title: 98/514/EG: Entscheidung der Kommission vom 29. Juli 1998 zur Änderung der Entscheidung 96/411/EG des Rates zur Verbesserung der Agrarstatistik der Gemeinschaft (Bekanntgegeben unter Aktenzeichen K(1998) 2135) (Text von Bedeutung für den EWR)

eurovoc_concepts:
EU programme
EU statistics
action programme
agricultural statistics
national statistics
statistical method

text: L 230/28 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften 18. 8. 98 ENTSCHEIDUNG DER KOMMISSION vom 29. Juli 1998 zur (cid:142)nderung der Entscheidung 96/411/EG des Rates zur Verbesserung der Agrarstatistik der Gemeinschaft (Bekanntgegeben unter Aktenzeichen K(1998) 2135) (Text von Bedeutung f(cid:129)r den EWR) (98/514/EG) DIE KOMMISSION DER EUROP(cid:142)ISCHEN GEMEINSCHAFTEN (cid:190) gest(cid:129)tzt auf den Vertrag zur Gr(cid:129)ndung der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaft, gest(cid:129)tzt auf die Entscheidung 96/411/EG des Rates vom 25. Juni 1996 zur Verbesserung der Agrarstatistik in der Gemeinschaft (1), ge(cid:132)ndert durch die Entscheidung 98/ 3/EG (2), insbesondere auf Artikel 8, in Erw(cid:132)gung nachstehender Gr(cid:129)nde: Die Erhaltung der Qualit(cid:132)t der Umwelt im l(cid:132)ndlichen Raum ist eine der Zielsetzungen der Politik der l(cid:132)ndli- chen Entwicklung. Es sind geeignete Instrumente vorzusehen, mit denen zuverl(cid:132)ssige statistische Informationen in diesem Bereich erlangt werden k(cid:148)nnen. Die Entscheidung 96/411/EG sollte daher durch Erset- zung ihres Anhangs II ge(cid:132)ndert werden. Die in dieser Entscheidung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des St(cid:132)ndigen Agrarstati- stischen Ausschusses (cid:190) HAT FOLGENDE ENTSCHEIDUNG ERLASSEN: Artikel 1 Anhang II der Entscheidung 96/411/EG wird durch den Anhang dieser Entscheidung ersetzt. Artikel 2 Diese Entscheidung ist an alle Mitgliedstaaten gerichtet. Br(cid:129)ssel, den 29. Juli 1998 F(cid:129)r die Kommission Yves-Thibault DE SILGUY Mitglied der Kommission (1) ABl. L 162 vom 1. 7. 1996, S. 14. (2) ABl. L 1 vom 3. 1. 1998, S. 9. 18. 8. 98 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften L 230/29 ANHANG „ANHANG II STATISTIKBEREICHE MIT NEUEM ODER ERH(cid:153)HTEM BEDARF Themen 1. Betriebsstrukturerhebung: Anpassung der Merkmalsliste zur Ber(cid:129)cksichtigung neuer Bed(cid:129)rfnisse. 2. Rasche Sch(cid:132)tzungen der beabsichtigten Aussaaten und Anpflanzungen f(cid:129)r die wichtigsten Fruchtarten zu Beginn des Winters. 3. Verbesserung und rasche (cid:154)bermittlung der Produktionsstatistik in bestimmten Bereichen (Obst und Gem(cid:129)se, Wein, Eier und Gefl(cid:129)gel, Blumen). 4. Verbesserung der Statistik (cid:129)ber Verbrauch und Lagerbest(cid:132)nde sowie Lagerbestandsver(cid:132)nderungen f(cid:129)r die wichtigsten Produkte im Hinblick auf die regelm(cid:132)ßige Erstellung von Versorgungsbilanzen auf europ(cid:132)- ischer Ebene. 5. Viehfutter: (cid:154)berwindung gewisser Verz(cid:148)gerungen in der Erstellung der Futtermittelbilanzen. 6. Entwicklung von in st(cid:132)rkerem Maße harmonisierten gemeinschaftlichen Forststatistiken. 7. Agrarpreisstatistik: neue Auswahl der Reihen absoluter Agrarpreise unter Ber(cid:129)cksichtigung des technischen Fortschritts und der wirtschaftlichen Ver(cid:132)nderungen. 8. Statistische Informationen (cid:129)ber die Entwicklung des l(cid:132)ndlichen Raumes und die Auswirkungen der Landwirtschaft auf die Umwelt. Methodik 9. Verbesserte und neue Methoden, die den Mitgliedstaaten die effizientere Deckung des bestehenden und des neuen Informationsbedarfs erm(cid:148)glichen, zum Beispiel vereinfachte Erhebungen, Verwaltungsdaten, Panels, Fernerkundung. “


title: Nařízení Komise (ES) č. 1680/98 ze dne 29. července 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 936/97 o otevření a správě celních kvót pro vysoce jakostní čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí maso a pro zmrazené buvolí maso a nařízení (EHS) č. 139/81, kterým se stanoví podmínky pro zařazení některých druhů zmrazeného hovězího a telecího masa do podpoložky 02023050 kombinované nomenklatury

eurovoc_concepts:
beef
buffalo meat
fresh meat
frozen product
product quality
tariff quota

formats: html pdf print

text: 36 CS Úřední věstník Evropské unie 02/sv. 9 31998R1680 30. 7. 1998 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ L 212/36 NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1680/98 ze dne 29. července 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 936/97 o otevření a správě celních kvót pro vysoce jakostní čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí maso a pro zmrazené buvolí maso a nařízení (EHS) č. 139/81, kterým se stanoví podmínky pro zařazení některých druhů zmrazeného hovězího a telecího masa do podpoložky 0202 30 50 kombinované nomenklatury KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ, PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ: s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 936/97 ze dne 27. května 1997 o otevření a správě celních kvót pro vysoce jakostní čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí maso a pro zmrazené buvolí maso (1), naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1299/98 (2), a zejména na čl. 7 odst. 2 uvedeného nařízení, s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem (3), naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2634/97 (4), a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení, vzhledem k tomu, že Nový Zéland stanovil nový orgán pro vydá- vání osvědčení o pravosti; že je proto vhodné změnit přílohu II nařízení (ES) č. 936/97; vzhledem k tomu, že dovoz některých druhů hovězího a telecího masa za celní sazby snížené v rámci nařízení Komise (EHS) č. 139/81 (5), naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1299/98, podléhá předložení osvědčení o pravosti vydaného příslušnými zeměmi; že je nutné aktualizovat jméno a adresu vydávajícího orgánu na Novém Zélandě; vzhledem k tomu, že je nutné harmonizovat postup pro změnu seznamu orgánů vydávajících osvědčení o pravosti; Článek 1 V příloze II nařízení (ES) č. 936/97 se slova „New Zealand Meat Producers Board“ nahrazují slovy „New Zealand Meat Board“. Článek 2 Nařízení (EHS) č. 139/81 se mění takto: 1. Čl. 5 odst. 2 se nahrazuje tímto: „2. Komise může změnit seznam, pokud vydávající orgán již není uznán, pokud orgán nesplňuje některou z povinností, ke kterým se zavázal, nebo pokud je stanoven nový vydávající orgán. “ 2. V příloze II se slova „New Zealand Meat Producers Board“ nahrazují slovy „New Zealand Meat Board“. Článek 3 vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso, Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. září 1998. Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. V Bruselu dne 29. července 1998. Za Komisi Franz FISCHLER člen Komise (1) Úř. věst. L 137, 28. 5. 1997, s. 10. (2) Úř. věst. L 180, 24. 6. 1998, s. 6. (3) Úř. věst. L 148, 28. 6. 1968, s. 24. (4) Úř. věst. L 356, 31. 12. 1997, s. 13. (5) Úř. věst. L 15, 17. 1. 1981, s. 4


title: Decizia Comisiei din 29 iulie 1998 de modificare a Deciziei 96/411/CE a Consiliului privind îmbunătățirea statisticilor agricole comunitare [notificată cu numărul C(1998) 2135]Text cu relevanță pentru SEE.

formats: fmx4 pdf print xhtml

text: 03/vol. 25 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 117 31998D0514 L 230/28 JURNALUL OFICIAL AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE 18. 8. 1998 DECIZIA COMISIEI din 29 iulie 1998 de modificare a Deciziei 96/411/CE a Consiliului privind îmbunătățirea statisticilor agricole comunitare [notificată cu numărul C(1998) 2135] (Text cu relevanță pentru SEE) (98/514/CE) COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE, ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE: având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, având în vedere Decizia 96/411/CE a Consiliului din 25 iunie 1996 privind îmbunătățirea statisticilor agricole comunitare (1), modificată de Decizia 98/3/CE (2), în special articolul 8, întrucât conservarea calității mediului rural reprezintă unul dintre obiectivele politicii de dezvoltare rurală; întrucât trebuie prevăzute instrumente corespunzătoare pentru a oferi informații statistice fiabile în acest domeniu; întrucât, în acest scop, Decizia 96/411/CE trebuie modificată prin înlocuirea anexei II la aceasta; întrucât măsurile prevăzute în prezenta decizie sunt conforme cu avizul adoptat de Comitetul permanent pentru statistică agricolă, Articolul 1 Anexa II la Decizia 96/411/CE se înlocuieș(cid:13)te cu anexa la prezenta decizie. Articolul 2 Prezenta decizie se adresează statelor membre. Adoptată la Bruxelles, 29 iulie 1998. Pentru Comisie Yves-Thibault DE SILGUY Membru al Comisiei (1) (2) JO L 162, 1. 7. 1996, p. 14. JO L 1, 3. 1. 1998, p. 9. 118 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 03/vol. 25 ANEXĂ „ANEXA II DOMENII STATISTICE ÎN CARE EXISTĂ NECESITĂȚI NOI SAU ÎN CREȘ(cid:13) TERE Teme 1. Anchetă privind structura exploatațiilor: adaptarea listei caracteristicilor pentru a ține cont de noile necesități. 2. 3. 4. Estimări rapide ale intențiilor de semănat ș(cid:13)i plantat la începutul iernii pentru culturile principale. Îmbunătățirea ș(cid:13)i transmiterea rapidă a statisticilor de producție în anumite sectoare (fructe ș(cid:13)i legume, vin, ouă ș(cid:13)i păsări, flori). Statistici îmbunătățite privind consumul ș(cid:13)i privind nivelul ș(cid:13)i variația stocurilor pentru principalele produse în vederea întocmirii periodice de balanțe de aprovizionare la nivel european. 5. Alimentație animală: depăș(cid:13)irea anumitor întârzieri în balanțele furajere. 6. Dezvoltarea unor statistici forestiere comunitare mai bine armonizate. 7. Îmbunătățirea statisticilor prețurilor agricole: selectare nouă a seriilor absolute de prețuri agricole ținând cont de progresul tehnic ș(cid:13)i de schimbările economice. 8. Date statistice privind dezvoltarea rurală ș(cid:13)i privind impactul agriculturii asupra mediului. Metodologie 9. Utilizarea de tehnici noi ș(cid:13)i îmbunătățite pentru a permite statelor membre să satisfacă mai eficient nevoile de informații noi ș(cid:13)i existente, cum ar fi anchete simplificate, date administrative, paneluri, teledetecție. ”


title: Nõukogu otsus, 29. juuli 1998, milles käsitletakse Euroopa Ühenduse ja Dominikaani Vabariigi vastastikuse mõistmise memorandumi heakskiitmist seoses piimapulbri impordi kaitsega Dominikaani Vabariigis

eurovoc_concepts:
Dominican Republic
agreement (EU)
customs tariff
import
powdered milk
tariff quota

text: 44 ET Euroopa Liidu Teataja 11/29. kd 31998D0486 6. 8. 1998 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA L 218/45 NÕUKOGU OTSUS, 29. juuli 1998, milles käsitletakse Euroopa Ühenduse ja Dominikaani Vabariigi vastastikuse mõistmise memorandumi heakskiitmist seoses piimapulbri impordi kaitsega Dominikaani Vabariigis (98/486/EÜ) EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 113 koostoimes artikli 228 lõike 2 esimese lausega, võttes arvesse komisjoni ettepanekut ning arvestades, et: Dominikaani Vabariik on taotlenud Maailma Kaubandusorgani- satsiooni asutamist käsitleva Marrakechi lepingu kohase kalender- plaani kohandamist kaheksa tariifiartikli suhtes; ainult üks neist tariifiartiklitest, piimapulber, on ühenduse seisu- kohalt majandusliku tähtsusega; Dominikaani Vabariik on pakkunud tariifikvooti 32 000 tonnile, millest 70 % reserveeritakse ühendusele; ühendus haldab oma tariifikvoodi osa vastavalt ühenduse määrus- tes kehtestatud ekspordilitsentside süsteemile, ON VASTU VÕTNUD JÄRGMISE OTSUSE: Artikkel 1 Ühendus kiidab heaks Euroopa Ühenduse ja Dominikaani Vabariigi vastastikuse mõistmise memorandumi piimapulbri impordi kaitse kohta Dominikaani Vabariigis. Vastastikuse mõistmise memorandumi tekst lisatakse käesolevale otsusele. Artikkel 2 Nõukogu eesistujal on õigus määrata isik, kes on volitatud ühenduse suhtes siduvale vastastikuse mõistmise memorandumile alla kirjutama. Artikkel 3 Komisjon võtab nõukogu 27. juuni 1968. aasta määruse (EMÜ) nr 804/68 (piima- ja piimatooteturu ühise korralduse kohta) (1) artiklis 30 ettenähtud menetluse kohaselt vastu üksikasjalikud eeskirjad vastastikuse mõistmise nimetatud 1 memorandumi punkti 3 rakendamise kohta. artiklis Artikkel 4 Käesolev otsus avaldatakse Euroopa Ühenduste Teatajas. Brüssel, 29. juuli 1998 Nõukogu nimel eesistuja W. SCHÜSSEL (1) EÜT L 148, 28. 6. 1968, lk 13. Määrust on viimati muudetud määru- sega (EÜ) nr 1587/96 (EÜT L 206, 16. 8. 1996, lk 21)


