella planet kan spela en viktig roll, särskilt när det gäller förbindelser med tredje land där den europeiska valutan kommer att omsättas eller utgöra en transaktionsvaluta eller internationell reserwaluta. Utbytet av upplysningar om förfalskning av euron och det operativa samarbetet med alla världens länder måste följaktligen intensifieras, bl. a. genom behöriga internationella organisationer. Samarbetets innehåll kommer att kompletteras och förtydligas genom särskilda klausuler i gemenskapens samarbetsavtal med tredje land (se ovan). Europol-konventionen23 kommer troligen att träda i kraft i oktober 1998. Rådet skulle eventuellt, genom enhälligt beslut, kunna utvidga Europols uppgifter till att gälla även penningförfalskning. Europol skulle på så sätt kunna bidra till kampen mot organiserad transnationell brottslighet i samarbete med kommissionen, ECB och medlemsstaterna. Övriga befintliga internationella instrument, t. ex. Genèvekonventionen24, kommer också att vara av värde för EMU och för att skydda gemenskapens monetära intressen utanför unionen25. Interpol erhåller information om penningförfalskning av internationell karaktär genom anmälningar från nationella Interpolenheter. Utifrån detta sammanställer Interpol årlig statistik över förfalskning av valutor som omsätts i andra länder. EMU kommer således att kunna räkna med hjälp från Interpol, precis som medlemsstaterna har gjort innan euron infördes. Interpol kommer å sin sida att betrakta alla EMU-länder som deltar i valutasamarbetet som ett enda valutaområde. 8. TIDSPLANER Planeringen av verksamheten måste vara i fas med EMU:s olika etapper. ECB har beslutet att installera databasen för tekniska uppgifter. Kommissionen kommer att följa sin tidsplan - som överensstämmer med rådets slutsatser av den 19 maj 1998 - och vidta en rad åtgärder för att skapa de medel och den rättsliga 23 EGT C 316, 27. 11. 1995. En förutsättning för att Europol skall kunna träda i verksamhet är att vissa bestämmelser som rör själva byråns drift antas. Det är dessa akter som avses i artikel 45. 4 i konventionen (arbetsordning, tjänsteföreskrifter, budgetförordning, protokoll om immunitet och privilegier, osv. ). Eftersom dessa akter är av så olika art är det svårt att förutse när Europol kan börja fungera i praktiken. 24 Se noterna på sidan 13. 25 Särskilda klausuler för ett intensifierat samarbete skulle kunna införas i de avtal som sluts mellan gemenskapen och tredje land. 15 ram som behövs för att skydda euron och detta redan innan sedlar och mynt i euro sätts i omlopp den 1 januari 2002. Därför kommer kommissionen att • • fortsätta arbetet för att utvärdera läget och myndigheternas informations- och samarbetsbehov, inom en snar framtid ta lagstiftningsinitiativ, som kompletterar ECB:s insatser, och som kommer att innebära - att ett system skapas i syfte att underlätta informationsutbyte och upprättandet av ett nära och regelbundet samarbete för att förebygga och bekämpa penningförfalskning, - att nödvändig tillnärmning av lagstiftning görs och att inbördes rättshjälp på straffrättsområdet ökas, allt i syfte att skapa ett mer likformigt system för beivrande av brott26, • samtidigt föreslå en pilotinsats på utbildningsområdet under budgetåret 1999 för att fastställa fleråriga riktlinjer med inriktning mot alla som arbetar med att förebygga, uppdaga och beivra penningförfalskning, som ett komplement till nationell fortbildningspolitik. Kommissionen anser att en väl tilltagen provperiod är nödvändig för att praktiskt utvärdera vilka tekniska hjälpmedel och strukturer som krävs. Därför föreslår kommissionen att en tidsfrist sätts för antagande av lagstiftning och att denna tidsfrist inte sträcker sig bortom år 2000. Det är viktigt att det övergripande systemet för skydd av euron är på plats och operativt senast den 1 januari 2001. 26 Man skall vara medveten om att ett lagstiftningsinitiativ från kommissionen på grundval av tredje pelaren förutsätter att Amsterdamfördraget träder i kraft, eftersom kommissionen först genom det fördraget ges initiativrätt i denna typ av frågor. 16 ISSN 1024-4506 KOM(98) 474 slutlig DOKUMENT SV 09 10 01 06 Katalognummer : CB-CO-98-492-SV-C ISBN 92-78-38612-X Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg P-


