title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Eurooppa taloudellisena kokonaisuutena - poliittinen haaste"

eurovoc_concepts:
EU employment policy
European Community
economic growth
economic policy
job creation

formats: html pdf print

text: C 284/66 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Eurooppa taloudellisena kokonaisuutena – poliittinen haaste” (98/C 284/13) Talous- ja sosiaalikomitea päätti 29. tammikuuta 1998 työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan mukaisesti antaa lausunnon aiheesta ”Eurooppa taloudellisena kokonaisuutena – poliittinen haaste”. Asian valmistelusta vastannut talous-, raha- ja valuutta-asiain jaosto antoi lausuntonsa 9. kesäkuuta 1998. Esittelijä oli Lars Nyberg. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 1. –2. heinäkuuta 1998 pitämässään 356. täysistunnossa (2. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. A¨ änestyksessä annettiin 87 ääntä puolesta ja yksi vastaan kolmen pidättyessä äänestämästä. 1. Taustaa 1. 1. Eurooppa-neuvoston kesäkuussa 1995 Canne- sissa pitämässä kokouksessa päätettiin teettää tutkimus aiheesta ”Eurooppa taloudellisena kokonaisuutena”. Ensin valmistui osaraportti ja sitten loppuraportti, joka esiteltiin Eurooppa-neuvoston kokouksessa joulukuussa 1996. Eurooppa-neuvoston tammikuun 1997 kokouk- seen laadittiin jatkoraportti. Vastaavanlaisia selontekoja päätettiin alkaa laatia säännöllisesti. 1. 2. Cannesissa tehdyn päätöksen tutkimuksen teet- tämisestä aiheutti toteamus, että Euroopan unioni tarjo- aa taloudellisena kokonaisuutena lisää toimintamahdol- lisuuksia ja lisäarvoa, jotka voivat luoda pysyviä työ- paikkoja. 1. 3. Talous- ja sosiaalikomitea laatii aiheesta oma- aloitteisen lausunnon yhtäältä, koska EU:n toimielimissä ei ole vielä tähän mennessä tehty taloudellis-poliittisia päätelmiä raporteissa esitettyjen tietojen pohjalta, ja toisaalta, koska Amsterdamin sopimuksen työllisyyttä koskeva osasto ja työllisyyspoliittiset suuntaviivat ovat luoneet välineen, jonka avulla työmarkkina-, koulutus- ja muuta rakennepolitiikkaa voidaan käsitellä EU- tasolla. Tällä tulee olemaan myönteisiä vaikutuksia työllisyyteen, mutta se ei kuitenkaan riitä. Tarvitaan myös talouspolitiikkaa, joka lisää Euroopan taloudessa kysyntää mahdollisimman paljon inflaatiota kiih- dyttämättä. Tässä lausunnossa ei käsitellä haasteita, joihin meidän on vastattava maailmantaloutta ajatellen, vaan siinä keskitytään pohtimaan, mitä talouspoliittisia hyötyjä yhdentymisellä voidaan saavuttaa sekä miten EU:n luontaista kysyntäpotentiaalia voidaan hyödyntää paremmin. ”Paras keino saada noususuhdanne alkamaan uudel- leen on investointien lisääminen kysyntää lisäämällä. Lisäinvestointien tekniset edellytykset, ts. matalat pitkäaikaiset korot, ovat olemassa lähes kaikissa jäsenmaissa. – – Maltillisiin palkkasopimuksiin poh- jautuvan politiikan jatkuvaan noudattamiseen pitäisi välittömästi liittää kysynnän vilkastamistoimia. Ky- syntää ylit- tämättömillä reaalipalkan korotuksilla sekä toimilla, jotka vilkastuttavat vientiä, rohkaisevat innovaatio- kapasiteettia ja lisäävät työllisyyttä. Kysynnän, työl- lisyystason ja investointinäkymien väliset yhteydet huomioon ottaen on tarkasti varottava joutumasta noidankehään” (1). tuottavuusrajoja tuettava olisi Työllisyyttä käsitelleen huippukokouksen edellä 2. 2. marraskuussa 1997 annetut TSK:n kaksi lausuntoa sisältävät ajatuksia, joita voidaan käyttää lähtökohtina tässä lausunnossa esitetylle pohdiskelulle (2). ”EMUn toteuduttua vaatii ihanteellinen politiikko- jen yhdistäminen yhteistyötä terveestä palkkakehi- tyksestä vastuussa olevien työmarkkinaosapuolten, vakaus- ja kasvusopimukseen sitoutuneiden budjetti- viranomaisten sekä rahapolitiikasta päättävän Eu- roopan keskuspankin välillä. Siksi rahapolitiikassa ei tulisi keskittyä pelkästään hintatason vakauden ylläpitämiseen vaan myös tukemaan yhteisön yleisiä, 2 artiklassa määriteltyjä taloustavoitteita, esimerkik- si ‘ympäristöä arvossa pitävää kestävää kasvua, joka ei edistä rahan arvon alenemista, työllisyyden ja sosiaalisen suojelun korkeaa tasoa‘. Euroopan kes- kuspankin tulee ottaa kasvu- ja vakaussopimuksen tarkistettu nimi vakavasti eikä sen tule rahapolitii- kassaan keskittyä pelkästään hintatason vakauteen. ” 2. TSK:n lausunnot yhteensovitetusta talouspolitii- kasta 2. 1. TSK:n huhtikuussa 1997 komission taloudellises- ta vuosiraportista antamassa lausunnossa taloudellisista yhteyksistä todettiin seuraavaa: (1) EYVL C 206, 1997. (2) TSK:n 1. lokakuuta 1997 antama lausunto aiheesta ”Eu- rooppa-neuvoston työllisyyskokous”, EYVL C 355, 21. 11. 1997 sekä TSK:n 30. lokakuuta 1997 antama lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto – Ehdotus jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoiksi vuonna 1998”, EYVL C 19, 21. 1. 1998. 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/67 3. Kotimainen kysyntä EU:ssa = 92 prosenttia BKT:sta työmarkkinapolitiikkaa, nykyinen potentiaalinen työ- voima voi tarjota mahdollisuuksia vahvaan taloudelli- seen kasvuun. 3. 1. Dublinin huippukokouksessa esitetty selonteko Euroopasta taloudellisena kokonaisuutena koostuu kol- mesta osasta: työllisyyden kehitys EU:ssa, taloutta kos- kevat tilastot koko EU:sta samassa muodossa kuin ne yleensä esitetään jokaisesta jäsenvaltiosta erikseen sekä arvio talous- ja rakennepolitiikan koordinoinnin vahvis- tavista vaikutuksista. 3. 2. Euroopan työllisyystilanne 3. 2. 1. Selonteossa selvitetään vain merkittävimmät työllisyystilanteessa tapahtuneet muutokset. Vaikka kahden viime vuosikymmenen aikana on luotu 8 miljoo- naa uutta työpaikkaa, työttömyys on kuitenkin kasvanut ja työllisyysaste laskenut, mikä johtuu siitä, että työikäi- sen väestön määrä on tänä aikana kasvanut 28 miljoonal- la hengellä. 