title: 1999/184/EKSF: Kommissionens beslutning af 29. juli 1998 om Tysklands støtte til Sophia Jacoba GmbH og Preussag Anthrazit GmbH for 1996 og 1997 (meddelt under nummer K(1998) 2476) (Kun den tyske udgave er autentisk)

eurovoc_concepts:
Germany
State aid
aid to undertakings
coal industry
competition
financial aid

text: L 60/74 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 3. 1999 KOMMISSIONENS BESLUTNING af 29. juli 1998 om Tysklands støtte til Sophia Jacoba GmbH og Preussag Anthrazit GmbH for 1996 og 1997 (meddelt under nummer K(1998) 2476) (Kun den tyske udgave er autentisk) (1999/184/EKSF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR (cid:190) under henvisning til Europæiske Kul- og St(cid:134)lfællesskab, særlig artikel 88, traktaten om oprettelse af Det under henvisning til Kommissionens beslutning nr. 3632/93/EKSF af 28. december 1993 om fællesskabsord- ningen for statsstøtte til kulindustrien (1), og ud fra følgende betragtninger: I Den 23. oktober 1996 og den 5. november 1996 indgav den britiske virksomhed Celtic Energy Ltd. gennem Det Forenede Kongeriges faste repræsentation ved Den Euro- pæiske Union to officielle klager til Kommissionen. Klagerne er rettet mod de tyske kulminevirksomheder Sophia Jacoba GmbH og Preussag Anthrazit GmbH. I sine breve af henholdsvis 5. oktober 1995 og 30. september 1996 anmeldte Tyskland i overensstemmelse med artikel 9, stk. 1, i beslutning nr. 3632/93/EKSF de finansielle foranstaltninger, det havde til hensigt at iværk- sætte for 1996 og 1997. I forbindelse med klagerne sendte Kommissionen, efter at have foretaget en undersøgelse, den 2. august 1997 Tysk- land en (cid:134)bningsskrivelse, hvori den officielt underrettede det om klagernes indhold og anmodede om oplysninger om de nævnte virksomheders og de tyske myndigheders handlem(cid:134)de. Kommissionen har i sin skrivelse gjort rede for, hvilke lovbestemmelser Tyskland og Sophia Jacoba GmbH og Preussag Anthrazit GmbH kan have overtr(cid:134)dt. Tyskland besvarede (cid:134)bningsskrivelsen den 6. oktober 1997. Kommissionen har desuden ved en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende (2) opfordret de øvrige medlemsstater og andre interesserede parter til at tage (1) EFT L 329 af 30. 12. 1993, s. 12. (2) EFT C 258 af 23. 8. 1997, s. 2. stilling til spørgsm(cid:134)let. I forbindelse med denne høring har Det Forenede Kongerige (brev af 23. september 1997) samt en række konkurrerende virksomheder og de tyske kulproducenter fremsat deres bemærkninger. Disse er i overensstemmelse med reglerne blevet videresendt til Tyskland. Den 13. marts 1998, den 15. maj 1998 og den 12. juni 1998 indgav Consolidated Coal Plc. , Evans & Reid Coal Co. Ltd. og Betws Anthracite Ltd. ligeledes klage over den p(cid:134)gældende afsætning af tyske antracitnøddekul p(cid:134) Fællesskabets marked, især i Det Forenede Kongerige. Virksomheden Preussag Anthrazit GmbH sendte gennem et advokatfirma Kommissionen sin argumentation mod (cid:134)bningsskrivelsen. den fastsatte Da disse klager og den p(cid:134)gældende argumentation indløb efter og Kommissionen derfor ikke længere kunne give Tyskland ret til at udtale sig, har det ikke været muligt at tage hensyn til dem i denne beslutning. (cid:134)bningsskrivelsen, frist i I klagerne rejses der indvendinger mod Sophia Jacoba GmbH’s og Preussag Anthrazit GmbH’s afsætning i (cid:134)rene 1996 og 1997 af antracitnøddekul, som f(cid:134)r støtte i Fælles- skabet. Disse virksomheders priser p(cid:134) Fællesskabets marked, især i Det Forenede Kongerige, er yderst fordel- agtige i forhold til produktionsomkostningerne, og det kan, hævdes det, kun lade sig gøre ved hjælp af den statsstøtte, som Tyskland giver p(cid:134) grundlag af beslutning nr. 3632/93/EKSF. Støtten, der ifølge klagen dækker en betydelig del af de nævnte virksomheders produktions- omkostninger, p(cid:134)st(cid:134)s for en dels vedkommende at være blevet benyttet til andre form(cid:134)l end det fastsatte. Ifølge klageren fører en s(cid:134)dan praksis til konkurrencefor- drejning p(cid:134) det fælles marked for antracitkul. Klageren henviser desuden til, at den p(cid:134)gældende virksomhed sælger det samme produkt i andre medlemsstater til højere priser end i Det Forenede Kongerige. 9. 3. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 60/75 Efter at Kommissionen havde gennemg(cid:134)et Tysklands svar p(cid:134) sit brev og de øvrige berørte parters bemærkninger, mente den, at Tysklands svar, af grunde, som forklares udførligt i denne beslutning, ikke var tilstrækkeligt til, at viderebehandling af klagen kunne undlades. I mellemtiden har Kommissionen haft talrige møder og kontakter med repræsentanter for de p(cid:134)gældende virk- somheder og medlemsstater for at n(cid:134) frem til en mere nøjagtig bedømmelse af den samlede problematik. Desuden har Kommissionen sendt sine egne repræsen- tanter til Det Forenede Kongerige (26. /30. januar 1998) og Tyskland (10. /11. februar 1998), hvor de traf de vigtigste i Tyskland, forretningsdrivende p(cid:134) antracitkulmarkedet Wales, England og Nordirland. Form(cid:134)let med disse møder var dels at klarlægge sagens kendsgerninger, ikke mindst at vurdere situationen p(cid:134) de stærkest berørte geografiske markeder og den p(cid:134)gældende støttes anven- delse, dels at analysere den benyttede prispolitik og de juridiske argumenter, s(cid:134) den tyske støttes forenelighed med fællesmarkedet kunne bedømmes. II Fællesskabets marked for antracitkul afspejler forholdsvis tydeligt de vanskeligheder, Fællesskabets kulindustri befinder sig i; faldende efterspørgsel, især p(cid:134) hushold- ningsbrændsel, voksende konkurrence i form af import i tredjelande og høje produktionsomkostninger fra bestemte produktionsomr(cid:134)der, samtidig med at der er betydelige omkostningsforskelle mellem de enkelte produktionsomr(cid:134)der. P(cid:134) grundlag af oplysningerne fra Tyskland og Det Forenede Kongerige kan det konstateres, at den største tyske antracitkulproducent, Preussag Anthrazit GmbH’s gennemsnitlige produktionsomkostninger ligger p(cid:134) 300 DEM eller 152 ECU pr. ton, mens de gennemsnitlige produktionsomkostninger for Det Forenede Kongeriges vigtigste antracitkulproducent, Celtic Energy Ltd. , er p(cid:134) ca. 30 GBP eller 43 ECU. Denne forskel skyldes hovedsa- gelig, at den sidstnævnte virksomheds produktion begun- stiges af fordelagtige geologiske forhold, mens virksom- heden Preussag Anthrazit GmbH m(cid:134) foretage brydningen i 1 500 m dybde. Sophia Jacobs GmbH’s produktionsom- kostninger var i 1996 p(cid:134) 373 DEM, men er ikke repræ- sentative, da denne virksomhed indstillede produktionen i marts 1997. I 1995 beløb dens produktionsomkostninger sig til 307 DEM pr. ton. Antracitkul er den kultype, der har størst kulstofindhold. Det drejer sig om en kultype af høj kvalitet, som kun afgiver lidt røg ved forbrændinger og har et ringe indhold af flygtige bestanddele. Den er forholdsvis svært antæn- delig, men afgiver en stærk og konstant varme. P(cid:134) grund af disse karakteristika blev den tidligere i stort omfang benyttet som nøddekul i industrien og frem for alt til husholdningsbrændsel. N(cid:134)r R(cid:134)antraciten har forladt minen, underkastes den forskellige bearbejdningsprocesser, hvorved sm(cid:134)kullene, et produkt af ringe handelsværdi (60-70 DEM pr. ton) og en kornstørrelse p(cid:134) 0-5mm — ca. 60 % af mineprodukti- onen — der for størstedelens vedkommende afsættes til varmekraftsektoren, adskilles fra nøddekullene, som udgør 20-30 % af mineproduktionen og med sin høje handels- værdi (190 DEM pr. ton) er bestemt for industrien og til anvendelse som husholdningsbrændsel. Afsætningen af antracitkul har s(cid:134)ledes traditionelt først og fremmest drejet sig om antracitnøddekul. Markedet for antracitnøddekul er geografisk begrænset til Fællesskabets traditionelt kulproducerende omr(cid:134)der — i Belgien, Spanien, Tyskland, Frankrig og Det Forenede Kongerige. P(cid:134) grund af de regelmæssige leverancer, kvaliteten og de konkurrencedygtige priser har tyske antracitkul et godt ry p(cid:134) Fællesskabets marked. Leverancerne til Det Forenede Kongerige begyndte for Sophia Jacobs GmbH’s vedkom- mende omkring 1971 og for Preussag Anthrazit GmbH’s i midten af 70’erne. I Det Forenede Kongerige var afsætningsmarkedet for de tyske leverancer et geografisk omr(cid:134)de, der strækker sig fra den midt- til den sydengelske østkyst, dvs. fra Humber- bugten til sydkysten, samt — i Sophia Jacoba GmbH’s tilfælde — Nordirland. De tyske virksomheder kunne (cid:134)bne et marked her, da statsforetagendet National Coal Board (senere British Coal) kun i ringe omfang har drevet efterforskningsar- bejde i disse omr(cid:134)der, og fordi deres priser var særdeles fordelagtige. I forbindelse med privatiseringen af British Coal i 1994 overtog den private virksomhed Celtic Energy Ltd. flere miner i Wales, hvoraf de fleste producerer antracitkul. Efter overtagelsen af disse (cid:134)bne miner ændrede Celtic idet det besluttede at Energy Ltd. fuldstændig politik, udvide sin virksomhed i England og (cid:134)bnede et center i den britiske havneby Hull, som er den vigtigste import- havn for for at kunne afsætte sine produkter i landets østlige del, der som allerede nævnt Jacoba GmbH’s og Preussag Sophia hørte under Anthrazit GmbH’s forretningssfære. tysk antracitkul, For at f(cid:134) del i det engelske marked besluttede Celtic Energy Ltd. i 1995 at udbyde sine produkter i England til samme pris som i Wales, hvad der kunne lade sig gøre ved at overtage transportomkostningerne. Over for denne situation besluttede Sophia Jacoba GmbH og Preussag Anthrazit GmbH at sætte deres priser ned, og hermed indledtes en gensidig underbyden, som varede indtil slutningen af 1997. L 60/76 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 3. 1999 sine grundlag konstaterer undersøgelser af P(cid:134) at virksomheden Preussag Anthrazit Kommissionen, GmbH’s priser p(cid:134) antracitnøddekul i Det Forenede Kongerige i hvert fald i tidsrummet 1996-1997 systema- tisk l(cid:134) under de priser, som blev taget af de virksomheder, der har efterfulgt National Coal Board som referencepro- ducenter som omhandlet i artikel 2 i Kommissionens beslutning 72/443/EKSF af 22. december 1972 om pris- tilpasning ved salg af kul p(cid:134) det fælles marked (1), senest ændret ved akten vedrørende Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse. I januar 1996 kunne sorten »beans« (nøddekul IV) p(cid:134) den britiske østkyst f(cid:134)s hos Preussag Anthrazit GmbH til 93 GBP pr. ton og hos Celtic Energy Ltd. til 101 GBP pr. ton. I oktober 1997 l(cid:134) priserne for den samme sort p(cid:134) henholdsvis 94 GBP og 103,40 GBP pr. ton. Til sammenligning anføres priserne p(cid:134) antracitkul i Folkerepublikken Kina, hvor de i januar 1996 androg 94 GBP og i oktober 1997 102,7 GBP. I 1995 solgte Preussag Anthrazit GmbH nøddekul til 105 GBP, mens de hos Celtic Energy Ltd. ligeledes kostede 105 GBP og i Folke- republikken Kina 94 GBP. Hvad ang(cid:134)r Preussag Anthrazit GmbH’s priser i de forskellige medlemsstater, kan der noteres store prisned- sættelser i forhold til listepriserne. P(cid:134) grundlag af en undersøgelse, der blev foretaget af en uafhængig ekspert, kan det konstateres, at de laveste priser, som denne virk- somhed forlangte i sommeren 1996 (ab mine) ved afsæt- ning i Det Forenede Kongerige, l(cid:134) mellem 153 DEM pr. ton (nøddekul IV) og 183 DEM pr. ton (nøddekul II) over for en listepris (ab mine) p(cid:134) 400 DEM for nøddekul af sorterne nøddekul IV (14/23) og nøddekul II (37/55). I sammenligning hermed l(cid:134) priserne (ab mine) p(cid:134) nøddekul IV ved levering til Frankrig omkring 248 DEM, ved levering til Belgien p(cid:134) 265 DEM og ved levering til Spanien p(cid:134) 95 DEM. I Sophia Jacoba GmbH’s tilfælde blev sorten nøddekul V (6/14), hvis listepris ab mine var p(cid:134) 361 DEM pr. ton, i vinteren 1995/96 ved levering til Det Forenede Kongerige solgt til en pris (ab mine) af 160 DEM pr. ton, mens den samme sort i Frankrig m(cid:134)tte købes til en pris af 202 DEM ab mine (2). Preussag Anthrazit GmbH’s bekymring over konkur- rencen fra de walisiske producenter fremg(cid:134)r af virksomhe- dens (cid:134)rsberetning for 1995, hvori det hedder, at »Antracit fra Wales — som igen var styrket p(cid:134) markedet efter privatiseringen af British Coal — skabte uro« (3). Situati- (1) EFT L 297 af 30. 