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE Nr. 2296/98 von Patricia McKENNA an die Kommission. Einhaltung der Euratom-Richtlinie

eurovoc_concepts:
United Kingdom
harmonisation of standards
health legislation
ionising radiation
public health
radiation protection
radioactivity
safety standard

formats: html pdf print

text: 14. 5. 1999 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 135/39 im Arbeitsprogramm 1998 der Für den vom Herrn Abgeordneten erwähnten Tätigkeitszweig ist Kommission eine Initiative der Kommission über Abfälle aus elektrischen und elektronischen Geräten vorgesehen. Geräte aus dem Bereich der Informationstechnologien einschließlich Faxgeräte sowie verschiedene Arten von Verbrauchsgütern wie Kartuschen würden in den Geltungsbereich einer solchen Maßnahme fallen. Eine solche Regelung würde den Verbrauchern die kostenlose Rückgabe solcher Geräte und Komponenten zwecks Verwertung ermöglichen. (1) KOM(96) 399 endg. (2) ABl. L 365 vom 21. 12. 1994. (3) ABl. C 337 vom 7. 11. 1997. (1999/C 135/044) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-2296/98 von Patricia McKenna (V) an die Kommission Betrifft: Einhaltung der Euratom-Richtlinie (22. Juli 1998) Artikel 6 der Euratom-Richtlinie verlangt, daß kein Verfahren zur Strahleneinwirkung angenommen werden sollte, wenn es nicht ausreichend Sorge für die bestrahlten Personen oder die Gesellschaft trägt, um die verursachten Strahlungsschäden zu beheben. In dem Urteil in der Rechtssache britischer Staat gegen HMIP und andere im Namen von Greenpeace Ltd. & Lancashire County Council [1994] gelangte Richter Potts zu dem Urteil, daß Minister einem Rechts- irrtum erlegen seien, als sie zu dem Schluß gelangten, daß eine Begründung der Genehmigung (zur Freisetzung von Radioaktivität) nicht nötig sei, und daß eine Rechtspflicht besteht, um die Erteilung von Genehmigungen zu begründen. Allerdings hat seitdem die Wiederaufbereitungsanlage THORP auf Dauer keines der Ziele eingehalten, auf die sich dieses Urteil bezog. Welche Maßnahmen gedenkt die Kommission auf dieser Grundlage gegen Großbritannien zu treffen, um eine Einhaltung der Richtlinie zu gewährleisten? Antwort von Frau Bjerregaard im Namen der Kommission (2. Oktober 1998) Die neue Richtlinie 96/29/Euratom (1) über grundlegende Sicherheitsnormen unterscheidet sich hinsicht- lich des Grundsatzes der Rechtfertigung, der für Tätigkeitskategorien bzw. Tätigkeitsarten gilt, in ihrer Wirkung nicht von der vorherigen Richtlinie (Richtlinie 80/836/Euratom (2), geändert durch Richtlinie 84/ 467/Euratom (3)). Es ist Aufgabe der Mitgliedstaaten, neuartige Tätigkeitskategorien bzw. Tätigkeitsarten festzulegen. Dies sollte möglichst früh erfolgen, bevor diese Tätigkeitskategorie bzw. Tätigkeitsart eingeführt wird, um zu vermeiden, daß die bereits angefallenen Kosten bei der Abwägung wirtschaftlicher und sozialer Aspekte mit einer Gesundheitsschädigung möglichst wenig ins Gewicht fallen. In der Mitteilung (4) der Kommission über die Anwendung der Richtlinie 96/29/Euratom des Rates heißt es: „Daß dieser Grundsatz eingehalten wird, kann mit Sicherheit bei neuartigen Tätigkeiten unterstellt werden, für die spezifische Vorschriften bestehen oder festgelegt werden. “ Die neu eingeführte Bestim- mung des Artikels 6 Absatz 2 der Richtlinie zeigt jedoch, daß eventuell eine Überprüfung der Rechtfertigung der vorhandenen Tätigkeitskategorien bzw. Tätigkeitsarten notwendig ist. Bei der Umsetzung der neuen grundlegenden Sicherheitsnormen bis spätestens 13. Mai 2000, wie in der Richtlinie vorgeschrieben, wird das Vereinigte Königreich seine Vorschriftsentwürfe gemäß Artikel 33 Euratom-Vertrag mitteilen. Die Kommission wird geeignete Empfehlungen zu den Bestimmungen über den Grundsatz der Rechtfertigung unterbreiten, um die in den Mitgliedstaaten geltenden Bestimmungen zu harmonisieren. (1) ABl. L 159 vom 29. 6. 1996. (2) ABl. L 246 vom 17. 9. 1980. (3) ABl. L 265 vom 5. 10. 1984. (4) ABl. C 133 vom 30. 4. 1998


