eurovoc_concepts:
EU policy
action programme
arms industry
defence policy
industrial restructuring

text: 14. 9. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 284/115 Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget: Gennemførelse af Unionens strategi vedrørende de forsvarsrelaterede industrier« (98/C 284/18) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 4. december 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Industri, Handel, Håndværk og Tjenesteydelser, som udpegede Michael Mobbs til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 3. juni 1998. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 356. plenarforsamling af 1. -2. juli 1998, mødet den 2. juli 1998, følgende udtalelse med 68 stemmer for, 20 imod og 17 hverken for eller imod. 1. Konklusioner Der er et grundlæggende behov for at give 1. 1. udtryk for politisk vilje i EU til en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og anerkende den europæiske forsvarsindustri som et afgørende led i en sådan politik. 1. 2. Harmoniseringen af de operative krav er en hjørnesten i den fremtidige udvikling hen imod et europæisk marked for forsvarsmateriel. Parallelt hermed er der brug for at harmonisere indkøbsprocedurer, regler og standarder i forbindelse med forsvarsudstyr. Der vil også være synlige fordele ved at oprette et europæisk forsvarsmaterielagentur til administration af fælles akti- viteter. 1. 3. For at bevare en effektiv operationskapacitet har de væbnede styrker i EU brug for højteknologisk, omkostningseffektivt udstyr til en pris, som medlemssta- terne kan betale. Af politiske, teknologiske og økonomi- ske grunde bør EU ikke blive afhængig af tredjelande på forsvarsmaterielområdet. Det er derfor vigtigt at bevare en moderne, effektiv og konkurrencedygtig forsvarsin- dustri i EU som et afgørende led i Unionens sikkerheds- foranstaltninger. 1. 4. For at sikre, at den europæiske forsvarsindustri er i stand til at støtte en fremtidig fælles sikkerheds- og udenrigspolitik i EU, må der oprettes et europæisk marked for forsvarsmateriel. Dette vil udgøre grundlaget for en tværnational rationalisering af den europæiske forsvarsindustri for at bevare dennes globale konkurren- ceevne. 1. 5. Et europæisk marked for forsvarsmateriel forud- sætter, at medlemslandene accepterer den gensidige afhængighed på industri-/teknologiområdet og i forbin- delse med forsyningssikkerheden. På lang sigt vil bevarelsen af det europæiske 1. 6. teknologi- og industrigrundlag i forsvarsindustrien kræve, at man identificerer de kritiske, »banebrydende« teknologier, der er nødvendige til dette formål. Dette bør også understøttes af en centralt administreret og finansieret F& U-samarbejdsproces i hele Europa. Den Vesteuropæiske Rustningsgruppes videnskabs- og tek- nologiundersøgelse, hvis første fase for nylig afsluttedes, er ét eksempel på fremtidige arbejdsområder. 1. 7. Medlemsstaternes regeringer bør træffe konkrete foranstaltninger nu for at vise EU’s politiske vilje til at udvikle en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, opstille målsætninger og muliggøre en omstrukturering og ratio- nalisering af den europæiske forsvarsindustri. Hvis de hverken vil eller kan dette, bør de tage det fulde ansvar for industriens fortsatte tilbagegang og Europas voksende afhængighed af alternative forsyningskilder for forsvarsmateriel. Der er opmuntrende tegn på, at en række regeringer anerkender forsvarsindustriens problemer og er begyndt at træffe konkrete foranstalt- ninger for at fremme omstruktureringen af den europæi- ske industri. 2. Baggrund De forsvarsrelaterede industrier var indtil for 2. 1. nylig en industrisektor, som Fællesskabet ikke engagere- de sig nævneværdigt i. Dette skyldes, at de enkelte medlemsstater, på basis af en temmelig løs fortolkning af traktatens artikel 223, betragter forsvar og nationale sikkerhedsinteresser som suveræne staters nationale anliggende. I januar 1996 udarbejdede Kommissionen sin 2. 2. første omfattende meddelelse om »Europas forsvarsrela- C 284/116 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14. 9. 98 terede industri og de udfordringer, den står overfor« (1). ØSU’s udtalelse blev vedtaget i marts 1997 (2). stillingen og diversificeringen og være opmærksom på mulighederne i teknologi med dobbelt formål. 2. 3. Om end denne udtalelse ikke har til hensigt at gennemgå detaljerne i det oprindelige kommissionsdo- kument, er det imidlertid værd at minde om de punkter, som især foruroliger Kommissionen og ØSU. 2. 4. I september 1997 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse om »Den europæiske luft- og rumfartsin- dustri« (3). Det skal i forbigående nævnes, at Kommissio- nen i december 1996 også offentliggjorde en meddelelse om »Den Europæiske Union og rummet« (4). ØSU’s udtalelser om begge meddelelser blev vedtaget i januar 1998 (5). 2. 3. 1. Afslutningen på den kolde krig og opløsningen af østblokken indebar en gradvis forandring af den sikkerhedsmæssige situation. Scenariet, som forsvars- kravene baseredes på, ændrede sig, og regeringerne blev nødt til at acceptere konsekvenserne heraf såvel operationelt som med henblik på Europas forsvarsrelate- rede industri. 2. 5. Alle disse meddelelser kommer på det rette tidspunkt, eftersom a) der ofte er tale om de samme virksomheder, b) de berørte teknologier har mange lighedspunkter og c) problemerne på det frie marked er ofte de samme, selv om kundemarkederne og betingelser- ne er forskellige. 2. 3. 2. Europas forsvarsrelaterede industrier står også over for en økonomisk og politisk situation, der er under konstant forandring og ikke blot kan løses på det nationale plan. Konfronteret med fortsatte nedskæringer i forsvarsbudgetterne og den hårde internationale kon- kurrence har de enkelte virksomheder af kommercielle grunde allerede foretaget mange strukturelle omlægnin- ger med tab af arbejdspladser til følge. Det er først og fremmest det fragmenterede europæiske marked for forsvarsmateriel, der har forhindret gennemførelsen af en egentlig tværeuropæisk strategi for industrien. 2. 3. 3. Et problem for regeringerne er at opretholde en balance mellem det politiske behov for en stærk og teknologisk kompetent og uafhængig industri, som fortsat kan udgøre hjørnestenen i en virkelig selvstændig fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik i EU, og det økonomiske behov for at udnytte den mindskede militæ- re trussel til at spare på forsvarsudgifterne til fordel for andre spørgsmål af høj prioritet, f. eks. på social- og miljøområdet. 2. 3. 4. ØSU anmodede i sin tidligere udtalelse Kom- missionen om at tage hensyn til sammenhængen mellem industrien og sikkerheds- og forsvarspolitikkerne, måden hvorpå F& U og produktion er organiseret samt industriens afhængighed af forsvarsministerierne som marked. For at bevare arbejdspladser og et højt teknolo- gisk niveau på et tidspunkt, hvor efterspørgslen på falder, må man fremskynde om- forsvarsmarkedet (1) Meddelelse fra Kommissionen — Europas forsvarsrelatere- de industri og de udfordringer, den står overfor, et bidrag til indsats på europæisk plan (KOM(96) 10 endelig udg. ). (2) ØSU’s udtalelse, EFT C 158 af 26. 5. 1997, s. 32. 3. EU’s nuværende holdning i 3. 1. Kommissionens første meddelelse om de for- svarsrelaterede virksomheder (se fodnote 1) blev offent- liggjort januar 1996 inden regeringskonferencen. Desværre resulterede Amsterdam-traktaten, der blev undertegnet i januar 1996, ikke i nogen entydige beslut- ninger om den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Den europæiske forsvarsindustri er derfor fortsat generelt opsplittet og fragmenteret i mindre virksomhedsstruktu- rer, der ikke er i stand til at foretage den nødvendige rationalisering og koncentration af produktionen. Til trods for den strukturomlægning, der for øjeblikket finder sted — fortrinsvis på nationalt plan med meget begrænset samarbejde hen over grænserne — har indu- strien intet fælles politisk grundlag for at gennemføre den totale omstrukturering, der er nødvendig, hvis den skal kunne konkurrere på verdensmarkedet. Dette gælder især i forhold til konkurrencen med den ameri- kanske forsvarsindustri, hvor der på kort tid er blevet gennemført en omfattende strukturomlægning »med åben og konkret støtte« fra den amerikanske regering (6). 3. 2. Hvis EU’s forsvarsindustri skal forblive konkur- rencedygtig trods de nuværende kommercielle og for- (3) Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa- Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Re- gionsudvalget — Den europæiske luft- og rumfartsindustri: »Den globale udfordring må imødegås« (KOM(97) 466 endelig udg. ). (4) Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa- Parlamentet: Den Europæiske Union og Rummet: Fremme af Applikationer, markeder og industriens konkurrenceev- ne (KOM(96) 617 endelig udg. ). (5) ØSU’s udtalelser af 28. januar 1998, EFT C 95 af 30. 3. 1998, s. 6 og s. 11. (6) KOM(97) 583 endelig udg. , Punkt 1 (Baggrund), 3. afsnit. 14. 9. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 284/117 retningsmæssige problemer på grund af den faldende efterspørgsel efter forsvarsrelaterede produkter, er den nødt til at rationalisere og omstrukturere. For øjeblikket sker denne rationalisering og omstrukturering som en reaktion på de nuværende kommercielle og forretning- smæssige vilkår, uden at der nødvendigvis tages hensyn til medlemsstaternes og EU’s strategiske behov på længere sigt. ner for EU’s forsvarsrelaterede industrier, opremses de vigtigste nedenfor med en kort beskrivelse af deres rolle. For yderligere detaljer se bilag 2 (medlemskab) og bilag 3 (forhold mellem organisationer). 3. 5. 1. NATO, som der ikke er nogen grund til at komme nærmere ind på i denne udtalelse. 3. 3. I løbet af de sidste 25 år har den europæiske forsvarsindustri fortrinsvist samarbejdet omkring indivi- duelle projektprogrammer, hvor landene deles om ansva- ret for administration, udgifter, udvikling og produk- tion. Dette har imidlertid skabt strukturer, der hverken har været kommercielt effektive eller rentable. Selv om f. eks. erklæringen om at fortsætte produktionen af Eurofighter hilses velkommen, bør man imidlertid huske, at dette projekt gennemføres som led i et samarbejds- og konsortiumprogram, der blev igangsat i 1980’erne, dvs. længe inden medlemsstaternes og Kommissionens nuværende, meget alvorlige overvejelser om den euro- pæiske forsvarsindustris fremtidige størrelse og struktur. Store europæiske projekter af denne art vil i fremtiden kræve central styring på et kommercielt grundlag, og forslaget om, at det foreslåede europæiske »Future Large Aircraft« (FLA) skal bygges af et »militært Airbuskonsortium«, er et eksempel på de nye industrielle organisationer, der er behov for. 3. 