12. 1972, s. 45. (2) Klassificeringen af antracitnøddekul g(cid:134)r fra en kornstørrelse p(cid:134) 5/12 mm (nøddekul V, »grains«) til en kornstørrelse p(cid:134) 45/74 mm (»large nuts«). Kategorien nøddekul IV svarer til en korn- størrelse mellem 10/15 og 14/22 mm. Betegnelsen nøddekul II gælder en kornstørrelse mellem 30/50 mm og 35/55 mm. (3) Preussag Anthrazit, (cid:134)rsberetning oktober 1994/september 1995, s. 13. onen bliver bedømt p(cid:134) samme m(cid:134)de i Sophia Jacoba GmbH’s (cid:134)rsberetning for 1995 (4). I (cid:134)rsberetningen for regnskabs(cid:134)ret 1996 henvises der desuden til, at Preussag Anthrazit GmbH i kraft af en elastisk prispolitik har kunnet udvide sine markedsandele p(cid:134) det indenlandske s(cid:134)vel som en række udenlandske markeder for husholdningsbrændsel (5). Denne politik har faktisk vist sig at være virkningsfuld, da virksomhedens eksport ifølge de foreliggende oplysninger voksede fra 279 000 tons til 358 000 tons mellem 1995 og 1996, dvs. en forøgelse p(cid:134) 20 %. I Det Forenede Konge- rige skal afsætningen mellem 1995 og 1996 være vokset med 49 % fra 66 000 tons til 98 000 tons. I Frankrig og Belgien skulle der ligeledes kunne noteres en vækst p(cid:134) henholdsvis 13 % og 8 %. I 1997 skal mængderne være faldet til 68 000 tons og i begyndelsen af 1998 til 0. For Sophia Jacoba GmbH’s vedkommende voksede afsæt- ningen i Det Forenede Kongerige i 1996 fra 25 700 tons til 37 500 tons. Ifølge virksomhedens opgivelser blev der i 1997, det (cid:134)r, hvor dens eneste mine blev lukket, ikke foretaget nogen leverancer. Disse eksportforøgelser er s(cid:134) meget mere bemærkelses- værdige, som de er sket under meget vanskelige markeds- forhold. P(cid:134) den ene side vokser konkurrencen fra tredje- lande som Vietnam, Folkerepublikken Kina og Rusland, hvis produkters kvalitet er fuldt ud acceptabel p(cid:134) Fælles- skabets marked. P(cid:134) den anden side stiller det vigtigste marked for afsæt- ning af antracitkul, nemlig markedet for husholdnings- brændsel, store krav. Selv om den private forbruger er trofast over for sin leverandør, er andre energiformer som naturgas eller fyringsolie, der koster mindre og er lettere at bruge, absolut attraktive for ham. Det kan derfor konkluderes, at udsigterne p(cid:134) Fællesska- bets marked for antracitnøddekul ikke er særlig lovende, og at markedet af strukturelle (cid:134)rsager er i stærk tilbage- gang. III I sin (cid:134)bningsskrivelse til Tyskland har Kommissionen fremsat den formodning, at Sophia Jacoba GmbH og Preussag Anthrazit GmbH førte virksomhedspolitik p(cid:134) Fællesskabets marked for antracitnøddekul, frem for alt i Det Forenede Kongerige, ved hjælp af støtte, der indi- rekte blev benyttet til form(cid:134)l, som ikke er fastsat i beslut- ning nr. 3632/93/EKSF og Kommissionens beslutning 96/560/EKSF af 30. april 1996 om Tysklands finansielle støtte til kulindustrien i 1995 og 1996 (6). (4) Sophia Jacoba GmbH, (cid:134)rsberetning 1995, s. 5. (5) Preussag Anthrazit GmbH’s (cid:134)rsberetning oktober 1995/ september 1996, s. 13. (6) EFT L 244 af 25. 9. 1996, s. 15. 9. 3. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 60/77 Det blev i (cid:134)bningsskrivelsen p(cid:134)peget, at Celtic Energy Ltd. , hvis produktion tydeligvis er konkurrencedygtig, muligvis kunne have f(cid:134)et sine interesser skadet af Sophia Jacoba GmbH’s og Preussag Anthrazit GmbH’s konkur- rence. De to virksomheders adfærd kunne betragtes som stridende mod EKSF-traktatens artikel 2, stk. 2, hvori det hedder, at »Fællesskabet skal efterh(cid:134)nden skabe de forud- sætninger, som i sig selv sikrer den mest rationelle forde- ling af produktionen p(cid:134) det højeste produktivitetsniveau«. Den kunne desuden anses for at være i strid med EKSF- traktatens artikel 3, litra b) og g). Endvidere fremhæves det i EKSF-traktatens artikel 4, litra b), at den samme sælgers anvendelse af ulige vilk(cid:134)r for forretninger af samme art ifølge EKSF-traktatens artikel 60, stk. 1, andet led, er forbudt, især n(cid:134)r køberne forskelsbehandles p(cid:134) grundlag af nationalitet. Kommissionen begrundede denne formodning med, at støtten, der ifølge Tyskland er støtte til afsætning af kraft- værkskul, i virkeligheden er en støtte, som sikrer de p(cid:134)gældende virksomheders eksistens ved at dække en betydelig del af deres faste produktionsomkostninger. Det var endvidere dens opfattelse, at støtten de facto kom den samlede produktion til gode. Hvis støtten blev indstillet, ville produktionen som s(cid:134)dan ikke længere være konkur- rencedygtig, uanset hvilket marked den blev afsat p(cid:134). Kommissionen var af den anskuelse, at Tysklands skelnen mellem støttet og ikke-støttet produktion afhængigt af og antracitkullenes ubegrundet, og at den med statsstøttens hjælp gjorde det lettere at fastsætte priser, som ikke dækkede produktions- omkostningerne. afsætningsmarked kunstig var I sit svar p(cid:134) (cid:134)bningsskrivelsen anfører Tyskland med hensyn til krydssubsidieringsargumentet, at støtten blev ydet som støtte til afsætning af kul til varmekraftværker og til st(cid:134)lindustrien, og præciserer, at leverancerne til andre forbrugssektorer ikke fik nogen form for støtte. Tyskland fremhæver, at støtten i overensstemmelse med den femte elektricitetslov (1) har til form(cid:134)l at udligne forskellen mellem produktionsomkostningerne og prisen p(cid:134) kul fra tredjelande. tions gennemsnitsomkostninger og salgsudbyttet p(cid:134) det britiske marked fører p(cid:134) vildspor, hvis dette grundlag ikke tages i betragtning. grundlag af Tysklands P(cid:134) oplysninger konstaterer Kommissionen, at der i Fællesskabet i 1996 blev solgt 1,1 mio. tons nøddekul og i 1997 770 000 tons nøddekul til priser, der ikke dækker de gennemsnitlige produktions- omkostninger. Gennemsnitsprisen p(cid:134) de antracitnød- dekul, som Sophia Jacoba GmbH og Preussag Anthrazit GmbH har solgt i Fællesskabet, ligger faktisk ca. 100 DEM pr. ton under den samlede produktions gennem- snitsomkostninger. Med hensyn til det argument, at det skulle være i en virksomheds interesse at producere, s(cid:134) længe priserne dækker de variable omkostninger og eventuelt ogs(cid:134) en omend nok s(cid:134) lille del af de faste omkostninger, mener Kommissionen, at Tyskland med dette princip direkte indrømmer, at afsætning til grænseomkostninger finder sted, da størstedelen af de faste omkostninger, om ikke næsten dem alle, dækkes ved produktionen af »den mængde, der kræves omkostningsdækkende udbytte«, dvs. de antracitsm(cid:134)kul, (2,3 mio. tons i 1996 og 1,4 mio. tons i 1997), der ifølge Tyskland er det eneste produktionsomr(cid:134)de, som f(cid:134)r støtte. til et Kommissionen er af den opfattelse, at hvis det ikke var for støtten, ville den samlede afsætning, uanset om det drejer sig om sm(cid:134)kul eller nøddekul, ikke være i stand til at opn(cid:134) noget omkostningsdækkende udbytte. I forhold til de p(cid:134)gældende virksomheders høje produktionsom- kostninger har den samlede afsætning i adskillige (cid:134)r været fuldstændig tabsgivende. Den dækning af produktions- omkostningerne ved hjælp af det opn(cid:134)ede udbytte, som Tyskland henviser til, kan forklares ved, at de p(cid:134)gældende virksomheder i deres resultatopgørelse ikke skelner klart mellem driftsudbytte og statsstøtte. Det betyder med andre ord, at virksomhederne betragter støtten som en del af deres omsætning, og at der desuden heller ikke skelnes mellem forbrugssektorerne, uanset om de f(cid:134)r støtte eller — som det ifølge Tyskland er tilfældet med industri- og husholdningsbrændselssektoren — ikke f(cid:134)r støtte. Tyskland forsvarer de p(cid:134)gældende virksomheders frem- gangsm(cid:134)de, uden dog at begrunde den, med, at det økonomisk set kan være ganske hensigtsmæssigt midlerti- digt at øge eller opretholde produktionen ud over den mængde, et omkostningsdækkende udbytte kræver. Tysk- land henviser til, at produktionsforøgelsen fører til et fald i den samlede produktions gennemsnitsomkostninger, og at form(cid:134)let derfor kan være at opn(cid:134) en større forbedring af gennemsnitsomkostningerne. Endvidere hævder Tysk- land, at en sammenligning mellem den samlede produk- (1) BGBl. 1995 I, s. 1638. Preussag Anthrazit GmbH’s driftsregnskab for regn- skabs(cid:134)ret 1997 viser et omsætningsudbytte p(cid:134) 530,27 mio. DEM (2), hvoraf mere end 270 mio. DEM skyldes støtte. I (cid:134)rsberetningen for regnskabs(cid:134)ret 1996 nævnes en omsæt- ning p(cid:134) 473,74 mio. DEM, men i opdelingen af omsæt- ningsudbyttet under punkt 12 i driftsregnskabets bilag er der ingen omtale af den støtte p(cid:134) 278 mio. DEM, som Kommissionen havde godkendt for 1996 — hvad der heller ikke er tilfældet for regnskabs(cid:134)ret 1997. Preussag (2) Jahresabschl(cid:129)sse und Hinterlegungsbekanntmachungen, Bei- lage zum Bundesanzeiger Nr. 85 af 8. 5. 1998. L 60/78 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 3. 