title: Verordnung (EG) Nr. 1584/98 der Kommission vom 22. Juli 1998 zur Änderung der bei der Erstattung für Getreide anzuwendenden Berichtigung

eurovoc_concepts:
cereals
export refund

formats: pdf print

text: 23. 7. 98 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften L 206/37 VERORDNUNG (EG) Nr. 1584/98 DER KOMMISSION vom 22. Juli 1998 zur (cid:142)nderung der bei der Erstattung f(cid:129)r Getreide anzuwendenden Berichtigung DIE KOMMISSION DER EUROP(cid:142)ISCHEN GEMEINSCHAFTEN (cid:190) gest(cid:129)tzt auf den Vertrag zur Gr(cid:129)ndung der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaft, gest(cid:129)tzt auf die Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 des Rates vom 30. Juni 1992 (cid:129)ber die gemeinsame Marktorgani- sation f(cid:129)r Getreide (1), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verord- nung (EG) Nr. 923/96 der Kommission (2), insbesondere auf Artikel 13 Absatz 8, in Erw(cid:132)gung nachstehender Gr(cid:129)nde: Der Betrag, um den die Erstattung f(cid:129)r Getreide berichtigt wird, ist durch die Verordnung (EG) Nr. 1416/98 der Kommission (3), ge(cid:132)ndert durch die Verordnung (EG) Nr. 1466/98 (4), festgesetzt worden. Die mit Artikel 1 der Verordnung (EWG) Nr. 3813/92 des Rates (5), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verordnung (EG) Nr. 150/95 (6), festgelegten repr(cid:132)sentativen Marktkurse werden bei der Umrechnung der in den Drittlandsw(cid:132)hrungen ausgedr(cid:129)ckten Betr(cid:132)ge ber(cid:129)cksichtigt. Außerdem werden sie bei der Bestimmung der den W(cid:132)hrungen der Mitgliedstaaten landwirtschaftlichen f(cid:129)r diese Umrechnungskurse Umrechnungen erforderlichen Durchf(cid:129)hrungsbestim- mungen wurden mit der Verordnung (EWG) Nr. 1068/93 der Kommission (7), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verord- nung (EG) Nr. 961/98 (8), erlassen (cid:190) zugrunde gelegt. Die entsprechenden HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Aufgrund der heutigen cif-Preise und der heutigen cif- Preise f(cid:129)r Termink(cid:132)ufe und unter Ber(cid:129)cksichtigung der voraussichtlichen Marktentwicklung ist es erforderlich, den zur Zeit geltenden Betrag, um den die Erstattung f(cid:129)r Getreide berichtigt wird, abzu(cid:132)ndern. Der Betrag, um den die nach Artikel 1 Absatz 1 Buch- staben a), b) und c), mit Ausnahme von Malz, der Verord- nung (EWG) Nr. 1766/92 im voraus festgesetzten Erstat- tungen f(cid:129)r Produkte zu berichtigen sind, wird wie im Anhang angegeben ge(cid:132)ndert. Die Berichtigung muß nach dem gleichen Verfahren fest- gesetzt werden wie die Erstattung; sie kann zwischenzeit- lich abge(cid:132)ndert werden. Artikel 2 Diese Verordnung tritt am 23. Juli 1998 in Kraft. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Br(cid:129)ssel, den 22. Juli 1998 F(cid:129)r die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission (1) ABl. L 181 vom 1. 7. 1992, S. 21. (2) ABl. L 126 vom 24. 5. 1996, S. 37. (3) ABl. L 189 vom 3. 7. 1998, S. 8. (4) ABl. L 193 vom 9. 7. 1998, S. 35. (5) ABl. L 387 vom 31. 12. 1992, S. 1. (6) ABl. L 22 vom 31. 1. 1995, S. 1. (7) ABl. L 108 vom 1. 5. 1993, S. 106. (8) ABl. L 135 vom 8. 5. 1998, S. 5. L 206/38 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften 23. 7. 98 ANHANG zur Verordnung der Kommission vom 22. Juli 1998 zur (cid:142)nderung der bei der Erstattung f(cid:129)r Getreide anzuwendenden Berichtigung Erzeugniscode Bestimmung (1) Laufender Monat 7 1001 10 00 9200 1001 10 00 9400 1001 90 91 9000 1001 90 99 9000 1002 00 00 9000 1003 00 10 9000 1003 00 90 9000 1004 00 00 9200 1004 00 00 9400 1005 10 90 9000 1005 90 00 9000 1007 00 90 9000 1008 20 00 9000 1101 00 11 9000 1101 00 15 9100 1101 00 15 9130 1101 00 15 9150 1101 00 15 9170 1101 00 15 9180 1101 00 15 9190 1101 00 90 9000 1102 10 00 9500 1102 10 00 9700 1102 10 00 9900 1103 11 10 9200 1103 11 10 9400 1103 11 10 9900 1103 11 90 9200 1103 11 90 9800 (cid:190) (cid:190) (cid:190) 01 01 (cid:190) 01 (cid:190) 01 (cid:190) 01 (cid:190) (cid:190) (cid:190) 01 01 01 01 01 (cid:190) (cid:190) 01 (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) 01 (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) 0 0 (cid:190) 0 (cid:190) 0 (cid:190) 0 (cid:190) (cid:190) (cid:190) 0 0 0 0 0 (cid:190) (cid:190) 0 (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) 0 (cid:190) 1. Term. 2. Term. 3. Term. 4. Term. 5. Term. 6. Term. (ECU/Tonne) 8 (cid:190) (cid:190) (cid:190) 0 0 (cid:190) 0 (cid:190) 0 (cid:190) 0 (cid:190) (cid:190) (cid:190) 0 0 0 0 0 (cid:190) (cid:190) 0 (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) 0 (cid:190) 9 10 11 (cid:190) (cid:190) (cid:190) –1,00 0 (cid:190) 0 (cid:190) 0 (cid:190) 0 (cid:190) (cid:190) (cid:190) 0 0 0 0 0 (cid:190) (cid:190) 0 (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) 0 (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) –6,00 0 (cid:190) 0 (cid:190) 0 (cid:190) 0 (cid:190) (cid:190) (cid:190) 0 0 0 0 0 (cid:190) (cid:190) 0 (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) 0 (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) –8,00 0 (cid:190) 0 (cid:190) 0 (cid:190) 0 (cid:190) (cid:190) (cid:190) 0 0 0 0 0 (cid:190) (cid:190) 0 (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) 0 (cid:190) 12 (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) 1 (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (1) Folgende Bestimmungen sind vorgesehen: 01 alle Drittl(cid:132)nder. NB: Die Zonen sind diejenigen, die in der ge(cid:132)nderten Verordnung (EWG) Nr. 2145/92 der Kommission (ABl. L 214 vom 30. 7. 1992, S. 20) bestimmt sind