3. 2. 2. Ongelmana on siis, että työvoiman heikon kysynnän vuoksi ei ole luotu tarpeeksi uusia työpaikkoja. Raportissa päädytään toteamukseen, että ongelma joh- tuu osittain rakenteellisista tekijöistä, joita ovat esimer- kiksi palvelumarkkinat, riittämätön kilpailu sekä tietyn tyyppisestä työvoimasta aiheutuvat liian korkeat kustannukset, ja osittain laajem- mista taloudellisista tekijöistä kuten vähäisistä inves- toinneista, epävakaasta makrotalouspolitiikasta sekä epävakaista valuuttamarkkinoista. jakautuneet tavara- ja Eniten työpaikkoja on menetetty tehdasteolli- 3. 2. 3. suudessa. Maatalousala on hitaasti taantumassa. Palve- lualalla työllistettyjen määrä on sitä vastoin ollut jatku- vassa nousussa taloudellisesti huonoinakin vuosina. Tämä on johtanut työvoiman jakautumisessa työmark- kinoilla huomattavaan muutokseen palvelualan hyväksi. Palvelualan osuus työmarkkinoista on viimeksi kulunei- den 20 vuoden aikana kasvanut 50 %:sta 65 %:iin. Samanaikaisesti naisten työllisyysaste on kasvanut 43:sta 50 %:iin. Nämä muutokset tulevat varmasti jatkumaan. 3. 2. 4. EU:n alhainen, noin 60 %:n työllisyysaste ei ole ainoastaan ongelma vaan myös mahdollinen kasvua lisäävä tekijä. 18 miljoonan työttömän lisäksi lasketaan olevan 9 miljoonaa henkilöä, jotka liittyisivät työvoi- maan, jos työtä olisi tarjolla. Tulevien vuosien aikana ei aiempaan verrattuna tapahdu suuria muutoksia työi- käisen väestön määrässä. Sen sijaan nuorten, tämän päivän työelämää varten paremmin koulutettujen työn- tekijöiden määrä tulee laskemaan. Vanhempien työnte- kijöiden osuuden kasvu lisää tarvetta tarjota lisäkoulu- tusta niille, jotka jo kuuluvat työvoimaan, vaikka heillä onkin enemmän kokemusta. Tästä voidaan päätellä, että jos noudatetaan asianmukaista kansantalous- ja 3. 3. EU:n BKT Tämä on raportin keskeinen ja uudistava 3. 3. 1. osuus. Jos eri jäsenvaltioiden BKT-tekijät kootaan yhteen, kuten raportissa on tehty, voidaan nähdä, että EU:n BKT:sta 92 % muodostuu kulutuksesta ja investoinneista EU:n sisällä, kun taas EU:n ulkopuolisen kysynnän osuus on vain 8 %. Vertailun vuoksi voidaan todeta, että USA:ssa ulkomaankaupan osuus on 8,3 % ja Japanissa 8,6 %. Tämä uusi näkökulma kumoaa ajatuksen yksittäisen valtion voimakkaasta vientiriippu- vuudesta (mukaan lukien vienti muihin jäsenvaltioihin). Eroa kuvataan kaaviossa 1, jossa esitetään EU:n vienti kokonaisuudessaan ja kunkin 15 jäsenvaltion vienti erikseen. Vienti, johon lasketaan mukaan EU:n sisäinen vienti, on 23 % BKT:sta. Yksittäisten jäsenvaltioiden luvut on valitettavasti laskettu eri tavalla kuin kokonaisluvut. Viennin osuutta BKT:sta kasvattaa se, että lukuihin on laskettu mukaan vientiin sisältyvä tuonti. Jos jokin tuote viedään ensin toiseen maahan työstettäväksi ja tuodaan sen jälkeen kotimaahan loppujalostusta varten ennen lopullista vientiä, se sisältyy tilastoihin jopa kaksi kertaa (1). 3. 3. 2. kasvua luovista tekijöistä. Raportissa todetaan, että kulutus on vakain 3. 3. 3. Investointien osuus BKT:sta on runsaan 20 vuoden aikana laskenut 24 %:sta 19 %:iin. Kasvua voidaan tilapäisesti luoda muilla toimenpiteillä, mutta pysyvää voimakasta kasvua voidaan aikaansaada vain kasvattamalla myös investointien osuutta. Kannattavuu- den laskun sanotaan olevan yksi syy investointien osuuden pienenemiseen. Raportissa ei kuitenkaan kom- mentoida mitenkään vaikeatulkintaista 1980- ja 1990- luvun jaksoa, jolloin kannattavuus on jälleen noussut investointiosuuden silti kasvamatta. 3. 3. 4. Vaikka EU:n ulkomaankaupan osuus BKT:sta on vain 8 %, sillä on ollut myönteisiä vaikutuksia työllisyyteen ja kasvuun. Tämä koskee ehkä erityisesti 90-luvun alkuvuosia, jolloin viennin kasvu tasoitti koti- (1) Tiedot Euroopasta taloudellisena kokonaisuutena koske- vat vain tavarakauppaa. Raportin seuraavaa tarkistusta varten tehdyt laskelmat viittaavat osaksi siihen, että EU:n ulkopuolisen viennin osuus olisi pikemminkin 9 prosenttia. Palvelukaupan sisällyttäminen laskelmiin taas johtaa sii- hen, että kokonaisvienti EU:n ulkopuolelle nousee noin 11 %:iin. Koska nämä luvut eivät vaikuta merkittävästi analyysiin, on lausunnon lähtökohtana pidetty julkaistuja lukuja. C 284/68 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 maisen kysynnän heikentymistä. Kansainvälinen kilpai- lu johtaa kuitenkin jatkuvaan tuotannon muutostarpee- seen suhteellisten etujen ja teknisten innovaatioiden hyödyntämiseksi. 3. 4. Kilpailukyky Ajateltaessa EU:ta kokonaisuutena ratkaisevaa 3. 4. 1. kilpailukyvyn kannalta on tuotannon kasvu, jonka myötä myös reaalipalkat ja voitot kasvavat. Myönteinen suhtautuminen kilpailukykyyn edellyttää siis keskitty- mistä tuottavuuteen ja investointeihin. 3. 4. 2. Jäsenvaltion kilpailukyvyn heikentymisen yh- teydessä puhutaan kuitenkin usein negatiivisista toimen- piteistä, kuten devalvoinnista, yhteiskunnallisten olojen heikkenemisestä, kilpailusta johtuvista veronalennuk- sista ja valtionapujen korottamisesta. Tämänkaltaisilla toimenpiteillä voidaan tosin saavuttaa tilapäisiä paran- nuksia, mutta pitkällä aikavälillä ne voivat jopa vähentää muutospaineita ja investointeja. Kilpailukyvyn tulee raportin mukaan siksi olla yritysten eikä valtioiden välinen kysymys. 3. 4. 