title: Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om tillämpningen av förordning (EEG) nr 259/93 om övervakning och kontroll av avfallstransporter inom, till och från Europeiska gemenskapen

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 28. 07. 1998 KOM(1998) 475 slutlig MEDDELANDE FRÄN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET OM TILLÄMPNINGEN AV FÖRORDNING (EEG) NR 259/93 OM ÖVERVAKNING OCH KONTROLL AV AVFALLSTRANSPORTER INOM, TILL OCH FRÄN EUROPEISKA GEMENSKAPEN INLEDNING II. SAMMANFATTNING AV DE UPPGIFTER SOM MEDLEMSSTATERNA INLÄMNAT PÂ GRUNDVAL AV DET FRÅGEFORMULÄR SOM UTARBETATS AV BASELKONVENTIONENS SEKRETARIAT. A. Tillämpning av de särskilda bestämmelserna i Artikel 13 i Baselkonventionen 1. Utnämning av behöriga myndigheter samt samordnande myndigheter. 2. Definition av farligt avfall om den nationella definitionen av farligt avfall avviker från bilaga I och II till Baselkonventionen. 3. Beslut fattade i medlemsstaterna att helt eller delvis vägra medgivande till import av farligt avfall eller annat avfall för bortskaffande inom område som befinner sig under deras nationella jurisdiktion. 4. Nationella beslut för att begränsa eller förbjuda export av farligt avfall eller annat avfall. 5. övriga upplysningar som krävs enligt artikel 13. 4 i Baselkonventionen. 6. överlämnande av redogörelse för den mängd farligt avfall och annat avfall som exporterats, avfallskategori, egenskaper, bestämmelseort, eventuell transiterande stat och metod för bortskaffande i enlighet med vad som angivits i svaret på underrättelsen. 7. överlämnande av redogörelse för mängden importerat avfall och annat avfall, avfallskategori, egenskaper, ursprung och metoder för bortskaffande. 8. Redogörelse för bortskaffande som inte förlöpt på avsett sätt. 9. Ansträngningar för att uppnå en minskning av mängden farligt avfall eller annat avfall som är föremål för gränsöverskridande transport. 10. Information om åtgärder som parterna vidtagit för att genomföra Baselkonventionen. 11. Information om statistik. 12. Information om bilaterala, multilaterala och regionala avtal och uppgörelser i enlighet med artikel 11 i i Baselkonventionen träffat som parterna konventionen. 13. Information om olyckshändelser som inträffat under gränsöverskridande transport och bortskaffande av farligt avfall och annat avfall och om de åtgärder som vidtagits för att bemästra dem. 14. Information om olika alternativ för bortskaffande som tillämpas inom området för respektive lands jurisdiktion. 15. Information om åtgärder som vidtagits för utveckling av teknik för reducering och/eller eliminering av produktion av farligt avfall och annat avfall. 16. All annan information om sådana andra ärenden som samarbetskonferensen kan komma att anse relevanta. B. övrig information som begärs i frågeformuläret från Baselkonventionens sekretariat. 1. Information om produktion av farligt avfall och annat avfall som omfattas av Baselkonventionen. 2. Information om tekniskt bistånd. 3. Information om tillgång till expertis och tillgängliga resurser för snabb hjälp till stater i krissituationer. III. SLUTSATSER INLEDNING Förordning 259/93 utgör den rättsliga ramen för gemenskapens politik vad avser kontroll av avfallstransporter inom, till och från Europeiska gemenskapen. Den är i kraft sedan maj 1994 och syftar till att organisera övervakningen och kontrollen av avfallstransporter på ett sätt som tar hänsyn till behovet att bevara, skydda och förbättra miljökvaliteten. Förordningen är baserad på riktlinjerna i gemenskapsstrategin för avfallshantering, särskilt förebyggande åtgärder, återvinning och bortskaffande, och fastställer en rad bestämmelser som skall möjliggöra för gemenskapen som helhet att själv ta hand om sitt avfall och för medlemsstaterna att var för sig närma sig detta mål, med hänsyn tagen till geografiska förhållanden eller behovet av specialiserade anläggningar för vissa avfallsslag. Förordningen avfallstransporter i gemenskapen, särskilt innehåller en rad inslag som syftar till att uppnå kontroll av - en uppräkning av de typer av avfall som inte omfattas av förordningens tillämpningsområde liksom de som omfattas, - definitioner och gemensam terminologi för avfallstransporter, - fastställande av bestämmelser för transport, export, import och transit av avfall för återvinning eller bortskaffande, - medlemsstaternas och kommissionens anmälningsskyldigheter. I artikel 41 i förordningen fastställs följande: "1. Före utgången av varje kalenderår skall medlemsstaterna utarbeta en rapport i till i Baselkonventionen och sända denna enlighet med artikel 13. 3 Baselkonventionens sekretariat med en kopia till kommissionen. 2. Kommissionen skall på grundval av dessa rapporter vart tredje år utarbeta en rapport om gemenskapens och dess medlemsstaters tillämpning av denna förordning. Den får för detta ändamål begära in kompletterande uppgifter i enlighet med artikel 6 i direktiv 91/692/EG. " I enlighet med dessa skyldigheter har medlemsstaterna sammanställt rapporter om övervakning och kontroll av avfallstransporter och sänt in dem till kommissionen. Kommissionen har mottagit följande rapporter: För år 1994: Frankrike, Tyskland, Spanien, Förenade Kungariket, Italien, Portugal, le Danmark, Luxemburg, Nederländerna, Sverige, Finland, Österrike och Belgien. För år 1995: Danmark, Nederländerna, Luxemburg, Tyskland, Förenade Kungariket, Spanien, Portugal, Italien, Österrike, Belgien och Finland. För år 1996: Endast Luxemburg och Portugal har sänt in sina rapporter. Kommissionen är skyldig att utarbeta den treåriga rapporten omfattande alla upplysningar som medlemsstaterna har sänt in. Denna rapport täcker åren 1994,1995 och 1996. Rapporten bör möjliggöra en bedömning av situationen när det gäller tillämpning av gränskontrollen av avfall i hela gemenskapens territorium. Eftersom medlemsstaterna endast har sänt in en del av uppgifterna, baserade på artiklarna 13 och 16 i Baselkonventionen, kommer emellertid denna första rapport att bli mindre detaljerad än vad som vore önskvärt. II. SAMMANFATTNING AV DE UPPGIFTER SOM MEDLEMSSTATERNA INLÄMNAT PÄ GRUNDVAL AV DET FRÅGEFORMULÄR SOM UTARBETATS AV BASELKONVENTIONENS SEKRETARIAT. A. TILLÄMPNING AV DE SÄRSKILDA BESTÄMMELSERNA I ARTIKEL 13 I BASELKONVENTIONEN 1. UTNÄMNING AV BEHÖRIGA MYNDIGHETER SAMT SAMORDNANDE MYNDIGHETER Enligt artikel 13. 2 a) i Baselkonventionen skall parterna via sekretariatet hålla varandra underrättade om ändringar beträffande utnämning av behöriga myndigheter och/eller samordnande myndighet enligt artikel 5. 1996 offentliggjordes en förteckning över samordnande myndigheter i medlems staterna (OJ 327, 31. 10. 1996). 2. DEFINITION AV FARLIGT AVFALL OM DEN NATIONELLA DEFINITIONEN AV II TILL FRÄN BILAGA I OCH FARLIGT AVFALL AVVIKER BASELKONVENTIONEN Enligt artikel 13. 2 b) skall parterna via sekretariatet hålla varandra underrättade om ändringar av inom det egna landet gällande definition av farligt avfall enligt artikel 3 i Baselkonventionen. Spanien upplyser att inga förändringar har skett av den nationella definitionen av farligt avfall jämfört med den anges i Baselkonventionen. förklarar att definitionen av Belgien farligt avfall överensstämmer med gemenskapslagstiftningen. När det gäller gränsöverskridande transporter av avfall avsett för bortskaffande skiljer förordning 259/93 inte mellan farligt och icke farligt avfall. När det dock gäller avfall för återvinning anges dessa avfallsslag i bilagorna II, III och IV till förordningen enligt OECD:s klassificering. För Bryssel-regionen anges definitionen av farligt avfall genom lagen av den 7 mars1991. Den överensstämmer med definitionen i gemenskapsdirektivet om farligt avfall (91/689/EEG). För Vallonien anges definitionen av farligt avfall i förordningen av den 9 april 1992 om farligt och giftigt avfall och i beslutet av den 10 juli 1997. Dessa avfallsslag definieras som avfall som har en eller flera av följande farliga egenskaper: retande, ohälsosamma, cacerframkallande, frätande, smittsamma, som framkallar missbildningar eller mutationer, ekotoxiska. Dessa typer av farligt avfall återfinns på en vägledande förteckning över avfall som tas emot för deponering enligt klass 1 och 2. När det gäller Flandern upplyser myndigheterna att den flamländska regeringens beslut om definition av farligt avfall av den 24 maj 1995 överensstämmer med rådets direktiv om farligt avfall 91/689/EEG och 94/904/EEG. explosiva, oxiderande, brandfarliga, Frankrike meddelar att den klassificering som används är den som anges i meddelandet av den 16 maj 1985 om klassificering av avfall vilket återfinns i fransk författningssamling daterad 16 maj 1985. Tyskland meddelar att lagen om bortskaffande och återvinning trädde i kraft den 7 oktober 1996. Med denna akt och regeringsförordningen om klassificering av avfall som kräver särskild övervakning har den lista över farligt avfall som återfinns i rådets beslut 94/904/EG av den 22 december 1994 införlivats i den tyska lagstiftningen. Avfallskoderna hänvisar inte till kategori "Y" i bilaga I och II till Baselkonventionen. När det gäller gränsöverskridande transport av avfall avsett för bortskaffande skiljer rådets förordning 259/93 inte mellan farligt avfall och icke farligt avfall. Avfall för återvinning däremot anges i bilagorna II, III och IV enligt OECD:s klassificering (grön, gul och röd lista). För närvarande är det nästan omöjligt att kunna jämföra dessa listor med bilaga I och II till Baselkonventionen. Enligt de tyska myndigheterna kommer det att bli mycket lättare att göra jämförelser när arbetsgruppen har upprättat mer kompletta förteckningar över farligt avfall. Förenade kungariket lämnar samma upplysningar som Tyskland. Myndigheterna meddelar att avfall för bortskaffande omfattas av förordning 259/93. Denna förordning skiljer inte mellan farligt och icke farligt avfall. När det dock gäller avfall för återvinning anges de i bilaga II, III och IV enligt OECD. s klassificering. För närvarande går det inte att jämföra dessa listor med bilaga I och II till Baselkonventionen. När arbetsgruppen har upprättat mer kompletta förteckningar över farligt avfall kommer det att bli lättare att göra jämförelser. Portugal meddelar att den nya lagstiftningen om avfallshantering offentliggjordes i november 1995 (lag nr 310/95). Den nya lagen återger enligt de portugisiska myndigheterna gemenskapsdirektivens definitioner av avfall och farligt avfall. De nationella listorna över avfall och farligt avfall överensstämmer likaså med de listor som upprättas genom kommissionens beslut nr 94/3/EEG respektive rådets beslut 94/4/EEG. Sverige informerar att dess nationella definitioner överensstämmer med dem som anges i rådets förordning 259/93. Finland meddelar att definitionerna av avfall och farligt avfall har ändrats genom att lagen om avfall (1072/93) och förordningen om avfall (1390/93) trätt i kraft. En detaljerad definition av farligt avfall finns i förordningen. I överensstämmelse med definitionen av farligt avfall (sådant avfall som medför fara för människors hälsa eller för miljön på grund av sina kemiska egenskaper eller andra typer) betecknar man såsom farligt allt avfall som anges i bilaga II och III, och som har någon av egenskaperna i bilaga IV. Bilagorna II, III och IV överensstämmer med bilagorna I, II och III till rådets direktiv 91/689/EEG. De finska myndigheterna uppger att de inte har gjort några ändringar av de nationella definitionerna av avfall som är föremål för gränsöverskridande transporter jämfört med lagen om internationell kontroll av avfall. De behöriga myndigheterna meddelar att rådets förordning 259/93 trädde i kraft den 1 januari 1995, vilket medförde undantag från lagen om internationell kontroll av avfall. från importlandets behöriga myndighet Österrike meddelar att i enlighet med artikel 35 i den federala lagen om avfallshantering krävs vid export av farligt avfall och annat avfall en exportlicens varmed man i enlighet med artikel 1. 