4. Opfordringen fra Frankrigs, Tysklands og Stor- britanniens regeringschefer i december 1997 om at omstrukturere EU’s luftfarts- og forsvarsindustrier var det første politiske skridt hen imod en holdning, der vil gøre det muligt for de europæiske virksomheder at forberede den nødvendige omstrukturering. Man bør imidlertid være klar over, at medmindre alle medlemssta- ter ændrer deres politikker grundlæggende og enes om en homogen fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, med alt hvad dette indebærer, vil mange af forsvarsindustriens problemer forblive uløste, og ethvert initiativ fra indu- striens side vil kun have begrænsede muligheder for at lykkes. Tiden er knap, hvis industrien skal bevare sin nuværende konkurrenceevne på verdensmarkedet for forsvarsmateriel. Som ØSU anførte i sin udtalelse om den europæiske luft- og rumfartsindustri (se fodnote 5, s. 116), punkt 3. 15, kan der kun »sættes fornyet skub i disse sektorer, hvis medlemsstaterne forpligter sig fuldt ud til et fælles fodslag og accepterer at sætte sig fælles økonomiske målsætninger og at stille deres forskellige instrumenter til rådighed for sektoren«. WEU (Den Vesteuropæiske Union) er en organisation, som tager sig af forsvars- og sikkerhedsspørgsmål. Den blev oprettet ved Paris-aftalen, undertegnet i oktober 1954, der modificerede Bruxelles-traktaten fra 1948. Den Vesteuropæiske Union indtager en nøglestilling mellem EU og NATO som den eneste organisation, der er klar til at udføre militære operationer med henblik på humanitær hjælp, fredsbevarende opgaver og krisesty- ring. WEAG (Den Vesteuropæiske Rustningsgruppe) har til opgave at koordinere rustningssamarbejdet inden for WEU. WEAG’s målsætninger er: — en mere effektiv udnyttelse af ressourcerne, bl. a. gennem en øget harmonisering af operative krav; — at åbne de nationale forsvarsmarkeder for internatio- nal konkurrence; — at styrke det europæiske teknologi- og industrigrund- lag i forsvarssektoren; — at skabe et snævert samarbejde om forskning og udvikling. WEAO (Den Vesteuropæiske Våbenorganisation), op- rettet i november 1996, er et nyt organ under WEU. Det er den første rustningsorganisation i Europa med international status som juridisk person. Den udstikker de lovgivningsmæssige rammer for de fælles rustningsop- gaver, som WEAG-ministrene tildeler den. OCCAR (Fællesorganet for samarbejde på forsvarsma- terielområdet). Eftersom betingelserne for at oprette et egentlig europæisk rustningsagentur endnu ikke er til stede, har den franske, tyske, italienske og britiske regering besluttet at oprette OCCAR som et skridt hen imod dannelsen af et europæisk rustningsagentur. OCCAR’s primære målsætninger er: — indførelse af nye, optimerede programforvaltnings- procedurer; — harmonisering af operative krav; — forbedring af konkurrenceevnen for teknologi- og industrigrundlaget i EU’s forsvarssektor; — snævert samarbejde inden for sektoren; Eftersom der ud over Rådet og Kommissionen 3. 5. (EU) er mange eksisterende eller foreslåede organisatio- — uforbeholden støtte til de væbnede styrker på kort og mellemlang sigt. C 284/118 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14. 9. 98 EAA (Det Europæiske Forsvarsmaterielagentur). Erklæ- ringen om Den Vesteuropæiske Union, der er vedføjet Amsterdam-traktaten, giver mulighed for at oprette et europæisk forsvarsmaterielagentur som et muligt forum for det fremtidige rustningssamarbejde i WEU. 4. Kommissionens meddelelse 4. 1. I sin meddelelse af december 1997 påpeger Kommissionen endnu engang de bekymringer, som den allerede gav udtryk for i sin meddelelse af januar 1996 (se fodnote 1, s. 116), og bemærker, at beskæftigelsen er faldet og underskuddet i samhandlen med USA blevet større. Kommissionen ønsker at anvende alle disponible instrumenter til at oprette et europæisk enhedsmarked for forsvarsmateriel og foreslår en global fremgangsmå- de for at gennemføre denne strategi: — Et udkast til fælles holdning om udformningen af en europæisk forsvarsmaterielpolitik i en af Kommissio- nen foreslået form. Til at begynde med vil dette specifikt omfatte overførsler inden for Fællesskabet (af forsvarsrelaterede produkter), offentlige indkøb og en fælles toldordning. — En handlingsplan for de forsvarsrelaterede indu- strier. Planen beskriver de områder, hvor en omgåen- de indsats forekommer nødvendig, og for hvilke Kommissionen vil udarbejde detaljerede forslag. 4. 1. 1. for komplementære og agter at gå videre med begge. Kommissionen anser disse to foranstaltninger 4. 2. I forbindelse med handlingsplanen foreslår Kom- missionen, at man ikke venter på, at nye institutionelle rammer er blevet fastlagt, men omgående træffer foran- staltninger med henblik på at beskytte forsvarssektorens teknologi- og industrigrundlag. Kommissionen agter at udvikle mere detaljerede handlingsplaner for disse områder og opfordrer de forsvarsrelaterede industrier i Europa samt andre berørte aktører til at samarbejde om gennemførelsen af handlingsplanen. — den europæiske forsvarsmaterielpolitik er nært for- bundet med EU-politikkerne, navnlig industri-, han- dels-, told-, regional-, konkurrence-, innovations- og forskningspolitikken; — handlingsplanen skal fremme udviklingen af en europæisk forsvarsmaterielpolitik; — den fælles holdning skal tages op til fornyet overvejel- se 18 måneder efter vedtagelsen. Som tillæg til bilag 1 er medtaget en »Definition 4. 3. 2. af den forsvarsrelaterede sektors særlige kendetegn«, udarbejdet af gruppen vedrørende europæisk forsvars- materielpolitik (POLARM) og godkendt af Coreper den 10. december 1996. 4. 3. 3. punkter: Dette tillæg indeholder bl. a. følgende hoved- — Forsvarsmaterielsektorens særlige kendetegn, der har været anerkendt siden Fællesskabets grundlæg- gelse, tilgodeses med bestemmelserne i Rom- traktatens artikel 223. — 90 % af EU’s produktion af forsvarsmateriel er koncentreret på nogle få medlemsstater, nemlig Frankrig, Storbritannien, Tyskland, Italien og Sve- rige. — Da regeringerne er de eneste kunder, og i nogle tilfælde ejer en betydelig del af forsvarsindustrierne, adskiller markedet sig fra de fleste andre økonomiske sektorer. — Regeringen skal give tilladelse til produktion af og handel med forsvarsmateriel. — Forholdet mellem kvalitet og pris er ikke det eneste kriterium for indkøbspolitikken. Kompensations (forretninger), herunder industrisamarbejdsaftaler, samt strategisk-politiske, økonomiske og sikker- hedsmæssige hensyn kan også spille en rolle. 4. 3. Bilag 1 i Kommissionens meddelelse består af et »Udkast til fælles holdning vedrørende udformningen af en europæisk forsvarsmaterielpolitik (fastlagt på grundlag af artikel J. 2 i traktaten om Den Europæiske Union)«. 4. 4. Handlingsplanens formål er at skabe de nødven- dige betingelser for: — at styrke den europæiske forsvarsindustris konkur- renceevne; 4. 3. 1. punkter: Dette udkast indeholder bl. a. følgende hoved- — at bevare det teknologiske og industrielle forsvars- grundlag; — der skal tages hensyn til de særlige kendetegn ved forsvarsmaterielområdet; — udvikling af en effektiv europæisk forsvarsmateriel- politik forudsætter, at de instrumenter, der henhører under FUSP (den fælles udenrigs- og sikkerhedspoli- tik) eller EU-rammerne, bringes i anvendelse; — at integrere EU’s teknologiske og industrielle forsvarsgrundlag i den almindelige økonomi for at undgå overlapninger mellem det civile og det militære område; — at skabe de nødvendige forudsætninger for en euro- pæisk sikkerheds- og forsvarsidentitet. 14. 9. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 284/119 4. 4. 1. anstaltninger inden for følgende områder: Kommissionens handlingsplan redegør for for- 1. Forenkling af intern overførsel i Fællesskabet 2. Statut for det europæiske selskab 3. Offentlige indkøb 4. Forskning og teknologisk udvikling 5. Standardisering 6. Toldafgifter 7. Innovation, teknologioverførsel og små og mellem- store virksomheder 8. Konkurrencepolitik 9. Eksport 10. Strukturfondene 11. Beskatning 12. Principperne for markedsadgang 13. Benchmarking 14. Udvidelsen 4. 4. 2. Til slut indeholder meddelelsen en detaljeret tidsplan for de vigtigste foranstaltninger i udkastet til handlingsplan i perioden fra første halvdel af 1998 til 2000. 5. Generelle bemærkninger 5. 1. ØSU er glad for, at man har fået mulighed for at fremsætte kommentarer til Kommissionens meddelelse, der er en naturlig opfølgning af Kommissionens tidligere meddelelser »Europas forsvarsrelaterede industri og de udfordringer, den står overfor« (se fodnote 1, s. 116) og »Den europæiske luft- og rumfartsindustri: Den globale udfordring må imødegås« (se fodnote 3, s. 116). 5. 2. ØSU ser generelt positivt på handlingsplanen. ØSU bemærker, at Kommissionen anser udkastet til fælles holdning og forslaget til handlingsplan som uafhængige af hinanden, selv om de er indeholdt i en og samme meddelelse. ØSU tager Kommissionens hensigter til efterretning, men mener ikke, at sammenhængen mellem udkastet til fælles holdning og handlingsplanen er tilstrækkelig klar i meddelelsen, og efterlyser en bedre begrundelse for denne sammenkobling. ØSU mener, at manglen på politisk vilje og tilsagn om konvergens indskrænker Kommissionens manøvremuligheder, skønt Kommissionen selv mener, at foranstaltningerne i forslaget til handlingsplan bør gennemføres separat. 5. 2. 1. ØSU er imidlertid bekymret over, at mange af Kommissionens forslag forudsætter større beslutninger og konkrete foranstaltninger i alle medlemsstater. Indtil videre tyder alt på, at sådanne beslutninger og foranstalt- ninger i medlemsstaterne »glimrer ved deres fravær«. Medmindre og indtil regeringscheferne i alle medlems- stater enstemmigt træffer de fornødne beslutninger vedrørende forsvar og sikkerhed, vil der ikke ske store fremskridt. Skønt den nylige erklæring fra Frankrigs, Tysklands og Storbritanniens regeringschefer (se punkt 3. 4 ovenfor) hilses velkommen, var der højst tale om det første tegn på, at de tre lande erkender, at der bør gøres noget. 5. 3. Omfanget af de problemer, som skal løses på regeringsniveau, kan anskueliggøres. Visse regeringer/ virksomheder ville foretrække, at der oprettes et euro- pæisk civilt/militært konglomerat, som opfattes til- strækkeligt nationalt i de enkelte lande til at opnå våbenordrer fra regeringerne, mens andre går ind for en ikke-sektorspecifik strategi. Visse regeringer er af nationale politiske årsager imidlertid uvillige til at købe fra udenlandske virksomheder eller harmonisere deres indkøb. De europæiske forsvarsvirksomheders forskelli- ge juridiske status kan desuden gøre det vanskeligt at skabe en fusioneret virksomhed, der kan tiltrække private aktionærer. 