1999 Anthrazit GmbH’s udbytte af den faktiske omsætning for 1996 og 1997 udgør derfor kun henholdsvis 200 og 260 mio. DEM. Kommissionen henviser i denne forbindelse til artikel 2, stk. 3, i beslutning nr. 3632/93/EKSF, hvori det hedder, at enhver støtte skal være angivet sammen med resultatopgørelsen som særskilt indtægt i forhold til omsætningen. Tyskland har ikke overholdt denne bestemmelse og har dermed krænket gennemsigtigheds- princippet og den forskriftsmæssige anvendelse af støtten. Argumentet med afsætning til grænseomkostninger kan forekomme logisk for en virksomhed, der arbejder p(cid:134) konkurrencevilk(cid:134)r. Men det er ikke længere holdbart, n(cid:134)r virksomheden dækker over 50 % af sine samlede produk- tionsomkostninger ved hjælp af statsstøtte, og næsten alle faste omkostninger bæres af den produktion, som ifølge Tyskland modtager støtte. Hvis der, som Tyskland p(cid:134)st(cid:134)r, skulle være tale om stordriftsfordele, s(cid:134) er de kun mulige p(cid:134) grund af støtten. I øvrigt er støtten s(cid:134) stor, at virksom- heden, hvis den udeblev, straks m(cid:134)tte lukke. Tysklands argument om, at de faste omkostninger i forbindelse med den del af Preussag Anthrazit GmbH’s produktion, der angiveligt ikke modtager støtte, dækkes af andre midler, som volder virksomheden tab af kapital, er derfor grundløs og vanskeligt foreneligt med udbyttet for 1996 og 1997. Desuden er det vanskeligt at se, hvilken interesse virksomheden skulle have i at drive sin samlede produktion med tab. Da den tabsgivende afsætning af antracitkul, som ifølge Tyskland ikke modtager støtte, udgør en forholdsvis stor del af produktionen og har fundet sted i adskillige (cid:134)r, og da man ikke kan g(cid:134) ud fra, at forholdet mellem markeds- priser og produktionsomkostninger bliver bedre i den nærmeste fremtid, er det Kommissionens opfattelse, at denne praksis kun er mulig, fordi Tyskland sikrer virk- somheden Preussag Anthrazit GmbH’s levedygtighed med statsstøtte. Det bekræftes ogs(cid:134) af, at Tyskland har anmeldt støtten til Preussag Anthrazit GmbH under henvisning til artikel 3 i beslutning nr. 3632/93/EKSF. Heri er der i modsætning til beslutningens artikel 4, som drejer sig om støtte til aktivitetsindskrænkning, tale om videreførelse af produk- tionen p(cid:134) ubestemt tid p(cid:134) grundlag af en forbedret renta- bilitet i forhold til betingelserne p(cid:134) verdensmarkedet. At virksomheden, som Tyskland anfører, har givet afkald p(cid:134) at udnytte alle tilladelige foranstaltninger for at opn(cid:134) kapital, hvad der ifølge de foreg(cid:134)ende redegørelser ville betyde en politik, som førte til lukning af virksomheden, modsiges af, at Tyskland har anmeldt støtten til Preussag Anthrazit GmbH for 1996 og 1997 som driftsstøtte i henhold til artikel 3 i beslutning nr. 3632/93/EKSF. Som allerede nævnt har Kommissionen ved sin undersø- gelse af Preussag Anthrazit GmbH’s driftsregnskab for regnskabs(cid:134)rene 1996 og 1997 konstateret, at der blev opn(cid:134)et et overskud p(cid:134) henholdsvis 12,59 mio. DEM og 39,72 mio. DEM, selv om der af den afsætning, der angi- veligt ikke modtog støtte, m(cid:134)tte noteres tab p(cid:134) 65 mio. DEM i 1997 og 56,6 mio. DEM i 1996. Tyskland hævder endvidere, at støtten er i overensstem- melse med beslutning nr. 3632/93/EKSF, da den nærmere betegnet indg(cid:134)r som led i et nationalt program til sikring af energiforsyningen, og dette bidrager til forbedring af forsyningssikkerheden b(cid:134)de i Tyskland og Fællesskabet, og at beslutningen udtrykkelig tillader s(cid:134)danne ang(cid:134)r, m(cid:134) Kommissionen kraftigt understrege, at beslutningen ikke form(cid:134)l, og at det derfor ikke kan opstiller et s(cid:134)dant anføres som kriterium for tilladelse af støtten. At benytte til et s(cid:134)dant kriterium strider desuden mod bestemmel- serne i EKSF-traktatens artikel 2, stk. 2. foranstaltninger. Hvad dette P(cid:134) grundlag af det foreg(cid:134)ende m(cid:134) det fastsl(cid:134)s, at den statsstøtte, som er blevet ydet i henhold til beslutning nr. 3632/93/EKSF og beslutning 96/560/EKSF, har gjort det muligt for modtagervirksomhederne at sælge antracitnød- dekul til priser, der ikke dækker produktionsomkostnin- gerne, og at det p(cid:134)gældende salg til dels strider mod bestemmelserne i EKSF-traktatens artikel 2 og dens artikel 4, litra b). Med hensyn til støttens beregningsgrundlag meddeler Tyskland, at den er blevet beregnet p(cid:134) grundlag af den samlede produktions gennemsnitsomkostninger, s(cid:134)ledes som de er blevet opgivet efter retningslinjerne for drifts- regnskab i kulindustrien (Rechnungswesen im Steinkoh- lenbergbau, RBS) (1). Tyskland begrunder denne bereg- ningsmetode med, at de forskellige kularter og kulsorter kun kan produceres sammen (parallelproduktion), og at omkostningerne derfor ikke kan beregnes efter afsæt- ningsomr(cid:134)de (elektricitetsmarkedet og opvarmningsmar- kedet), s(cid:134)ledes at enhver omkostningsfordeling (f. eks. efter sidste tekniske kriterier instans bliver vilk(cid:134)rlig. Ifølge Tyskland er en forskydning af omkostningselementerne mellem de forskellige afsæt- ningsomr(cid:134)der system. Udgangspunkt for beregning af støtten er den samlede produktions gennemsnitsomkostninger. ikke mulig inden for dette rentabilitetskriterier) eller i (1) Udgivet af Gestamtverband des deutschen Steinkohlen- bergbaus. 9. 3. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 60/79 Kommissionen er ogs(cid:134) af den opfattelse, at b(cid:134)de antracit- sm(cid:134)kul og antracitnøddekul p(cid:134) grund af r(cid:134)materialets homogene karakter og de uspecificerede produktionsom- kostninger er parallelprodukter. Men den store forskel p(cid:134) disse to produkters handelsværdi, der kan være p(cid:134) helt op til 500 %, m(cid:134) i princippet tale for en omkostningsforde- ling, som tager hensyn ikke blot til de producerede mængder, men ogs(cid:134) til markedsværdien af produkter, af en s(cid:134) forskellig kvalitet som antracitsm(cid:134)kul og antracit- nøddekul. Faktisk ligger de p(cid:134)gældende tyske virksomhe- ders fakturerede gennemsnitspriser ab mine p(cid:134) 60-70 DEM pr. ton antracitsm(cid:134)kul og 190 DEM pr. ton antracit- nøddekul. traktatens artikel 60, stk. 1, andet led, og derfor ogs(cid:134) strider mod artikel 4, litra b). Med hensyn til prisjusteringsmekanismen i EKSF-trakta- tens artikel 60, stk. 2, fastsl(cid:134)r Kommissionen i (cid:134)bnings- skrivelsen, at direkte eller indirekte anvendelse af stats- støtte for systematisk at bringe prisen p(cid:134) et givet produkt p(cid:134) linje med de priser, som tages af producenter, der ikke modtager en s(cid:134)dan støtte, ikke kan anses for at være i overensstemmelse med EKSF-traktaten. Kommissionen mener, at en ren kvantitativ omkostnings- fordeling, hvis resultat bliver gennemsnitsomkostninger p(cid:134) over 300 DEM pr. ton — idet der med disse omkost- ninger ikke skelnes mellem de to produkter — medfører, at de bogførte omkostninger for antracitkul af ringe værdi f(cid:134)r uforholdsmæssig stor vægt, fordi der ikke tages hensyn til disse produkters markedsværdi, som betinges af deres fysiske egenskaber, hvorfor støttens størrelse sættes for højt. Som det er blevet p(cid:134)vist i det foreg(cid:134)ende, ville Sophia Jacoba GmbH og Preussag Anthrazit GmbH ikke p(cid:134) længere sigt have kunnet opretholde deres prispolitik, som gik ud p(cid:134) at sælge antracitnøddekul i Det Forenede Kongerige til andre priser end i de øvrige medlemsstater, dvs. til priser, som l(cid:134) under de britiske antracitnøddekul- producenters, hvis det ikke havde været for den støtte, de modtog i henhold til beslutning nr. 3632/93/EKSF. Det kan heraf sluttes, at en omkostningsfordeling, der bygger p(cid:134) produkternes bidrag til omsætningen, vurderet efter markedspriser — et princip, der ikke blot tager hensyn til mængderne, men ogs(cid:134) til deres værdi pr. enhed — ville give en mere logisk sammenhæng mellem omkostningerne pr. enhed, produkternes markedspris og den nødvendige støtte. Med hensyn til Tysklands henvisning til fortroligheds- princippet m(cid:134) det sl(cid:134)s fast, at dette ikke kan gøres gældende, da Kommissionens beslutninger forpligter medlemsstaterne til at sørge for, at de forpligtelser, de har indg(cid:134)et, bliver opfyldt. Beslutningerne indeholder dog ingen angivelser af, med hvilke midler dette skal ske. Hvad reglerne for omkostningsberegning ang(cid:134)r, har Kommissionen aldrig sagt, at det gældende system i Tysk- land giver tilstrækkeligt bevis for, at støtten anvendes korrekt. Derfor kan hverken Tyskland eller de p(cid:134)gæl- dende virksomheder henvise til fortrolighedsprincippet, fordi Kommissionen ikke har grebet ind, eller n(cid:134)r det gælder kravet om en tilbagebetaling af støtten i tilfælde af misbrug. IV I (cid:134)bningsskrivelsen har Kommissionen fremhævet, at den samme sælgers anvendelse af ulige vilk(cid:134)r for forretninger af samme art, især n(cid:134)r køberne forskelsbehandles p(cid:134) grundlag af deres nationalitet, er forbudt ifølge EKSF- Tyskland anfører, at Den Høje Myndigheds beslutning nr. 30/53 af 2. maj 1953 om de fremgangsm(cid:134)der, som i henhold til traktatens artikel 60, stk. 1, er forbudt inden for det fælles marked for kul og st(cid:134)l (1), senest ændret ved Kommissionens beslutning 1834/81/EKSF (2), og beslut- ning 72/443/EKSF ikke gør tilladelsen til at foretage pris- justering afhængig af, at virksomhederne generelt set ikke f(cid:134)r støtte. Endvidere gør Tyskland gældende, at et generelt forbud mod, at virksomheder, der modtager statsstøtte, foretager prisjusteringer, skulle have været udtrykt i de nævnte beslutninger. Kommissionen mener ikke, at støtte, der ydes i henhold til beslutning nr. 3632/93/EKSF, med hjemmel i samme beslutning kan benyttes til prisjustering p(cid:134) grundlag af de konkurrerende priser i den betydning, der anvendes i EKSF-traktatens artikel 60, stk. 2, og heller ikke, at dette bidrager til virkeliggørelse af nogen af m(cid:134)lsætningerne i denne traktats artikel 2, stk. 1. streng overholdelse af konkurrencereglerne, I beslutning nr. 3632/93/EKSF hedder det i betragtnin- gernes afsnit III, at beslutningens m(cid:134)l skal virkeliggøres under s(cid:134) støtten ikke medfører konkurrencefordrejninger eller forskelsbehandling mellem Fællesskabets kulproducenter, købere eller forbrugere. P(cid:134) samme m(cid:134)de fremhæves det i begrundelsernes afsnit I, stk. 4, som væsentligt træk ved støtteordningen, at støtten skal være i overensstemmelse med Fællesskabets interesser og ikke m(cid:134) gribe forstyr- rende ind i det fælles markeds funktion. (1) EFT 6 af 4. 5. 1953, s. 109/53. (2) EFT L 184 af 4. 7. 1981, s. 7. L 60/80 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 3. 