1b i Baselkonventionen säkerställer att allt avfall kontrolleras. I artikel 35 i den federala lagen om avfallshantering anges skyldighet att begära skriftligt medgivande liksom miljömässigt godtagbar hantering av avfallet i fråga (artikel 4 i Baselkonventionen). Det finns endast ett undantag för flera avfallsslag på OECD:s gröna lista, när det gäller export till en godkänd återvinningsanläggning i ett land som omfattas av OECD- beslutet. Det finns emellertid kvalitetsnormer också för dessa avfallstyper och dessa måste iakttas. I enlighet med artikel 35 och 35a i den federala lagen om avfallshantering beviljas exportlicens II till Baselkonventionen, eller för farligt avfall enligt den nationella definitionen av avfall. Den österrikiska lagen om avfall (ÖNORM S2100) hänvisar inte till "Y"-klasserna i bilaga I och II i Baselkonventionen. Den nationella definitionen av farligt avfall som återfinns i förordningen om farligt avfall (Federala författningssamlingen 1991/49) baseras på den nationella lagen om avfall. för de typer av avfall som räknas upp i bilaga I och Italien, Grekland, Danmark, Luxemburg, Nederländerna och Irland har inte lämnat några uppgifter. 3. BESLUT FATTADE I MEDLEMSSTATERNA ATT HELT ELLER DELVIS VÄGRA MEDGIVANDE TILL IMPORT AV FARLIGT AVFALL ELLER ANNAT AVFALL FÖR BORTSKAFFANDE INOM OMRÅDE SOM BEFINNER SIG UNDER DERAS NATIONELLA JURISDIKTION Enligt artikel 13. 2 c) i Baselkonventionen skall parterna via sekretariatet hålla varandra underrättade om beslut som de tagit att helt eller delvis vägra medgivande till import av farligt avfall eller annat avfall för slutligt omhändertagande inom område som befinner sig under deras nationella jurisdiktion. Spanien uppger att inga formella beslut av allmän art för att helt eller delvis förbjuda import av avfall ännu har fattats. Varje transport bedöms för sig. Belgien meddelar att bestämmelserna i artiklarna 3, 4, 19 och 20 i rådets förordning 259/93 tillämpas för avfall för bortskaffande. Likaså tillämpas artiklarna 6, 7, 8, 9, 10, 21 och 22 i förordningen för åtgärder för resursåtervinning och materialåtervinning. De belgiska myndigheterna tillåter inte import av avfall om licens för avfallshantering saknas, om anmälan är ofullständig eller i fall av illegal transport. Frankrike har en klassificering av avfall som skiljer sig från den som återfinns i förordning 259/93. Man gör sålunda en första åtskillnad mellan avfall som inte framkallar skador (som enligt de franska myndigheterna är hushållsavfall, enkelt industriavfall och avfall av andra metaller än järn) samt avfall som framkallar skador. De franska myndigheterna upplyser att i enlighet med förordning 90-267 av den 23 mars 1990, ändrad 1992, är all import av hushållsavfall för deponering förbjuden med undantag av sådan import som uttryckligen anges i avfallsplanerna. Dessutom är import i annat syfte än deponering underställd förhandsgodkännande. Denna åtgärd har medfört att importen av hushållsavfall har minskat starkt sedan 1991. 5600 ton importerades under 1994. Enkelt industriavfall finns upptaget på OECD:s gröna lista och sedan 1995 ställs inte längre krav på tillstånd utan endast på deklaration. De franska myndigheterna meddelar att de tidigare rapporterna tog upp avfall av andra metaller än järn bland avfall som kan förorsaka skador. Med hänsyn till att de inte är toxiska i obearbetat skick, fördes de åt sidan 1994, och har sålunda inte inkluderats i import och export av avfall som orsakar skador. Vad avser avfall som orsakar skador uppger de franska myndigheterna att nästa allt sådant avfall kommer från Europeiska unionen (95,8 %), och resten från OECD- länder. Tyskland uppger att bestämmelserna i rådets förordning 259/93/EEG av den 1 februari 1993 tillämpas när det gäller övervakning och kontroll av avfallstransporter inom, till och från Europeiska gemenskapen, särskilt vad avser artiklarna 19. 1 och 21. 1. Enligt Förenade kungariket förbjuds import av farligt avfall, både för bortskaffande och för återvinning, genom följande förordningar: - Förordning 3 om asbest (förbud) från 1992 förbjuder import av amfibolasbest. - Förordning 4. 2 om kontroll av hälsovådliga ämnen förbjuder import av 2- naftylamin, benzidin, 4-aminodifenyl, salter av dessa och alla andra ämnen som innehåller någon av dessa beståndsdelar i en koncentration som totalt överstiger 0,1 %. Portugal förklarar att bestämmelserna i rådets förordning 259/93 av den 1 februari 1993 tillämpas och särskilt när det gäller artiklarna 4, 7, 19 och 21 liksom artikel 7 i lag nr 310/95. Nederländerna mottog 1994 1331 anmälningar varav 382 avsåg import, 715 avsåg export och 234 gällde transitering. Motsvarande siffror för 1995 har inte inkommit. Under 1994 vägrade Nederländerna att ge tillstånd till import av farligt avfall för bortskaffande i 15 fall. Dessa fall avsåg avfall som innehöll PCB, slam som innehöll oljor, avfall från fotograferingsverksamhet, lösningsmedel som innehöll rester av målarfärg, syror som innehåll organiska miljögifter och syror som innehöll svavel. Under 1995 vägrades i nio fall tillstånd till import av farligt avfall. Två fall gällde bortskaffande och sju fall avsåg återvinning av avfall. Inte i något av fallen anges varifrån avfallet kom. Avfallet i fråga var sådant som innehöll PCB, flytande gaser, förorenad jord och avfall som innehöll svavel. De nederländska myndigheterna meddelar att de endast importerar avfall av de typer som anges i förteckningen i bilaga 1 till Baselkonventionen och som kommer från OECD-länder. Detta avfall importeras för bortskaffande och för resursåtervinning. Sverige upplyser att import och export av avfall är tillåtet endast under förutsättning att den mottagande anläggningen innehar alla tillstånd som krävs för att behandla detta avfall. Danmark och Finland meddelar att inga formella beslut i detta ämne har fattats. Österrike uppger också att det inte finns några formella beslut som förbjuder import och export. Importtillstjånd beviljas för varje fall för sig, om den mottagande anläggningen för återvinning eller bortskaffande är vederbörligen godkänd och förfogar över nödvändig kapacitet. Italien, Grekland, Luxemburg och Irland har inte lämnat några upplysningar. 4. NATIONELLA BESLUT ATT FÖRBJUDA ELLER BEGRÄNSA EXPORT AV FARLIGT AVFALL ELLER AV ANNAT AVFALL Enligt artikel 13. 2 d) i Baselkonventionen skall parterna hålla varandra underrättade om beslut som de tagit att begränsa eller förbjuda export av farligt avfall eller annat avfall. Spanien förklarar att förordning 259/93 tillämpas, vilken begränsar export till EFTA- länderna av avfall för bortskaffande (artikel 14). Enligt artikel 18 är också export till AVS-länderna förbjuden. Resten av exporten för återvinning regleras beroende på destinationsland. I praktiken medlemsstater. till Europeiska unionens inskränker sig exporten från Spanien Belgien uppger att från och med den 7 maj 1994 tillämpas förordning 259/93. För bortskaffande tillämpas sålunda artiklarna 3, 4, 14, 15 och 18 i förordningen. För resursåtervinning och materialåtervinning tillämpas artiklarna 6, 7, 8, 9,10, 16, 17 och 18. De belgiska myndigheterna ger inte tillstånd till export av avfall i följande fall: - Om destinationsmyndigheten vägrar ge tillstånd. - Om anmälan är ofullständig. - Om transporten genomförs utan att hänsyn tagits till den nationella lagstiftningen (principen om närhet och principen om tillräcklig egenkapacitet på gemenskapsnivå och nationell nivå). Frankrike ger inte något direkt svar på frågan. Man har dock insänt tabeller över exporten. Dessa kan på begäran fås hos generaldirektorat XI, avfallsenheten, 200 rue de la Loi, B-1049 Bryssel. Tyskland informerar att bestämmelserna i förordning 259/93 har antagits och särskilt de som återfinns i artiklarna 14 till 18. Sålunda är export av avfall avsett för bortskaffande förbjuden, med undantag för export till sådana EFTA-länder som också är parter i Baselkonventionen. Genom ändring nr 120/97 av förordning 259/93, är också all export från Europeiska unionens medlemsstater av avfall för resursåtervinning eller materialåtervinning som återfinns på förteckningen i bilaga V (gul och röd avfallslista) förbjuden från och med den 1 januari 1998 till länder som inte omfattas av OECD-beslutet. Förenade kungariket meddelar att man tillämpar bestämmelserna i förordning 259/93/EEG. Enligt denna förordning är export av avfall för bortskaffande förbjuden med undantag av export till EFTA-länder (som också är parter i Baselkonventionen). Export av avfall för återvinning är också förbjuden genom förordningen förutom till länder som omfattas av OECD-beslutèt, till länder som är parter till Baselkonventbnen och till länder med vilka Europeiska gemenskapen har ingått bilaterala eller multilaterala avtal. « Portugal förklarar sig agera enligt rådets förordning 259/93, särskilt när det gäller bestämmelserna i artiklarna 4,7,14,16,17 och 18. Luxemburg uppger att särskilt tillstånd krävs enligt lagen om avfallshantering av den 17 juni 1994 för export av avfall (både för bortskaffande, resursåtervinning och materialåtervinning) till icke medlemsstater och att lagen helt förbjuder export av avfall till länder som inte omfattas av OECD-beslutet. Nederländerna vägrade 1994 ge tillstånd till export av farligt avfall i 45 fall och i 73 andra fall vägrades tillstånd till export under en del av året. I rapporten anges inte till vilka länder avfallet skulle ha exporterats. Avslagen grundas främst på den fleråriga nederländska planen vari anges att export inte godkänns om återvinning skulle kunna ske i Nederländerna. Under 1995 har total vägran att ge tillstånd till export av farligt avfall skett i 16 fall enligt de nederländska myndigheterna, och en begränsning av exporten i 60 andra fall. Denna skillnad förklaras inte närmare. 