3. Raportissa katsotaan normaalin 2 %:n tuotta- vuuden kasvun johtuvan suurin piirtein puoliksi tekni- sestä kehityksestä, puoliksi työvoiman korvaamisesta pääomalla. Raportissa mainitaan joitakin mahdollisia syitä siihen, että tuottavuuden kasvu on viimeisten 20 vuoden aikana ollut aiempaa alhaisempaa. Teknolo- gian muutos on pysähtynyt ja tavaramarkkinat saattavat olla kylläiset. Tuottavuuden parannukset voivat esiintyä esimerkiksi tietokoneissa ilman, että niitä on kirjattu oikein. Suunnittelukausi on lyhentynyt, mikä on johta- nut investointien vähenemiseen. 3. 5. Työvoiman kasvupotentiaali 3. 5. 1. Mikäli ansiotyötä tekevien naisten määrä jat- kaa kasvamistaan, työvoima voi lisääntyä entisestään 18 miljoonan työttömän ja niiden 9 miljoonan lisäksi, jotka voisivat lukeutua työvoimaan, jos työtä olisi tarjolla. Vaikka työpaikkoja olisi tarpeeksi, eivät kaikki nämä ihmiset kuitenkaan voisi suoraan ottaa niitä vastaan. Suurimman ongelman muodostavan nykyisten työmarkkinoiden vaatimat koulutustaso ja erityistaidot, mutta ongelmia aiheuttavat myös lastenhoito, liiken- neyhteydet ja muut vastaavat seikat. Parannukset työvoiman laadussa esitetään 3. 5. 2. pitkäjänteisen talouskasvun ja korkeamman tuottavuu- den lisäämisen keskeisenä tekijänä. miseen, kilpailun kasvuun ja tuottavuuden lisääntymi- seen. Valtioiden välisen tavaravirran kasvun lisäksi myös suorat investoinnit ovat lisääntyneet. 3. 6. 2. Kehitys kohti EMUa on lähentänyt talouspoli- tiikkoja, mistä on raportin mukaan tuloksena alhainen inflaatiotaso, budjettialijäämien pieneneminen, korkea tuottavuuden kasvu, voittojen kasvu, kauppataseen ylijäämä, maltilliset palkannousut ja epävakauden ja valuuttavaihtelujen riskin pieneneminen. Raportissa mainituissa ”lähentyvissä maissa” 3. 6. 3. on tulotasojen lähentyminen ja kasvu ollut vähäisempää. 3. 6. 4. Rahoitusmarkkinoiden maailmanlaajuinen va- pauttaminen on parantanut pääomien liikkuvuutta, mikä voi johtaa resurssien jakamisen parantamiseen. Tämä asettaa kuitenkin tiukemmat rajat yritysten ja hallitusten toiminnalle. Kuten raportissa todetaan, kaikki tämä asettaa 3. 6. 5. jäsenvaltioiden talouspolitiikalle uusia kansantaloudel- lisia vaatimuksia. 3. 7. Raportin päätelmät 3. 7. 1. Raportin yleispäätelmä on, että koordinoimal- la kansantalous- ja rakennepolitiikkaa voidaan kasvua lisätä sen johtamatta inflaatioon. Kansantalous- 3. 7. 2. ja rakennepolitiikan välinen vuorovaikutus saa keskeisen aseman. Ensin mainitun tulisi asettaa taloudellisen kasvun puitteet, kun taas jälkimmäisen tulisi parantaa markkinoiden tehokkuutta niin tavaroiden ja palvelujen kuin myös työmarkkinoi- den osalta. Vuoden 1997 jatkoraportissa todetaan, että 3. 7. 3. sisäinen kysyntä vaikuttaa nyt olevan ”itsekantava” siten, että vuosien 1997–1999 arvioitu kasvu saa aikaan sekä kulutuksen kasvua että investointien lisääntymistä. Raportissa todetaan, että kansantalouspolitiikan tulee olla koordinoitua, jotta nykyinen suotuisa tilanne voisi jatkua. 3. 7. 4. Kilpailukyvyn kannalta tärkeinä raportissa pi- detään investointeja henkilöstöresursseihin sekä aktii- vista työmarkkinapolitiikkaa, joiden lisäksi korostetaan infrastruktuuriin investoimisen merkitystä. Työmarkki- napolitiikan arvioidaan muodostavan 1,5 % BKT:sta. Tästä alle kolmasosa koostuu aktiivisista toimenpiteistä. Julkisten investointien osuus BKT:sta on viimeisten 20 vuoden aikana laskenut 4 %:sta 2,3 %:iin. 4. Euroopan talouskuvaa on täydennettävä 3. 6. Talouspoliittinen lähentyminen 3. 6. 1. Jäsenvaltioiden talouspolitiikat ovat vähitellen lähentyneet toisiaan. Tähän ovat syynä etenkin sisä- markkinat, jotka ovat johtaneet markkinoiden laajene- Euroopan noin 18 miljoonaa työtöntä edusta- 4. 1. 1. vat yli 10:tä %:a työvoimasta. Keskustelun keskeisenä 4. 1. 18 miljoonaa työtöntä ja 57 miljoonaa köyhää 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/69 kaikkea julkisiin menoihin. aiheena on ollut työttömien määrä ja sen vaikutukset ennen Jokaisesta työttömästä koituu kuitenkin myös ”sosiaalikuluja”. Sillä on vaikutuksensa julkistalouksien budjetteihin, eikä näitä vaikutuksia voida hyväksyä myöskään sitä sosiaalijärjestelmää ajatellen, jonka haluamme luoda Eurooppaan. 4. 1. 2. Julkistalouksien budjettien kannalta ongelma ei koske ainoastaan työttömyyskorvauksia, vaan siihen sisältyvät myös työttömien perheet. Voidaan olettaa, joita tällä hetkellä että suurin osa EU:n köyhistä, arvioidaan olevan 57 miljoonaa, kuuluu perheisiin, joissa yksi tai useampi perheenjäsen on vailla työtä. Muut sosiaalimenot, saamatta jääneet verotulot, rikolli- suudesta koituvat kulut ym. muuttuvat julkisiksi me- noiksi, joilla on suora yhteys työttömyyteen. 4. 1. 3. Lukuun 57 miljoonaa on laskettu mukaan ne, joiden tulot ovat alle puolet kyseisen jäsenvaltion keskituloista. Tämän määritelmän mukaan köyhiä on joka jäsenvaltiossa, mutta köyhyysaste vaihtelee valtioi- den tulotasosta riippuen. Köyhien määrä eri maissa riippuu tulojen jakaantumisesta. Tavallisin syy köyhyy- teen on työttömyys. Kaaviossa 2 on esitetty vuoden 1992 laskelma köyhyydestä EU:n eri jäsenvaltioissa (1). 4. 2. Köyhyys ja kysyntä Köyhyyden suorat vaikutukset talouteen ovat 4. 2. 1. mittavat, mutta ehkä vielä suuremmat vaikutukset ovat kysynnän vähentymisellä. Tästä köyhyyden itsestään selvästä seurauksesta ei juuri koskaan puhuta. Mikä merkitys sillä on kasvulle ja työllisyydelle? Yli 10 %:lla EU:n väestöstä on alhaisempi tulotaso kuin heillä olisi, jos kaikilla olisi töitä. Jotta pystyttäisiin sanomaan, paljonko tällä tavalla menetetään kysyntää, olisi tie- dettävä, kuinka paljon alhaisempi näiden ihmisten tulotaso on verrattuna siihen, mitä se olisi, jos heillä oli että töitä. 10:stä %:sta köyhiä työttömiä, jotka menettävät 20 % mahdollisista 2 %:n tappio BKT:ssa. Laskuesimerkkinä tuloistaan, aiheutuu voidaan todeta, 4. 2. 1. 