1999 Det m(cid:134) p(cid:134)peges, at EKSF-traktatens grundprincip, n(cid:134)r det gælder statsstøtte, er et totalforbud mod støtte, men at prisjusteringer dog kan tillades (artikel 60 ff. ). Det er i nøje overensstemmelse hermed, at Kommissionens beslutninger om statsstøtte til kulindustrien udelukkende henviser til det princip, at køberne ikke m(cid:134) forskelsbe- handles (artikel 4, litra b)), og ikke til artikel 60 ff. eller prisjusteringsreglerne. Det er i det hele taget normalt, at Kommissionen i sine beslutninger om statsstøtte fast- sætter betingelser for støttemodtagerens adfærd for at begrænse de konkurrenceforvridninger, som kan blive resultatet. Tyskland i modsætning Endelig mener til Kommissionen, at EKSF-traktatens artikel 4, litra b), ikke kan anvendes samtidig med dens artikel 60, stk. 2. Tysk- land henviser i denne forbindelse til Den Europæiske Domstols dom af 13. april 1994 i sagen C-128/92 (Banks/ British Coal) (1). litra b), ifølge Det er ganske vist rigtigt, at artikel 4, Domstolens retspraksis kun kan bruges selvstændigt i mangel af mere specifikke regler. Indg(cid:134)r disse bestem- melser i andre af traktatens forskrifter, eller bliver de nærmere fastsat d(cid:130)r, s(cid:134) skal de tekster, der bygger p(cid:134) en og samme bestemmelse, vurderes i deres helhed og anvendes samtidig. I det foreliggende tilfælde er der med »mere specifikke regler« tale om beslutninger om statsstøtte til kulindu- strien, som kun henviser til artikel 4, litra b), og nærmere betegnet udelukker forskelsbehandling af købere og forbrugere for at gøre den konkurrenceforvridning, støtten kan medføre, mindst mulig, men som logisk følge heraf ikke tillader, at støtten anvendes til prisjustering. Desuden er prisjusteringsmekanismen nøje forbundet med produktionens afsætning p(cid:134) Fællesskabets marked. Da beslutning nr. 3632/93/EKSF ikke fastsætter afsæt- ningsstøtte, kan der ikke foretages en prisjustering p(cid:134) grundlag af konkurrenternes priser under henvisning til denne beslutning. Endelig bør en bestemmelse, der blev indført for at sikre markedets gennemsigtighed og overholdelsen af EKSF- traktatens forskrifter, ikke udnyttes for at krænke netop de principper, denne bestemmelse skal sikre. Preussag Anthrazit GmbH, n(cid:134)r det gælder hovedklage- punktet, ikke har overholdt dem. Selv om denne virk- somhed under visse omstændigheder teoretisk set ville kunne p(cid:134)ber(cid:134)be sig dem, er dens handlem(cid:134)de i praksis p(cid:134) grund af dens faktiske anvendelse af statsstøtten ikke forenelig med fællesmarkedet. I sin (cid:134)bningsskrivelse til Tyskland gjorde Kommissionen rede for, hvorfor der er grund til at antage, at Sophia Jacoba GmbH’s og Preussag Anthrazit GmbH’s virksom- hedspolitik kan føre til anvendelse af ulige vilk(cid:134)r for forretninger af samme art. Tyskland svarede hertil, at markeds- og konkurrencevilk(cid:134)- fælles marked skifter efter tidspunkt og rene p(cid:134) det region. Desuden gjaldt udbudene produkter af forskellig kvalitet. Tyskland er derfor af den opfattelse, at Sophia Jacoba GmbH’s og Preussag Anthrazit GmbH’s salg af antracitkul ikke kan i de forskellige medlemsstater sammenlignes. I artikel 2, stk. 1, i beslutning nr. 30/53 hedder det, at en sælgers anvendelse p(cid:134) det fælles marked af ulige betin- gelser p(cid:134) sammenlignelige transaktioner udgør en frem- gangsm(cid:134)de, som er forbudt i henhold til artikel 60, stk. 1, i traktaten. I betragtningerne til beslutning nr. 3632/93/ EKSF fastsl(cid:134)s det ligeledes, at statsstøtte ikke m(cid:134) føre til forskelsbehandling eller kulforbrugere. af Fællesskabets kulkøbere P(cid:134) grundlag af sine undersøgelser har Kommissionen konstateret, at Sophia Jacoba GmbH’s og Preussag Anthrazit GmbH’s produkter af samme kvalitet og med store prisforskelle i de samme leveringstider opviser forskellige medlemsstater. Disse prisforskelles omfang kan ikke udelukkende forklares med forskel i transport- priser. Ifølge artikel 3 i beslutning nr. 30/53 er der tale om sammenlignelige transaktioner i henhold til artikel 60, stk. 1, n(cid:134)r de er aftalt med købere, som opfylder samme handelsmæssige funktioner, eller forretningerne vedrører ens eller ensartede varer, hvis andre væsentlige handels- mæssige kendetegn ikke adskiller fra hinanden. sig mærkbart Endelig er det ikke blot af de her fremførte juridiske (cid:134)rsager, at Kommissionen er af den opfattelse, at støtte- modtagerne ikke kan p(cid:134)ber(cid:134)be sig prisjusteringsreglerne. fald virksomheden Den konstaterer ogs(cid:134), at i hvert (1) Sml. 1994, s. I-1209. Tyskland fremfører desuden, at Sophia Jacoba GmbH’s og Preussag Anthrazit GmbH’s sælgere af antracitnød- dekul i (cid:134)revis har benyttet sig af prisjustering i forbindelse med deres eksport til det britiske marked, men at de aldrig har tilbudt priser, der l(cid:134) under konkurrenternes, og at der derfor aldrig er opst(cid:134)et markedsforstyrrelser. 9. 3. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 60/81 til, at virksomheder, der vil Kommissionen henviser benytte denne prisjusteringsmekanisme, ifølge EKSF- traktatens artikel 60, stk. 2, og den deraf afledte ret, skal underrette Kommissionen, hvad den ene af de to virk- somheder, nemlig Preussag Anthrazit GmbH, ikke har gjort. Med hensyn til den fremgangsm(cid:134)de, som er blevet benyttet af Preussag Anthrazit GmbH’s sælger af antracit- nøddekul, og som Tyskland henviser til, hedder det i artikel 7, stk. 2, i beslutning nr. 30/53, at (producent-)virk- somhederne er ansvarlige for overtrædelser, som beg(cid:134)s af deres repræsentanter, salgsorganisationer eller kommissio- nærer. Det følger heraf, at ansvaret for den prisjustering, Tyskland henviser forbindelse med Preussag Anthrazit GmbH’s salg, udelukkende ligger hos denne virksomhed. til i Som allerede nævnt fremg(cid:134)r det af de oplysninger, Kommissionen har f(cid:134)et, at den p(cid:134)gældende virksomhed har underbudt sine konkurrenters priser. Da den prisjustering, virksomheden henviser til, oven i købet ikke blev anmeldt, har Kommissionen ikke kunnet træffe de foranstaltninger, som er fastsat i artikel 60, stk. 2, andet led. Kommissionen er af den opfattelse, at en forskelsbehand- ling som den, der i alt væsentligt er blevet p(cid:134)vist, hører under EKSF-traktatens artikel 4, og at den ikke kan retfærdiggøres ved hjælp af prisjusteringsreglerne. Da virksomhederne har benyttet støtten som beskrevet, har de overtr(cid:134)dt de særlige betingelser i beslutning nr. 3632/ 93/EKSF og beslutning 96/560/EKSF, og støtten kan derfor ikke betragtes som forenelig med fællesmarkedet. V I EF-Domstolens dom af 28. april 1993 i sag C-364/90 (Italien/Kommissionen) (1) fastsl(cid:134)s det princip, at bevis- byrden for støttens forenelighed ligger hos den medlems- stat, der ansøger om fravigelse. Det har ikke været muligt for Kommissionen p(cid:134) grundlag af Tysklands og modtagervirksomhedernes argumenter, p(cid:134) grund af sin egen konstatering af, at der ikke foreligger bevis for, at virksomhederne har anvendt støtten korrekt, og p(cid:134) grund af virksomhedernes prispolitik, at fjerne den tvivl, der i (cid:134)bningsskrivelsen fremsættes om støttens forenelighed og n(cid:134) frem til den konklusion, at støtten er forenelig med fællesmarkedet, og at der ikke foreligger forkert anvendelse af den. P(cid:134) baggrund af det foreg(cid:134)ende mener Kommissionen, at den støtte p(cid:134) 99,5 mio. DEM, som den med beslutning 96/560/EKSF godkendte for 1996, og hvoraf virksom- heden Sophia Jacoba GmbH fik 42,9 mio. DEM og virk- somheden Preussag Anthrazit GmbH 56,6 mio. DEM, er kommet b(cid:134)de produktion og afsætning af antracitkul til industri- og husholdningsbrændselssektoren til gode og har medført afsætning til priser, der ikke dækker produk- tionsomkostningerne. P(cid:134) grundlag af Kommissionens undersøgelser, de solgte antracitmængder og de benyttede priser st(cid:134)r det fast, at en del af støtten — 13,55 mio. DEM, dvs. 3,75 mio. DEM til Sophia Jacoba GmbH og 9,8 mio. DEM til Preussag Anthrazit GmbH — har ført til konkurrencefordrejning, som er uforenelig med fællesmarkedet, p(cid:134) Fællesskabets marked for industriform(cid:134)l og husholdningsbrændsel, og at den derfor strider mod beslutning nr. 3632/93/EKSF. De p(cid:134)gældende virksom- heder m(cid:134) derfor betale disse beløb tilbage til Tyskland. antracitnøddekul til Ifølge artikel 1 i Kommissionens beslutning 98/687/ EKSF af 10. juni 1998 om Tysklands finansielle støtte til kulindustrien i 1997 (2) har Kommissionen stillet sin beslutning om en driftsstøtte i henhold til artikel 3 i beslutning nr. 3632/93/EKSF p(cid:134) 65 mio. DEM til virk- somheden Preussag Anthrazit GmbH og om en aktivitets- indskrænkningsstøtte i henhold til artikel 4 i beslutning nr. 3632/93/EKSF p(cid:134) 12 mio. DEM til virksomheden Sophia Jacoba GmbH, dvs. i alt 77 mio. DEM i bero. Kommissionen har samtidig med, at den forbeholder sig sin beslutning om disse beløb, givet udtryk for den opfat- telse, at beløbene begunstiger produktionen af antracitkul til industriform(cid:134)l og husholdningsbrændsel i Fællesskabet og afsætningen af disse kul til priser, der ikke dækker produktionsomkostningerne. Det er ved Kommissionens undersøgelser blevet godt- gjort, at en del af den p(cid:134)gældende støtte til virksomheden Preussag Anthrazit GmbH, nemlig 6,8 mio. DEM, har ført til konkurrencefordrejning, som er uforenelige med fællesmarkedet, p(cid:134) Fællesskabets marked for antracitnød- dekul til industriform(cid:134)l og husholdningsbrændsel, og at den derfor strider mod bestemmelserne i beslutning nr. 3632/93/EKSF. Da støtten for 1997 allerede er blevet udbetalt i forventning om Kommissionens beslutning, m(cid:134) Tyskland kræve beløbet p(cid:134) 6,8 mio. DEM tilbagebetalt af den p(cid:134)gældende virksomhed i henhold til beslutningens artikel 9, stk. 5. (1) Sml. 1993, s. I-2097 (2) EFT L 324 af 2. 12. 1998, s. 30. L 60/82 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 3. 1999 Resten af støttebeløbet til virksomhederne Sophia Jacoba GmbH og Preussag Anthrazit GmbH for 1997 — 70,2 mio. DEM — kan anses for at være i overensstemmelse med m(cid:134)lene i beslutning nr. 3632/93/EKSF — især med artikel 3 og 4 i kraft af begrundelsen i de (cid:134)rlige, positive beslutninger om Tysklands foranstaltninger for kulindu- strien i henhold til disse artikler. Da Tyskland har tilsluttet sig de principper, ifølge hvilke støtte til Fællesskabets elproduktion og st(cid:134)lindustri skal begrænses til den dertil bestemte kulproduktion, er Tysk- land forpligtet til at sørge for, at den antracitnøddekulpro- duktion, der afsættes til industriform(cid:134)l og husholdnings- brændsel, sælges til priser, som dækker produktionsom- kostningerne — VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: om en beslutning fra Kommissionen, er blevet anvendt i strid med beslutning nr. 3632/93/EKSF. Artikel 3 Tyskland m(cid:134) kræve de i artikel 1 og artikel 2, stk. 2, nævnte beløb tilbagebetalt af modtagervirksomhederne, Tilbagebetalingen følger tyske lovgivningsprocedurer og forskrifter for forpligtelser over for staten, herunder renter efter den referencesats, der gælder for bedømmelsen af regionalstøtte, fra støttens udbetalingstidspunkt til dens fuldstændige tilbagebetalingstidspunkt. Artikel 4 Tyskland meddeler Kommissionen inden to m(cid:134)neder efter denne beslutnings bekendtgørelse, hvilke foranstalt- ninger, det har truffet for at efterkomme den. Artikel 1 Artikel 5 Den støtte p(cid:134) 3,75 mio. DEM til Sophia Jacoba GmbH og p(cid:134) 9,8 mio. DEM til Preussag Anthrazit GmbH, som Tyskland har udbetalt i henhold til beslutning 96/560/ EKSF, er blevet anvendt i strid med beslutning 96/560/ EKSF. Artikel 2 Den støtte p(cid:134) 70,2 mio. DEM, som Tyskland har udbetalt til kulindustrien for 1997 i henhold til artikel 3 og 4 i beslutning nr. 3632/93/EKSF i forventning om en beslut- ning fra Kommissionen, det vil nærmere betegnet sige en driftsstøtte p(cid:134) 58,2 mio. DEM i henhold til artikel 3 til Preussag Anthrazit GmbH og en støtte p(cid:134) 12 mio. DEM i henhold til beslutningens artikel 4 til Sophia Jacoba GmbH, godkendes. En støtte p(cid:134) 6,8 mio. DEM, som Tyskland har givet virksomheden Preussag Anthrazit GmbH i forventning Ved den (cid:134)rlige opgørelse over den i henhold til denne beslutning faktisk udbetalte støtte giver Tyskland i over- ensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i beslutning nr. 3632/ 93/EKSF alle de oplysninger, der er nødvendige for at kontrollere s(cid:134)vel overholdelsen af kriterierne i artikel 3 og 4 i beslutning nr. 3632/93/EKSF som overholdelsen af den foreliggende beslutning. Artikel 6 Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tysk- land. Udfærdiget i Bruxelles, den 29. juli 1998. P(cid:134) Kommissionens vegne Monika WULF-MATHIES Medlem af Kommissionen