62 av dessa fall avsåg bortskaffande av farligt avfall och 14 fall återvinning. Den främsta orsaken till avslag var ånyo att återvinning - inklusive förbränning - av avfallet var möjlig att genomföra i Nederländerna. Sverige tillåter export av avfall endast om den mottagande anläggningen innehar alla nödvändiga tillstånd för att behandla avfallet i fråga. Finland informerar att bestämmelserna i förordning 259/93/EG tillämpats sedan den trädde i kraft den 1 januari 1995 och att det dessförinnan inte fanns några formella bestämmelser om förbud mot export av avfall. Den 1 oktober 1995 trädde det finska miljöministeriets beslut av den 15 september 1995 (1127/95) i kraft. Genom detta beslut förbjuds export av farligt avfall för återvinning till länder som inte omfattas av OECD-beslutet. Österrike uppger att tillstånd för export av farligt avfall för bortskaffande endast beviljas till parterna i Baselkonventionen (artikel 35 a i den federala lagen om avfallshantering 1992/715). Exportlicens beviljas endast i följande fall: - Om det inte finns möjlighet till bortskaffande inom landet, eller om transporten till anläggningen där bortskaffande skulle ske är längre än transporten till en anläggning av liknande standard i utlandet. - Och om en miljömässigt säker hantering garanteras enligt de österrikiska normerna. Det är emellertid endast från och med den" 1 januari 1995, när förordning 259/93 trädde i kraft, som de allmänna exportförbuden mot avfall gäller, förutom undantag för bortskaffande i länder som tillhör EU eller i EFTA-länder som skrivit under Baselkonventionen. En exportlicens för att återvinna och tillvarata farligt avfall kan endast beviljas för länder är parter i Baselkonventionen eller som omfattas av OECD- beslutet (beslut OECD C(92)39 slutlig). Tillstånd beviljas endast - om man behöver material såsom råvara (den nationella definitionen av återvinning är strängare än bilaga IV b till Baselkonventionen), - om miljömässigt godtagbar hantering garanteras (enligt österrikiska normer), - om det inte finns några internationella avtal som förbjuder exporten. Italien, Grekland, Danmark och Irland har inte lämnat några uppgifter. 5. ÖVRIGA UPPLYSNINGAR SOM KRÄVS ENLIGT ARTIKEL 13. 4 I BASELKONVENTIONEN I artikel 13. 2 e) i Baselkonventionen anges följande: "Parterna skall via sekretariatet hålla varandra underrättade om all annan information som fordras enligt punkt 4 i denna artikel som anger att parterna så långt det är förenligt med respektive lands lagar och förordningar, skall tillse att kopior av varje underrättelse angående en given gränsöverskridande transport av farligt avfall eller annat avfall och svaret på densamma sänds till sekretariatet då en part som anser att dess miljö kan påverkas av denna gränsöverskridande transport har begärt att så skall ske ". Spanien förklarar att den situation som avses i artikel 13. 4 inte har uppstått under de transporter som kontrollerats i Spanien. Luxemburg meddelar att man endast exporterar avfall till medlemsstater i EU och att ett anmälningssystem har införts för denna export. Nederländerna upprättar inga deklarationer. Belgien, Tyskland, Förenade kungariket och Österrike uppger att det inte har förekommit några fall att rapportera. Frankrike, Italien, Grekland, Portugal, Danmark, Sverige, Finland och Irland har inte lämnat några upplysningar. 10 6. ÖVERLÄMNANDE AV REDOGÖRELSE FÖR DEN MÄNGD FARLIGT AVFALL OCH ANNAT AVFALL SOM EXPORTERATS, AVFALLSKATEGORI, EGENSKAPER, BESTÄMMELSEORT, EVENTUELL TRANSITERANDE STAT OCH METOD FÖR BORTSKAFFANDE I ENLIGHET MED VAD SOM ANGETTS I SVARET PÄ UNDERRÄTTELSEN. I enlighet med artikel 13. 3 b i) i Baselkonventionen skall parterna genom sekretariatet och i överensstämmelse med respektive lands lagar och förordningar, till den samarbetskonferens som stadgas i artikel 15 före utgången av varje kalenderår överlämna en redogörelse för föregående kalenderår som skall innehålla följande information: b) information beträffande gränsöverskridande transporter av farligt avfall eller annat avfall som de varit engagerade i, omfattande i) den mängd farligt avfall och annat avfall som exporterats, avfallskategori, egenskaper, bestämmelseort, eventuell transiterande stat och metod för bortskaffande i enlighet med vad som angetts i svaret på underrättelsen. Spanien, Belgien, Frankrike, Tyskland, Förenade kungariket, Italien, Portugal, Danmark, Luxemburg, Nederländerna, Sverige, Finland och Österrike har lämnat i tabellform. Dessa kan på begäran fås hos generaldirektorat XI, upgifterna avfallsenheten, 200 rue de la Loi, B-1049 Bryssel. Danmark. De danska myndigheterna meddelar att en förändring skett av det danska registret på grund av införandet av rådets förordning 259/93 om avfallstransporter i den danska lagstiftningen. Nämnda förordning trädde i kraft i Danmark den 6 maj 1994 och det nya registret vid samma datum. Införande av det nya registret mitt i kalenderåret medförde problem när det gällde uppgifterna för 1994. Uppgifterna för år 1994 följde sålunda det gamla nationella klassificeringssystemet vari ingår både avfall för bortskaffande och avfall för återvinning. Siffrorna avspeglar sålunda alla transporter som godkänts av miljöbyrån men som inte nödvändigtvis utfördes under 1994. Siffrorna för 1995 följer den nya klassificeringen i OECD-koden och visar den faktiska kvantitet avfall som transporterats. Registret utformades i själva verket på basis av de anmälningar som krävs genom förordning 259/93. Grekland och Irland har inte lämnat några uppgifter. 7. ÖVERLÄMNANDE AV REDOGÖRELSE FÖR MÄNGDEN IMPORTERAT FARLIGT AVFALL OCH ANNAT AVFALL, AVFALLSKATEGORI, EGENSKAPER, URSPRUNG OCH METODER FÖR BORTSKAFFANDE Enligt artikel 13. 3 b ii) skall parterna överlämna en redogörelse för mängden importerat farligt avfall och annat avfall, avfallskategori, egenskaper, ursprung och metoder för bortskaffande. Spanien, Belgien, Frankrike, Tyskland, Förenade kungariket, Portugal, Danmark, Luxemburg, Nederländerna, Sverige, Finland och Österrike har lämnat upgifterna i tabellform. Dessa kan på begäran fås hos generaldirektorat XI, avfallsenheten, 200 rue de la Loi, B-1049 Bryssel. 11 Italien har inte lämnat några uppgifter om avfallsimporten. Enligt ministeriet är de regionala myndigheterna behöriga när det gäller destinationen. De italienska myndigheterna meddelar dock att en lag antagits som föreskriver dels att de regionala myndigheterna skall överlämna uppgifter dels möjligheten att få veta vilka enheter som importerar annat avfall än farligt avfall genom ett registreringssystem som just har inrättats. Grekland och Irland har inte lämnat några uppgifter. 8. REDOGÖRELSE FÖR BORTSKAFFANDE SOM INTE FÖRLÖPT PÅ AVSETT SÄTT Enligt artikel 13. 3 b iii) omhändertaganden som inte förlöpt på avsett sätt. skall parterna överlämna en redogörelse om slutliga Spanien, Belgien, Tyskland, Portugal, Luxemburg, Nederländerna och Sverige har inte anmält några sådana fall. Förenade kungariket meddelar att inga sådana fall inträffade under 1994. Däremot förekom fyra fall 1995, varav alla rörde avfall från garage från Tyskland som var avsett för bortskaffande. I de fyra fallen beskrevs avfallet på ett felaktigt sätt eller också fanns ingen beskrivning, varför avfallet återsändes till exportören. Fallen inträffade den 28 maj, 18 augusti, 25 augusti respektive 13 september 1995 och transporterna omfattade i det första fallet 20 ton, i det andra fallet 21,86 ton, i det tredje fallet 19,78 ton och i det fjärde fallet 23,71 ton. Danmark uppger att endast en transport inte förlöpt på avsett sätt under 1995. I december 1995 befann sig nämligen ungefär 1400 ton avfall klassat som plastavfall (GH010 på den gröna listan i OECD:s kontrollsystem) avsett för resursåtervinning (förbränning med energiåtervinning, åtgärd Rl i bilaga IV B till Baselkonventionen) i transit i Danmark sänt från Tyskland till Färöarna. Men under transporten klassificerades avfallet av de danska kontrollmyndigheterna såsom hushållsavfall (tillhörande kategori AD 160 på den gula listan i OECD:s kontrollsystem, Y46 enligt bilaga II till Baselkonventionen) och enligt förordning 259/93 skall detta avfall anmälas till myndigheterna. I enlighet med gemenskapsbestämmelserna sändes sålunda avfallet tillbaka till exportören 1996. Under 1994 inträffade inga sådana fall. Finland har inte rapporterat om några fall under år 1994. Under 1995 förekom dock följande tre fall: - I januari 1995 sände ett finskt företag en container till Förenade kungariket med 18 ton kvicksilveravfall för bortskaffande. Det mottagande företaget upptäckte att en del av avfallet (omkring 1,4 ton) bestod av oorganiska Salter som inte innehöll kvicksilver. Detta parti återsändes till Finland. I juni 1995 sände Finland 500 ton koppararsenik till Sydafrika efter att i förväg ha erhållit godkännande från detta land. De sydafrikanska myndigheterna ändrade emellertid åsikt och transporten gensköts i Belgien varefter partiet återimporterades till Finland. - 12 - I juli 1995 inträffade ett annat viktigt fall. Efter ett misstag av transportören övergavs en container med 1,3 ton batterier och 11 ton avfall som innehöll cyanid i företaget hade avslutat sin Helsingforsbukten. Eftersom det mottagande verksamhet vid denna tidpunkt återsände exportören lasten till det finska företaget. Tidigare hade 16 ton batterier och 78 ton avfall innehållande cyanid vederbörligen bortskaffats av det engelska företaget. Österrike. Inga fall kom till myndigheternas kännedom under 1994. Under 1995 uppstod ett tillbud. Under transport hårdnade ClANIC-salter på grund av för bortskaffande återsände produkten som dålig återimporterades, omförpackades och ånyo exporterades för slutligt bortskaffande i en deponi under markytan. förpackning. Anläggningen Frankrike, Italien, Grekland och Irland har inte lämnat några uppgifter. 