1. Jos köyhien kysyntä lisääntyisi, tämän las- kuesimerkin mukaisesti lähes puolella heistä olisi vaiku- tusta valtion budjetin kasvuun mm. verotulojen osalta. Tällaisen esimerkin perusteella voidaan sanoa, että vähintään yksi niistä 3 %:sta, jonka verran useimmilla jäsenvaltioilla on budjettivajetta, johtuu tästä tulonja- koon liittyvästä ongelmasta. 4. 2. 2. Köyhyysongelmasta voidaan tehdä useita päätelmiä. Tulojen käytössä on eroja riippuen tulojen tuloista on seurauksena suuruudesta. Alhaisista säästämisen vähentyminen, välttämättömyystavaroiden kysynnän lisääntyminen ja julkisesta sektorista riippu- vuuden kasvu. Tämä puolestaan vaikuttaa investointei- hin, tuotantoon ja julkisen sektorin kokoon. 4. 2. 3. Näiden lyhyiden päätelmien perusteella on selvää, että tulonjako on taas aika ottaa keskustelun kohteeksi. Taistelu inflaatiota vastaan ja julkisen rahoi- tuksen leikkaukset ovat olleet vallitsevia aiheita euroop- palaisessa keskustelussa, mutta nyt on etusija annettava enenevässä määrin työttömyyden vastaiselle taistelulle, jota voidaan käydä aktiivisen työmarkkinapolitiikan ja työvoiman pätevöittämisen avulla. Jotta ongelmat voitaisiin ratkaista pitkällä aikavälillä lisäämällä ky- syntää, pitää käsitellä kuitenkin myös tulonjakautu- misongelmaa. 4. 3. Suuri koulutustarve 4. 3. 1. Nykyajan työmarkkinat vaativat työntekijöiltä enemmän koulutusta kuin ennen. Komissio on yleensä esittänyt lukuja, joiden mukaan 10 % kaikesta tekniikas- ta korvataan vuosittain uudella, kun taas työmarkkinoi- den luonnollinen vaihtuvuus on 2–3 % (mikä on mark- kinoille tulevien uusien työntekijöiden ja eläkkeelle siirtyvien aiheuttamaa). Ratkaisevaa ei ole, ovatko luvut realistisia tai voidaanko niitä pitää laskuesimerkkinä, sillä ne viittaavat ongelmaan, joka suuruutensa vuoksi vaatii ehdottomasti poliittista panostusta. 4. 3. 2. Uusilla työntekijöillä tulee olla sellainen koulu- tus, jolla on kysyntää työmarkkinoilla. Oppilaitosten ja työmarkkinoiden välisiä yhteyksiä tulee siksi parantaa. Ratkaiseva panostus tulee kuitenkin tehdä jo työssä käyviin ja työttömiin. 4. 3. 3. Kaikki tuntuvat nykyään olevan yhtä mieltä siitä, että työmarkkinapolitiikan tulee olla aktiivista ja että koulutuksen tulee olla sen tärkein osatekijä. Tämä ajatus sisältyy työllisyyttä käsitelleessä huippukokouk- sessa laadittuihin suuntaviivoihin. On selvää, että työttö- mien tulee saada osansa panostuksista. 4. 3. 4. Mutta myös työvoiman jäljelle jäävän 90 %:n osuuden eli työssä käyvien kohdalla pätee koulutuksen tärkeys. Rakennerahastojen tavoitteen 4 mukaisissa toimissa panostetaan huomattavasti tällaiseen pätevyy- den kehittämiseen. Toimien laajuus on kuitenkin selvästi riittämätön – erityisesti, jos otetaan huomioon komis- sion tarvearviot. Tilanne vaatii tehokkaita toimia työlli- syyssuuntaviivojen puitteissa. (1) TSK:n 1. heinäkuuta 1998 antamassa lausunnossa aiheesta ”Köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen hinta Euroo- passa” selvitetään tarkemmin, miten köyhyyttä voidaan arvioida (lausunnon esittelijä Roger Burnel). 4. 4. Investointien laajuus ja suuntaus Investointien osuus BKT:sta on selvästi laske- 4. 4. 1. nut ollen nyt 19 % aiemman 24 %:n sijaan. Yksityiset C 284/70 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 investoinnit ovat pudonneet 20 %:sta vajaaseen 17 %:iin ja julkiset investoinnit 4:stä vajaaseen 2,5 %:iin BKT:sta. Yksityisten investointien pienenemisellä on siten ollut kaksi kertaa suurempi vaikutus BKT:n kasvuun kuin julkisilla investoinneilla. Toisaalta julkiset investoinnit ovat lähes puolittuneet. Julkisten investointien pienene- minen saattaa osittain johtua yksityistämisestä. 4. 4. 2. Sekä yksityisellä että julkisella sektorilla on kuitenkin tiedettävä, minkälaiset investoinnit ovat pie- nentyneet ja minkälaiset kasvaneet. On välttämätöntä tietää, miksi muutokset ovat tapahtuneet ja mitä vaiku- tuksia niillä on ollut. Taantuvilla aloilla investointien pienentäminen on usein järkevää, kun taas tulevaisuuden aloilla niitä tulee lisätä. Ovatko tällaiset muutokset tunnusomaisia nykyiselle kehitykselle? 4. 4. 3. Tilastot osoittavat, että menojen vähentämi- nen, joka on ollut tarpeellista lähentymisvaatimusten täyttämiseksi, on osaltaan vaikuttanut julkisiin inves- tointeihin. Tämä on valitettavaa, kun ajatellaan inves- tointien suurta merkitystä kasvun ja työllisyyden kannal- ta. Komitea kehottaa sen vuoksi komissiota ehdotta- maan jäsenvaltioille, että nämä tutkisivat, miten tällaiset kielteiset vaikutukset investointeihin voitaisiin välttää. 4. 4. 9. Syy siihen, että kiinteään pääomaan investoimi- sen vähenemistä ei edellä esitetyistä ajatuksista huoli- matta voida hyväksyä, on yksinkertaisesti se, että näille investoinneille on edelleen tarvetta. Euroopan laajuiset verkot ovat tästä esimerkkinä. Muita esimerkkejä ovat asuntojen liittäminen vesijohto- ja viemäriverkostoon ym. sekä sairaan- ja terveydenhoitopalvelujen tarjoami- nen vanhuksille. Koska tuottavuus on kasvanut taloutta nopeammin, on ollut vaikeaa luoda tarpeeksi työpaikko- ja. Siksi myös investointien osuutta on kasvatettava. Yhteenvetona voidaan todeta, että investoin- 4. 4. 10. tialalta tarvitaan kipeästi uutta tilastotietoa, ja on komission tehtävä hankkia sitä. Ilman tilastojakin voi- daan todeta, että poliittisen panostuksen suuntaus on hyvin selvä. Kiinteiden investointien osuutta BKT:sta on nostettava nykyisestä 19:stä %:sta ja koulutukseen on panostettava voimakkaasti. On myös välttämätöntä, että innovaatiot siirtyvät investointien ansiosta entistä nopeammin käytännön tuotantoon. 5. Talouspolitiikan koordinoinnin lisääminen 4. 4. 