5. 3. 1. En række europæiske virksomheder har for øjeblikket omfattende kommercielle interesser (f. eks. datterselskaber) i USA. Der kan derfor være situationer, hvor disse virksomheder ikke deler entusiasmen for en fremtidig, storstilet europæisk rationalisering, da dette kan vanskeliggøre den fremtidige samhandel med USA. 5. 4. Nøglen til fremskridt består bl. a. i en aftale om en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og en fælles forsvarspolitik. Uden en sådan risikerer man, at Kom- missionens forslag bliver gennemført på en tilfældig måde og uden fuld hensyntagen til forsvarsindustriens særlige kendetegn, der er beskrevet i tillægget til udkastet til fælles holdning. 5. 4. 1. ØSU er klar over, at visse medlemsstater føler sig forpligtede til at holde visse forsvarsaspekter for sig selv. Et uafhængigt europæisk forsvarsindustrigrundlag vil imidlertid kun kunne bevares, hvis der gennemføres forskellige grundlæggende forandringer, f. eks. : — der må vedtages politikker, som anerkender, at forsvarsmarkedet er globalt; C 284/120 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14. 9. 98 — der må træffes foranstaltninger med henblik på at opnå stordriftsfordele; — antallet af nationale sværvægtere må reduceres i overensstemmelse med markedets krav; — princippet om en rimelig modydelse må erstattes med noget bedre. forslag, rummer mange af dem konstruktive løsningsmo- deller til, hvordan man kan håndtere den europæiske forsvarsindustris problemer — fragmenteringen af det europæiske marked for forsvarsmateriel, faldende efter- spørgsel i Europa, stadig hårdere konkurrence om eksportordrer og et øget tab af arbejdspladser. Hvis medlemsstaterne ikke giver Kommissionen reelle beføjel- ser til at gennemføre forandringer, kan dette meget vel sætte en stopper for Kommissionens initiativer. 5. 5. ØSU støtter Kommissionens målsætning om at rette op på det europæiske forsvarsmarkeds for øjeblikket fragmenterede karakter. Mange medlemssta- ter kan stadigvæk være selvforsynende, men dette vil der på lang sigt formodentlig ikke være råd til. Et mere snævert samarbejde og skabelsen af et europæisk marked for forsvarsmateriel vil dog være fuldstændig afhængig af de politiske og institutionelle rammer, som medlems- staterne enes om. Et ægte europæisk marked for forsvars- materiel vil omfatte et europæisk organ, der har til opgave at harmonisere de forskellige landes operative krav, definere og vedtage harmoniserede regler for indkøb og erhvervelse samt fastlægge procedurer inden for strukturelle rammer med henblik på at sikre konkur- rence og opnå et effektivt økonomisk afkast, samtidig med at unødvendige overlapninger undgås. Oprettelsen af et sådant organ forudsætter, at regeringerne vedtager fælles økonomiske og militære mål. Den Vesteuropæiske Rustningsgruppe (WEAG) kunne udføre disse opgaver, hvis den havde de fornødne beføjelser. Et europæisk marked for forsvarsmateriel vil 5. 6. gøre det muligt for den europæiske forsvarsindustri at opretholde de teknologistandarder, som er nødvendige for at kunne konkurrere på verdensmarkedet og, hvad der er endnu vigtigere, forsyne medlemsstaternes væbne- de styrker med det højteknologiske, omkostningseffekti- ve materiel, som de behøver for at udføre deres opgaver. Uden dette potentiale kan Europa meget let blive afhængig af tredjelande, når det gælder forsyningen af forsvarsmateriel, med de begrænsninger af de politiske manøvremuligheder, som dette ville medføre. Bevarelsen af en moderne, effektiv og konkurrencedygtig forsvarsin- dustri i Europa bliver derfor et afgørende element i EU’s sikkerhedsberedskab. En gennemgang af de to relevante kommissions- 5. 7. meddelelser af januar 1996 og november 1997 viser, at der kun har været meget få reelle fremskridt med at finde konstruktive løsninger på de spørgsmål, som første gang rejstes i begyndelsen af 1996. En række af de identificerede problemer er med tiden blevet værre. Skønt ØSU har visse forbehold over for Kommissionens 5. 8. Strukturomlægninger inden for de forsvarsrelate- rede industrier vil resultere i et mindre antal store (europæiske) holdingselskaber, hvilket på et operativt niveau vil føre til en fokusering på projektadministration, systemintegration og samling. Der er ved at ske en fundamental ændring af 5. 8. 1. underleverandørvirksomheden med større specialisering og »risikodeling« (partnerskaber) til følge. Dette vil sandsynligvis fortsætte, om end »sektormæssig risikode- ling« formodentlig kun vil omfatte de større førsteunder- leverandører. Det vil imidlertid have »økonomiske virkninger« på forsyningskæden, inklusive SMV. 5. 8. 2. ØSU anerkender, at forandringer er uundgåeli- ge, men mener, at dette ikke bør gå ud over de involverede, f. eks. SMV. ØSU henstiller til Kommissio- nen om at tage initiativ til en undersøgelse af den mulige indvirkning på innovation, jobsikkerhed, regionaludvik- ling, planlægning, finansiering osv. 5. 8. 3. Som tidligere nævnt (se punkt 2. 3. 2) er der allerede forsvundet et stort antal arbejdspladser som følge af strukturomlægningen i sektoren. Med hensyn til menneskelige ressourcer gør strømliningen af den europæiske forsvarsindustri det nødvendigt at lægge særlig vægt på at skabe alternative jobmuligheder og omskole ansatte for at bevare et højt niveau af teknologisk ekspertise. Kommissionen bør undersøge dette. Alle større lande, der producerer forsvarsmate- 5. 9. riel, forsøger at eksportere deres produkter. Også en række europæiske lande har haft forholdsvis god succes med dette og derigennem sikret et betragteligt antal arbejdspladser og fået dækket en del af udviklings- og indkøbsomkostningerne ved nyt materiel til eget brug. ØSU mener, at en fælles handelspolitik i overensstem- melse med de otte kriterier, der blev vedtaget af Det Europæiske Råd i Luxembourg i 1991 og derefter bekræftet i Lissabon i 1992, kan forbedre den europæiske eksport. 14. 9. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 284/121 6. Særlige bemærkninger 6. 1. ØSU noterer sig Kommissionens »14« områder, hvor der er brug for særlige foranstaltninger, samt Kommissionens synspunkt om, at de ikke behøver at vente på, at udkastet til fælles holdning vedtages (se punkt 4. 2 og 5. 2 ovenfor). Eftersom flere af punkterne også er relevante for erhvervssektorer uden for de forsvarsrelaterede industrier, hilser ØSU mange af de foreslåede foranstaltninger velkommen. I denne udtalel- se vil ØSU kun kommentere de punkter i handlingspla- nen, hvor ØSU har betænkeligheder over for Kommissio- nens forslag i relation til forsvarsindustrierne. 6. 2. Område V. 2. Statut for det europæiske selskab En aftale om dette spørgsmål kan muligvis gøre det lettere at foretage den nødvendige strukturomlægning af forsvarsindustrien, og ØSU har før tilsluttet sig en sådan aftale. 6. 3. Område V. 3. Offentlige indkøb Forsyningssikkerhed er et nøgleelement i denne forbin- delse. Anvendelsen af tre kategorier synes ikke at være nogen praktisk og realistisk fremgangsmåde. ØSU anbefaler, at Kommissionen og WEAG tilsammen fore- tager en evaluering. 6. 3. 1. I hvert fald til at begynde med burde alle foranstaltninger med henblik på at åbne markedet inden for Europa defineres specifikt juridisk for at forhindre, at lande og industrier uden for Europa fortolker disse som et middel til at åbne det europæiske marked for eksterne leverandører. Foranstaltninger, der åbner det europæiske marked for »globale« konkurrenter, må kontrolleres for at sikre virkeligt sammenlignelige vilkår på verdensmarkedet (gensidighed). 6. 3. 2. En række medlemsstater har endnu ikke gennemført de nuværende direktiver vedrørende offentli- ge indkøb fuldt ud. Det kan derfor meget vel være uklogt at gå for drastisk eller for hastigt til værks med at gennemføre direktiverne på det meget specifikke marked for forsvarsmateriel. En varsom strategi kan vise sig at give bedre slutresultater, især i betragtning af behovet for at garantere forsyningssikkerheden. 6. 4. Område V. 4. FTU (forskning og teknologisk ud- vikling) re adskillelse mellem »militære« og »civile« procedurer og finansiering er skadelig og ineffektiv, især i betragt- ning af den voksende betydning af teknologier med dobbelt formål. 6. 4. 1. Selv om der er forskel på interventionsmekanis- merne for den »militære« og den »civile« sektor, fordi FTU inden for forsvarsindustrien omfatter produktud- vikling, har Europa ikke råd til at fortsætte sin nuværen- de støtte. Skønt der formodentlig er behov for at bevare en vis støtte, der er øremærket til FTU inden for forsvarsindustrien — på medlemsstatsniveau? — er der brug for en bedre koordination af de europæiske udgifter på dette område med henblik på at sikre de bedste resultater og så vidt muligt undgå overlapninger mellem europæiske og nationale programmer. 6. 4. 2. Det er sandsynligvis de tilgængelige forsknings- midler, der afgør, hvilket forsvarsmateriel der fremover kan udvikles. Kommissionen og WEAG bør tilsammen finde nye måder at koordinere de civile og militære forskningsaktiviteter på for at sikre så få overlapninger som muligt mellem disse to organisationer og opnå et maksimalt afkast af medlemsstaternes investeringer. 6. 5. Område V. 5. Standardisering ØSU bifalder Kommissionens plan om så vidt muligt at rationalisere standarder af økonomiske hensyn, f. eks. mellem de europæiske forsvarsministerier, civile og militære applikationer eller Europa og USA. Da ØSU så på standardiseringsspørgsmålet (1), opdagede man imidlertid, at der var mange problemer på det »kommer- cielle område«, samt at lovgivning, gennemførelse og håndhævelse i hele EU ikke svarede til forventningerne. Dette betyder, at foranstaltninger og resultater på dette område, uanset de gode hensigter, formodentlig vil blive forsinket, indtil der opnås væsentlige fremskridt. Undersøgelsen af den aktuelle situation vedrørende standarder i EU og USA, som Kommissionen for nylig tog initiativ til, vil forhåbentlig bringe klarhed over situationen og være et skridt i retning af en mere koordineret strategi vedrørende standarder i både EU og USA. 6. 5. 1. ØSU påpeger, at der ikke er nogen referencer til de østeuropæiske lande og det tidligere Sovjetunionen. I betragtning af EU’s interesser i disse lande er der behov for yderligere undersøgelser af, hvad indførelsen af vestlige industristandarder kan indebære for deres in- dustrier. Der er en vigtig brist i holdningen til forskning og teknologisk udvikling i Europa. Den nuværende arbitræ- (1) ØSU’s udtalelse om »Tekniske standarder og gensidig anerkendelse«, EFT C 212 af 22. 7. 1996. C 284/122 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14. 9. 98 6. 