9. ANSTRÄNGNINGAR FÖR ATT UPPNÄ EN MINSKNING AV MÄNGDEN FARLIGT AVFALL ELLER ANNAT AVFALL SOM ÄR FÖREMÅL FÖR GRÄNSÖVERSKRIDANDE TRANSPORT respektive Enligt artikel 13. 3 b iv) i Baselkonventionen skall parterna genom sekretariatet och i överensstämmelse med till den lands samarbetskonferens som stadgas i artikel 15 före utgången av varje kalenderår överlämna en redogörelse för föregående kalenderår som skall innehålla följande information: ansträngningar för att uppnå en minskning av mängden farligt avfall eller annat avfall som är föremål för gränsöverskridande transporter. förordningar, lagar och Spanien informerar att den allmänna planen för farligt avfall 1995-2000 bland annat fastställer som mål minimisering och minskning av mängden avfall och senast för år 2000 förutser en minskning av produktionen av farligt avfall jämfört med siffrorna för år 1994. En översyn planeras genomföras så snart som det finns uppgifter om egenskaper och volym för avfall under 1995. För utvecklingen av detta program föreskriver planen följande ekonomiska åtgärder: - En särskild anslagspost (MIBOR-3 punkter). - Stöd till sektorsvisa planer eller till gemensamma företag (50%) med den självstyrande regionen. - Bidrag till små och medelstora företag (genom EMGRISA och övriga företag i de självstyrande regionerna). - Stöd till piloterfarenheter (upp till 50 %) med den självstyrande regionen). På samma sätt föreskriver den nationella planen för farligt avfall att man när det gäller återvinning och återanvändning år 2000 skall ha uppnått minst en procentsats som uppgår till 20 % jämfört med siffrorna för år 1994. I detta syfte subventionerar de självstyrande regionerna i viss utsträckning denna typ av åtgärder och har till och med skapat vissa särskilda centra för detta ändamål, såsom "Byrån för ren tillverkning i Katalonien". 13 Det offentliga företaget för avfallshantering EMGRISA har som ett av sina mål att ge stöd till små och medelstora företag för utveckling av projekt för minimisering. Information gällande bortskaffande finns på begäran hos generaldirektorat XI. De spanska myndigheterna lämnar följande kommentarer: resursåtervinning, materialåtervinning, återanvändning och • De förklarar att de i en och samma bilaga har angivit alla åtgärder på grund av att ett fåtal anläggningar har tillstånd att genomföra de åtgärder som avses i bilaga IV A liksom de i bilaga IV B. • De uppgifter som lämnas avser de centra som var godkända under 1995. • Kapaciteten i dessa centra när det gäller behandling av toxiskt och farligt avfall motsvarar anläggningens kapacitet när man uppger avrundade siffror och den kvantitet avfall som behandlats under 1994 när man uppger decimaltal eller konkreta siffror. • Om det under namnet på ett hanteringscenter uppges samma namn utan ledning, rör det sig om en annan typ av behandling som tillhör samma center. • Teckenforklaring: T/A: K/D: m3/A: L/A: RTPs: ton/a r Kilogram/dag kubikmeter/ar liter/ar giftigt och farligt avfall Belgien uppger att förordning 259/93/EEG har införlivats på hela det nationella territoriet. Följande kommentarer lämnas: Miljöstandarder: De flamländska myndigheterna påpekar att en av åtgärderna i den flamländska politiken är förebyggande och minskning av produktionen av avfall, liksom förebyggande och minskning av farliga ämnen i avfall (artikel 5 i förordningen om avfallshantering från den 20 april 1994). Myndigheterna i Vallonien meddelar att import och export för bortskaffande är förbjudet på grundval av det vallonska avfallsprogrammet som syftar till att minska mängden avfall. Ekonomiska åtgärder: Uttag av skatter på avfall. I Flandern tar man ut en miljöavgift för avfall för bortskaffande, i första hand för avfall som förbränns och som bortskaffas genom deponering. Det finns undantag för avfall avsett för återvinning. Detta utgör ett bra instrument för avskräcka från produktion av avfall vid källan och verkar sålunda förebyggande. Industrins insatser: Enligt de flamländska myndigheterna deltar de i PRESTI-programmet (förebyggande genom främjande av ren teknik). Programmet riktar sig inte till en enskild industri utan till en hel grupp av industrier. 14 Andra åtgärder: Enligt de flamländska och vallonska myndigheterna utvecklar de och producerar en teknologi som är avsedd att minimera produktionen av farligt avfall liksom en teknologi för att neutralisera farligt avfall. Resten av de uppgifter som de belgiska myndigheterna lämnat om minskning av mängden avfall som omfattas av gränsöverskridande transport finns på begäran hos generaldirektorat XI. Frankrike besvarar inte frågan. Det dokument som de franska myndigheterna har överlämnat för år 1994 uppfyller i själva verket inte de skyldigheter som anges i artikel 41 i förordning 259/93 (enligt vilken medlemsstaterna före utgången av varje kalenderår skall utarbeta en rapport i enlighet med artikel 13. 3 i Baselkonventionen och sända denna till Baselkonventionens sekretariat med en kopia till kommissionen) utan ett nationellt rättsligt krav angivet i artikel 23-4 i lag nr 75-633 av den 15 juli 1975, ändrad, om avfall och återvinning av material. Det är sålunda omöjligt för kommissionen att utnyttja de uppgifter som lämnats för att kunna svara på de upplysningar som krävs enligt artikel 13. 3 i Baselkonventionen och särskilt i artikel 13. 3b (iv). 1 handlingen som inlämnats uppges att, i enlighet med förordning nr 90-267 av den 23 mars, ändrad 1992, all import av hushållsavfall för deponering är förbjuden, förutom det hushållsavfall som uttryckligen anges i avfallsplanerna. För annan import än den som sker för deponering, krävs dessutom tillstånd i förväg. Import av hushållsavfall har sålunda under tre år sjunkit från 430 000 ton 1991 till 5 600 ton 1994. När det gäller import för bortskaffande, importerades 32 473 ton, eller 7,5 % av den totala importen under 1994. Man kan konstatera en mycket tydlig minskning av denna typ av behandling jämfört med 1993 när importen uppgick till 46,8 %. Resterande uppgifter kan på begäran fås hos generaldirektorat XI. Tyskland lämnar följande kommentarer: - Miljöstandard - Kriterier för att minska eller eliminera avfall - Industrins insatser Produktion av avfall skall undvikas I enlighet med artikel 1a i lagen om avfallshantering och enligt motsvarande förordningar antagna enligt artiklarna 14. 1 nr 3 och 4 och par. 2 tredje meningen nr 2 till 5. Detta påverkar inte skyldigheten för aktörerna i de anläggningar som är underställda tillstånd att undvika produktion av avfall genom utnyttjande av lämpliga metoder och återanvändning eller återvinning av restmaterial, i enlighet med artikel 5. 1 nr 3 i lagen om utsläppskontroll. Avfall skall återvinnas enligt artikel 3 par. 2 tredje meningen eller om det anges i den stadgeenliga bestämmelsen, upprättad enligt artikel 14 i lagen om avfallshantering. Alla materialåtervinnings- eller resursåtervinningsanläggningar måste godkännas enligt lagen om avfallshantering respektive lagen om utsläppskontroll. Resterande uppgifter kan på begäran fås hos generaldirektorat XI. Portugal uppger att ministerierna för miljö och industri utarbetar en hel serie studier för att göra det möjligt för Portugal att i en nära framtid förfoga över ett riktigt system 15 för bortskaffande av industriavfall. Detta system bör göra det möjligt att minimera den mängd avfall som exporteras för bortskaffande i andra medlemsstater. Danmark understryker att en minskning av farligt avfall och annat avfall som är föremål för gränsöverskridande transporter utgör en del av landets totala insatser för i att minska produktionen av avfall. De danska åtgärderna finns beskrivna åtgärdsplanen för ren teknologi och återvinning. Luxemburg meddelar att lagen om avfallshantering från den 17 juni 1994 (artikel 1) kräver att följande prioriteringar följs: förebyggande, minskning, tillvaratagande och eliminering. Producenter av avfall är också skyldiga att upprätta avfallsplaner. När det gäller ekonomiska åtgärder anordnade miljöministeriet 1995 liksom hantverksföreningen "Superdreckskëscht fir Betriber" som bistår små och medelstora företag med avfallshantering för att förebygga, minska och återvinna avfall. Företag skall presentera avfallshanteringsplaner som behandlar både avfallsreduction och återvinning av avfall. Resterande uppgifter kan på begäran fås hos generaidirektorat XI. Nederländerna visar med hjälp av tabeller att export av avfall för bortskaffande i andra länder har minskat konstant sedan 1989. Däremot har de kvantiteter som exporteras för återvinning ökat stadigt under samma tid. Import av farligt avfall ökade med 153 900 ton 1994 till 247 500 ton 1995. Ökningarna beror främst på import av förorenad jord från andra medlemsstater i gemenskapen eftersom teknologi för sanering är särskilt avancerad i Nederländerna. Inga uppgifter lämnas om särskilda insatser för att minska mängden avfall som transporteras (den handling som de nederländska myndigheterna har sänt in uppfyller inte kraven i artikel 41 i förordning 259/93 enligt vilken medlemsstaterna före utgången av varje kalenderår skall upprätta en rapport i enlighet med artikel 13. 3 i Baselkonventionen). Finland lämnar följande kommentarer: a) Miljönormer / kriterier för att minska eller eliminera avfall - Avfallslagen (1072/93), som tillämpas sedan den 1 januari 1994, införde den allmänna skyldigheten att begränsa produktionen av avfall och att minska kvantiteterna avfall och dess skadliga egenskaper. I syfte att tillämpa denna allmänna skyldighet, kan regeringen utarbeta allmänna förordningar om märkning av produkter, deponering, begränsning av produktion, import, export, försäljning, återförande eller utnyttjande av produkten. - Rådets beslut om batterier och ackumulatorer som innehåller farliga ämnen (105/95) trädde i kraft den 1 mars 1995. Genom beslutet införs begränsningar för de skadliga egenskaperna hos batterier och ackumulatorer samt ett system för märkning av batterier och ackumulatorer som innehåller tungmetaller och en skyldighet till separat resursåtervinning. b) Finansiella åtgärder 16 Den finska regeringen beviljar stöd till projekt inriktade på miljöskydd och prioriterar de projekt som har som mål att förebygga produktion av avfall och minska skadliga effekter. Österrike lämnar följande kommentarer: a) Miljönormer/kriterier för att reducera eller eliminera produktion av avfall: 1. Nationell strategi för bortskaffande Kvantiteten avfall och föroreningspotentialen hos avfall bör enligt andan i den federala lagen om avfallshantering hållas på lägsta nivå (principen om förebyggande). Avfall skall återvinnas om detta är ekologiskt fördelaktigt, tekniskt genomförbar, om tilläggskostnaderna inte är oproportionerligt höga jämfört med andra metoder för miljövänlig hantering, och om det finns (eller kan skapas) en marknad för de återvunna ämnena. Det avfall som inte lämpar sig för återvinning, skall behandlas med biologiska, värme- eller fysisk-kemiska metoder alltefter fall. Fast avfall skall lagras på ett sådant sätt att deras reaktivitet är svagast möjligt (försiktighetsprincipen); 2. Begrepp som är specifika för varje gren De särskilda sektorvisa planerna utarbetas vanligtvis i samarbete med det federala ministeriet för miljö och familje- och ungdomsfrågor samt berörda grupper. De grundläggande målen med dessa avfallsplaner är skapande av strategier för minimisering av avfall och införande av innovativa metoder för återvinning som särskilt utformats för farligt avfall och använder bästa tillgängliga teknik. Dessa särskilda avfallsplaner utgör också basen för ekonomiskt stöd enligt lagen om miljömedel. 