4. Jäsenvaltioiden tulee tarkastella julkisia inves- tointeja siltä kannalta, mikä niiden vaikutus on työllisyy- jotta yleinen teen ja tuottavuuteen. Niitä tarvitaan, kysynnän taso saataisiin nousemaan ja jotta samalla voitaisiin investoinneilla kohottaa talouden toimintaky- kyä ilman, että se aiheuttaa huolta inflaation kiihtymi- sestä. 5. 1. EMU 4. 4. 5. Vaikka (esimerkiksi infrastruktuuria koskevil- la) julkisilla investoinneilla on suuri merkitys kilpailuky- vyn kannalta, pitää niiden lisäksi myös yksityisten investointien osuus investointien lisääntyä, BKT:sta olisi taas kohdallaan. jotta 4. 4. 6. Vielä vaikeampi ongelma on riittävien tilasto- tietojen saaminen sekä julkishallinnon että yritysten tarjoamaan koulutukseen tehdyistä investoinneista. Vasta kun tiedetään, miten nämä investoinnit ovat kehittyneet ja kuinka paljon erilaiseen osaamiseen tulisi investoida, voidaan sanoa, paljonko vielä on tehtävää. 4. 4. 7. Silloin pystytään myös arvioimaan, antaako perinteisten investointien väheneminen todella aihetta huoleen. Voihan olla, että investoinnit ovat siirtymässä kiinteästä pääomasta henkilöresursseihin. Siinä tapauk- sessa investointien väheneminen kiinteän pääoman osal- ta olisi hyväksyttävissä. Ilman riittäviä tilastoja ja analyysia on tällaisia päätelmiä kuitenkin liian aikaista tehdä. 4. 4. 8. Toisaalta palvelualan osuuden kasvu johtaa alhaisempaan kiinteiden investointien osuuteen ja suu- rempaan aineettomien investointien osuuteen, mikä ei myöskään näy tilastoissa. Tulevaisuuden toimien lähtökohtana ovat saa- 5. 1. 1. vutukset, joihin on päästy EMUun valmistauduttaessa. Lähentymisehtojen täyttäminen on merkinnyt uhrauksia mm. työttömyyden muodossa. Vaikutuksia pahensi vääränlainen suhdannepolitiikka, jota noudatettiin las- kusuhdanteen aikana 1990-luvun alussa. 5. 1. 2. Kun lähentyminen on saavutettu, tilanne muut- tuu. Samalla kun saavutusten tuomat myönteiset seu- raukset alkavat näkyä, ei uusia kielteisiä sivuvaikutuksia enää synny EU:ssa. Myönteisiä vaikutuksia ovat mm. korkotason lasku, samoin kuin se, että yritysten ei enää tarvitse varautua valuuttakurssivaihteluihin niin kuin ennen sekä mahdollisuudet toimia aikaisempaa tehok- kaammin yleisten talouskriisien sattuessa. Kaikki nämä vakauden seuraukset edistävät kasvua ja työllisyyttä. Konkreettiset tekijät vaikuttavat investointipäätöksiin nyt siis enemmän kuin korkean inflaation ja epävakaiden vaihtokurssien aikana. Valuutta- ja rahoitusmarkkinoi- den poliittinen valta on siis jonkin verran pienentynyt. 5. 1. 3. Talous- ja sosiaalikomitea on antanut useita lausuntoja EMUn eri näkökohdista. Komitea korostaa tässä yhteydessä vain julkisten investointien ja tasa- painoista talousarviota koskevien laskelmien välistä yhteyttä sekä taloudellisen yhteensovittamisen tehosta- mista, jonka tulee seurata EMUn vanavedessä. 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/71 5. 2. Työllisyystavoitteet korkeammalle 6. Mahdollisuudet tuotannon ja työllisyyden lisäämi- seen Euroopassa 5. 2. 1. Työllisyyskysymykset ovat usean vuoden ajan olleet keskeisin aihe Eurooppa-neuvostossa käydyissä keskusteluissa. Jotta pyrkimykset johtaisivat käytännön toimiin, niiden tulee näkyä muutoinkin ministerineuvos- ton toiminnassa. Tämänsuuntainen kehityskulku lähti liikkeelle Eurooppa-neuvoston Essenissä pitämästä ko- kouksesta, jossa jäsenvaltioille esiteltiin painopisteoh- jelma. Ratkaisevia askeleita olivat kuitenkin vasta ehdo- tus Amsterdamin sopimukseksi ja työllisyysasioita käsi- tellyt ylimääräinen huippukokous. 5. 2. 2. Tärkein periaatteellinen sisältö Amsterdamin sopimuksen sisältämissä uusissa säädöksissä, joita jo sovelletaan, on se, että työttömyyttä vähentäviä ja työllisyyttä lisääviä toimia toteuttavat edelleen jäsen- valtiot, kun taas ministerineuvoston tehtävä on asettaa toimille suuntaviivat. Lisäksi ministerineuvosto tutkii jäsenvaltioiden toimia ja antaa myös suosituksia, jos toimintatavoissa on parannettavaa. Euroopan unioni onkin saanut uuden tehtävän työllisyyspolitiikan suun- nannäyttäjänä ja valvojana. 5. 2. 3. Myös EU:n politiikka on jo vuosia suuntautu- nut työllisyyteen rakennerahastojen avulla. Rahastojen eri tavoitteiden puitteissa ohjataan varoja jäsenvaltioihin työllistämisedellytysten kohentamiseen. Toimilla ei ole työpaikkojen luomisen kannalta ollut odotettua tehoa. Siksi työpaikkojen luomiselle on tästedes päätetty antaa etusija. Periaatteellisella tasolla rakennerahastot eroavat Amsterdamin sopimukseen perustuvista työllisyystoi- mista siten, että niistä ohjataan varoja suoraan jäsenvalt- ioiden työllisyyttä edistäviin toimiin. Tällainen suora työllisyyttä edistäviin toimiin vaikuttaminen ilmentää EU:n tavoitetason kohoamista. 5. 2. 4. Jäljempänä pohditaan, kuinka työllistämisen tavoitetasoa voitaisiin edelleen nostaa jatkamalla talous- politiikan yhteensovittamista. Komitea katsoo, että pääosan tästä yhteensovittamisen jatkamisen käytännön toteutuksesta tulee tapahtua jäsenvaltioissa. EU:n toi- mielimien tekemä EU-varojen siirto rakennerahastoista jäsenvaltioille on kuitenkin hyvä menetelmä, ja jäsen- valtioiden hankkeiden rahoitusta EIP:n ja EIR:n välityk- sellä on lisättävä. EU:n suoran osallistumisen lisääminen on tuskin kuitenkaan paras menetelmä käytännön toi- missa. Komitea uskoo, että sopivin tapa on Amsterdamin sopimuksen työllisyyttä koskevassa osastossa esitetty menetelmä, jonka mukaan EU-tasolla keskustellaan politiikan linjanvedoista ja valvotaan jäsenvaltioiden toteuttamaa politiikkaa. Komitean mielestä Amsterda- min sopimus ei kuitenkaan vielä takaa tällaisen mene- telmän mahdollisimman laajaa hyödyntämistä. 6. 