6. Område V. 7. Innovation, teknologioverførsel og SMV 6. 6. 1. Støtte til SMV bør stilles til rådighed fra et bredere marked end blot forsvarsmarkedet. »Offset, rimelig modydelse eller et passende alternativ (økono- misk afkast)« kunne stilles til rådighed fra andre mar- kedssegmenter end forsvarsmarkedet. 6. 6. 2. I SMV-fremmeforanstaltningerne bør der tages højde for betydning af underleverandørsektoren, som i høj grad tegnes af mindre virksomheder og håndværks- virksomheder. For at tilpasse sig udviklingen på forsvarsmarkedet og aktiviteter med dobbelt formål skal disse virksomheder navnlig løse problemet med materiellets hurtige forældel- se og satse på kvalitet, uddannelse og kommunikation. 6. 6. 3. I denne forbindelse anmoder ØSU Kommissio- nen om at fokusere på tre områder ud over markedsad- gangen: — investeringsfremme via hurtigt tilgængelige finansie- ringsordninger, som ikke er begrænset til regional- fondenes målområder; — styrkelse og tilpasning af den teknologiske uddannel- se og lettere overførsel af knowhow; — lettere adgang til rådgivning fra teknologikonsulen- ter, hvis ekspertise skal omfatte såvel teknik og kvalitetsrådgivning som finansiering og uddannelse. forsvarsmateriel, men har afventet resultatet af det britiske formandskabs initiativ vedrørende en »euro- pæisk adfærdskodeks«. ØSU udtrykker tilfredshed med, at Rådet (den 8. -9. juni 1998) formelt vedtog denne adfærdskodeks om våbeneksport, og håber, at medlems- staterne vil håndhæve denne meget strengt. ØSU bifalder erklæringen om, at medlemsstaterne vil gøre deres yderste for at få andre våbeneksporterede lande til at respektere kodeksens principper. 6. 8. 3. Efterhånden som samarbejdet om at udvikle forsvarsmateriel bliver den almindelige praksis, bliver det nødvendigt at løse spørgsmålet om eksport af forsvarsmateriel, der er udviklet på denne måde, til lande uden for EU. Et forslag om, at de bestemmelser, som gælder i hovedleverandørens hjemland, og dermed i det »endelige eksportland«, skal være afgørende, bør overvejes omhyggeligt. Visse medlemsstater fører en strengere eksportkontrol, som adfærdskodeksen ikke må sætte på spil. 6. 8. 4. I visse tilfælde udøver regeringsmyndigheder i forsyningslandene politisk pres på kundelandene for at opnå større våbeneksportordrer. Undertiden griber statsoverhoveder endda direkte ind. Rådet og Kommissionen bør erkende, at eksportfremme er en fælles interesse, som derfor kunne have gavn af deres støtte. 6. 8. 5. ØSU ser frem til at deltage i den videre generelle debat om alle disse spørgsmål. 6. 7. Område V. 8. Konkurrencepolitik 6. 9. Område V. 12. Markedsadgang Dette spørgsmål må overvejes i relation til »offentlige indkøb«. I betragtning af manglen på udbredt åben/fri konkurrence i Europa for forsvarsprodukter vil konkur- rencen på forsvarsmarkedet kun udvikle sig meget langsomt i de kommende år. Konkurrencepolitikken kan blive nødt til at erkende og acceptere, at der findes »europæiske sværvægtere« i visse grupperinger (f. eks. fly, motorer og materiel) som en forudsætning for at kunne konkurrere på verdensmarkedet. 6. 8. Område V. 9. Eksport 6. 8. 1. Dobbelt formål. Resultatet af Kommissionens vurdering af de nuværende regler og forordninger med henblik på at forenkle den måde, de fungerer på, uden at indføre ny lovgivning, afventes med stor interesse. 6. 8. 2. Konventionelle våben. ØSU er klar over, at Kommissionen er parat til at offentliggøre en hvidbog om dette aspekt af politikken vedrørende eksport af Princippet om gensidig markedsadgang bør betones stærkere. Det er et nøgleelement i forbindelse med åbningen af processen omkring offentlige indkøb (punkt 6. 3) for at undgå ulige konkurrencevilkår, hvorved Europas forsvarsmarked tilbyder tredjelande mulig- heder, som ikke er tilgængelige for europæiske virksom- heder. Gensidighed omfatter i dette tilfælde europæiske virksomheders investeringsmuligheder, afskaffelse af begrænsninger i procentandelen af udenlandsk ejerskab, rent udenlandsk ejerskab eller sikkerhedsrestriktioner. 6. 10. Område V. 13. Benchmarking ØSU har tidligere beskæftiget sig med »benchmarking« og afgivet udtalelser med kommentarer. Ikke desto mindre mener ØSU, at Kommissionen i forbindelse med forsvarsindustrien er nødt til at være mere præcis og uddybe sine målsætninger. 14. 9. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 284/123 6. 11. Område V. 14. Udvidelsen 6. 12. Euroen Udvidelsen kan både åbne muligheder og skabe proble- mer. Kommissionens handlingsplan bør anerkende, at der udmærket kan være forskellige konsekvenser for det militære og det civile marked, og at de generelle økonomiske faktorer kan spille en vigtig rolle i den politiske beslutningstagning. Kommissionens handlingsplan omtaler ikke euroen (vedtaget i maj 1998). ØSU anbefaler, at Kommissionen foretager en undersøgelse af a) euroens eventuelle indvirkning på de forsvarsrelaterede industriers aktivite- ter og b) euroen som et eventuelt internationalt alternativ til den amerikanske dollar. Bruxelles, den 2. juli 1998. Tom JENKINS Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg BILAG 1 til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse 1. I slutningen af marts 1998 fremlagde de fire partnere i Airbus Industries (Aerospatiale i Frankrig, British Aerospace i Storbritannien, CASA i Spanien og Daimler Benz i Tyskland) deres svar på regeringschefernes erklæring af december 1997 vedrørende omstruktureringen af den europæisk fly- og forsvarselektroniske industri. 1. 1. I deres rapport påpeger Airbus Industries-partnerne, at de deler regeringernes strategiske interesse i at opbygge en stærk europæisk fly- og forsvarsindustri. Rapporten afspejler partnernes store principielle enighed om at skabe en enkelt, homogen virksomhed, »European Aerospace and Defence Company« (EADC). Men det anerkendes samtidig, at der ligger meget arbejde forud, især i forbindelse med spørgsmålet om ejerskab. Der er derfor ikke lagt nogen tidsplan, og partnerne vil fortsætte deres undersøgelser. Rapporten erkender også, at andre aktører i den europæiske fly- og forsvarsindustri, især i Italien 1. 2. og Sverige, spiller en vigtig rolle i omstruktureringsprocessen. 1. 3. Nylige begivenheder understreger, at den europæiske forsvarsindustri forventes at bære hovedans- varet for sin egen omstrukturering. Det står imidlertid klart, at medlemsstaterne spiller en central rolle for udviklingen af et marked for forsvarsmateriel og vurderingen af europæiske forsvarsbehov. De må acceptere ansvaret for dette, eftersom det er begrænset, hvad industrien kan og bør gøre på eget initiativ. Den franske, tyske, britiske, italienske og spanske forsvarsministers erklæring af 20. april 1998, 2. som bekræftede deres vilje til at fremskynde konsolideringen af den europæiske forsvarsindustri og deres ønske om at godkende et aftalememorandum i juni om afskaffelse af visse hindringer for strukturomlægninger i industrien, er endnu et bevis på et voksende ønske hos visse regeringer om at komme videre. C 284/124 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14. 9. 98 BILAG 2 til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse Medlemskab i forskellige organisationer, jf. punkt 3. 5. 1 LAND EU NATO WEU WEAG Belgien Canada Danmark Finland Frankrig Grækenland Holland Irland Island Italien Luxembourg Norge Østrig Portugal Spanien Storbritannien Sverige Tyrkiet Tyskland USA Ja Ja Ja Ja Ja Ja Ja Ja Ja Ja Ja Ja Ja Ja Ja Medlem Ja Ja Ja (Anmærkning 1) Ja Ja Ja Ja Ja Ja Ja Ja Ja Ja Ja Ja Medlem Deltager Observatør Observatør Medlem Medlem Medlem Observatør Associeret medlem Medlem Medlem Associeret medlem Observatør Medlem Medlem Medlem Observatør Associeret medlem Medlem Deltager Deltager Deltager Deltager Deltager Deltager Deltager Deltager Deltager Deltager Deltager Deltager Anmærkninger: 1. Frankrig har siden 1966 stået uden for NATO’s militære struktur, men er i øvrigt fuldgyldigt medlem af organisationen. 2. Bulgarien, Estland, Letland, Litauen, Polen, Rumænien, Slovakiet, Slovenien, Tjekkiet og Ungarn har status som »associerede partnerlande« i WEU. 3. Ovenstående liste, der er helt uofficiel, er udarbejdet som supplement til punkt 3. 6. 14. 9. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 284/125 BILAG 3 til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse Outline organisation chart to show the inter-relationships between the various organisations mentioned in the opinion of the Economic and Social Committee (N. B. This diagram is not an official document. It has been prepared by the rapporteur as an aide-memoire)


title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle Puolustukseen liittyviä teollisuudenaloja koskevan Euroopan unionin strategian täytäntöönpano"

formats: html pdf print

text: 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/115 Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle Puolustukseen liittyviä teollisuudenaloja koskevan Euroopan unionin strategian täytäntöönpano” (98/C 284/18) Komissio päätti 4. joulukuuta 1997 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta tiedonannosta. Asian valmistelusta vastannut teollisuus-, kauppa-, käsiteollisuus- ja palvelujaosto antoi lausuntonsa 3. kesäkuuta 1998. Esittelijä oli Michael Mobbs. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 1. –2. heinäkuuta 1998 pitämässään 356. täysistunnossa (heinäkuun 2. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. A¨ änestyksessä annettiin 68 ääntä puolesta, 20 vastaan ja 17 pidättyi äänestämästä. 1. Päätelmät Yhteiseen ulko- turvallisuuspolitiikkaan ja 1. 1. (YUTP) liittyvä eurooppalainen poliittinen tahto on tarpeen tuoda selvästi julki ja myöntää, että eurooppalai- nen puolustusteollisuus on olennainen osa kyseistä politiikkaa. 1. 2. Toimintaan liittyvien vaatimusten lähentäminen on yhteisiin eurooppalaisiin puolustustarvikemarkki- noihin johtavan kehityksen perusta. Sen rinnalla tarvi- taan hankintamenettelyjen, määräysten ja standardien yhdenmukaistamista. Etua toisi myös Euroopan varustelutoimiston perustaminen vastaamaan yhteisestä toiminnasta. puolustusmateriaalin 1. 3. Tehokkaan toimintakyvyn ylläpitäminen edel- lyttää, että eurooppalaisilla asevoimilla on käytettä- vissään teknisesti ja hinta–laatu-suhteeltaan korkeata- soisia ja kohtuuhintaisia välineitä. Euroopan ei pidä poliittisista, teknisistä ja taloudellisista syistä joutua puolustusvälineiden osalta riippuvaiseksi unionin ulko- puolisista maista. Sen vuoksi on tärkeää ylläpitää ajanmukaista, tehokasta ja kilpailukykyistä puolustus- teollisuutta elintärkeänä osana Euroopan omia turvalli- suuteen tähtääviä toimia. 1. 