3. Bortskaffande I syfte att föregripa eventuella problem, räknar det federala miljöministeriet med möjligheten att skapa bestämmelser för att definiera den teknik som får användas, liksom den utrustning som krävs för utnyttjande av de anläggningar som underställts godkännande enligt lagen om avfallshantering. Bestämmelserna kan också precisera utsläppsgränser med hänsyn tagen till bästa tillgängliga teknik. 4. Deponering Förordningen om deponering kommer att tillämpas så snart den ändrade vattenlagen träder i kraft (senaste den 1 januari 1997). Ändringen av denna lag kommer att medföra en anpassning av deponierna till de nya normerna. 5. Avfallsförbränningsanläggningar Hittills måste varje avfallsförbränningsanläggning följa bestämmelserna i förordningen om lagen om ren luft, om ångbrännare ( begränsning av utsläpp av dioxin 0,1 nanogram TE/Nm3). Gemenskapsdirektivet om förbränning av farligt avfall träder i kraft den 1 januari 1997. öministeriet och ekonomiministeriet utarbetar en lag öm avfallsförbränning som införlivar bestämmelserna i gemenskapsdirektivet. Denna lag kommer också att ange de mest avancerade teknikerna för förbränning av farligt avfall och annat avfall. 6. Mekanisk-biologisk behandling 17 De österrikiska myndigheterna planerar också att ange de mest avancerade teknikerna för denna behandling. 7. Anläggningar för särskild behandling Det federala miljöministeriet har genom en förordning fastställt miljövänlig behandling för uttjänta bilar, avfall av fotograferingsverksamhet, avfall från kylskåp och avfall av asbest. 8. Avfallsplan I syfte att nå målen i lagen om avfallshantering (kvalitativt och kvantitativt förebyggande av avfall, återvinning av avfall på ett tekniskt och ekonomiskt lämpligt sätt samt bortskaffande) skall miljöministeriet offentliggöra en avfallsplan. Sålunda utarbetades en plan för 1992 och en plan för 1995. En rapport om åtgärderna i planen har för första gången överlämnats till nationalförsamlingen. * Enligt lagen om avfallshantering skall en plan minst omfatta följande: • En bedömning av situationen vad avser avfallshantering. • Konkreta normer härledda ur lagen om avfallshantering (mål och principer för avfallshantering) i syfte att: - minska mängden avfall och avfallets föroreningspotential - återvinna material miljövänligt och ekonomiskt - bortskaffa avfall som inte kan återvinnas eller undvikas. • De åtgärder som den federala regeringen vidtagit för att nå dessa mål. • Regional fördelning av de anläggningar som krävs för hantering av farligt avfall. 9. Politik för egenkapacitet - Export av avfall I den allmänna lagen om avfallshantering anges att exporttillstånd skall beviljas av det federala miljöministeriet endast om det inte finns någon anläggning i Österrike som har lämplig kapacitet för behandling av det särskilda avfallet eller (i mycket sällsynta fall) om man genom export kan undvika en alltför lång transport och om den mottagande anläggningen når upp till österrikisk standard. - Principen förorenaren betalar Detta är en grundläggande princip i lagen om avfallshantering som redan har tillämpats i flera förordningar. I synnerhet bör producenternas ansvar utsträckas till att omfatta återvinning och bortskaffande av den egna produkten. Producenterna spelar en mycket viktig roll ty de fattar avgörande beslut om den potentiella hanteringen av avfall som härstammar från deras produkter. Producenterna som känner till produktens sammansättning kan bedöma vilka miljöeffekter som avfallet av produkten ger. Producentens fysiska ansvar innebär att denne bör bära de totala ansvaret för sin tillverkning inklusive det avfall som blir resultatet därav. Avfallet skall samlas in, återvinnas, eller bortskaffas på ett miljövänligt passande sätt. Producentens ekonomiska ansvar innebär att han skall bära kostnaderna för avfallshanteringen. , - Förordning om förpackning av avfall Sedan den 1 oktober 1993, är varje producent, importör eller distributör skyldig att gratis återta sina förpackningar från konsumenterna och att återanvända dem eller 18 återvinna dem om det inte finns sådan service inom ett nationellt system för insamling eller återvinning. På detta sätt ökade återvinningen med 50 % under 1995. - Förordning om batterier Denna förordning som är i kraft sedan den 1 september 1991 fastställer en gräns för kvantiteterna kvicksilver och kadmium liksom en skyldighet för försäljaren att samla in produkten. - Förordning om särskilda lampor Sedan den 1 januari 1991 säkerställs genom denna förordning organiserad insamling av fluorescerande lampor via affärsinnehavaren som är skyldig att återta dem. - Förordning om kylskåp Sedan den 1 mars 1993 ansvarar alla tillverkare, importörer eller distributörer för återtåg av den begagnade apparaten när han säljer en ny, eftersom köparen betalar för riktigt bortskaffande. - Förslag till förordning om avfall av elektronik. b) Finansiella åtgärder Lagen om miljömedel Med beaktande av att förändringar av produktionssystemen i flertalet fall medför avsevärda kostnader beviljar ministeriet för miljö, ungdoms- och familjefrågor finansiellt stöd till företag för genomförande av förändringar av teknik och för införande av bästa tillgängliga teknik för att förebygga och behandla avfall. I vissa fall har ministeriet stött åtgärder för förbättring av miljöåtgärder med upp till 80% av kostnaderna. c) Industrins insatser: • Alla företag med mer än 100 anställda måste förse sig med en strategi för avfallshantering. Syftet är att minska avfallsvolymen och främja återvinning eller återanvändning liksom att uppnå miljömässigt riktigt bortskaffande av alla slag av avfall. För att underlätta reducering av volymen industriavfall har det federala ministeriet för miljö, ungdoms- och familjefrågor antagit flera särskilda riktlinjer för de olika produktionssektorerna (t. ex. avfall från jordbruket, från träprodukter, sjukvårdsavfall, förnissa, halogena lösningsmedel, avfall från färgning, från livsmedelsindustrin, från tillverkning av textilier etc. ) • Frivilligt avtal om gamla bilar: En nytt frivilligt avtal om uttjänta bilar skapades 1995. Den österrikiska bilindustrin har åtagit sig att i framtiden öka kvantiteten återvunnet material från nuvarande 75 % till 95 % och att förbättra den tekniska genomförbarheten för återvinning när det gäller fordonsutförande till exempel genom att begränsa antalet olika typer av material som används eller genom att använda återvunnet material. Biltillverkarna åtar sig genom detta frivilliga avtal att återta uttjänta bilar när de säljer en ny eller en begagnad bil. 19 Försäljarna har till och med åtagit sig att återta bilar på marknadens särskilda villkor (antingen genom att göra vinster, eller genom att stödja de ekonomiska kostnaderna för återvinning oberoende av köp av en ny bil). • Andra åtgärder : I syfte att minska produktionen av farligt avfall har kemilagen (den federala författningssamlingen 326/1987) under de senaste åren förbjudit användning, helt eller delvis av ämnen såsom PCB/PCT, CFCs, CHCs eller kadmium. • Nya förordningar under 1995: - Ny förordning om CFCs (den federala författningssamlingen nr 1995/750) som förbjuder vanlig användning av detta ämne från och med år 2000 och från år 2002 för kylskåp. - Den ändrade förordningen om toxiska ämnen trädde i kraft den 1 juli 1995 (den federala författningssamlingen nr 1995/442). Förenade kungariket, Italien, Grekland, Sverige och Irland har inte lämnat några uppgifter. 10. INFORMATION OM ÅTGÄRDER SOM PARTERNA VIDTAGIT FÖR ATT GENOMFÖRA BASELKONVENTIONEN Enligt artikel 13. 3 c) i Baselkonventionen skall parterna i överensstämmelse med respektive lands lagar och förordningar, till den samarbetskonferens som stadgas i artikel 15, före utgången av varje kalenderår överlämna en redogörelse som bland annat skall innehålla information om de åtgärder som de vidtagit för att genomföra denna konvention. Spanien förklarar att förordning 259/93 tillämpas och att Baselkonventionens bestämmelser har införlivats. Belgien uppger att förordning 259/93 och lagen av den 6 augusti 1993 om ratificering av Baselkonventionen tillämpas liksom bilagorna I, II, III, IV, V, Vb och VI upprättade i Basel den 22 mars 1989. Tyskland har införlivat förordningen om Baselkonventionen samt undertecknat och införlivat ratificerat denna den 30 september 1994. Tyskland har också kommissionens beslut 94/721/EG om antagande i enlighet med artikel 42. 3 av bilagorna II, III och IV till förordning 259/93 och rådets beslut 94/404/EEG av den 22 december 1994 om upprättande av en förteckning över farligt avfall. Förenade kungariket meddelar att man har införlivat förordning 259/93 genom förordningar under 1994 om gränsöverskridande transport av avfall (Statutory instrument 1994 n 1137). Portugal förklarar att förordning 259/93 tillämpas och att man har införlivat bestämmelserna i Baselkonventionen. 20 Danmark uppger att Baselkonventionens bestämmelser har införlivats, liksom förordning 259/93 och kommissionens beslut 94/721/EG av den 21 oktober 1994 om anpassning i enlighet med artikel 42. 