title: Mitteilung der Kommission an den Rat und das Europäische Parlament - Umsetzung der Strategie der Gemeinschaft zur Minderung der CO2-Emissionen von Personenkraftwagen: eine Umweltvereinbarung mit der europäischen Automobilindustrie

eurovoc_concepts:
air quality
environmental protection
motor fuel
motor vehicle
motor vehicle industry

text: KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN Brüssel, den 29. 07. 1998 KOM(1998)495endg. MITTEILUNG DER KOMMISSION AN DEN RAT UND DAS EUROPÄISCHE PARLAMENT Umsetzung der Strategie der Gemeinschaft zur Minderung der C02-Emissionen von Personenkraftwagen: Eine Umweltvereinbarung mit der europäischen Automobilindustrie I. EINLEITUNG (KOM(95) 689) Einer der Bestandteile der Strategie der Gemeinschaft zur Minderung der C02- Emissionen von Personenkraftwagen und zur Senkung des durchschnittlichen Kraftstoffverbrauchs ist (neben der Förderung verbrauchsarmer Personenkraftwagen durch fahrzeugbezogene steuerliche Maßnahmen innerhalb eines Gemeinschaftsrahmens zur Kraftfahrzeugbesteuerung sowie einem Informationssystem für Verbraucher über den Kraftstoffverbrauch (Kraftstoffverbrauchskennzeichnung)) eine Umweltvereinbarung mit der Automobilindustrie. Diese drei Instrumente werden sich bei der Umsetzung der Strategie gegenseitig verstärken und ergänzen. Im Anschluß an ihre (Dachverband der Verhandlungen mit der Europäischen Automobilhersteller - ACEA) sowie an ihre Konsultationen mit dem Rat und dem Europäischen Parlament zu diesem Thema beabsichtigt die Kommission, eine Vereinbarung mit dem ACEA (nachstehend als "Vereinbarung" bezeichnet) zu treffen. europäischen Automobilindustrie Die Strategie der Gemeinschaft zur Minderung der C02-Emissionen von Personenkraftwagen wurde von der Kommission vorgeschlagen. Der Rat hat dieses Gesamtkonzept gebilligt. Der Rat erklärte, daß es Ziel der Strategie sein sollte, bis 2005 oder spätestens 2010 für neue Personenkraftwagen einen durchschnittlichen C02- Emissionswert von 120 g/km zu erreichen (Schlußfolgerungen des Rates vom 25. 6. 1996). Der Rat wies ferner darauf hin, daß eine Vereinbarung die Industrie möglichst verpflichten sollte, "den Hauptbeitrag" zur Erreichung dieses Ziels zu leisten. und die Kommission aufgefordert, C02-Emissionsgrenzwerte Das Europäische Parlament hat seinerseits bisher eine Vereinbarung grundsätzlich für abgelehnt Personenkraftwagen mit noch ehrgeizigeren als den vom Rat festgelegten Zielen vorzuschlagen. Es unterstützt jedoch die Kennzeichnung des Kraftstoffverbrauchs und fiskalische Maßnahmen (Entschließung vom 10. 4. 1997). Die Kommission glaubt jedoch, daß das Parlament, auch wenn es an seiner Ablehnung einer Vereinbarung grundsätzlich festhält, einer solchen Vereinbarung unter bestimmten Bedingungen zustimmen könnte. Im Laufe des Vermittlungsverfahrens zwischen dem Parlament und dem Rat zu der Richtlinie über die Kraftstoffqualität (Auto-Öl I) am 29. 6. 1998 hatte die Kommission nach Aufforderung des Europäischen Parlaments erklärt, daß sie die Einführung verbindlicher Rechtsvorschriften ins Auge fassen würde, falls die Verhandlungen mit dem ACEA nicht erfolgreich abgeschlossen werden können. Die Kommission wird in Kürze einen Rechtsetzungsvorschlag für ein System zur Information der Verbraucher über den Kraftstoffverbrauch vorlegen. Die Kommission ist der Ansicht, daß die Bedingungen der Vereinbarung, die die Kommission mit dem ACEA zu schließen gedenkt, den Erwartungen des Rates und den Zielen entsprechen, die sich die Kommission selbst gesteckt hat (KOM(95) 689). Ferner tragen sie den allgemeinen Kriterien für Umweltvereinbarungen Rechnung, die in der Mitteilung der Kommission über Umweltvereinbarungen (KOM(98) 561) enthalten sind. Die Vereinbarung umfaßt die folgenden Teile: Eine Selbstverpßichtung, die vom Vorstand des ACEA formal angenommen wurde (siehe Anhang), eine von der -2 Kommission daraufhin anzunehmende Empfehlung und (was die praktische Umsetzung angeht) ein Briefwechsel zwischen dem ACEA und der Kommission1. In dieser Mitteilung wird die Bewertung der Bedingungen der Vereinbarung durch die Kommission dargelegt. IL DIE BEDINGUNGEN DER VEREINBARUNG: BEWERTUNG DER KOMMISSION In der Mitteilung der Kommission über Um weit Vereinbarungen (KOM(96) 56 Î) werden für Umweltvereinbarungen empfohlen. Die eine Reihe allgemeiner Leitlinien Vereinbarung mit dem ACEA trägt diesen Leitlinien Rechnung und erfüllt die Anforderungen über C02-Emissionen von Personenkraftwagen. der Strategie der Gemeinschaft 1. CCyEmissionsziel: Die ACEA-Selbstverpflichtung enthält ein klar festgelegtes C02-Emissionsziel für in der Europäischen Union verkaufte neue Personenkraftwagen, d. h. durchschnittlich 140 g/km, das im Jahre 2008 erreicht und nach dem derzeitigen Meßverfahren der Gemeinschaft (Richtlinie 93/116/EG) gemessen werden soll. Der Geltungsbereich der Vereinbarung in der erstreckt sich auf Personenkraftwagen der Klasse Ml nach der Definition Richtlinie 70/156/EWG, obwohl innovative Fahrzeugkonzepte und Pkw mit alternativen Kraftstoffen oder grundlegend neuen Antriebssystemen bei dem C02-Ziel des ACEA ebenfalls angerechnet werden sollen (siehe die Annahme über die Akzeptanz von Innovationen in der Selbstverpflichtung). Nach Ansicht der Kommission erfüllen diese Spezifikationen die Vorgabe, daß ein wichtiges Kriterium für eine akzeptable Umweltvereinbarung ein quantifiziertes Ziel und eindeutige Definitionen sein müssen. Das C02-Ziel der Vereinbarung für 2008 entspricht auch der Meßlatte des Rates, nach der eine Vereinbarung "den Hauptbeitrag" zur Erreichung des Ziels der Gemeinschaftsstrategie insgesamt leisten muß, da die Lücke zwischen dem derzeitigen Durchschnittsverbrauch auf dem Markt (186 g/km) und dem Gemeinschaftsziel von 120 g/km zu etwa 70% geschlossen wird. Das Zieljahr von 2008 liegt innerhalb des vom Rat festgelegten Zeitrahmens, d. h. 2005-2010. Darüber hinaus verpflichtet sich der ACEA selbst, im Jahre 2003 die Möglichkeiten für zusätzliche C02-Emissionsminderungen bis 2012 zu prüfen. Da die Strategie der Gemeinschaft für C02-Emissionen von Personenkraftwagen Instrumente umfaßt, die sich bei der Erreichung des Gesamtziels der Strategie ergänzen, ist es von entscheidender Bedeutung, daß der jeweilige Mehrwert der Instrumente erhalten bleibt. C02-Emissionen von Pkw lassen sich reduzieren Siehe auch die Analyse des Vorschlags des ACEA für eine Selbstverpflichtung vom 2. 6. 1998 durch die Dienststellen der Kommission (SEK(1998) 1047), in der die meisten Bestandteile der vorliegenden Selbstverpflichtung bereits enthalten waren. • durch technologische Verbesserungen. Technologische Verbesserungen können darüber hinaus zu Marktveränderungen fuhren, da bestimmte Pkw-Kategorien für den Verbraucher attraktiver werden, und/oder sie neue Marktsegmente schaffen; und • durch Marktveränderungen, insbesondere die Verlagerung auf kleinere, sparsamere Pkw ("downsizing"). Die Marktveränderungen können u. a. zurückzuführen sein auf ein geändertes Verbraucherverhalten, die Produktpolitik und Vertriebsanstrengungen des Automobilherstellers, fiskalische Maßnahmen oder die Kennzeichnung des Kraftstoffverbrauchs. Der Mehrwert der einzelnen Bestandteile der Gemeinschaftsstrategie wird dadurch sichergestellt, daß der ACEA sich technologischen Verbesserungen verpflichtet, und sein C02-Ziel zusätzlich zu den C02-Verpflichtungen des ACEA C02-Minderungen durch Marktveränderungen zuläßt, die durch fiskalische Maßnahmen und die Kennzeichnung des Kraftstoffverbrauchs herbeigeführt werden könnten. in der Vereinbarung zu Die Selbstverpflichtung des ACEA erkennt ausdrücklich den möglichen Mehrwert durch fiskalische Maßnahmen an und enthält keine Klauseln, die das Recht der Gemeinschaft oder der Mitgliedstaaten in Frage stellen, ihre Vorrechte im Bereich der Steuerpolitik auszuüben. Gleichzeitig geht der ACEA davon aus, daß er seine CC>2-Ziele gemäß der Selbstverpflichtung ohne zusätzliche fiskalische Maßnahmen erreichen kann. Außerdem verpflichtet sich der ACEA dazu, sein CCh-Ziel bis 2008 "hauptsächlich" durch technologische Verbesserungen und damit zusammenhängende Marktveränderungen zu erreichen, der Gemeinschaftsstrategie herbeigeführte Marktveränderungen lassen. Die Kommission wird in ihrer Empfehlung den Mehrwert fiskalischer Maßnahmen betonen. Im Hinblick auf den Mehrwert, der von den anderen in der Strategie vorgesehenen Instrumenten zu erwarten ist, hält es die Kommission für zweckmäßig, die Verpflichtung des ACEA bei der Erreichung des Gemeinschaftsziels von 120 g/km als Grundlage zu nehmen. für weitere Instrumenten Spielraum anderen von die 2. Annahmen: Die Selbstverpflichtung des ACEA enthält bestimmte Annahmen. Die Annahmen spiegeln die Tatsache wider, daß die Fähigkeit der Automobilindustrie, ihr C02-Ziel zu erreichen, durch außerhalb ihrer Kontrolle liegende Entwicklungen im Zusammenhang mit technischen und wirtschaftlichen Zwängen beeinflußt werden könnte, und sind daher gerechtfertigt. Im einzelnen sieht die Kommission die Annahmen vor dem folgenden Hintergrund: 1. Die Verfügbarkeit von Kraftstoffen, die die Anwendung der zur Erreichung des C02-Ziels des ACEA erforderlichen Technologien erlauben: Die Selbstverpflichtung basiert auf den Anforderungen aus dem Vermittlungsverfahren zwischen dem Rat und dem Europäischen Parlament am 29. 6. 1998, und insbesondere dem Schwefelgrenzwert von 50 ppm in Benzin und Dieselkraftstoff sowie dem maximalen Aromatengehalt von 35% bei Benzin, obwohl der ACEA erwartet, daß die auf dem Markt erhältliche durchschnittliche Kraftstoffqualität aus technischen und Marktgründen besser als in den rechtlichen Anforderungen vorgeschrieben ausfallen wird. Alle Probleme in Zusammenhang mit der Kraftstoffqualität würden bei der Überwachung der Vereinbarung berücksichtigt. 2. Keine Wettbewerbsverzerrungen, durch die die europäischen Hersteller aufgrund ihrer Anstrengungen zur Reduzierung der C02-Emissionen benachteiligt werden: Diese Annahme steht im Einklang mit der Strategie der Gemeinschaft über C02- Emissionen von Personenkraftwagen. (Siehe auch Abschnitt III) 3. Die ungehinderte Verbreitung kraftstoffeffizienter Technologien auf dem Markt: Nach dem gemeinsamen Verständnis der Kommission und des ACEA wird dadurch das Recht der Gemeinschaft und der Mitgliedstaaten nicht beeinträchtigt, fiskalische oder regulatorische Maßnahmen zu ergreifen. Solche Maßnahmen würden jedoch bei der Überwachung der Vereinbarung berücksichtigt und könnten unter bestimmten Umständen Anlaß zu deren Überprüfung sein. 4. Auswirkungen der Strategie auf die allgemeine wirtschaftlichen Lage der europäischen Automobilindustrie, die zu berücksichtigen sind: Diese würden in jedem Fall von der Gemeinschaft berücksichtigt werden. Die Kommission hat keinen Grund zu der Annahme, daß die Annahmen2 sich nicht bestätigen, und daher sollte es nicht nötig sein, die Vereinbarung zu irgendeinem Zeitpunkt zu überprüfen. Darüber hinaus würde die Kommission einer Revision des C02- Ziels des ACEA nur dann zustimmen, wenn beide Seiten gemeinsam eine sorgfältige andere Analyse aller einschlägigen Umstände durchgeführt und gegebenenfalls Sachverständige konsultiert haben, und wenn beide Parteien alle anderen Möglichkeiten zur Beibehaltung des C02-Ziels ausgeschöpft haben. Der ACEA und die Kommission werden das Verfahren, das in einem solchen Fall anzuwenden wäre, zu einem späteren Zeitpunkt mittels Briefwechsel festlegen. Insgesamt sieht die Kommission das C02-Emissionsziel der ACEA-Selbstverpflichtung als feste, eindeutige Grundlage für die Vereinbarung, die die Anforderungen der Strategie der Gemeinschaft zur Minderung der C02-Emissionen von Personenkraftwagen erfüllt. 