4. Jotta eurooppalainen puolustusteollisuus pystyy tukemaan tulevaa yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiik- kaa, on luotava eurooppalaiset puolustusvälinemarkki- nat. Niiden pohjalta eurooppalainen puolustustarvike- teollisuus voi ryhtyä toimintansa jäsenvaltioiden väli- seen järkiperäistämiseen säilyttääkseen kilpailukykynsä maailmanmarkkinoilla. 1. 6. Pitkällä aikavälillä eurooppalaisen puolustus- teollisuuden teknologisen perustan ylläpitäminen edel- lyttää kaikkein tärkeimmän ”eturivin” tekniikan yksilöi- mistä. Lisäksi tukena tarvitaan Euroopan laajuista, keskitetysti hallinnoitua ja rahoitettua yhteistoimintaan perustuvaa TTK-prosessia. Esimerkkinä tarvittavista hankkeista mainittakoon hiljattain päätöksen saatettu Länsi-Euroopan varusteluryhmän (WEAG) tiede- ja teknologiaselvityksen ensimmäinen vaihe. on hallitusten Jäsenvaltioiden 1. 7. ryhdyttävä välittömästi myönteisiin toimiin ilmaistakseen Euroo- palle, että niillä on poliittista tahtoa kehittää YUTP:aa, asettaa tavoitteita ja kiinnittää huomiota eurooppalaisen puolustusteollisuuden rakennemuutokseen ja järkipe- räistämiseen. Mikäli ne eivät ole valmiita tai kykene tähän, niiden tulee ottaa täysi vastuu alan jatkuvasta taantumisesta ja siitä, että Eurooppa on puolustustarvik- keiden osalta yhtä riippuvampi muista lähteistä. On kuitenkin saatu rohkaisevia merkkejä siitä, että osa hallituksista myöntää puolustusteollisuuden ongelmat ja että ne ovat ryhtymässä myönteisiin toimiin tukeakseen eurooppalaista teollisuutta rakennemuutoksessa. 2. Taustaa 2. 1. Viime aikoihin asti yhteisössä ei ole kiinnitetty erityistä huomiota puolustukseen liittyviin teollisuu- denaloihin. Syy tähän on ollut jäsenvaltioiden näkemys – perustamissopimuksen 223 artiklan väljähkön tulkin- nan mukaan – että puolustukseen ja kansalliseen turvalli- suuteen liittyvät asiat kuuluvat itsenäisten valtioiden omalle vastuulle. 1. 5. Eurooppalaisten puolustusvälinemarkkinoiden toiminta edellyttää, että valtiot myöntävät teollisuuden, teknologian ja toimitusvarmuuden osalta keskinäisen riippuvuutensa. Komissio julkaisi ensimmäisen kattavan tiedo- 2. 2. nannon aiheesta ”Puolustukseen liittyvän teollisuuden C 284/116 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 haasteet” (1) tammikuussa 1996. Komitea antoi aiheesta lausunnon maaliskuussa 1997(2). mista sekä huomion kiinnittämistä kaksikäyttötekniikan tarjoamiin mahdollisuuksiin. 2. 3. Tässä yhteydessä on hyvä palauttaa mieliin komission ja komitean tärkeimpinä pitämät seikat, vaikkei tässä lausunnossa olekaan tarkoitus käsitellä komission asiakirjan yksityiskohtia. 2. 4. Komissio julkaisi syyskuussa 1997 Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuutta käsittelevän tiedonan- non (3). Lisäksi on paikallaan huomata, että komissio julkaisi joulukuussa 1996 avaruusalaa käsittelevän tiedo- nannon (4). Komitea antoi tiedonannoista lausunnot tammikuussa 1998 (5). 2. 3. 1. Kylmän sodan päättymisen ja neuvostoblokin hajoamisen myötä puolustusympäristö muutti asteittain luonnettaan. Uhkakuva, johon puolustustarpeet pohjau- tuivat, muuttui ja hallitusten oli sopeuduttava muutok- sen toiminnallisiin ja Euroopan puolustusteollisuuteen vaikuttaviin seurauksiin. 2. 5. Mainitut tiedonannot ovat ajankohtaisia, koska a) usein samat yritykset toimivat molemmilla aloilla, b) tekniikka on molemmilla aloilla pitkälti samaa ja c) markkinoilla kilpailuun liittyvät ongelmat ovat usein samanlaisia, vaikka asiakaskunta ja markkinaolosuhteet poikkeavatkin toisistaan. Eurooppalainen puolustukseen liittyvä teolli- 2. 3. 2. suus on tilanteessa, jossa sen taloudellinen ja poliittinen toimintaympäristö muuttuu jatkuvasti ja jossa siltä edellytetään jäsenvaltiotasolla tapahtuvaa järkiperäistä- mistä pidemmälle meneviä toimia. Yksittäisten yritysten kohdalla on puolustusbudjettien leikkauksista ja tiukas- ta kansainvälisestä kilpailusta johtuvien kaupallisten syiden aiheuttama voimakas rakennemuutos siihen liit- tyvine työpaikkojen menetyksineen jo käynnissä. Tärkein este aidon eurooppalaisen strategian soveltami- selle alan teollisuuteen on kuitenkin Euroopan puolus- tustarvikemarkkinoiden hajanaisuus. 2. 3. 3. Hallitusten kannalta on ongelmallista säilyttää tasapainossa poliittinen tarve, joka edellyttää unionin aidosti itsenäisen yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan (YUTP) kannalta avainasemassa olevaa vahvaa, tekni- sesti pätevää ja itsenäistä teollisuutta, ja tarve käyttää sotilaallisen uhan pienentymisen tarjoama puolustusme- nojen säästömahdollisuus muiden tärkeiden yhteiskun- nallisten ja ympäristöasioiden hyväksi. 2. 3. 4. Komitea kehotti aiemmassa lausunnossaan ko- missiota ottamaan toimissaan huomioon turvallisuus- ja puolustuspolitiikan, tutkimus- ja kehitystoiminnan sekä tuotannon organisoinnin ja puolustustarviketeolli- suuden välisen yhteyden sekä toimialan markkinoiden riippuvuuden tehtävistä päätöksistä. Kysynnän vähetessä puolustustarvikemark- kinoilla edellyttää työpaikkojen ja teknologian tason säilyttäminen lisäksi tuotannon entistä ripeämpää muuntamista siviiliteollisuudeksi ja sen monipuolista- puolustusministeriöissä (1) Komission tiedonanto – Euroopan puolustukseen liittyvän teollisuuden haasteet, toimet Euroopan tasolla, KOM(96) 10 lopull. (2) TSK:n lausunto, EYVL C 158, 26. 5. 1997, s. 32. 3. Nykyinen kanta Ensimmäinen puolustukseen liittyvää teollisuut- 3. 1. ta käsittelevä komission tiedonanto (ks. alaviite 1) jul- kaistiin hallitustenvälisen konferenssin edellä tammi- kuussa 1996. Valitettavasti heinäkuussa 1997 allekirjoi- tettu Amsterdamin sopimus ei sisällä selkeitä yhteiseen ja turvallisuuspolitiikkaan liittyviä päätöksiä. ulko- Tämän vuoksi eurooppalainen puolustusteollisuus on edelleen yleensä lokeroitunutta ja hajanaista. Tyypillistä on myös yritysten pienehkö koko, mikä estää riittävää sopeutumista tarpeelliseen rationalisointi- ja keskitty- misprosessiin. Huolimatta käynnissä olevasta rakenne- muutoksesta, joka on pääasiassa jäsenvaltiokohtaista ja johon ei juurikaan liity rajat ylittävää ohjailua, ei alalla ole poliittisesti sovittua perustaa kattavalle rakennemuu- tokselle, joka tarvitaan, mikäli toimiala haluaa kilpailla maailmanmarkkinoilla. Tämä on erityisen tärkeää jos halutaan kilpailla Yhdysvaltojen puolustusteollisuuden kanssa, joka on ”hallinnon avoimen ja konkreettisen tuen avulla”(6) käynyt nopeasti läpi huomattavan raken- nemuutoksen. 3. 2. Nykyiset kaupalliset ja liike-elämän paineet, joista tärkeimpänä mainittakoon sotilastarvikkeiden kysynnän pieneneminen, pakottavat Euroopan puo- (3) Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentil- le, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle – Euroopan ilmailuja avaruusteollisuus ja maailmanlaajui- sen haasteen kohtaaminen, KOM(97) 466 lopull. (4) Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamen- tille – Euroopan unioni ja avaruus: sovellusten, markkinoi- den ja teollisuuden kilpailukyvyn edistäminen, KOM(96) 617 lopull. (5) TSK:n lausunnot 28. tammikuuta 1998; EYVL C 95, 30. 3. 1998, s. 6 ja 11. (6) KOM(97) 583 lopull. , kohta 1 ”Asiayhteys”, kolmas kap- pale. 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/117 lustusteollisuuden kilpailukyvyn säilyttämiseksi ratio- nalisoimaan ja järjestämään uudelleen toimintaansa. Nykyisellään rationalisointiin ja rakennemuutokseen on ryhdytty em. kaupallisten ja liike-elämän paineiden vuoksi. Samalle ei kuitenkaan välttämättä oteta huo- mioon yksittäisten jäsenvaltioiden tai koko EU:n strate- gisia tarpeita. 3. 3. Eurooppalainen puolustusteollisuus on viimeksi kuluneiden 25:n vuoden aikana keskittynyt yhteishank- keissaan yksittäisiin hankeohjelmiin, joiden hallinnosta, kuluista, kehityksestä ja tuotannosta valtiot ovat jaka- neet vastuun. Tuloksena syntyneet rakenteet eivät kui- tenkaan ole olleet kaupallisesti kannattavia tai kustan- nustehokkaita. Samalla kun esimerkiksi ilmoitus aikees- ta aloittaa Eurofighter-hävittäjäkoneen tuotanto on tervetullut, tulee muistaa, että se on osa yhteisyritys- tai konsortiohanketta, joka aloitettiin 1980-luvulla paljon ennen kuin jäsenvaltiot tai komissio pohtivat vakavasti nyt ajankohtaista huolta eurooppalaisen puolustusteolli- suuden tulevasta koosta ja muodosta. Tulevaisuudessa huomattavat eurooppalaiset hankkeet edellyttävät kau- palliselle pohjalle rakentuvaa keskitettyä hallintoa. ”Air- bus Military” -konsortio, jonka tarkoituksena on ke- hittää nk. FLA-lentokone (European Future Large Mili- tary Aircraft), on esimerkki tarvittavasta uudesta yritys- rakenteesta. aloittamiseksi. On 3. 4. Ranskan, Saksan ja Yhdistyneen kuningaskun- nan johtajien joulukuussa 1997 julkituoma kehotus järjestää eurooppalainen ilmailu- ja avaruus- sekä puo- lustuselektroniikkateollisuus uudelleen oli ensimmäinen poliittinen askel eurooppalaisen puolustusteollisuuden rakennemuutoksen kuitenkin ymmärrettävä, että mikäli jäsenvaltiot eivät muuta politiikkaansa perusteellisesti ja sovi yhdenmukaisesta YUTP:sta kaikkine siihen liittyvine seikkoineen, säilyvät monet puolustusteollisuuden ongelmista ja alan teolli- suushankkeilla on vain rajalliset onnistumisen mahdolli- suudet. Aikaa on vähän, mikäli ala haluaa säilyttää nykyisen kilpailukykynsä maailman puolustustarvike- markkinoilla. Kuten komitea totesi Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuudesta antamassaan lausuntonsa (ks. alaviite 5, s. 116) kohdassa 3. 15, ”näiden alojen nousu- kausi voi alkaa vain, jos jäsenvaltiot toimivat täysin yhdensuuntaisesti, hyväksyvät yhteisiä taloudellisia ta- voitteita ja asettavat välineensä yhteiseen käyttöön”. organisaatioita, ja niistä luetellaan tärkeimmät ja kuvaillaan samalla lyhyesti niiden tehtä- viä. Tämän lausunnon liitteet 3 (osallistuminen) ja 4 (suhteet) sisältävät tarkempia tietoja. seuraavassa 3. 5. 1. NATO. Tämän lausunnon yhteydessä ei Naton tehtävien tarkempi kuvailu ole tarpeen. WEU (Länsi-Euroopan unioni) on puolustus- ja turvalli- suuskysymyksiä käsittelevä järjestö. Se perustettiin vuonna 1954 allekirjoitetulla Pariisin sopimuksella, jolla muutettiin Brysselin sopimusta vuodelta 1948. WEU:lla on keskeinen asema EU:n ja NATO:n ohella, koska sillä on järjestöistä ainoana valmius toteuttaa humanitaari- seen apuun, rauhanturvaamiseen ja kriisinhallintaan liittyviä sotilasoperaatioita. WEAG (Länsi-Euroopan varusteluryhmä) on järjestö, jonka tehtävänä on koordinoida WEU:n varusteluyh- teistyötä. WEAG:n tavoitteena on – tehostaa voimavarojen käyttöä mm. lähentämällä toimintaan liittyviä vaatimuksia; – avata jäsenvaltioiden puolustustarvikemarkkinat rajat ylittävälle kilpailulle; – vahvistaa Euroopan puolustusteknologian ja -teolli- suuden perustaa; – tehdä tutkimus- ja kehitysyhteistyötä. WEAO (Länsi-Euroopan varustelujärjestö). Marras- kuussa 1996 perustettu WEAO on LänsiEuroopan unio- nin uusin alajärjestö. Se on ensimmäinen eurooppalainen kansainvälisesti oikeuskelpoinen varusteluelin. Se luo oikeudellisen toimintakehyksen varusteluyhteistyölle, josta WEAG:n ministerit päättävät. JOAC (Joint Organisation for Armaments Coopera- tion) on puolustusmateriaaliyhteistyötä käsittelevä järjestö. Ranskan, Saksan, Italian ja Yhdistyneen kunin- gaskunnan hallitukset päättivät perustaa sen ensiaske- leena kohti Euroopan varustelutoimiston (EAA) perusta- mista, koska toimiston perustaminen ei nykyisellään ole mahdollista. JOAC:n tavoitteena on – ottaa käyttöön uudet ja optimaaliset ohjelmahallinta- menettelyt; – yhdenmukaistaa toimintaan liittyvät vaatimukset; – tehostaa ponnisteluja eurooppalaisen varustelualan teollisuus- ja teknologiaperustan kilpailukyvyn paran- tamiseksi; – vahvistaa teollisuusyhteistyötä; 3. 