3 av bilagorna II, III och IV i förordning 259/93. Finland informerar att Baselkonventionen helt tillämpas när det gäller kontroll av gränsöverskridande transporter av avfall. Ikraftträdandet av lagen om avfall (1072/93) och förordningen om avfall (1390/93) har gjort det möjligt att på ett mer effektivt sätt tillämpa de allmänna principerna i Baselkonventionen, exempelvis om minskning av produktionen av avfall och principen om egenkapacitet. Sedan starten 1995, genomförs avfallstransporter i enlighet med bestämmelserna i rådets förordning 259/93. Österrike meddelar att inga formella ändringar av lagstiftningen har vidtagits. Frankrike, Italien, Grekland, Luxemburg, Nederländerna, Sverige och Irland, har inte lämnat några uppgifter. 11. INFORMATION OM STATISTIK. Enligt artikel 13. 3 d) i Baselkonventionen skall parterna överlämna information om tillgänglig, tillförlitlig statistik som de sammanställt över effekterna på människors hälsa och miljön av produktion, transport och bortskaffande av farligt avfall eller annat avfall. Spanien meddelar att situationen ser ut på följande sätt: - Farligt avfall: Ingen uppskattning har gjorts. Man bedömer dock att siffran liknar den som gällde 1994 (myndigheterna angav emellertid ingen siffra 1994). - Hushållsavfall: Under 1995 producerades 14 914 235 ton avfall. Tyskland. De tyska myndigheterna förklarar att avfallet i enlighet med artikel 2. 2 i lagen om avfallshantering, behandlas på ett sådant sätt att det inte kan skada människors hälsa. Belgien, Förenade kungariket, Danmark, Luxemburg och Finland informerar att uppgifterna inte finns tillgängliga. Österrike meddelar att den federala miljöbyrån lämnar uppgifterna via Internet: "http:// www. ubavie. gv. at/info". Frankrike, Italien, Grekland, Portugal, Nederländerna, Sverige och Irland har inte lämnat några uppgifter. 12. INFORMATION OM BILATERALA, MULTILATERALA OCH REGIONALA AVTAL OCH UPPGÖRELSER SOM PARTERNA I BASELKONVENTIONEN TRÄFFAT I. ENLIGHET MED ARTIKEL 11 I KONVENTIONEN Enligt artikel 13. 3 e i Baselkonventionen skall parterna överlämna information om bilaterala, multilaterala och regionala avtal och uppgörelser som de träffat i enlighet med artikel 11 i konventionen. 21 Spanien meddelar att denna information överensstämmer med den för 1993 och som överlämnats till sekretariatet för Baselkonventionen. Belgien meddelar att man inte har slutit några avtal eller uppgörelser. Tyskland förklarar att man har slutit bilaterala avtal på nationell nivå med Litauen, Namibia, Vitryssland, Zimbabwe och Kazakstan för import av avfall till Tyskland. Med Kazakstan fanns det också avtal för export av olika avfallstyper. Förenade kungariket förklarar att man inte har slutit några avtal eller uppgörelser varken under 1994 eller under 1995. Portugal. Enligt de portugisiska myndigheterna tillämpas EG:s avtal och OECD:s beslut C(92)39/slutlig. Danmark meddelar att man inte har slutit några bilaterala, multilaterala eller regionala avtal enligt artikel 11 i Baselkonventionen. Sverige informerar att förutom OECD. s beslut OECD(92)39 har inte några bilaterala, regionala eller multilaterala avtal slutits med andra länder. Finland informerar att ett avtal slöts med Tyskland för år 1994. Under 1995 har det inte funnits några avtal eller uppgörelser. Österrike förklarar att man inte har slutit några avtal eller uppgörelser varken under 1994 eller 1995. Frankrike, Italien, Grekland, Luxemburg, Nederländerna, och Irland har inte lämnat några uppgifter. 13. INFORMATION OM OLYCKSHÄNDELSER SOM INTRÄFFAT UNDER GRÄNSÖVERSKRIDANDE TRANSPORT OCH BORTSKAFFANDE AV FARLIGT AVFALL OCH ANNAT AVFALL OCH OM DE ÄTGÄRDER SOM VIDTAGITS FÖR ATT BEMÄSTRA DEM Enligt artikel 13. 3 f) i Baselkonventionen skall parterna överlämna information om olyckshändelser som inträffat under gränsöverskridande transport och bortskaffande av farligt avfall och annat avfall och om de åtgärder som vidtagits för att bemästra dem. Spanien förklarar att inga olyckshändelser som inträffat under transport eller bortskaffande av avfall har kommit till myndigheternas kännedom. Belgien, Förenade kungariket, Danmark och Luxemburg har inte konstaterat några olyckshändelser på sina territorier. Tyskland förklarar att två olyckshändelser inträffade under 1995. Dessa berodde på dålig förpackning. I det första fallet återsändes det avfall som rengöringen ledde till, till exportören. I det andra fallet transporterades avfallet till den förutbestämda 22 bortskaffningsanläggningen efter att ny förpackning anbringats. Ingen olyckshändelse inträffade under 1994. Österrike informerar att inga olyckshändelser ägde rum under 1994. Under 1995 ägde dock en olyckshändelse rum som rörde transport av farligt avfall vilket var dåligt emballerat. Frankrike, Italien, Grekland, Portugal, Nederländerna, Sverige, Finland och Irland har inte lämnat några uppgifter. 14. INFORMATION OM OLIKA ALTERNATIV FÖR BORTSKAFFANDE SOM TILLLÄMPAS INOM OMRÅDET FÖR RESPEKTIVE LANDS JURISDIKTION Enligt artikel 13. 3 g) i Baselkonventionen skall parterna överlämna information om olika alternativ för bortskaffande som tillämpas inom området för respektive lands jurisdiktion. Spanien, Belgien, Frankrike och Tyskland har lämnat uppgifterna i tabellform. Dessa kan på begäran fås hos generaidirektorat XI. Portugal meddelar att information kan erhållas från "LA UNIDADE DE TRATAMENTO DE RESIDUOS INDUSTRIAL DE SINES-BACIAS 9 E 10 Instituto da Agua- Delegaçao de Santo André; Bairro Azul, Colectiva B12; Apartado 64; 7501 SANTO ANDRE CODEX; Tel. (069) 71224/5/6; Fax (069) 73817. Danmark informerar att det finns en central anläggning för bortskaffande av farligt avfall, "KOMMUNEKEMI A/S". Detta företag förfogar över ett system för förbränning vid hög temperatur med energiåtervinning och ett annat system för fysisk-kemisk behandling och en deponering för farligt avfall. KOMMUNEKEMI behandlar omkring 100 000 ton farligt avfall per år. Därutöver finns det 75 små specialiserade företag som sysslar med återvinning av farligt avfall. Luxemburg upplyser att anläggningen för bortskaffande, företaget "Ronnebierg Jean Lamesch et Cie", B. P. 75, L-3201 Bettembourg, vars tillstånd går ut i slutet av år 1994 har bortskaffat 23. 595 ton lokalt producerat avfall. Österrike meddelar att man kan erhålla den federala avfallsplanen (som innehåller förteckningar över de österrikiska anläggningarna för bortskaffande) från den federala miljöbyrån som har adress: UBA Wien, A-1099 Spittelauer Lände 5, Österrike. Förenade kungariket, Italien, Grekland, Nederländerna, Finland, Sverige och Irland har inte lämnat några uppgifter. 15. INFORMATION OM ÅTGÄRDER SOM VIDTAGITS FÖR UTVECKLING AV TEKNIK FÖR REDUCERING OCH/ELLER ELIMINIERING AV PRODUKTION AV FARLIGT AVFALL OCH ANNAT AVFALL 23 Enligt artikel 13. 3 h) i Baselkonventionen skall parterna överlämna information om de åtgärder som vidtagits för reducering och/eller eliminering av produktion av farligt avfall och annat avfall. Belgien: Myndigheterna i Bryssel informerar att avdelningen "Ren teknik" är i drift inom IBGE sedan januari 1993. Syftet är att främja utveckling av mer miljövänlig praxis och teknik när det gäller produktion i de små och medelstora företagen i Brysselområdet. Detta arbete sker bland annat med hjälp av skrifter (såsom exempelvis tidningen Bruxelles Techno-Clean) eller med hjälp av kampanjer för att medvetandegöra aktörer inom olika verksamhetssektorer (som exempelvis inom sektorn för kemtvätt eller karrosseri). De vallonska myndigheterna har inte lämnat någon information. Efter den flamländska regeringens beslut den 12 oktober 1994 skapades ett program för förebyggande samt främjande av ren teknik. Detta Presti-program infördes för att göra det möjligt för företagen att vidta förebyggande åtgärder för att nå målen för miljöskydd som angivits i planen för produktavfall 1991 - 1995, godkänd genom den flamländska regeringens beslut den 20 februari 1991. Tyskland anger att följande åtgärder används: ren produktion, åtgärder för återvinning, för att minska avfallsvolymen och för eliminering utan att ge närmare upplysningar om de åtgärder som nämns. Förenade kungariket meddelar att de åtgärder som används för att minimera mängden avfall är materialåtervinning, återutnyttjande och resursåtervinning i industrin (WMR3)-EPSRC/OTI och programmet för bättre miljöteknikpraxis (ETBPP). Portugal informerar att en särskild fond med namnet "PEDIP" har skapats som syftar till utveckling av teknik för minimisering av produktion av farligt avfall och annat avfall. Danmark meddelar att de senaste versionerna av de danska planerna för att minska och/eller eliminera farligt avfall och annat avfall antogs av den danska regeringen 1993. Dessa planer är uppdelade i två delar: - Åtgärdsplan för ren teknik. ; - Åtgärdsplan för avfall och återvinning. Den danska riskdagen har beviljat 85 miljoner danska kronor per år för genomförande av den första delen och 20 miljoner per år för den andra. En översyn av planerna planeras ske under 1997. Finland anger att, förutom de åtgärder som vidtagits under de senaste åren, har ikraftträdandet av lagen om avfall (1972/93) och förordningen om avfall (1390/93) den 1 januari 1994 möjliggjort en mycket mer effektiv tillämpning av de allmänna principerna i Baselkonventionen inklusive principen om minimisering av farligt avfall. Spanien, Frankrike, Italien, Grekland, Luxemburg, Nederländerna, Sverige, Österrike och Irland har inte lämnat några uppgifter. 16. ALL ANNAN INFORMATION OM SÅDANA ANDRA ÄRENDEN SOM SAMARBETSKONFERENSEN KAN KOMMA ATT ANSE RELEVANTA 24 Enligt artikel 13. 3 i) i Baselkonventionen skall parterna överlämna all annan information om sådana andra ärenden som samarbetskonferensen kan komma att anse relevanta. Medlemsstaterna har inte lämnat några uppgifter. B. ÖVRIG INFORMATION SOM BEGÄRS I FRÅGEFORMULÄRET FRÄN BASELKONVENTIONENS SEKRETARIAT 1. INFORMATION OM PRODUKTION AV FARLIGT AVFALL OCH ANNAT AVFALL SOM OMFATTAS AV BASELKONVENTIONEN Spanien. Uppgifter har lämnats för åren 1990,1991,1992,1993 och 1994 och kan på begäran fås hos generaldirektorat XI. När det gäller avfall som producerats under 1995 upplyser de spanska myndigheterna att kvantiteten hushållsavfall var 14 914 235 ton. Uppgifter om produktion av farligt avfall finns inte ännu tillgängliga men en genomgång håller för närvarande på att genomföras Belgien informerar att Vallonien under 1994 producerade 167 315 ton, Flandern 1 255 582 ton och Bryssel-området totalt 11 464 ton farligt avfall, 1 025 ton oljor och 135 ton PCB. Under 1993 producerade samma område 2917 ton farligt avfall, 200 ton oljor och 61 ton PCB. Under 1995, producerades i Bryssel 23 002 ton och i Flandern 1 090 499 ton. Ingen information finns beträffande Vallonien. Tyskland, Förenade kungariket, Portugal, Luxemburg och Österrike har lämnat uppgifter vilka kan fås mot begäran hos generaldirektorat XI. Finland förklarar att de senaste uppgifterna om den avfallsvolym som producerats i Finland är från 1992. Frankrike, Italien, Grekland, Danmark, Nederländerna, Sverige, och Irland har inte lämnat några uppgifter. 