3. Zwischenziele: Die Kommission, der Rat und das Europäische Parlament haben die Bedeutung von Zwischenzielen in einer Vereinbarung mit der Automobilindustrie hervorgehoben. Ein für Umweltvereinbarungen wesentlich stufenweises Vorgehen ist auch generell Neben den oben erwähnten gibt es eine weitere "Annahme", nach der innovative Fahrzeugkonzepte sowie Pkw, die mit alternativen Kraftstoffen oder grundlegend neuen Antriebssystemen betrieben werden, bei dem C02-Ziel der Vereinbarung angerechnet werden. Diese "Annahme" bezieht sich jedoch eher auf die Festlegung des Geltungsbereichs der Vereinbarung (siehe oben). Da die Kommission die Einbeziehung solcher Fahrzeuge in den Geltungsbereich der Vereinbarung akzeptiert, handelt es sich hierbei genau genommen nicht um eine Annahme. (KOM(96) 561). Die Vereinbarung mit dem ACEA entspricht diesem Kriterium, da die folgenden Zwischenziele festgelegt werden: 1. Spätestens im Jahre 2000 werden einige europäische Hersteller anfangen, auf dem EU-Markt Modelle mit C02-Emissionen von 120 g/km oder weniger zu verkaufen. Daran ist der Wille des ACEA erkennbar, schon sehr bald Anstrengungen zur Verminderung der C02-Emissionen von Personenkraftwagen zu unternehmen. 2. Ein "geschätzter Zielbereich" für die durchschnittlichen C02-Emissionen neuer Pkw wird fur das Jahr 2003 festgelegt. Hierbei handelt es sich allerdings um einen Richtwert und nicht um eine zusätzliche Verpflichtung der Industrie. Die Kommission räumt ein, daß es sich bei dem Zwischenziel für 2003 um einen reinen ihrer Mitteilung über im Einklang mit den Leitlinien Richtwert handelt, was Umweltvereinbarungen (KOM(96) 561) steht. Sie mißt diesem Zwischenziel dennoch besondere Bedeutung bei, da auf seiner Grundlage überprüft werden kann, ob die Vereinbarung tatsächlich eingehalten wird. Dies kommt besonders den Besorgnissen entgegen, die vom Europäischen Parlament geäußert wurden. Vor diesem Hintergrund würde die Kommission die Vereinbarung sorgfaltig überprüfen, falls der ACEA seinen Zielbereich im Jahre 2003 nicht erreicht, und sie würde in diesem Fall die Ausarbeitung in Betracht ziehen. Die eines Vorschlags Kommission würde selbstverständlich in jedem Fall Maßnahmen zur Einhaltung des Ziels ergreifen, falls zu irgendeinem Zeitpunkt während der Laufzeit der Vereinbarung Umstände eintreten sollten, die den Schluß zulassen, daß die Vereinbarung nicht honoriert wird. Diese Absicht sollte in der Empfehlung der Kommission enthalten sein und wird damit zu einem Bestandteil der Vereinbarung. Der ACEA ist sich dieser Klausel voll bewußt. Es sollte darauf hingewiesen werden, daß die Kommission ihre Absicht, die Einführung verbindlicher Rechtsvorschriften in Betracht zu ziehen, sofern die Verhandlungen mit dem ACEA scheitern, bereits (durch ihre Erklärung während des erfolgreichen Auto-Öl-Vermittlungsverfahrens am 29. Juni - siehe oben) bekundet hat. für verbindliche Rechtsvorschriften 4. Überwachung, Überprüfung der Ergebnisse und Berichterstattung der (eines In den Schlußfolgerungen des Rates vom 25. 6. 1996 wurde die Bedeutung eines Systems zur Überwachung der Entwicklung der durchschnittlichen C02-Emissionen neuer Personenkraftwagen auf der Grundlage offizieller, von den Mitgliedstaaten übermittelter Daten besonders hervorgehoben. Ein von den Daten der Industrie unabhängiges Überwachungssystem ist die beste Grundlage für eine unabhängige Überprüfung der für der Kommission Ergebnisse Umweltvereinbarungen (KOM(96) 561)). Die Kommission hat einen Vorschlag für ein entsprechendes Überwachungssystem der Gemeinschaft vorgelegt (KOM(1998) 348). Sie fordert den Rat und das Europäische Parlament auf, diesen Vorschlag zügig zu prüfen, damit das System so bald wie möglich in Betrieb genommen werden kann. Gleichzeitig begrüßt die Kommission das Angebot des ACEA, seine eigenen, aus den offiziellen staatlichen Quellen gespeisten Daten bereitzustellen, insbesondere um die Überwachung der Gemeinschaft voranzubringen, bevor das künftige Überwachungssystem funktionsfähig ist. empfohlenen Kriterien von Zusätzlich zu dem statistischen Verfahren, bei dem die Entwicklung der durchschnittlichen C02-Emissionen neuer Pkw verfolgt wird, soll im Rahmen der Vereinbarung ein breiter angelegtes, "holistisches" Monitoring eingerichtet werden, das von der Kommission und dem ACEA gemeinsam durchgeführt wird. Bei diesem System sollen besonders die der ACEA-Selbstverpflichtung zugrundeliegenden Annahmen überwacht werden. Der ACEA hat sich bereit erklärt, die notwendigen Informationen zu liefern, damit dieses Überwachungssystem funktionieren und in proaktiver Weise Probleme aufzeigen kann, die bei der Erreichung des C02-Emissionsziels der Vereinbarung auftreten könnten. Dies wird es ermöglichen, Umstände, die die Einhaltung der Ziele der Vereinbarung erleichtern oder behindern könnten, schon frühzeitig zu erkennen. Die Arbeitsweise dieses gemeinsamen Überwachungssystems soll in einem Briefwechsel zwischen der Kommission und dem ACEA festgelegt werden. Das künftige Überwachungssystem der Gemeinschaft (KOM(1998) 348) und das mit dem ACEA gemeinsame Überwachungssystem werden nach Ansicht der Kommission zusammen ein wirksames Instrument zur Überwachung der Vereinbarung und eine Grundlage für eine breitere Zusammenarbeit beider Seiten im Bereich der C02- Emissionen von Personenkraftwagen darstellen. Auf der Grundlage des künftigen EG-Überwachungssystems der C02-Emissionen von Pkw, des mit dem ACEA gemeinsamen Überwachungssystems sowie erforderlichenfalls weiterer Studien wird die Kommission dem Rat und dem Europäischen Parlament jährlich über die Umsetzung der Vereinbarung und die Fortschritte und Auswirkungen der Gemeinschaftsstrategie über C02-Emissionen von Personenkraftwagen insgesamt im Hinblick auf die Verpflichtungen der Gemeinschaft nach Kioto Bericht erstatten. Gegebenenfalls wird sie zur Ausarbeitung dieses Berichts technische Sachverständige der Mitgliedstaaten hinzuziehen. Zusammen mit der Veröffentlichung der ACEA-Selbstverpflichtung und der Empfehlung der Kommission im Amtsblatt der im Anschluß an diese Selbstverpflichtung Europäischen Gemeinschaften werden die jährlichen Berichte der Kommission dem Kriterium der Information der Öffentlichkeit und der Transparenz in den Leitlinien der Kommission für Umweltvereinbarungen (KOM(96) 561) gerecht werden. 5. Allgemeine Bestimmungen Die Vereinbarung wird sich auch an die sonstigen relevanten Leitlinien der Mitteilung über Umweltvereinbarungen (KOM(96) 561) halten. 1. Im Hinblick auf zusätzliche Garantien für die Verpflichtungen des ACEA im Rahmen der Vereinbarung sollte die Kommission in ihrer Empfehlung deutlich machen, daß sie gesetzgeberische Maßnahmen ins Auge fassen wird, falls der ACEA seinen Verpflichtungen nicht nachkommt. Das der Kommission nach dem Vertrag obliegende Initiativrecht wird durch die Vereinbarung nicht berührt. 2. In der Selbstverpflichtung des ACEA wird deutlich erklärt, welche Parteien seitens der Industrie an der Vereinbarung beteiligt sind. Die Selbstverpflichtung wird vom Präsidenten des ACEA im Namen des ACEA nach der Satzung des ACEA eingegangen. Alle Mitglieder des ACEA, die Personenkraftwagen herstellen, unterstützen die Selbstverpflichtung und haben sich bereiterklärt, alle erdenklichen Anstrengungen zu unternehmen, um zur Einhaltung der ACEA-Verpflichtungen beizutragen. Grundsätzlich endet die Vereinbarung, sobald deren C02-Emissionsziel im Jahre 2008 erreicht ist. Die Bereitschaft des ACEA, im Jahre 2003 die Möglichkeiten zusätzlicher C02-Minderungen zu überprüfen, um sich bis 2012 dem Wert von 120 g/km weiter anzunähern, wird jedoch von der Kommission sehr begrüßt. Dies könnte die Grundlage für eine Verlängerung der Vereinbarung sein. 4. Die Bedingungen der Vereinbarung, insbesondere ihr C02-Ziel, könnten revidiert werden, vor allem, wenn sich eine der den ACEA-Verpflichtungen zugrundeliegenden Annahmen als nicht zutreffend erweisen sollte. Die Vorgehens weise in diesem Fall wird im oben erwähnten Briefwechsel festgelegt. Dagegen wird die Kommission an den ihr nach dem Vertrag zustehenden Prärogativen festhalten. Die Umsetzung und eventuelle Überprüfung der Vereinbarung erfolgt in gegenseitigem Einvernehmen beider Parteien der Vereinbarung. 5. Grundsätzlich ist die Einstellung der Kommission zur Zusammenarbeit zwischen beim Umweltschutz positiv. Allerdings muß die ACEA- Unternehmen Selbstverpflichtung mit dem gemeinschaftlichen Wettbewerbsrecht in Einklang stehen. Insofern als die Selbstverpflichtung Einschränkungen des freien Wettbewerbs enthalten oder auf solchen aufbauen sollte, wäre eine formelle Notifizierung nach Artikel 85 des EG-Vertrages erforderlich bevor die Kommission zur Vereinbarung Stellung beziehen kann. Zum gegenwärtigen Zeitpunkt hat die Kommission keinen Grund zur Annahme, daß die Vereinbarung nicht im Einklang mit den Wettbewerbsregeln der Gemeinschaft steht. Die Dienststellen der Kommission werden mit dem ACEA bei der schnellstmöglichen Klärung dieser Frage eng zusammenarbeiten. III. HERSTELLER, DIE NICHT DEM ACEA ANGEHÖREN Die Vereinbarung mit dem Dachverband der Europäischen Automobilhersteller (ACEA) ist der kritische erste Schritt der Umsetzung dieses Bestandteils der Strategie der Gemeinschaft über C02-Emissionen von Personenkraftwagen. Nach dieser Strategie sollten ähnliche Vereinbarungen mit Herstellern, die dem ACEA nicht angehören, und mit Importeuren geschlossen werden. Die Kommission begrüßt die Tatsache, daß der ACEA diese anderen Vereinbarungen nicht zur Vorbedingung seiner Selbstverpflichtung gemacht hat. Gleichzeitig räumt sie ein, daß die Annahme des ACEA in bezug auf Wettbewerbsverzerrungen am besten erfüllt werden kann, wenn Vereinbarungen mit den größten (Gruppierungen der) Nicht-ACEA-Herstellern, die auf dem EU-Markt präsent sind, insbesondere mit den japanischen und koreanischen Automobilherstellern und mit Chrysler (dessen Status derzeit angesichts der jüngsten Entwicklungen überprüft wird) getroffen werden. Die Kommission hat in der Zwischenzeit Verhandlungen mit dem Japanischen Automobilherstellerverband (JAMA) aufgenommen und ist zuversichtlich, daß bald eine Vereinbarung mit ihm getroffen werden kann. Ferner hat die Kommission den Koreanischen Automobilherstellerverband (KAMA) und Chrysler zur Aufnahme von Verhandlungen aufgefordert. IV. NÄCHSTE SCHRITTE BEI DER WEITERVERFOLGUNG DER VEREINBARUNG Die Vereinbarung sieht vor, daß innovative Fahrzeugkonzepte sowie Pkw, die mit alternativen Kraftstoffen oder grundlegend neuen Antriebssystemen angetrieben werden, in das C02-Ziel des ACEA einbezogen werden. Dafür ist es erforderlich, deren C02- Emissionen nach einem einheitlichen Verfahren zu messen und/oder zu berechnen, was zur Folge hat, daß die Richtlinie 93/116/EG von der Kommission entsprechend geändert werden muß. Zugleich sollte der in dieser Richtlinie enthaltene Fahrzyklus an den Fahrzyklus der Richtlinie 91/441/EWG, geändert durch das Vermittlungsverfahren zum Auto-Öl-Programm zwischen dem Rat und dem Europäischen Parlament am 29. 6. 1998, angeglichen werden. V. SCHLUSSFOLGERUNGEN Nach Auffassung der Kommission entspricht die vorliegende Vereinbarung mit dem Dachverband der Europäischen Automobilhersteller (ACEA) den Leitlinien der Mitteilung über Umweltvereinbarungen (KOM(95) 561) sowie den Anforderungen für eine Vereinbarung mit der Industrie in der Strategie der Gemeinschaft zur Minderung der CÖ2-Emissionen von Personenkraftwagen (KOM(95) 689; Schlußfolgerungen des Rates vom 25. 6. 