1. Voidaanko EU:n tuotantoa ja työllisyysastetta nostaa? Mitä nykyisen tuotantokapasiteetin puitteissa on tehtävissä? Miten sitä voidaan laajentaa? Seuraavassa keskitytään työmarkkinajärjestelyihin ja voimavarojen hyödyntämiseen. 6. 2. Kapasiteetin käyttö 6. 2. 1. Kaaviossa 3 esitetään kapasiteetin käytön ke- hittyminen (Länsi-)Saksan teollisuudessa vuoden 1970 jälkeen. Käyttöaste oli tuolloin keskimäärin 84 %. Nyt se on 87 %, joka on 1960-luvun tasoa. Tunnusomaista 1960-luvulle oli täystyöllisyys ja suhteellisen korkea kysyntä ja tuotantotaso, kun taas tämän päivän (Länsi) Saksassa työttömyysaste on korkea ja kysynnän ja tuotannon taso verrattain alhainen. Saksan ja Euroopan työllisyyden kehitys 1990- 6. 2. 2. luvulla ei siis johdu käyttämättömästä tuotantokapasi- teetista vaan pikemminkin liian alhaisesta kysynnästä. Euroopan tuotantoa ja työllisyyttä ei siten voida kasvat- taa pelkästään kapasiteetin käytön tehostamisen avulla. lainkaan Tämä ei kuitenkaan tarkoita, etteikö olisi mahdollista lisätä tuotantoa hyödyntämällä paremmin tuotantokapasiteettia. 6. 2. 3. Myös yhteiskuntataloudessa voidaan puhua kapasiteetin käytöstä, jos tarkastellaan yksityissektorin säästöylijäämää ja työttömyyttä. EU:ssa esiintyy suurta säästöylijäämää. Sen arvioidaan olevan 5 % EU:n BKT:sta, mikä vastaa noin 350:tä miljardia ecua (16 % Saksan BKT:sta). Säästöhalujen taustalla on epävar- muus tulevaisuudesta, mutta yksityistä säästämistä on välttämättä lisättävä myös julkistalouksien suurten bud- jettivajeiden vuoksi. 6. 2. 4. Kun budjettivaje pienenee, on sen sijaan välttä- mätöntä ”aktivoida” nämä säästöylijäämät, jotta Euroo- pan tuotanto ja työllisyys saadaan taas kasvamaan. Jos investointeja onnistutaan lisäämään, voidaan vaikuttaa myönteisesti tuotantokapasiteettiin ja siten myös mah- dolliseen kasvuun. Tämän pitää kuitenkin tapahtua tiettyjen sääntöjen mukaisesti. Tärkeintä on hintatasa- paino. Näin kohdistetaan huomio työmarkkinoiden toimintatapaan ja siten työmarkkinapolitiikkaan. 6. 3. Euroopan työmarkkinat 6. 3. 1. Rahapolitiikan ensisijainen tavoite on hintata- sapaino. Euroopan työllisyysasteen kohoaminen, josta seuraa palkka- ja inflaatiopaineiden kasvu, johtaa siksi jolloin vastapainona rahapolitiikan tiukentamiseen, C 284/72 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 työllisyysasteen kohoaminen mitätöityy. Euroopan työ- markkinoiden toimintatavalla on sen vuoksi ratkaiseva merkitys pyrittäessä välttämään, että työllisyysasteen kohoamista seuraisi kuvatun kaltaisen politiikan sovel- taminen. 6. 3. 2. Pitkäaikaistyöttömien osuus työttömistä vaih- telee suuresti. Myös nuorten työttömien osuuksissa on eroja. Eräiden maiden kohdalla esiintyy suuria vaihteluja työmarkkinoiden eri ryhmien välillä. Tällaiset erot ovat osoituksena siitä, että optimaalinen työmarkkinapoli- tiikka on erilainen eri maissa. Yleisesti voidaan kuitenkin todeta, että koulutukseen ja pätevöittämiseen panosta- minen on ratkaisevan tärkeä kaikille Euroopan maille. Sillä on vaikutuksia sekä lyhyellä että pitkällä aikavälillä. 6. 3. 3. Koulutuksen avulla voidaan ensinnäkin sovit- taa paremmin yhteen elinkeinoelämän tarpeet sekä välttää pullonkauloja, jotka muuten aiheuttaisivat palk- ka- ja inflaatiopaineiden kasvua. Koska työttömyys ei ole jakautunut työmarkkinoilla tasaisesti, yritykset nostaa työllisyyttä saattavat pysähtyä tietyntyyppisen työvoiman puutteeseen. Samanaikaisesti kouluttamatto- mien keskuudessa saattaa esiintyä suurta työttömyyttä. Koulutus lisää ihmisen valmiuksia kokeilla 6. 3. 4. uusia työtehtäviä. Tämä on tärkeää Euroopan työmark- kinoille. Koulutuspanosten lisäämisellä voidaan saada aikaan vapaaehtoista liikkuvuutta työmarkkinoilla sa- malla tavoin kuin hyvin toimivalla sosiaalijärjestelmällä saavutetaan sekä riittävä turvallisuuden tunne että työmotivaatio. 6. 3. 5. Lisäksi kasvumahdollisuudet paranevat. Kou- lutustason kohoaminen lisää tuottavuutta, ja väestön koulutustaso on se tekijä, ratkaisee maan elintason korkeuden pitkällä aikavälillä. Koulutukseen tehdyistä sijoituksista johtuva tuottavuuden kasvu mahdollistaa myös suuremmat palkannousut. 6. 3. 6. Tärkeä tekijä keskusteltaessa rakenneongelmis- ta työmarkkinoilla on työllisyysasteen kohoamisen no- peus ja jakautuminen. ”Luonnollinen” työttömyys (NAIRU, non-accelerating inflation rate of employ- ment) ei ole pysyvää. Jos työttömyys vähenee nopeasti, voi syntyä pullonkauloja, mikä johtaa inflaatiopaineisiin jo melko korkean työttömyysasteen yhteydessä. Samoin käy, jos työttömyysaste on korkea ja työllisyysasteen kohoaminen koskee vain tiettyjä ammatteja. Jos työlli- syysasteen kohoamista taas tapahtuu tasaisesti kaikissa ammateissa, työmarkkina- ja koulutuspolitiikka voivat seurata muutosta ja tyydyttää elinkeinoelämän kasvavat työvoimatarpeet. Silloin pullonkauloja ei synny korkean työttömyysasteen yhteydessä. NAIRUun voidaan siis vaikuttaa myönteisesti, jos politiikka mukautetaan työ- markkinoiden muutoksiin. 6. 3. 7. Jotta NAIRUun voitaisiin vaikuttaa myöntei- sesti, tulee suhdannepolitiikkaan yhdistää rakennepoliit- tisia toimia. Rakennepolitiikalla on suurin vaikutus työmarkkinoihin korkean työllisyyden aikoina. Se ei itsessään luo työpaikkoja, mutta se voi varmistaa ne. Jos työmarkkinoiden joustavuutta voidaan lisätä raken- nepoliittisin toimin, voidaan myös välttää noususuhdan- teen häiriintyminen pullonkaulojen vuoksi. 6. 3. 8. Nämä näkökohdat ovat nyt ajankohtaisia, kun työttömyys alkaa laskea yhä useammassa Euroopan valtiossa. Tämä osoitetaan kaaviossa 4 OECD:n ajanjak- solle 1994–1998 tekemien työttömyyslaskelmien avulla. 6. 3. 