2. INFORMATION OM TEKNISKT BISTAND Enligt artikel 16. 1 g) i Baselkonventionen skall parterna informera om: - tillgång till tekniskt bistånd och utbildning - tillgänglig teknisk och vetenskaplig know-how - tillgång till råd och expertis och - tillgängliga resurser. Belgien. Informationen finns inte tillgänglig. Spanien, Tyskland, Luxemburg och Österrike har lämnat uppgifter vilka på begäran kan fås från generaldirektorat XI. 25 Finland meddelar att informationen inte finns tillgänglig på ett kortfattat sätt men att många institut, tekniska högskolor, forskningsinstitut och privata företag utvecklar expertkunskaper inom dessa ämnesområden. På grund av det ökande antalet sådana institut har de finska myndigheterna inte möjligheter att överlämna en exakt förteckning. Frankrike, Förenade kungariket, Nederländerna, Sverige och Irland har inte överlämnat några uppgifter. Italien, Portugal, Grekland, Danmark, 3. INFORMATION OM TILLGÅNG TILL EXPERTIS OCH TILLGÄNGLIGA RESURSER FÖR SNABB HJÄLP TILL STATER I KRISSITUATIONER Europeiska gemenskapens medlemsstater har inte överlämnat några uppgifter. Tyskland uppger att det inte är en fråga för regeringen men att regeringens federala byrå kan lämna alla upplysningar. III. SLUTSATSER Trots att medlemsstaterna sedan den 6 maj 1994 skall tillämpa samtliga bestämmelser i förordningen (med undantag för de tre medlemsstater som senast anslöt sig till Europeiska gemenskapen, nämligen Finland, Sverige och Österrike, för vilka denna skyldighet började från och med den första januari 1995 med en övergångsperiod fram tiil 1 januari 1997 för Österrike), har de uppgifter om tillämpningen av förordningen som medlemsstaterna har överlämnat till Europeiska kommissionen visat sig otillräckliga, och till och med i vissa fall obefintliga, beträffande de olika skyldigheter som följer av den. De uppgifter som medlemsstaterna har sänt in och som baserar sig på ett frågeformulär utarbetat av Baselkonventionens sekretariat är, med sällsynta undantag såsom Österrike, begränsade och ganska allmänt hållna när det gäller de särskilda frågor som ställts. Sammanfattning: - När det gäller den nationella definitionen av farligt avfall förklarar medlemsstaterna i allmänhet att denna överensstämmer med gemenskapslagstiftningen. - När det gäller medlemsstaternas beslut att helt eller delvis vägra import av avfall för bortskaffande i ett område som omfattas av landets jurisdiktion, begränsar sig medlemsstaternas svar i flertalet fall till att nämna de artiklar i Baselkonventionen som tillämpas. Samma svar lämnas när det gäller nationella beslut att förbjuda eller begränsa export av avfall. Flertalet medlemsstater har emellertid på ett fullgott sätt lämnat upplysningar om kvantiteten farligt avfall och annat avfall som exporterats och importerats på deras territorium, liksom till vilken kategori avfallet hör, dess egenskaper, ursprung och vilken metod för bortskaffande som använts. - Alla medlemsstater har inte på ett tillfredsställande sätt besvarat begäran om redogörelse för de åtgärder som vidtagits för att minska den volym avfall som är 26 föremål för gränsöverskridande transporter. Sex medlemsstater uppgifter alls och andra besvarar endast delvis frågan. lämnar inga - Sju medlemsstater förbigår formulärets fråga om vilka åtgärder som parterna vidtagit i syfte att tillämpa Baselkonventionen och de övriga begränsar sig till att förklara att de har införlivat Baselkonventionen. - När det gäller begäran om statistik lämnas denna i allmänhet obesvarad. - Endast hälften av medlemsstaterna har besvarat frågan om vilka avtal och uppgörelser som de träffat i enlighet med Baselkonventionen. Samma antal har svarat på begäran om information om olyckshändelser som inträffat under gränsöverskridande transporter och bortskaffande av farligt avfall och annat avfall och de åtgärder som vidtagits för att bemästra dem. - Sju medlemsstater har inte lämnat några uppgifter alls när det gäller vilka olika metoder för bortskaffande som används inom området för landets jurisdiktion, och de övriga medlemsstaterna har endast lämnat kortfattade svar. - Frågan om vilka åtgärder som vidtagits för att utveckla teknik för reducering och/eller eliminering av produktion av farligt avfall och annat avfall har endast besvarats av sex medlemsstater. Slutligen inkom försvinnande få svar på begäran om upplysningar om teknik och expertis samt nödvändigt materiel för snabb hjälp till staterna i händelse av en krissituation. Det frågeformulär som utarbetats av sekretariatet för Baselkonventionen tog dessutom inte upp alla skyldigheter som medlemsstaterna har enligt förordning 259/93 av den 1 februari 1993. Men enligt artikel 41 i denna förordning skall kommissionen utarbeta en rapport om gemenskapens och medlemsstaternas tillämpning av förordningen, och denna tillämpning omfattar skyldigheter för medlemsstaterna som är mycket större än de som anges i Baselkonventionen. Kommissionen kan konstatera att en rad skyldigheter som följer av förordningen inte har tagits upp i det frågeformulär som medlemsstaternas rapport baseras på. När det gäller tillämpningen av närhetsprincipen förfogar kommissionen sålunda inte över någon information om det integrerade nätverk av anläggningar för bortskaffande av avfall som medlemsstaterna skall upprätta i syfte att möjliggöra för gemenskapen som helhet att själv ta hand om sitt avfall och möjliggöra för medlemsstaterna att var för sig närma sig detta mål (artikel 4. 3 b i förordning 259/93). Kommissionen förfogar inte heller över någon information om de åtgärder för att helt eller delvis förbjuda eller systematiskt invända mot transporter av avfall, som vidtagits av medlemsstaterna och genast skall anmälas till kommissionen (artikel 4. 3a,i). Inte heller har kommissionen informerats om undantag när det gäller tillämpningen av principerna om närhet, prioritering av återvinning och tillräcklig egenkapacitet på gemenskapsnivå och nationell nivå när det gäller farligt avfall som uppkommit i en 27 avsändarstat i en så liten årlig mängd att det vore oekonomiskt att uppföra nya specialiserade anläggningar i denna stat (artikel 4. 3 a, ii och iii). Medlemsstaterna har inte lämnat någon information om det avfall som inte omfattas av förordningens räckvidd (artikel 1. 2) och inte heller om kontroll och transport av icke farligt avfall som anges i bilaga 2 till förordningen (artikel 1. 3 d). Kommissionen har antagit två beslut om anpassning av bilagorna, det första av den 3 och 4 till 21 oktober 1994 om anpassning enligt artikel 42. 3 av bilaga 2, förordningen, det andra av den 14 november 1996 om anpassning enligt artikel 42. 3 av bilaga 2 till nämnda förordning. I arbetet med medlemsstaternas rapporter, har kommissionen varken erhållit någon information om de beslut som fattats av vissa behöriga myndigheter som inom sina områden har särskilda återvinningsanläggningar, att inte framställa invändningar mot transporter av vissa avfallsslag till en bestämd återvinningsanläggning eller om möjliga upphävanden av dessa beslut som också skall anmälas till kommissionen (artikel 9. 1 och 2). Denna information har emellertid erhållits på ett ofullständigt sätt och har allteftersom vidarebefordrats till medlemsstaterna. Frågeformuläret erbjuder självfallet inte kommissionen möjligheter att veta om den skyldighet som följer av artikel 9. 4 i förordningen, enligt vilken medlemsstaternas behöriga myndigheter skall underrätta kommissionen om de i enlighet med nationell lagstiftning är ålagda att granska de avtal som tecknats mellan anmälaren och mottagaren om återvinning av avfallet. Kommissionen har inte erhållit någon information om det system för övervakning och kontroll av transporter av avfall som medlemsstaterna skall upprätta (artikel 13. 2 och 13. 3) och har inte erhållit någon bekräftelse på tillämpningen av kommissionens beslut av den 21 juli 1994 om det kontrollförfarande som anges i förordningen när det gäller vissa transporter av avfall till vissa länder som inte omfattas av OECD-beslutet (artikel 17). Medlemsstaterna kan utse utförsel- och införseltullställen till gemenskapen för avfallstransporter men kommissionen saknar uppgift om antalet sådana tullställen. Erfarenheten av denna första rapport om tillämpningen av förordningen visar bristen på nödvändig uppföljning från de flesta medlemsstaternas sida för att informera kommissionen om de åtgärder som vidtagits enligt förordningen. Kommissionen är förvisso medveten om att denna brist delvis kan bero på det frågeformulär som utarbetats av Baselkonventionens sekretariat, vilket olyckligtvis inte tar upp alla skyldigheter som följer av förordningen. Eftersom kommissionen anser att förordningen innehåller en rad inslag som det är absolut nödvändigt att medlemsstaterna lämnar information om för att det skall bli möjligt att erhålla en sammanhängande bild av gemenskapens politik för avfallshantering, avser kommissionen att på grundval av artikel 41. 2, begära kompletterande information genom ett frågeformulär som tar upp alla frågor som nämns ovan. 28 ISSN 1024-4506 KOM(98) 475 slutlig DOKUMENT SV 07 14 11 15 Katalognummer : CB-CO-98-484-SV-C ISBN 92-78-38524-7 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg J9


title: Kommissionens forordning (EF) nr. 1663/98 af 28. juli 1998 om fastsættelse af Fællesskabets produktions- og importpriser for nelliker og roser ved anvendelse af importordningen for visse af blomsterdyrkningens produkter med oprindelse i Cypern, Israel, Jordan og Marokko samt på Vestbredden og i Gazastriben

eurovoc_concepts:
common price policy
floriculture
import
producer price
third country

formats: pdf print