title: PREGUNTA ESCRITA n. 2273/98 del Richard CORBETT a la Comisión. Presidencia de la Unión

eurovoc_concepts:
Austria
EU institution
European Union
president of an institution
press
press release

text: C 31/136 Diario Oficial de las Comunidades Europeas ES 5. 2. 1999 (1999/C 31/188) PREGUNTA ESCRITA E-2245/98 de Allan Macartney (ARE) a la Comisi(cid:243)n (16 de julio de 1998) Asunto: Atenci(cid:243)n mØdica a los caballos ¿EstÆ al corriente la Comisi(cid:243)n de que, en virtud de la legislaci(cid:243)n que proh(cid:237)be la administraci(cid:243)n de determinados medicamentos de uso muy extendido en el tratamiento de los caballos, que entrarÆ en vigor en enero del 2000, los caballos destinados œnicamente a prÆcticas deportivas y a actividades de ocio estarÆn sujetos exactamente a las mismas normas que los caballos destinados al consumo humano? ¿Ha tenido en cuenta la Comisi(cid:243)n que no existen medicamentos alternativos para determinadas enfermedades comunes a los caballos utilizados en el deporte y en el ocio, y que la aplicaci(cid:243)n de la nueva legislaci(cid:243)n podr(cid:237)a suponer una amenaza importante para el bienestar de estos animales? Respuesta del Sr. Bangemann en nombre de la Comisi(cid:243)n (25 de agosto de 1998) Se ruega a Su Seæor(cid:237)a se refiera a la respuesta de la Comisi(cid:243)n a la pregunta escrita E-1495/98 del Sr. Kindermann (1). (1) Ver pÆgina 42. (1999/C 31/189) PREGUNTA ESCRITA E-2273/98 de Richard Corbett (PSE) a la Comisi(cid:243)n (22 de julio de 1998) Asunto: Presidencia de la Uni(cid:243)n El nœmero de 25 de junio de la publicaci(cid:243)n titulada «The Week in Europe», de la Oficina de la Comisi(cid:243)n en Londres, dice que Austria asumirÆ la «Presidencia de la UE». ¿Puede explicar la Comisi(cid:243)n esta nueva posici(cid:243)n? ¿Desde cuÆndo tiene la UE un Presidente? ¿En quØ art(cid:237)culo del Tratado estÆ previsto? ¿QuØ ha pasado con el viejo sistema, por el que cada Instituci(cid:243)n ten(cid:237)a su propio Presidente (Presidencia del Consejo, Presidente de la Comisi(cid:243)n, Presidente del Parlamento, etc. )? ¿O se trata simplemente de una indicaci(cid:243)n de que los servicios de la Comisi(cid:243)n saben tan poco como la prensa acerca de la estructura de la Uni(cid:243)n Europea y atribuyen a la Presidencia del Consejo unas responsabilidades mÆs amplias de las que le corresponden? Respuesta del Sr. Oreja en nombre de la Comisi(cid:243)n (14 de septiembre de 1998) «The week in Europe» pretende ser una publicaci(cid:243)n extraoficial que informa de manera resumida sobre los acontecimientos mÆs importantes que se han producido en la Comunidad a lo largo de la semana anterior. En este contexto, se utilizan a menudo versiones abreviadas de tØrminos y t(cid:237)tulos, ante todo porque los lectores ya estÆn familiarizados con ellas. Los propios Gobiernos de los Estados miembros utilizan tØrminos similares: en el Reino Unido, el Gobierno se refer(cid:237)a a la «Presidencia britÆnica de la Uni(cid:243)n Europea» en muchos documentos. Durante la Presidencia austr(cid:237)aca, el manual oficial destinado a los medios de comunicaci(cid:243)n elaborado por la Canciller(cid:237)a federal y el Ministerio federal de Asuntos Exteriores, se refiere en la portada a la «Presidencia austr(cid:237)aca de la UE»


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 2307/98 af Hiltrud BREYER til Kommissionen. Grænseoverskridende samarbejde om behandling af kommunalt affald

eurovoc_concepts:
EU programme
Structural Funds
air quality
application of EU law
co-financing
competence of the Member States
cross-border cooperation
environmental policy
waste incineration
waste management

formats: html print


title: WRITTEN QUESTION No. 2267/98 by Rainer WIELAND to the Commission. Cost of the parliamentary system

eurovoc_concepts:
European Parliament
administrative expenditure (EU)
administrative transparency
costing
institutional structure
operation of the Institutions

text: 22. 2. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 50/141 Joint answer to Written Questions E-2251/98, E-2252/98, E-2253/98, E-2254/98, E-2255/98, E-2256/98, E-2257/98, E-2258/98, E-2259/98, E-2260/98, E-2261/98, E-2262/98, E-2263/98, E-2264/98 and E-2265/98 given by Mr Fischler on behalf of the Commission (1 September 1998) In view of the length of its answer, the Commission is sending it direct to the Honourable Member and to Parliament(cid:146)s Secretariat. (1999/C 50/212) WRITTEN QUESTION E-2267/98 by Rainer Wieland (PPE) to the Commission (22 July 1998) Subject: Cost of the parliamentary system Sector IV of the German Bundestag(cid:146)s research service produced a document on 24 February 1998 under reference number WF IV › 4/98 which calculated (cid:145)the cost of the parliamentary systems of the USA and the Federal Republic of Germany(cid:146). Is the Commission able to make a similar comparison of the cost of the parliamentary system of the European Union itself, on the one hand with, and on the other hand without, inclusion of the language services, on the basis of the figures available from 1993 onwards for the relevant financial years? If so, what is the outcome of this comparison? Answer given by Mr Santer on behalf of the Commission (24 July 1998) The Commission would refer the Honourable Member to its answer to his Written Question E-1660/98 (1). That answer is still valid. (1) OJ C 386, 11. 12. 1998, p. 154. (1999/C 50/213) WRITTEN QUESTION E-2274/98 by Richard Corbett (PSE) to the Commission (22 July 1998) Subject: Hypermarkets and the decline of city centres Is the Commission aware of the increasing number of local shops in inner city areas (such as those in Liverpool) which are closing because of the growth of supermarkets and out-of-town shopping centres? Is it aware that old people and people who have no cars find it difficult to travel to these hypermarkets to make their essential purchases? Does the Commission consider that such social costs should be taken into account when deciding whether to allow such hypermarkets? What steps is the Commission taking to find out the facts concerning this problem and to propose means by which the difficulties can be alleviated?