5. Koska (EU:n) neuvoston ja komission lisäksi on olemassa tai ehdotettu perustettavaksi monia muita eurooppalaiseen puolustusteollisuuteen liittyviä elimiä – varmistaa lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä asevoi- mien tuki kaikissa olosuhteissa. C 284/118 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 EEA (Euroopan varustelutoimisto). Amsterdamin sopi- mukseen liitetty julistus Länsi-Euroopan unionista mah- dollistaa Euroopan varustelutoimiston perustamisen tulevaisuudessa WEU:n piirissä tehtävän varusteluyh- teistyön välineeksi. 4. Komission tiedonanto Komission joulukuussa 1997 julkaisemassa tie- 4. 1. donannossa toistetaan joulukuussa 1996 julkaistussa tiedonannossa (ks. alaviite 1, s. 116) ilmaistu huoli ja todetaan, että esim. työllisyyden ja Yhdysvaltojen kanssa käytävän kaupan epätasapainon osalta tilanne on pahe- nemassa. Komission mielestä puolustusteollisuuden tuotteille on kaikin käytettävissä olevin keinoin luotava yhtenäiset eurooppalaiset markkinat ja se ehdottaa strategian toteuttamiseksi kattavaa lähestymistapaa, joka sisältäisi – ehdotuksen yhteiseksi kannaksi eurooppalaisen va- rustelupolitiikan suunnittelusta komission ehdotta- massa muodossa. Aluksi se kattaisi erityisesti (puolus- tukseen liittyvien tuotteiden) yhteisön sisäisen siirrot, julkiset hankinnat ja yhteiset tullijärjestelyt; – puolustukseen liittyviä teollisuudenaloja koskevan toimintasuunnitelman. Suunnitelmassa kuvaillaan alat, joilla välittömiä toimia pidetään tarpeellisina ja joihin liittyen komissio laatii yksityiskohtaiset ehdotukset. Komissio katsoo näiden toimien täydentävän 4. 1. 1. toisiaan ja aikoo edetä molempien osalta samanaikai- sesti. 4. 2. Toimintasuunnitelman osalta komissio ehdot- taa, että toimiin puolustusteollisuuden teknisen ja teolli- sen perustan suojelemiseksi ryhdytään välittömästi eikä odoteta uuden institutionaalisen kehyksen luomista. Komissio aikoo kehittää alaa varten yksityiskohtaisia toimintaehdotuksia ja kehottaa eurooppalaista puolus- tukseen liittyvää teollisuutta ja muita asianosaisia yhteis- työhön toimintasuunnitelman toteutuksessa. 4. 3. Komission tiedonannon liitteenä 1 on ”Yhteinen kanta eurooppalaisen puolustusmateriaalipolitiikan laa- timisesta (vahvistettu Euroopan unionista tehdyn sopi- muksen J. 2 artiklan perusteella)”. 4. 3. 1. Ehdotetun yhteisen kannan avainkohtia ovat – varustelupolitiikan yhteys yhteisön muuhun, etenkin teollisuus-, kauppa-, tulli-, alue-, kilpailu-, innovaa- tio- ja tutkimuspolitiikkaan; – toimintasuunnitelmaan perustuvan eurooppalaisen varustelupolitiikan kehittäminen; – yhteisen kannan uudelleentarkastelu 18 kuukauden kuluttua sen vahvistamisesta. 4. 3. 2. Liitteen 1 lisäyksenä on Euroopan varustelupo- litiikan tilapäisen työryhmän (POLARM) laatima ”Puo- lustukseen liittyvän alan erityispiirteiden määrittely”, jonka Coreper hyväksyi 10. joulukuuta 1996. 4. 3. 3. mukset: Liitteen avainkohtia ovat mm. seuraavat totea- – varustelualan erityispiirteet, jotka on tunnustettu yhteisön perustamisesta lähtien, otetaan huomioon Rooman sopimuksen 223 artiklan määräyksissä; – 90 % unionin puolustustarviketuotannosta keskittyy muutamiin jäsenvaltioihin (Ranska, Yhdistynyt ku- ningaskunta, Italia ja Ruotsi); – alan markkinat poikkeavat useimmista talouden alois- ta, koska hallitukset ovat alan ainoat asiakkaat ja joskus myös puolustusteollisuuden huomattavimmat omistajat; – asetuotanto ja -kauppa edellyttää hallituksen lupaa; – hinta–laatu-suhde ei ole ainoa hankintapolitiikan peruste, vaan (korvaavat) vastaostot, teollisuusyhteis- työsopimukset mukaan lukien, sekä strategiset poliit- tiset, taloudelliset ja turvallisuusnäkökohdat voivat myös olla tärkeitä tekijöitä. 4. 4. Toimintaohjelman keskeiset tavoitteet ovat – vahvistaa eurooppalaisen puolustusteollisuuden kil- pailukykyä; – säilyttää puolustusteknologian ja -teollisuuden pe- rusta; – varustelualaa koskevien erityistoimien huomioon ot- taminen; – edistää Euroopan puolustusteknologian ja teollisen perustan lähentämistä muuhun talouselämään puo- lustus- ja siviilialan päällekkäisyyden välttämiseksi; – yhteisön ja YUTP:n nykyisten välineiden hyödyntämi- nen tehokkaan eurooppalaisen varustelupolitiikan kehittämisessä; – luoda edellytykset eurooppalaiselle puolustus- ja tur- vallisuusidentiteetille. 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/119 4. 4. 1. komission tiedonannossa yksityiskohtaisesti: Seuraavilla aloilla tarvittavia toimia käsitellään 1. Yhteisön sisäisten siirtojen yksinkertaistaminen; 2. Eurooppalaisen yhtiön perussääntö; 3. Julkiset hankinnat; 4. TTK (tutkimus ja teknologinen kehittäminen); 5. Standardointi; 6. Tullit; 7. Innovaatiot, teknologian siirto ja pk-yritykset; 8. Kilpailupolitiikka; 9. Vienti; 10. Rakennerahastot; 11. Verotus; 12. Markkinoille pääsyn periaatteet; 13. Esikuva-analyysi; 14. Laajentuminen. 4. 4. 2. Tiedonannon lopussa on lisäksi vuoden 1998 alkupuoliskolta vuoteen 2000 ulottuva yksityiskohtai- nen tavoiteaikataulu toimintasuunnitelman toteuttami- seksi. 5. Yleistä 5. 1. Komitea on tyytyväinen tilaisuuteen kommentoi- da komission tiedonantoa luonnollisena jatkona aikai- semmin julkaistuille tiedonannoille ”Euroopan puolus- tukseen liittyvän teollisuuden haasteet” (ks. alaviite 1, s. 116) ja ”Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuus ja maailmanlaajuisen haasteen kohtaaminen” (ks. alavii- te 3, s. 116). 5. 2. Komitea on yleisesti ottaen tyytyväinen toiminta- suunnitelmaan. Se panee merkille, että komissio pitää ehdotettua yhteistä kantaa ja toimintasuunnitelmaa itsenäisinä osina (vaikka ne sisältyvätkin samaan tiedo- nantoon). Vaikka komitea onkin tietoinen komission näkemyksestä, ei ehdotettujen yhteisen kannan ja toi- mintasuunnitelman välillä ole tiedonannossa sen mie- lestä riittävän selkeää yhteyttä ja komitea toivoisi tämän suhteen ilmaisemista nykyistä selvemmin. Komitean mielestä poliittisen tahdon puute ja riittämätön sitoutu- minen lähentymiseen rajoittavat komission liikkumati- laa, vaikka komission mielestä esitetyssä toimintasuun- nitelmassa ehdotettujen toimien pitäisikin edetä omalla painollaan. 5. 2. 1. Komitea on samalla huolissaan, että monet komission esittämistä ehdotuksista edellyttävät jäsen- valtioilta huomattavia päätöksiä ja myönteisiä toimia. Tähän mennessä merkit tämäntyyppisistä jäsenvalt- ioiden päätöksistä ja toimista ”loistavat poissaolollaan”. Todellista edistystä tapahtuu vasta, kun jäsenvaltioiden hallitusten päämiehet tekevät tarvittavat puolustusta ja turvallisuutta koskevat päätökset. Jopa Ranskan, Saksan ja Yhdistyneen kuningaskunnan päämiesten joulukuussa 1997 antama sinänsä tervetullut ilmoitus (ks. kohta 3. 4 edellä) oli parhaimmillaankin ainoastaan ensimmäinen osoitus kyseisten valtioiden toimintaha- kuisesta realismista. 5. 3. Hallitustasolla ratkaistavien ongelmien laajuus on havainnollistettavissa. Hallituksista ja yrityksistä tai molemmista osa suhtautuu myönteisesti sellaisen eurooppalaisen siviili- ja puolustusteollisuusyhteenliit- tymän muodostamiseen, jota kaikki jäsenvaltiot voivat pitää riittävän kotimaisena valitakseen sen asehankki- jakseen, samalla kun toiset suosivat monialaisempaa lähestymistapaa. Osa hallituksista on kuitenkin kansalli- sista poliittisista syistä haluttomia ostamaan ulkomaisil- ta yrityksiltä tai lähentämään hankintapolitiikkaansa. Lisäksi Euroopan eri maiden puolustusteollisuuden yri- tysten erilainen oikeudellinen asema voi hankaloittaa yksityisten osakkeenomistajien kannalta taloudellisesti houkuttelevien yhtymien muodostamista. 5. 3. 1. Osalla eurooppalaisista yrityksistä on Yhdys- valloissa huomattavia liiketaloudellisia etuja valvottava- naan (esim. tytäryhtiöitä). Tietyissä tapauksissa voikin käydä niin, etteivät nämä yritykset ole innostuneita tulevasta laajasta Euroopan tasolla tapahtuvasta järki- peräistämisestä, koska se voisi heikentää Yhdysvaltain kanssa käytävän kaupan näkymiä. 5. 4. Yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta sopi- minen ja yhteinen puolustuspolitiikka ovat edistyksen avaintekijöitä. Ilman niitä on olemassa vaara, että kaikki komission ehdotukset esitetään summittaisesti ottamatta täysin huomioon puolustusteollisuuden eri- tyisluonnetta, johon viitataan yhteiseksi kannaksi laadi- tun luonnoksen liitteessä. Komitea ymmärtää, että eräät 5. 4. 1. jäsenvaltiot saattavat pitää velvollisuutenaan säilyttää puolustus tietyiltä osin oman toimivaltansa piirissä. Itsenäisen eurooppalaisen puolustusteollisuuden perustan säilymi- nen ei kuitenkaan ole mahdollista ilman huomattavia muutoksia, kuten esim. – politiikkaa, jossa lähdetään siitä, että markkinat ovat maailmanlaajuiset; C 284/120 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 – ryhtymistä toimiin suurtuotannon etujen hyödyntä- miseksi; – vähennetään jäsenvaltioiden markkinajohtajien määrää markkinoiden vaatimusten mukaisesti; – ”kohtuullisen tuoton” käsitteen asianmukaista kor- vaamista. 5. 5. Komitea tukee komission tavoitetta korjata eu- rooppalaisten puolustustarvikemarkkinoiden nykyinen pirstaleisuus. Monet jäsenvaltiot pyrkivät yhä yllä- pitämään omavaraisuutta, mikä ei pitkällä aikavälillä todennäköisesti kannata. Olipa jäsenvaltioiden hallitus- ten sopima poliittinen ja institutionaalinen kehys millai- nen tahansa, se vaikuttaa kokonaisvaltaisesti entistä läheisempään yhteistyöhön ja eurooppalaisten puolus- tustarvikemarkkinoiden luomiseen. Todellisiin euroop- palaisiin puolustusvälinemarkkinoihin kuuluu euroop- palainen toimielin, joka vastaa toimintaan liittyvien vaatimusten yhdenmukaistamisesta eri maiden välillä, yhdenmukaisten hankinta- ja ostosääntöjen määritte- lystä ja siitä, että rakenteen osalta luodaan menettelyt, joilla varmistetaan kilpailu ja todellinen taloudellinen tuotto samalla päällekkäistä kapasiteettia välttäen. Toi- mielimen luominen edellyttää, että jäsenvaltioiden halli- tukset sopivat yhteisistä taloudellisista ja sotilaallisista päämääristä. Tehokkaasti toimiva Länsi-Euroopan va- rusteluryhmä (WEAG) voisi täyttää nämä tehtävät. 