text: 29. 7. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 211/7 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1663/98 af 28. juli 1998 om fastsættelse af Fællesskabets produktions- og importpriser for nelliker og roser ved anvendelse af importordningen for visse af blomsterdyrkningens produkter med oprindelse i Cypern, Israel, Jordan og Marokko samt p(cid:134) Vest- bredden og i Gazastriben KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR (cid:190) under henvisning til Europæiske Fællesskab, traktaten om oprettelse af Det under henvisning til R(cid:134)dets forordning (EØF) nr. 4088/87 af 21. december 1987 om betingelserne for anvendelse af præferencetold ved indførsel af visse af blomsterdyrknin- gens produkter med oprindelse i Cypern, Israel, Jordan og Marokko samt p(cid:134) Vestbredden og i Gazastriben (1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1300/97 (2), særlig artikel 5, stk. 2, litra a), og ud fra følgende betragtninger: Efter artikel 2, stk. 2, og artikel 3 i forordning (EØF) nr. 4088/87 fastsættes Fællesskabets produktions- og import- priser hver anden uge for enkelt- (standard) og mange- blomstrede (spray) nelliker og stor- og sm(cid:134)blomstrede roser, og de anvendes i perioder p(cid:134) to uger; efter artikel 1b i Kommissionens forordning (EØF) nr. 700/88 af 17. marts 1988 om visse gennemførelsesbestemmelser for ordningen for indførsel til Fællesskabet af visse af blom- sterdyrkningens produkter med oprindelse i Cypern, Israel, Jordan og Marokko samt p(cid:134) Vestbredden og i Gazastriben (3), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2062/97 (4), fastsættes disse priser for perioder af to uger p(cid:134) grundlag af vejede oplysninger, som medlemsstaterne meddeler; det er vigtigt, at disse straks fastsættes, s(cid:134) at den told, der skal anvendes, kan beregnes; denne forordning bør derfor straks træde i kraft (cid:190) UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 Fællesskabets produktions- og importpriser for enkelt- (standard) og mangeblomstrede (spray) nelliker og stor- og sm(cid:134)blomstrede roser, jf. artikel 1b i forordning (EØF) nr. 700/88, fastsættes for en periode p(cid:134) to uger som angivet i bilaget. Artikel 2 Denne forordning træder i kraft den 29. juli 1998. Den anvendes fra den 29. juli til den 11. august 1998. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart medlemsstat. i hver Udfærdiget i Bruxelles, den 28. juli 1998. P(cid:134) Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen (1) EFT L 382 af 31. 12. 1987, s. 22. (2) EFT L 177 af 5. 7. 1997, s. 1. (3) EFT L 72 af 18. 3. 1988, s. 16. (4) EFT L 289 af 22. 10. 1997, s. 1. L 211/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 29. 7. 98 BILAG Periode: 29. juli til 11. august 1998 (ECU pr. 100 stk. ) Fællesskabets produktionspris Enkeltblomstrede nelliker (standard) Mangeblomstrede nelliker (spray) Storblomstrede roser Sm(cid:134)blomstrede roser 15,02 14,93 25,12 10,66 Fællesskabets importpris Enkeltblomstrede nelliker (standard) Mangeblomstrede nelliker (spray) Storblomstrede roser Sm(cid:134)blomstrede roser Israel Marokko Cypern Jordan Vestbredden og Gazastriben 6,40 9,73 8,32 9,21 (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190)


title: Komission asetus (EY) N:o 1665/98, annettu 28 päivänä heinäkuuta 1998, heinäkuussa 1998 esitettyjen tuontitodistushakemusten hyväksyttävyydestä yhteisön sekä Slovenian tasavallan välisessä väliaikaisessa sopimuksessa määrätyn naudanlihaa koskevan tariffikiintiön osalta

eurovoc_concepts:
Slovenia
beef
import licence
interim agreement (EU)
tariff quota

text: 29. 7. 98 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti L 211/11 KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1665/98, annettu 28 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) hein(cid:132)kuuta 1998, esitettyjen tuontitodistushakemusten hyv(cid:132)ksytt(cid:132)vyydest(cid:132) hein(cid:132)kuussa yhteis(cid:148)n sek(cid:132) Slovenian tasavallan v(cid:132)lisess(cid:132) v(cid:132)liaikaisessa sopimuksessa m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)tyn naudanlihaa koskevan tariffikiinti(cid:148)n osalta 1998 EUROOPAN YHTEIS(cid:153)JEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteis(cid:148)n perustamissopi- muksen, ottaa huomioon yhteis(cid:148)n sek(cid:132) Slovenian tasavallan v(cid:132)li- sess(cid:132) v(cid:132)liaikaisessa sopimuksessa m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)tyn naudanlihaa koskevan tariffikiinti(cid:148)n soveltamista koskevien yksityis- kohtaisten s(cid:132)(cid:132)nt(cid:148)jen vahvistamisesta vuodeksi 1998 15 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) joulukuuta 1997 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2527/97 (1) ja erityisesti sen 3 artiklan 4 kohdan, sek(cid:132) katsoo, ett(cid:132) asetuksen (EY) N:o 2527/97 1 artiklan 3 kohdassa on vahvistettu Sloveniasta per(cid:132)isin olevan tuoreen tai j(cid:132)(cid:132)dy- joka voidaan tuoda erityisin tetyn naudanlihan m(cid:132)(cid:132)r(cid:132), edellytyksin 1 p(cid:132)iv(cid:132)st(cid:132) hein(cid:132)kuuta 31 p(cid:132)iv(cid:132)(cid:132)n joulukuuta jolle tuontitodistuksia on 1998; naudanlihan m(cid:132)(cid:132)r(cid:132), haettu, on sellainen, ett(cid:132) hakemukset voidaan hyv(cid:132)ksy(cid:132) kokonaisuudessaan, ON ANTANUT T(cid:142)M(cid:142)N ASETUKSEN: 1 artikla 1 p(cid:132)iv(cid:132)st(cid:132) hein(cid:132)kuuta 31 p(cid:132)iv(cid:132)(cid:132)n joulukuuta 1998 ulottu- valle kaudelle asetuksessa (EY) N:o 2527/97 tarkoitetun kiinti(cid:148)n mukaisesti tuontitodistushakemukset hyv(cid:132)ksyt(cid:132)(cid:132)n kokonaisuudessaan. j(cid:132)tetyt 2 artikla T(cid:132)m(cid:132) asetus tulee voimaan 29 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) hein(cid:132)kuuta 1998. T(cid:132)m(cid:132) asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, j(cid:132)senvaltioissa. ja sit(cid:132) sovelletaan sellaisenaan kaikissa Tehty Brysseliss(cid:132) 28 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) hein(cid:132)kuuta 1998. Komission puolesta Franz FISCHLER Komission j(cid:132)sen (1) EYVL L 346, 17. 12. 1997, s. 56


title: ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 1662/98 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 28ης Ιουλίου 1998 για καθορισμό των κατ' αποκοπή τιμών κατά την εισαγωγή για τον καθορισμό της τιμής εισόδου ορισμένων οπωροκηπευτικών

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
import price
pip fruit
stone fruit

text: 29. 7. 98 EL Ep(cid:148)sglg Evgleq(cid:148)da tym Euqypa(cid:152)j(cid:150)m Joimot(cid:147)tym L 211/5 JAMOMISLOS (EJ) aqih. 1662/98 TGS EPITQOPGS tgr 28gr Iouk(cid:148)ou 1998 cia jahoqisl(cid:149) tym jat’ apojop(cid:147) til(cid:150)m jat(cid:145) tgm eisacyc(cid:147) cia tom jahoqisl(cid:149) tgr til(cid:147)r eis(cid:149)dou oqisl(cid:146)mym opyqojgpeutij(cid:150)m G EPITQOPG TYM EUQYPA(cid:136)JYM JOIMOTGTYM, (cid:130)womtar up(cid:149)xg: tg sumh(cid:147)jg cia tgm (cid:148)dqusg tgr Euqypa(cid:152)j(cid:147)r Joim(cid:149)tgtar, tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 3223/94 tgr Epitqop(cid:147)r, tgr 21gr Dejelbq(cid:148)ou 1994, swetij(cid:145) le tir keptol(cid:146)qeier evaqloc(cid:147)r tou jahest(cid:150)tor jat(cid:145) tgm eisacyc(cid:147) opyqojgpeutij(cid:150)m (1), (cid:149)pyr tqopopoi(cid:147)hgje tekeuta(cid:148)a ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 1498/98 (2), jai id(cid:148)yr to (cid:145)qhqo 4 paq(cid:145)cqavor 1, tom jamomisl(cid:149) (EOJ) aqih. 3813/92 tou Sulbouk(cid:148)ou, tgr 28gr Dejelbq(cid:148)ou 1992, swetij(cid:145) le tg kocistij(cid:147) lom(cid:145)da jai tir isotil(cid:148)er pou pq(cid:146)pei ma evaql(cid:149)fomtai sta pka(cid:148)sia tgr joim(cid:147)r ceyqcij(cid:147)r pokitij(cid:147)r (3), (cid:149)pyr tqopopoi(cid:147)hgje tekeu- ta(cid:148)a ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 150/95 (4), jai id(cid:148)yr to (cid:145)qhqo 3 paq(cid:145)cqavor 3, Ejtil(cid:150)mtar: (cid:149)ti o jamomisl(cid:149)r (EJ) aqih. 3223/94, se evaqloc(cid:147) tym apotekesl(cid:145)tym tym pokuleq(cid:150)m elpoqij(cid:150)m diapqaclate(cid:151)- seym tou C(cid:151)qou tgr Ouqoucou(cid:145)gr, pqobk(cid:146)pei ta jqit(cid:147)qia cia tom jahoqisl(cid:149) ap(cid:149) tgm Epitqop(cid:147) tym jat’ apojop(cid:147) til(cid:150)m jat(cid:145) tgm eisacyc(cid:147) ap(cid:149) tq(cid:148)ter w(cid:150)qer, cia ta pqo(cid:152)(cid:149)- mta jai tir peqi(cid:149)dour pou oq(cid:148)fomtai sto paq(cid:145)qtgl(cid:145) tou· (cid:149)ti, se evaqloc(cid:147) tym pqoamaveqh(cid:146)mtym jqitgq(cid:148)ym, oi jat’ apojop(cid:147) til(cid:146)r jat(cid:145) tgm eisacyc(cid:147) pq(cid:146)pei ma jahoqisto(cid:151)m, (cid:149)pyr amacq(cid:145)vomtai sto paq(cid:145)qtgla tou paq(cid:149)mtor jamomi- slo(cid:151), ENEDYSE TOM PAQOMTA JAMOMISLO: (cid:129)qhqo 1 Oi jat’ apojop(cid:147) til(cid:146)r jat(cid:145) tgm eisacyc(cid:147) pou amav(cid:146)qomtai sto (cid:145)qhqo 4 tou jamomislo(cid:151) (EJ) aqih. 3223/94 jahoq(cid:148)fo- mtai (cid:149)pyr amacq(cid:145)vomtai stom p(cid:148)maja pou elva(cid:148)metai sto paq(cid:145)qtgla. (cid:129)qhqo 2 O paq(cid:150)m jamomisl(cid:149)r aqw(cid:148)fei ma isw(cid:151)ei stir 29 Iouk(cid:148)ou 1998. O paq(cid:150)m jamomisl(cid:149)r e(cid:148)mai desleutij(cid:149)r yr pqor (cid:149)ka ta l(cid:146)qg tou jai isw(cid:151)ei (cid:145)lesa se j(cid:145)he jq(cid:145)tor l(cid:146)kor. Bqun(cid:146)kker, 28 Iouk(cid:148)ou 1998. Cia tgm Epitqop(cid:147) Franz FISCHLER L(cid:146)kor tgr Epitqop(cid:147)r (1) EE L 337 tgr 24. 12. 1994, s. 66. (2) EE L 198 tgr 15. 7. 1998, s. 4. (3) EE L 387 tgr 31. 12. 1992, s. 1. (4) EE L 22 tgr 31. 1. 1995, s. 1. L 211/6 EL Ep(cid:148)sglg Evgleq(cid:148)da tym Euqypa(cid:152)j(cid:150)m Joimot(cid:147)tym 29. 7. 98 PAQAQTGLA tou jamomislo(cid:151) tgr Epitqop(cid:147)r, tgr 28gr Iouk(cid:148)ou 1998, cia tom jahoqisl(cid:149) tym jat’ apojop(cid:147) til(cid:150)m jat(cid:145) tgm eisacyc(cid:147) cia tom jahoqisl(cid:149) til(cid:150)m eis(cid:149)dou oqisl(cid:146)mym opyqojgpeutij(cid:150)m Jydij(cid:149)r SO Jydij(cid:149)r tq(cid:148)tgr w(cid:150)qar (1) (se Ecu/100 wiki(cid:149)cqalla) Jat’ apojop(cid:147) til(cid:147) jat(cid:145) tgm eisacyc(cid:147) 0707 00 05 0709 90 70 0805 30 10 0806 10 10 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90 0808 20 50 0809 10 00 0809 20 95 0809 40 05 052 999 052 999 382 388 524 528 999 052 400 412 600 624 999 388 400 508 512 524 528 720 800 804 999 052 388 512 528 999 052 064 066 999 052 061 400 404 616 999 064 066 624 999 71,6 71,6 48,4 48,4 60,5 71,4 67,2 56,7 63,9 122,2 292,6 187,0 80,6 163,0 169,1 70,1 74,3 108,4 64,7 61,6 50,7 167,0 142,8 112,7 94,7 108,0 94,5 98,9 89,7 97,8 190,8 128,0 70,3 129,7 456,0 260,9 297,5 387,3 264,5 333,2 79,4 95,8 206,5 127,2 (1) Omolatokoc(cid:148)a tym wyq(cid:150)m pou jahoq(cid:148)fetai ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 2317/97 tgr Epitqop(cid:147)r (EE L 321 tgr 22. 11. 1997, s. 19). O jydij(cid:149)r «999» amtipqosype(cid:151)ei «(cid:145)kker jatacyc(cid:146)r»