title: 98/494/CE: Décision de la Commission du 22 juillet 1998 approuvant le plan de surveillance pour la recherche des résidus ou substances dans les animaux vivants et leurs produits, présenté par le Danemark [notifiée sous le numéro C(1998) 2166/3] (Le texte en langue danoise est le seul faisant foi.) (Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)

eurovoc_concepts:
Denmark
animal product
health risk
hormone
live animal
veterinary legislation

text: 11. 8. 98 FR Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes L 223/9 D(cid:144)CISION DE LA COMMISSION du 22 juillet 1998 approuvant le plan de surveillance pour la recherche des r(cid:130)sidus ou substances dans les animaux vivants et leurs produits, pr(cid:130)sent(cid:130) par le Danemark [notifi(cid:130)e sous le num(cid:130)ro C(1998) 2166/3] (Le texte en langue danoise est le seul faisant foi. ) (Texte pr(cid:130)sentant de l’int(cid:130)r(cid:136)t pour l’EEE) (98/494/CE) LA COMMISSION DES COMMUNAUT(cid:144)S EUROP(cid:144)ENNES, A ARR(cid:219)T(cid:144) LA PR(cid:144)SENTE D(cid:144)CISION: vu le trait(cid:130) instituant la Communaut(cid:130) europ(cid:130)enne, vu la directive 96/23/CE du Conseil du 29 avril 1996 relative aux mesures de contr(cid:147)le (cid:133) mettre en œuvre (cid:133) l’(cid:130)gard de certaines substances et de leurs r(cid:130)sidus dans les animaux vivants et leurs produits et abrogeant les direc- tives 85/358/CEE et 86/469/CEE et les d(cid:130)cisions 89/ 187/CEE et 91/664/CEE (1), et notamment son article 8, paragraphe 1, premier et deuxi(cid:138)me alin(cid:130)as, consid(cid:130)rant que, par un document en date du 30 juin 1997, le Danemark a envoy(cid:130) (cid:133) la Commission un plan pr(cid:130)cisant les mesures nationales (cid:133) mettre en œuvre au cours de l’ann(cid:130)e 1998 pour la recherche de certaines substances et de leurs r(cid:130)sidus dans les animaux vivants et leurs produits; que ce plan a (cid:130)t(cid:130) modifi(cid:130) par un document en date du 2 mars et du 4 juin 1998, conform(cid:130)ment (cid:133) la demande de la Commission de mani(cid:138)re (cid:133) le rendre conforme aux exigences de la directive 96/23/CE; consid(cid:130)rant que l’examen de ce plan a montr(cid:130) qu’il est conforme aux dispositions pr(cid:130)vues par la directive 96/ 23/CE, et notamment ses articles 5 et 7; consid(cid:130)rant que les mesures pr(cid:130)vues dans la pr(cid:130)sente d(cid:130)cision sont conformes (cid:133) l’avis du comit(cid:130) v(cid:130)t(cid:130)rinaire permanent, Article premier Le plan de surveillance pour la recherche des r(cid:130)sidus et des substances vis(cid:130)s (cid:133) l’annexe I de la directive 96/23/CE, dans les animaux vivants et leurs produits, pr(cid:130)sent(cid:130) par le Danemark est approuv(cid:130). Article 2 Le Danemark prend les dispositions l(cid:130)gislatives, r(cid:130)gle- mentaires et administratives n(cid:130)cessaires pour mettre en œuvre le plan vis(cid:130) (cid:133) l’article 1er. Article 3 Le royaume de Danemark est destinataire de la pr(cid:130)sente d(cid:130)cision. Fait (cid:133) Bruxelles, le 22 juillet 1998. Par la Commission Franz FISCHLER Membre de la Commission (1) JO L 125 du 23. 5. 1996, p. 10