9. Kuten aiemmin jo mainittiin, jäsenvaltioiden työmarkkinoiden välillä on eroja. On myös havaittavissa tärkeitä seikkoja, jotka ovat maille yhteisiä, kuten esimerkiksi palkkavaikutukset maitten välillä. Arbejder- bevægelsens Erhvervsråd i Danmark (Tanskan työväen- liikkeen talousneuvosto) on vuonna 1997 suorittanut laskelmia kansainvälisistä palkkavaikutuksista. Tulok- set osoittavat, että kauppakumppanien palkannousut ovat tärkeä tekijä palkkarakenteessa. Tämä tarkoittaa, että EU:n sisäisen kaupan suorien vaikutusten lisäksi myös yksittäisen valtion talouspoliittiset toimet voivat vaikuttaa muihin valtioihin palkanmuodostuksen kaut- ta. Jos pullonkaulojen välttämisessä onnistutaan politii- kan keinoin, se ei siis vaikuta ainoastaan oman maan palkkakehitykseen, vaan myös muiden EU-valtioiden palkkoihin. Näin vastapainoksi tarkoitettujen rahapo- liittisten reaktioiden tarve vähenee entisestään. 6. 4. Kasvun ja inflaation välinen vuorovaikutus 6. 4. 1. Arbejderbevægelsens Erhvervsrådin kehittämä kansainvälisen talousmallin laskukaava kuvaa kysynnän kasvun vaikutuksia työmarkkinoihin. Tärkein kysymys on, mikä merkitys työmarkkinoiden reaktiolla on työlli- syyden ja kasvun kannalta (1). (1) Normaalitapauksessa palkankorotusten oletetaan olevan yhtä suuria kuin aiempina vuosina. ”Joustavuustapauk- sessa” työmarkkinoilla on enemmän joustavuutta esimer- kiksi aktiivisen työmarkkinapolitiikan ja pätevyyden kehit- tymisen johdosta. Tämä johtaa muihin tilanteisiin verrattu- na pienempiin palkankorotuksiin työttömyyden laskiessa. Rahapoliittisten vastatoimien tarve ja Euroopan kilpailu- kyvyn heikkeneminen vähenevät. Vaikutukset kasvuun ja työllisyyteen ovat siksi suurempia. ”Pullonkaulatilan- teessa” työmarkkinat eivät pysty seuraamaan tilanteessa mukana, minkä johdosta syntyy pullonkauloja. Tämä johtaa rahapoliittisiin vastatoimiin ja kilpailutilanteen heikentymiseen. Ylimääräisen palkannousun oletetaan tässä tapauksessa olevan 0,25 % vuodessa. 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/73 TAULUKKO 1 Julkisten investointien koordinoitu 1 %:n lisäys BKT:sta kol- messa eri työmarkkinatilanteessa Lisääntynyt jousto Normaali Pullonkaula BKT % Työllisyys 1,9 3,0 1,2 2,1 0,5 1,1 (miljoonaa) Huom. Lisäystä tapahtuu vuonna 1998 ja se jatkuu vuosina 1999 ja 2000. Taulukossa esitetään lisäyksen vaikutus EU:ssa vuonna 2000. Rahapolitiikka on kaikissa kolmessa tilanteessa sama. 6. 4. 2. Taulukko osoittaa, että kyseessä on varsin monta työpaikkaa – työmarkkinoiden reaktiosta riip- puen lähes kaksi miljoonaa. Strategia, jossa talouspoliit- tinen elvyke yhdistetään työmarkkinoiden reaktioita parantaviin rakennepoliittisiin toimiin, johtaa työllisyy- den kasvuun. Tällainen strategia on erityisen tehokas aikana, jolloin työllisyys on kasvussa. 6. 4. 3. Tällaista vastaavuutta ei esiinny ainoastaan koordinoidun talous- ja ja rakennepolitiikan välillä. Myös yksityisellä sektorilla yleisen kysynnän kasvun vaikutukset kasvuun ja työllisyyteen ovat riippuvaisia työmarkkinoiden reaktioista. Tämä ilmenee taulukosta 2, jossa alkutoimeenpiteenä on säästöylijäämän vähen- nys yksityisellä sektorilla. Myös tällaisen kysynnän kasvun aiheuttama vaikutus on siis riippuvainen siitä, pystyvätkö työmarkkinat seuraamaan muutosta. TAULUKKO 2 Kysynnän kasvun aiheuttama yksityisen sektorin säästöy- lijäämän vähennys 1 % BKT:sta vuoden 1998 aikana kolmessa eri työmarkkinatilanteessa Lisääntynyt jousto Normaali Pullonkaula BKT % Työllisyys Talousarviotasapaino (BKT %) 3,0 3,6 1,5 2,3 2,7 1,1 1,6 1,8 (mil- joonaa) 0,7 Huom. Taulukossa esitetään vaikutus vuonna 2000. palkanmuutokset vaikuttavat inflaatioon, sitä suurem- mat ovat vaikutukset korkotasoon, mistä seuraa myös julkistalouden korkomenojen pieneneminen. Lisään- tyvän kasvun ja työllisyyden aikana noudatetulla raken- nepolitiikalla on siis myönteisiä vaikutuksia myös bud- jettisaldoon. 6. 4. 5. Rakennepolitiikka ja suhdannepolitiikka ovat täten käytännössä toistensa edellytyksiä. Suhdannenou- su on kestävää ainoastaan, jos sitä myötäillään rakenne- poliittisilla toimilla. Rakennepolitiikan huomattava myönteinen vaikutus edellyttää sekin tuotannon ja työllisyyden kasvua. 7. Poliittiset mahdollisuudet 7. 1. Valtioiden ja hallitusten päämiehet ilmaisivat työllisyyttä käsitelleessä huippukokouksessa mielipi- teenään, että työllisyyspolitiikan tulee koostua kolmesta osasta: yhteisön kaikkien politiikan alojen aktivoinnista, jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikkojen ja makrotalous- politiikan yhteensovittamisesta. (1) 7. 2. esi- Esimerkkinä poliittisesta keskustelusta tettäköön lyhyesti valikoima taloustieteen Nobel- palkinnon saaneen Franco Modiglianin ja italialaisen poliitikon Giorgio La Malfan ajatuksia. – EU:n tulee ryhtyä pikaisesti työttömyyden vastaiseen taisteluun tuntuvien investointien avulla. Ellei tätä tehdä, on EMUn tulevaisuus uhattuna. – Työmarkkinoiden joustamattomuus on yksi syy on- gelmiin, mutta ei ainoa eikä luultavasti myöskään tärkein. Alhaisimman työttömyyden valtioissa on usein keskimääräistä alhaisempi inflaatio. – Tulee asettaa työllisyystavoite, joka voidaan saavut- taa asteittain kasvavien, mittavien investointien avul- la. Investoinnit rahoitetaan pitkällä aikavälillä työttö- myyskorvauksista säästyvin varoin. – Työnantajien, työntekijöiden ja hallitusten välillä tulee tehdä sopimuksia inflaatiovaikutusten välttämi- seksi työllisyyden parantuessa. – Tätä politiikkaa tulee toteuttaa yhteisesti, sillä inves- tointien lisäys yhdessä valtiossa vaikuttaa vaikuttaa huomattavassa määrin myös muihin maihin. 6. 4. 