5. 6. Eurooppalaisten puolustusvälinemarkkinoiden ansiosta jäsenvaltioiden puolustusteollisuus voi yllä- pitää teknologian tason riittävän korkeana kilpaillak- seen maailmanmarkkinoilla ja mikä tärkeintä toimittaa jäsenvaltioiden asevoimille korkealaatuisia ja kustan- nus–hyötysuhteeltaan edullisia välineitä, joita ne tarvit- sevat tehtäviensä suorittamiseen. Ilman toimituskykyä Eurooppa voi hyvinkin joutua puolustusvälinehankinto- jen osalta riippuvaiseksi unionin ulkopuolisista maista ja kärsimään tilanteen mukanaan tuomasta poliittisen liikkumavapauden kaventumisesta. Näin ollen moder- nin, tehokkaan ja kilpailukykyisen eurooppalaisen puo- lustusteollisuuden ylläpitäminen on elintärkeä osa Eu- roopan unionin turvallisuutta. eurooppalaisten puolustusvälinemarkkinoiden pirstalei- suuteen, eurooppalaisen kysynnän laskuun, vientikau- poista käytävän kilpailun kiristymiseen ja lisääntyvään työpaikkojen menetykseen. Komissio voi hyvinkin tur- hautua ponnisteluissaan, mikäli jäsenvaltiot eivät anna sille todellisia valtuuksia edistää asiaa. 5. 8. Puolustukseen liittyvän teollisuuden rakenne- muutoksen tuloksena muodostuu nykyistä harvempia ja kooltaan suurempia (eurooppalaisia) holdingyhtiöitä. Operatiivisella tasolla tämä merkitsee keskittymistä projektihallintoon, järjestelmien yhdentymiseen ja ko- koamiseen. Alihankinta on muuttamassa luonnettaan eri- 5. 8. 1. koistumisen ja ”vastuun jakamisen” (kumppanuuden) lisääntyessä. Suuntaus oletettavasti jatkuu, vaikka nk. ”toimialavastuun jakaminen” todennäköisesti koskee ainoastaan tärkeimpiä alihankkijoita. Taloudelliset vai- kutukset kuitenkin varmasti heijastuvat alihankintaket- jussa alaspäin ja siten myös pk-yrityksiin. 5. 8. 2. Vaikka komitea myöntääkin, että muutos on välttämätön, se pelkää, että etenkin mukana oleville pk-yrityksille siitä aiheutuu haittaa. Komitea suosittelee, että komission tulisi tehdä aloitteita mm. innovaation, aluekehityksen, suunnittelun ja rahoituksen osalta. 5. 8. 3. Kuten edellä todettiin (kohdassa 2. 3. 2) paljon työpaikkoja on jo menetetty alan rakennemuutoksen vuoksi. Eurooppalaisen puolustukseen liittyvän teolli- suuden alasajon henkilöstöseuraukset edellyttävät erityi- sen huomion kiinnittämistä vaihtoehtoisiin työtilaisuuk- siin ja taitoja parantavaan (uudelleen-)koulutukseen, jotta tekninen asiantuntemus voidaan säilyttää korkea- tasoisena. Tämä näkökohta komission tulisi ottaa huo- mioon. 5. 7. Komission tammikuussa 1996 ja marraskuussa 1997 julkaisemien aiheeseen liittyvien tiedonantojen tarkastelu paljastaa, kuinka vähän vuoden 1996 alussa esille otettujen aiheiden rakentavassa käsittelyssä on itse asiassa edistytty. Ajan myötä osa tuolloin tunnistetuista ongelmista on pahentunut. Vaikka komitea suhtautuu- kin tietyin varauksin komission ehdotuksiin, sisältävät monet niistä rakentavia ratkaisuehdotuksia eurooppa- laista puolustusteollisuutta uhkaaviin ongelmiin, kuten Kaikki kansainvälisesti tärkeimmät puolustus- 5. 9. välinen tuottajat pyrkivät viemään tuotteitaan ulkomail- le. Muutamat Euroopan maat ovat menestyneet kohtuul- lisesti vientiponnisteluissaan ja turvanneet samalla huo- mattavan määrän työpaikkoja ja kattaneet omaan käyttöönsä tulevien uusien välineiden kehitys- ja hankin- takustannuksia. Komitean mielestä Eurooppa-neu- voston Luxemburgissa 1991 hyväksymien ja 1992 Lissa- bonissa vahvistamien kahdeksan perusteen mukainen yhteinen kauppapolitiikka voisi tukea eurooppalaista vientiä. 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/121 6. Erityistä 6. 1. Komitea panee merkille komission mainitsemat 14 keskeistä toimenpidettä ja näkemyksen, jonka mu- kaan niissä voidaan edetä odottamatta yhteisen kannan vahvistamista (ks. kohdat 4. 1. 1 ja 5. 2. 1 edellä). Koska monet toimenpiteistä ovat tärkeitä myös muille kuin puolustukseen liittyville teollisuudenaloille, komitea on tyytyväinen moniin ehdotetuista toimista. Tässä lausun- nossa komitea kommentoi ainoastaan niitä toiminta- suunnitelman kohtia, joiden osalta se on huolissaan komission ehdotusten vaikutuksesta puolustukseen liit- tyviin teollisuudenaloihin. 6. 2. Toimintasuunnitelman kohta V. 2. Eurooppalai- sen yhtiön perussääntö Tästä aiheesta sopiminen voi hyvinkin osittain helpottaa puolustusteollisuuden rakennemuutosta ja komitea on jo ilmaissut kannattavansa asiasta sopimista. 6. 3. Toimintasuunnitelman kohta V. 3. Julkiset han- kinnat Toimitusvarmuus on tässä yhteydessä avaintekijä. Ma- teriaalien jakaminen kolmeen ryhmään vaikuttaa epä- käytännölliseltä eikä vastaa todellisuutta. Komitea suo- sittelee, että arvio tehdään komission ja WEAG:n yhteistyönä. 6. 3. 1. Ainakin aluksi kaikki Euroopan markkinoiden avaamiseen tähtäävät toimet tulisi määritellä oikeudelli- sesti, jottei avautumista tulkittaisi unionin ulkopuolella markkinoiden avautumiseksi EU:n ulkopuolisille maille ja yrityksille. Toimia, joilla eurooppalaiset markkinat avataan”maailmanlaajuiselle” kilpailulle, tulee valvoa, jotta varmistetaan maailmanmarkkinoiden kilpakentän todellinen tasapuolisuus (vastavuoroisuus). 6. 3. 2. Monet jäsenvaltiot eivät ole vielä panneet täytäntöön julkisia hankintoja koskevia nykyisiä direk- tiivejä. Tästä syystä direktiivien soveltamisessa puolus- tustarvikemarkkinoiden kaltaisella erikoisalalla ei pidä edetä liian pitkälle eikä liian nopeasti tai molempia. Varovainen lähestymistapa voi osoittautua onnis- tuneimmaksi, etenkin toimitusvarmuuden kannalta. 6. 4. Toimintasuunnitelman kohta V. 4. Tutkimus ja teknologinen kehittäminen (TTK) rahoituksen mielivaltainen jako ”puolustus-” ja ”siviilia- laan” on turhaa ja tehotonta varsinkin nk. ”kaksikäyttöi- sen” teknologian yleistymistä ajatellen. 6. 4. 1. Vaikka ”puolustus-” ja ”siviilialan” rahoitus- mekanismit eroavatkin toisitaan, koska ”puolustus- TTK” sisältää tuotekehittelyosan, yhteisöllä ei ole varaa jatkaa nykyisiä rahoitusmenettelyjä. Vaikka jäsen- valtiossa lieneekin edelleen tarpeen osoittaa varoja ”puolustusalan kehitystyöhön”, tarvitaan lisäponnis- tuksia varainkäytön koordinoimiseksi alalla yhteisö- nlaajuisesti, jotta parhaan mahdollisen tuloksen saavut- taminen voidaan varmistaa ja vähentää yhteisten ja jäsenvaltioiden tutkimusohjelmien päällekkäisyys mah- dollisimman pieneksi. 6. 4. 2. Tutkimukseen käytettävissä olevien summien suuruus määrää todennäköisesti sen, minkälaista puo- lustusmateriaalia tulevaisuudessa voidaan kehittää. Eu- roopan komission tulisi yhdessä WEAG:n kanssa tutkia uusia järjestelyjä siviili- ja sotilastutkimuksen koordinoi- miseksi, jotta näiden kahden organisaation toiminnan päällekkäisyys voidaan minimoida ja samalla maksimoi- da jäsenvaltioiden sijoituksistaan saama tuotto. 6. 5. Toimintaohjelman kohta V. 5. Standardointi Komitea kannattaa komission ajatusta standardien järkiperäistämisestä aina kun se on mahdollista ja taloudellisen edun mukaista, tapahtuipa se jäsenvalt- ioiden puolustusministeriöiden, siviili- ja sotilassovellus- ten tai Euroopan ja USA:n välillä. Kun komitea käsitteli standardointiin liittyviä ongelmia (1) ilmeni, että monet ongelmista liittyivät ”kaupalliseen puoleen” ja että lainsäädäntö, toteuttaminen ja toimeenpano jäivät kaut- ta unionin odotuksista jälkeen. Tältä osin toimintaa ja tuloksia, olivatpa aikomukset niiden takana miten hyviä tahansa, joudutaan todennäköisesti odottamaan kunnes saadaan aineellista hyötyä. Hiljattain alulle pantu komis- sion selvitys, jossa tarkastellaan standardien nykytilaa Euroopan unionissa ja USA:ssa, selventää toivottavasti nykyistä epätarkkaa kuvaa ja on askel kohti entistä koordinoidumpaa lähestymistapaa sekä EU:ssa että USA:ssa. Komitea panee merkille, ettei tiedonannossa 6. 5. 1. viitata lainkaan Itä-Euroopan tai entisen Neuvostoliiton maihin. Ottaen huomioon näiden maiden kiinnostavuu- den unionin kannalta, tarvitaan lisäselvityksiä, miten läntistä alkuperää olevat teolliset standardit vaikuttavat kyseisten maiden teollisuuteen. Eurooppalainen lähestymistapa TTK-toimintaan kärsii huomattavasta heikkoudesta. Nykyinen menettelyjen ja (1) TSK:n lausunto aiheesta ”Tekniset standardit ja vastavuo- roinen tunnustaminen”, EYVL 212, 22. 7. 1996. C 284/122 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 6. 6. Toimintasuunnitelman kohta V. 7. Innovaatiot, teknologian siirto ja pk-yritykset 6. 6. 1. Pk-yritysten tulisi saada tukea puolustustarvi- kemarkkinoita laajemmilta markkinoilta. ”Korvauksia, kohtuullista tuottoa tai sopivaa vaihtoehtoista taloudel- lista tuottoa” voisi olla saatavilla muilta kuin puolustus- välinemarkkinoilta. 6. 6. 2. Pk-yrityksiin kohdistuvien tukitoimien osalta on otettava huomioon, että alihankkijat ovat usein pien- ja käsiteollisuusyrityksiä. Sopeutuakseen puolustusvälinemarkkinoiden kehityk- seen ja kaksikäyttöisyyteen ne joutuvat selviytymään välineiden nopeasta vanhentumisesta ja panostamaan laatuun, koulutukseen ja viestintään. 6. 6. 3. Komitea ehdottaa tässä yhteydessä, että komis- sio ryhtyisi markkinoillepääsyyn liittyen lisätoimiin kolmella tavalla: – sijoituksien tukeminen järjestämällä muillakin kuin aluerahastojen kohdealueilla nopeasti ja helposti toi- mivia rahoitusmekanismeja; – teknisen koulutuksen vahvistaminen ja sopeuttami- nen sekä taitotiedon siirron helpottaminen; laan tekemän ”Eurooppalaiset menettelysäännöt” -aloit- teen tuloksia. Komitea on tyytyväinen, että neuvosto hyväksyi nämä asevientiä koskevat säännöt virallisesti (8. –9. kesäkuuta 1998) ja toivoo, että jäsenvaltiot toteut- tavat niitä tarkasti. Komitea suhtautuu myönteisesti lausuntoon, jonka mukaan jäsenvaltiot pyrkivät par- haansa mukaan toimimaan siten, että muutkin aseita vievät valtiot noudattaisivat samoja menettelysääntöjä. 6. 8. 3. Puolustusvälineiden suunnitteluun liittyvän yh- teistyön yleistyessä on ratkaistava kysymys, joka koskee yhteisesti kehiteltyjen puolustusvälineiden vientiä unio- nin ulkopuolelle. Ehdotusta, jonka mukaan lähtökoh- daksi otettaisiin tärkeimpänä sopimusosapuolena ole- van maan, eli ”varsinaisen viejän” säännöt, kannattaa punnita tarkasti. Menettelysäännöillä ei saa vaarantaa eräiden jäsenvaltioiden soveltamaa tiukkaa viennin val- vontaa. 6. 8. 4. Tiettyjen merkittävien asevientitilausten saan- tiin liittyy usein asiakasmaiden poliittista painostusta aseita toimittavien maiden hallituspiirien taholta. Jopa valtionpäämiehet saattavat olla tässä suoraan osallisina. Neuvoston ja komission tulisi nähdä, että viennin edistäminen on yhteinen etu, jota niiden olisi hyödyllistä tukea. – tekniikkaan, laadun edistämiseen, rahoitukseen ja koulutukseen liittyvää asiantuntemusta omaavien tek- niikka-asiamiesten konsultoinnin helpottaminen. 