1996). Die Vereinbarung leistet den vom Rat geforderten "Hauptbeitrag" zu dem Gesamtziel der Strategie und beruht auf soliden Grundlagen, die erwarten lassen, daß sie in vollem Umfang umgesetzt werden wird. Die Kommission hat Verhandlungen über ähnliche Vereinbarungen mit Nicht-ACEA-Herstellern aufgenommen und ist zuversichtlich, daß diese Verhandlungen rasch abgeschlossen werden können. Die Vereinbarung wird der Treibhausgasminderungsziele der Gemeinschaft im Rahmen des Protokolls von Kioto leisten. erheblichen Erreichung Beitrag einen zur Vor diesem Hintergrund und unter der Bedingung, daß die Notifizierung nach dem Wettbewerbsrecht der Gemeinschaft keine Probleme aufwirft, hält die Kommission diese Vereinbarung mit dem ACEA für zufriedenstellend und hat die Absicht, als ihren Teil der Vereinbarung zu einem späteren Zeitpunkt eine Empfehlung an den ACEA zu verabschieden. Zuvor jedoch möchte die Kommission dem Europäischen Parlament und dem Rat die Gelegenheit geben, sich zu der Selbstverpflichtung und der Bewertung in dieser Mitteilung zu äußern. Daher verschiebt die Kommission die Verabschiedung ihrer Empfehlung bis Ende Oktober. -9 ANHANG: ACEA-Selbstverpflichtung zur C02-Minderung bei neuen Personenkraftwagen im Rahmen einer Umweltvereinbarung zwischen der Europäischen Kommission und dem ACEA - 1 0- t ,. -. in »1 • V. ' '• I f. T -, V. ,\H (x. j, v. v( Mrs. Mrs. Ritt Bjarregaard Ritt Bjarregaard Member of the Commission Member of the Commission nuropean Commission nuropean Commission 200 Rue de la Loi 200 Rue de la Loi 1049 Brussels 1049 Brussels July. 2 7 * 1 9 98 July. 2 7 * 1 9 98 ACEA C 02 Commitment ACEA C 02 Commitment D. &#s D. &#s I am pleased to forward to you officially the I am pleased to forward to you officially thd Commitment of ACEA and assure you the support by ACEA's member companies. ACEA wants to forward and honour Its Commitment In the> spirit, that this leads to a mutual satisfactory environmental agreement. Yours sincerely, Bernd Pischetarieder End. A C EA P. " |iv. p*/»f\« p ,. •» ill i «0. -. V»' J 11 (1 U ' d 'l r»r. i'l. i T»i. v. '. '< "» '»% "-r- *<> F , (-^ •>! -•»«» -•>. in •-' "l "T M 11 r. » tt<- j •> • «»",. < ( 'j | < / -0 ">• -> n. H. ( i < oi 04 11 11 A C EA ACEA COMMITMENT ON C02 EMISSION REDUCTIONS FROM NEW PASSENGER CARS IN THE FRAMEWORK OF AN ENVIRONMENTAL AGREEMENT BETWEEN THE EUROPEAN COMMISSION AND ACEA H INTRODUCTION AND PRINCIPLES (1) This Commitment is based on an undertaking by ACEA itself and has the support of all its car manufacturing companies: BMW, Fiat, Ford of Europe, GM Europe, Daimler-Benz, Porsche, PSA Peugeot Citroen, Renault, Rolls- Royce, Volkswagen and Volvo, who have agreed to make every endeavour to contribute to the achievement of ACEA's goals. This Commitment demonstrates ACEA's support for significant reductions in C02 emissions in line with the European Union's undertakings under the United Nations Framework Convention on Climate Change following the Kyoto Conference. At the same time it aims at preserving the diversity of the product offerings of their the European car manufacturers and at maintaining competitiveness, as well as their financial performance and employment. (2) As long as its commitments (see below) are being honoured, ACEA is assuming that this Commitment provides complete and sufficient substitute for all new regulatory measures to limit fuel consumption or C02 emissions, and for any additional fiscal measures in pursuit of the C02 objectives of this Commitment. Any fiscal measures, including their added value to this Commitment, will be taken into account in the monitoring procedure and their potential effects will be assessed in good faith. (3) The European automotive industry's C02 reduction commitments are very ambitious in the light of present and future technologies, and the industry is willing and prepared to commit substantial development efforts to implement the following commitments. (4) Together with the European Commission, ACEA will ensure the Commitment is implemented in a manner which complies with applicable competition rules. that ACEA COMMITMENTS (1) Some members of ACEA will introduce in the EU market, not later than 2000, models emitting 120 g C02/km or less, measured according to Directive 93/116/EC (see Technical Annex, Point 1 Measuring Procedure). (2) ACEA commits to achieve a target of 140 g C02/km by 2008, measured according to Directive 93/116/EC, on the average of the EU new car sales represented by ACEA classified as Ml. This target will mainly be achieved by technological developments affecting different car characteristics and market changes linked to these developments. In particular, ACEA will aim at a high share - to the point of 90 % - of new cars sold being equipped with C02 efficient direct injection gasoline and diesel technologies. 13 2. Compliance with this target translates for the European automobile industry into an average C 02 reduction of 25% for newly registered cars, compared to 1995. (3) In 2003, ACEA will review the potential for additional C 02 reduction, with a view to moving further towards the Community's objective of 120g C02/km by 2012. (4) For 2003, ACEA considers an estimated target range of 165-170 g of C02/km to be appropriate. This translates into a reduction of 9-11 % compared to the reference year 1995. (See Technical Annex, point 3: Review in 2003 / Estimated Target Range). (5) To assess compliance with these commitments, there will be a joint ACEA / these Commission monitoring of all the relevant factors with regard commitments. to ACEA's commitments are based on the following: A) Availability of enabling fuels Given the outstanding importance of improved fuels for C 02 reductions ACEA assumes the full market availability of fuels with a sufficient quality to enable the application of technologies needed for the industry to achieve its C 02 commitments during the life-time of this Commitment (s. Technical Annex, Point 2 Fuel Specifications). B) Distortion of competition In order to ensure a level-playing field: - for their sales in the EU, - non-ACEA member car manufacturers will be committed to equivalent C 02 in line with the Council reduction efforts Conclusions of 25. 6. 1996; the Community will use its best efforts to continue to seek that other car manufacturing countries, notably Japan, USA and Korea, will undertake equivalent car C 02 reduction efforts, in line with the Kyoto Protocol spirit ensuring that the European automobile industry is not put at a competitive disadvantage in world markets by C 02 reduction commitments in Europe. C) Promotion of car CQ2-efficient technologies European car manufacturers have high expectations for certain technologies, in particular those associated with direct injected gasoline and diesel engines, which are two of the most promising routes to achieve the central commitment of 140 g C02/km in 2008. This commitment is based on the assumption of an unhampered diffusion of car C02 efficient technologies into the market via competition amongst ACEA members and other market participants which is expected to result in market mix changes. Therefore it is fundamental that any measures which might hamper the diffusion process of either of the C02 in the monitoring efficient procedure. technologies will be taken into consideration M D) Acceptance of innovations The acceptance by the Commission of innovative concepts for vehicles replacing conventional cars in short haul traffic and of cars not producing fossil C 02 as well as a share of cars using alternative fuels or propulsion systems as contributing factors to comply with the Commitment. MONITORING The joint ACEA / Commission monitoring procedure should cover: (1) The development of C 02 emissions based on the collective achievement of reductions on the average EU fleet of new car sales represented by ACEA and according to the above commitments. (2) The development of the C 02 emissions of non-ACEA car manufacturers for their sales in the EU. (3) Any developments regarding the underlying factors upon which ACEA's Commitment is based. (4) The impact on C 02 emissions of new regulatory measures. (5) The development of new breakthrough technologies (e. g. natural gas, hydrogen, fuel cells, electric drive), which might be available for production in the next decades, and the impact of the Community's 5"' R&D framework programme, which is expected to foster research in this area. (6) The development and the promotion of other measures deemed to reduce fuel consumption, i. e. telematics and optimisation of the infrastructure reducing congestion; driver education for fuel efficient behaviour; driver information on fuel efficiency. (7) The impacts on the financial performance, competitiveness and the employment within the European automotive industry associated with this Commitment. to The Commission's official individual companies' achievements, to avoid competition being distorted. ACEA is willing to provide the necessary data to achieve the objectives of the monitoring. reports on the monitoring results will not refer * * * On the basis of the outcome of the monitoring, or if the impacts of this Commitment on the European automotive industry, particularly its employment situation and its global competitive environment, are detrimental, ACEA and the Commission will review the situation and make any necessary adjustments in good faith. h TECHNICAL ANNEX TO THE ACEA COMMITMENT ON C02 EMISSION REDUCTIONS FROM NEW PASSENGER CARS (1) Measuring Procedure ACEA's proposals have been established according to Directive 93/116/EC, which has been fully implemented as from 1. 1. 1997, and will be applicable for the coming years. The implementation of this new measuring procedure has led to an artificial average increase of 9% of the C02 emission figures, compared to the previously used directive, whereas the C02 emissions from cars in the real world have not changed. (2) Fuels Specifications Characteristics of the fuels are key factors in car C02 emission reductions: A) B) C) to achieve further emission reduction together with lowered C02 emissions the fuel efficient lean burn technology will be combined with special exhaust gas after-treatment devices capable to reduce NOx under lean burn conditions. But those systems are only working with fuels meeting specific requirements, in particular a low sulphur content; low sulphur fuels ease the NOx/C02 trade-off in favour of C02 emission reductions; low aromatics in gasoline and a high cetane number in diesel lead to C02 emission reduction too. ACEA acknowledges the outcome of the conciliation procedure between the Council and the European Parliament on 29. 6. 1998 and upholds its 140 g C02/km commitment by 2008. However, ACEA is expecting that fuels of the following better quality might be available in the market due to technical reasons, commercial competition as well as possible national policies: A) B) Some gasoline (e. g. Super-Plus, 98 octane as agreed in Germany) and some diesel plus with a maximum sulphur content of 30 ppm are provided in 2000 on the whole EU market in a sufficient volume and geographical cover. In 2005 full availability of fuels on the whole EU market which satisfy the following: • gasoline with a maximum sulphur content of 30 ppm and of a maximum aromatic content of 30%; • diesel with a maximum sulphur content of 30 ppm and a cetane number of minimum 58. Any problems which might arise with respect to fuel quality will be considered in the monitoring procedure. (C 5. 3. Review in 2003 / Estimated Target Range ACEA is willing to contribute to a periodic monitoring of its commitments, jointly undertaken by ACEA and the Commission, which it sees as the main tool to examine the evolution during the period of the Commitment. This should include a joint "Major Review" in 2003, covering both ACEA and non-ACEA developments. This would incorporate the results of C02 emission reductions up to and including calendar year 2003, including comparison ofthat year's fleet average to the estimated target range. The reduction in C02 emissions will not be linear; the pace will notably depend on the timing of availability of the enabling fuels on the market as well as on the lead- times for new technologies and products and their market penetration. The reduction profile is therefore expected to be relatively slow initially and to gather pace later. introducing new Given all the uncertainties and the lead-time necessary for technologies and models, ACEA considers an appropriate estimated target for 2003 to be within the range of 165-170 g C02/km. This is a reduction of 9-11 % compared to the 1995 reference year. ACEA provides this estimated target range for 2003 on the following basis: A) B) C) it does not constitute a commitment of any sort by ACEA; the provisions set out under "Monitoring" are fully implemented and any necessary adjustment to the 2008 commitment or the 2003 estimate are made in good faith; in particular, fuels of sufficient quality are available - such that fuels issues do not constrain the application of technologies needed to improve fuel efficiency (see point 2 above: Fuels specifications). 1} ISSN 0254-1467 KOM(98) 495 endg. DOKUMENTE DE 06 07 10 14 Katalognummer : CB-CO-98-506-DE-C ISBN 92-78-38758-4 Amt für amtliche Veröffentlichungen der Boropitschen Gemeinschaften L-2985 Luxemburg IC