6. 8. 5. Komitea osallistuu mielellään näistä asioista parhaillaan ja vastaisuudessa käytävään laajaan keskus- teluun. 6. 7. Toimintasuunnitelman kohta V. 8. Kilpailupoli- tiikka 6. 9. Toimintasuunnitelman kohta V. 12. Markkinoille pääsyn periaatteet Kilpailupolitiikkaa on tarkasteltava julkisten hankinto- jen rinnalla. Koska vapaa kilpailu eurooppalaisilla puolustusvälinemarkkinoilla suurelta osin puuttuu, ke- hittyy kilpailu näillä markkinoilla vuosien kuluessa ainoastaan hitaasti. Kilpailupolitiikassa voidaan joutua myöntämään ja hyväksymään se tosiseikka, että kilpailu- kyky maailmanmarkkinoilla edellyttää, että tietyillä aloilla syntyy (esim. lentokoneet, moottorit ja välineet) ”eurooppalaisia mestariosaajia”. 6. 8. Toimintasuunnitelman kohta V. 9. Vienti 6. 8. 1. Kaksikäyttöisyys. Komitea odottaa kiinnostu- neena tuloksia komission selvityksestä, jossa tarkastel- laan nykyisten sääntöjen ja määräysten toimivuutta ja niiden yksinkertaistamista ilman uutta lainsäädäntöä. Markkinoillepääsyn vastavuoroisuutta tulee entisestään korostaa. Se on julkisten hankintamenettelyjen avaami- sen keskeinen tekijä (kohta 6. 3) yhtäläisten toimintaedel- lytysten varmistamiseksi ja sen takaamiseksi, ettei ulko- puolisille maille avaudu eurooppalaisilla puolustustarvi- kemarkkinoilla mahdollisuuksia, joita eurooppalaisella teollisuudella ei ole. Vastavuoroisuuden tulisi tässä yhteydessä kattaa eurooppalaisten yritysten sijoitusmah- dollisuudet ja ulkomaista osaomistusta sekä täydellistä ulkomaalaisomistusta tai turvallisuutta koskevien rajoi- tusten poistamisen. 6. 10. Toimintasuunnitelman kohta V. 13. Esikuva- analyysi 6. 8. 2. Tavanomainen aseistus. Komitea on tietoinen, että komissio on valmis julkaisemaan valkoisen kirjan tavanomaisen aseistuksen vientipolitiikasta, mutta odot- taa Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakaudel- Komitea on selvittänyt esikuvaanalyysia muissa yhteyk- sissä ja kommentoinut sitä lausunnoissaan. Puolustus- teollisuuden osalta komission tulee kuitenkin komitean mielestä olla selväsanaisempi ja ilmoittaa odotuksistaan täsmällisemmin. 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/123 6. 11. Toimintasuunnitelman kohta V. 14. Laajentu- 6. 12. Euro minen Laajentuminen sisältää sekä mahdollisuuksia että ongel- mia. Komission toimintasuunnitelmassa tulee huomata, että puolustus- ja siviilimarkkinat poikkeavat vaikutuk- siltaan toisistaan ja että yleiset taloudelliset tekijät voivat olla tärkeä osa poliittista päätöksentekoa. Bryssel, 2. heinäkuuta 1998. Komission toimintasuunnitelmassa ei viitata euroon (jonka käyttöönotosta päätettiin toukokuussa 1998). Komitea suosittelee, että komissio selvittää a) euron käyttöönoton mahdolliset vaikutukset puolustukseen liittyvän teollisuuden toimintaan ja b) mahdollisuudet käyttää euroa vaihtoehtona Yhdysvaltain dollarille kan- sainvälisissä yhteyksissä. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS LIITE I talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon 1. Vuoden 1998 maaliskuun lopulla Airbus Industriesin (AI) neljä osapuolta (Ranskan Aerospatiale, Yhdistyneen kuningaskunnan British Aerospace, Espanjan CASA ja Saksan Daimler-Benz) julkaisivat vastauksensa valtioiden päämiesten joulukuussa 1997 antamaan julistukseen, joka koski eurooppalaisen ilmailu-, avaruus- ja puolustuselektroniikkateollisuuden uudelleenjärjestelyä. 1. 1. Selvityksessään AI:n osapuolet ilmaisivat olevansa hallitusten kanssa yhtä mieltä siitä, että vahvan eurooppalaisen ilmailu-, avaruus- ja puolustusteollisuuden luominen on strategisesti tärkeää. Selonteko heijastelee osapuolten välistä laajaa periaatteellista yksimielisyyttä yhteisen eurooppalaisen ilmailu-, avaruus- ja puolustusteollisuusyrityksen (European Aerospace and Defence Company, EADC) perustamisesta. Samalla siinä kuitenkin todetaan, että etenkin omistussuhteiden selvittäminen edellyttää vielä paljon työtä. Tämän vuoksi aikataulusta ei vielä päätetty ja kumppanuuteen liittyviä selvityksiä jatketaan. Selonteossa tunnustetaan myös muun eurooppalaisen, etenkin ruotsalaisten ja italialaisten, 1. 2. ilmailu-, avaruus- ja puolustusteollisuuden yritysten merkitys uudelleenjärjestelyprosessin kannalta. Viimeaikaiset tapahtumat ovat osoittaneet, että eurooppalaisen puolustusteollisuuden oletetaan 1. 3. itse kantavan päävastuun alan rakennemuutoksesta. On kuitenkin selvää, että jäsenvaltioiden hallitukset ovat avainasemassa puolustusvälinemarkkinoiden kehittämisessä ja määriteltäessä eurooppalaiselle puolustukselle asetettavia vaatimuksia. Hallitusten tulee kantaa tämä vastuu, koska silläkin on rajansa, mitä teollisuus voi ja saa itsenäisesti tehdä. 2. Ranskan, Saksan, Yhdistyneen kuningaskunnan, Italian ja Espanjan puolustusministerit vahvistivat julkilausumassaan 20. huhtikuuta 1998 halunsa nopeuttaa eurooppalaisen puolustusteollisuuden lujitta- mista ja tarkoituksensa hyväksyä kesäkuussa aiejulistus, joka koskisi ”tiettyjen teollisuuden uudelleenjär- jestelyjen tiellä olevien esteiden” poistamista. Tämä on osoitus, että tiettyjen hallitusten halukkuus edetä asiassa on lisääntymässä. C 284/124 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 LIITE II talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon Jäsenyys kohdassa 2. 6 mainituissa järjestöissä EU jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen NATO WEU WEAG tarkkailija jäsen tarkkailija tarkkailija jäsen jäsen jäsen liitännäisjäsen tarkkailija jäsen jäsen jäsen liitännäisjäsen jäsen jäsen tarkkailija liitännäisjäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen (Huom 1) jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen jäsen MAA Itävalta Belgia Kanada Tanska Suomi Ranska Saksa Kreikka Islanti Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Norja Portugali Espanja Ruotsi Turkki Yhdistynyt kuningaskunta USA Huom: 1. Ranska on Naton täysjäsen, mutta vetäytyi yhteisistä sotilaallisista rakenteista vuonna 1966. 2. Bulgaria, Ts˘ekin tasavalta, Viro, Unkari, Latvia, Liettua, Puola, Romania, Slovakian tasavalta ja Slovenia ovat WEU:n liitännäiskumppaneita. 3. Tämä ei ole virallinen asiakirja, vaan taulukon tarkoituksena on antaa lisätietoja liittyen lausunnon kohtaan 3. 6. 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/125 LIITE III talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon Outline organisation chart to show the inter-relationships between the various organisations mentioned in the opinion of the economic and social committee (N. B. : This diagram is not an official document. It has been prepared by the rapporteur as an aide-memoire)


title: Regulamento (CE) nº 1418/98 da Comissão de 2 de Julho de 1998 que fixa a restituição máxima à exportação de trigo mole no âmbito do concurso referido no Regulamento (CE) nº 1079/98

eurovoc_concepts:
common wheat
export
export refund
export tax
third country

formats: pdf print

text: 3. 7. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 189/11 REGULAMENTO (CE) Nº 1418/98 DA COMISS(cid:212)O de 2 de Julho de 1998 que fixa a restitui(cid:135)(cid:209)o m(cid:145)xima (cid:133) exporta(cid:135)(cid:209)o de trigo mole no (cid:131)mbito do concurso referido no Regulamento (CE) nº 1079/98 A COMISS(cid:212)O DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, Tendo em conta o Regulamento (CEE) nº 1766/92 do Conselho, de 30 de Junho de 1992, que estabelece a organiza(cid:135)(cid:209)o comum de mercado no sector dos cereais (1), com a (cid:156)ltima redac(cid:135)(cid:209)o que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) nº 923/96 da Comiss(cid:209)o (2), Tendo em conta o Regulamento (CE) nº 1501/95 da Comiss(cid:209)o, de 29 de Junho de 1995, que estabelece normas de execu(cid:135)(cid:209)o do Regulamento (CEE) nº 1766/92 do Conselho, no que diz respeito (cid:133) concess(cid:209)o de restitui- (cid:135)(cid:210)es (cid:133) exporta(cid:135)(cid:209)o, bem como as medidas a tomar em caso de perturba(cid:135)(cid:209)o, no sector dos cereais (3), com a (cid:156)ltima redac(cid:135)(cid:209)o que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) nº 2052/97 (4), e, nomeadamente, o seu artigo 4º, Considerando que, pelo Regulamento (CE) nº 1079/98 da Comiss(cid:209)o (5), foi aberto um concurso para a restitui(cid:135)(cid:209)o e/ou a imposi(cid:135)(cid:209)o (cid:133) exporta(cid:135)(cid:209)o de trigo mole para todos os pa(cid:146)ses terceiros; Considerando que o artigo 7º do Regulamento (CE) nº 1501/95 prev(cid:136) que a Comiss(cid:209)o pode, com base nas propostas comunicadas, de acordo com o processo previsto no artigo 23º do Regulamento (CEE) nº 1766/92, decidir sobre a fixa(cid:135)(cid:209)o duma restitui(cid:135)(cid:209)o m(cid:145)xima (cid:133) expor- ta(cid:135)(cid:209)o, tendo em conta os crit(cid:130)rios previstos no artigo 1º do Regulamento (CE) nº 1501/95; que, neste caso, ser(cid:145) (ser(cid:209)o) declarado(s) adjudicat(cid:145)rio(s) o(s) proponente(s) cuja(s) proposta(s) se situa(m) a um n(cid:146)vel igual ou inferior ao da restitui(cid:135)(cid:209)o m(cid:145)xima, assim como o(s) proponente(s) cuja(s) proposta(s) incide(m) sobre uma imposi(cid:135)(cid:209)o de exporta(cid:135)(cid:209)o; Considerando que a aplica(cid:135)(cid:209)o dos crit(cid:130)rios acima refe- ridos (cid:133) situa(cid:135)(cid:209)o actual dos mercados do cereal em quest(cid:209)o leva a fixar a restitui(cid:135)(cid:209)o m(cid:145)xima de exporta(cid:135)(cid:209)o no montante referido no artigo 1º; Considerando que as medidas previstas no presente regu- lamento est(cid:209)o em conformidade com o parecer do Comit(cid:130) de Gest(cid:209)o dos Cereais, ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO: Artigo 1º No que diz respeito (cid:133)s propostas apresentadas de 26 de Junho a 2 de Julho de 1998 no (cid:131)mbito do concurso referido no Regulamento (CE) nº 1079/98, a restitui(cid:135)(cid:209)o m(cid:145)xima (cid:133) exporta(cid:135)(cid:209)o de trigo mole (cid:130) fixada em 24,48 ecus por tonelada. Artigo 2º O presente regulamento entra em vigor em 3 de Julho de 1998. O presente regulamento (cid:130) obrigat(cid:155)rio em todos os seus elementos e directamente aplic(cid:145)vel em todos os Estados-membros. Feito em Bruxelas, em 2 de Julho de 1998. Pela Comiss(cid:209)o Franz FISCHLER Membro da Comiss(cid:209)o (1) JO L 181 de 1. 7. 1992, p. 21. (2) JO L 126 de 24. 5. 1996, p. 37. (3) JO L 147 de 30. 6. 1995, p. 7. (4) JO L 287 de 21. 10. 1997, p. 14. (5) JO L 154 de 28. 5. 1998, p. 24


title: Entschließung zur Raumordnung und zum Europäischen Raumentwicklungskonzept

eurovoc_concepts:
EU regional policy
European Region
exchange parity
leisure
regional planning

formats: html print