4. Työmarkkinatilanne on keskeinen tekijä ta- lousarviotasapainon kannalta. Taulukosta 2 ilmenevät erot julkistalouksien budjeteissa heijastavat sekä työlli- syys- että korkovaikutuksia. Mitä suurempi työllisyys- vaikutus on, sitä enemmän säästetään tulonsiirroissa ja sitä suuremmat ovat verotulot. Mitä vähemmän (1) ”– –[On] jatkettava ja kehitettävä yhteensovitettua makro- talouspolitiikkaa, joka hyvin toimiviin sisämarkkinoihin nojautuen luo perustan työllisyyttä edistävälle kestävälle kasvulle, uudelle dynaamisuudelle ja luottamuksen ilmapii- rille. – – Makrotalouden osalta unionin on ehdottoman tärkeää harjoittaa vakauteen, julkistalouden tervehdyttä- miseen, maltillisiin palkkaratkaisuihin ja rakenneuudistuk- siin suuntautuvaa kasvupolitiikkaa. ” C 284/74 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 7. 3. Yksi kaikkien, kaikki yhden puolesta TAULUKKO 4 7. 3. 1. Yhdessä maassa noudatetun erillisen elvytys- politiikan ja yhteisen politiikan välisen eron havainnol- listamiseksi komitea on tehnyt eräitä ekonometrisiä laskelmia. Ranskassa alettiin vuonna 1981 noudattaa jolla pyrittiin lisäämään työllisyyttä el- politiikkaa, vyttämällä yksityistä kulutusta sekä yksityisiä ja julkisia investointeja. Tärkeimmät keinot olivat minimipalkko- jen korottaminen ja sosiaalisten tulonsiirtojen lisäämi- nen. Verojärjestelmää muutettiin investointien edistämi- seksi. Tavoitteena oli vähentää toisen öljykriisin jälkeistä työttömyyttä. Valuuttakurssipolitiikka johti frangin arvon voimakkaaseen laskuun. Erillisen ranskalaisen talouspoliittisen ekspansion ja EU:n laajuisen ekspansiivisen talouspolitiikan vaikutukset Ranskan talouteen vuonna 1982 Muutos Muutos Ranskassa EU:ssa BKT:n kasvu % Maksutase (BKT – %) Budjettisaldo (BKT – %) 1,3 –0,3 –0,4 1,5 –0,1 –0,3 Ero +0,2 +0,2 +0,1 TAULUKKO 3 Ranskan talous 1981–1983 1981 1982 1983 Budjettisaldo (BKT – %) Maksutase (BKT – %) –1,9 –0,8 (Kasvu prosentteina) BKT Yksityinen kulutus Vienti Tuonti 1,2 2,1 3,7 –2,1 –2,8 –2,2 2,5 3,5 –1,7 2,6 –3,2 –0,9 0,7 0,9 3,7 –2,7 7. 3. 2. Kasvuluvut EU:ssa olivat näinä vuosina 0,2, 0,8 ja 1,6 prosenttia. Ranskan julkisen sektorin työllisyyden vuosittaisesta kasvusta huolimatta yksityisen sektorin työllisyys heikkeni siten, että kokonaistulos oli negatiivi- nen. Työttömyys kasvoi vieläkin voimakkaammin siitä syystä, että työvoiman tarjonta kasvoi. Tämä Ranskassa noudatettu uusi politiikka 7. 3. 3. ilman vastaavaa politiikkaa muissa valtioissa johti maksutaseen heikkenemiseen. Kehityksen kannalta rat- kaisevaksi muodostui kuluttajien luottamuksen myön- teinen kehitys. 7. 3. 4. Edellä mainitun Arbejderbevægelsens Erh- vervsrådin talousmallissa on simuloitu tilanne, jossa investoinnit kasvavat 0,5 % BKT:sta kaikissa jäsenvalti- oissa. Tällä pyritään havainnollistamaan yksittäisestä sekä kaikissa EU:n jäsenvaltioissa (joita esimerkkita- pauksessa on 9) yhteisesti toteutetusta politiikan muu- toksesta seuraavien vaikutusten erot. Ranskassa tapah- tuneessa politiikan muutoksessa vaikuttaa tiettyjä lisäte- kijöitä. 7. 3. 5. Yhteisen ekspansiivisen talouspolitiikan yhtey- dessä kasvu on suurempaa ja maksutaseen ja budjettisal- don heikkeneminen pienempää. Ekspansiivinen talous- politiikka vaikuttaa etupäässä siten, että kysynnän kasvu aiheuttaa tuotannon kasvua ja sitä kautta tulotason kohoamista. Jos pystytään lisäksi vaikuttamaan kulutta- jien luottamukseen, vaikutus tehostuu. Näin tapahtui Ranskassa vuonna 1982. Käyttämässämme mallissa kuluttajien luottamuksen kohoaminen, jonka erillisenä tapahtunut ranskalainen ekspansio aiheutti, johti siksi vielä BKT:n 0,7 %:n lisäkasvuun, maksutaseen heikke- nemiseen 0,2 % lisää ja budjettisaldon kohenemiseen 0,4 %. Todellisuudessa näitä myönteisiä vaikutuksia kumosivat mm. kasvavasta työttömyydestä johtuvat lisääntyneet tulonsiirrot sekä korkeammat korot. 7. 3. 6. Mallissa kuvataan myös muutoksen seuraukse- na tapahtuneen Ranskan frangin devalvoinnin vaikutuk- sia muiden maiden työllisyyteen. Laskelman mukaan frangin arvon lasku kasvatti lyhyellä aikavälillä työpaik- kojen määrää Ranskassa 82 000:lla. Saksassa työpaikko- jen määrä laski 34 000:lla, Italiassa 18 000:lla, Iso- Britanniassa 12 000:lla ja muissa EU-maissa 12 000:lla. Täten lähes kaikkia Ranskassa saavutettuja voittoja vastasivat muiden jäsenvaltioiden tappiot, jotka lisäksi jakaantuivat epätasaisesti, koska ne seurasivat kaupan- käynnin kaavoja. Tiivistäen voidaan todeta, että talouden elvyt- 7. 3. 7. täminen yksin vaikuttaa erityisen kielteisesti maksuta- seeseen. Jos ekspansiivista talouspolitiikka toteutetaan yhdessä, vaikutukset talouteen vahvistuvat ja vaikutuk- set maksutaseeseen neutralisoituvat suurelta osin. Kulut- tajien luottamuksen kasvu on Ranskan tapauksessa myös osoituksena siitä, että talouspolitiikan ekspansio voi katkaista negatiivisen kierteen. Tapaus vahvistaa myös sen, että yhden maan noudattamana tyhmänrohke- aksi katsottava politiikka voi yhdessä harjoitettuna osoittaa tehokkuutensa. 7. 3. 8. Valuuttakurssimuutoksen aiheuttamaa vaiku- tusta ei tule enää EMUn voimaantulon jälkeen esiin- tymään. Jäljelle jää muissa maissa tapahtuneen talouden laajentumisen aiheuttama tuotannon kasvu yhdessä 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/75 maassa ja siitä seuraavat vaikutukset. Komitea on sen vuoksi tehnyt lisätutkimuksen, joka perustuu tämän päivän taloudelliseen tilanteeseen ja nykyiseen jäsenvalt- ioiden määrään. Lähtökohtana on BKT:n 1 %:n kasvu. Voidaan sanoa, että alla oleva taulukko osoittaa selvästi yhteistyön kannattavan. Vaikutukset BKT:hen ja työlli- syyteen ovat suuremmat, jos ekspansiiviseen talouspoli- tiikkaan osallistuu useampia maita, ja kielteiset vaiku- tukset valtion budjettiin ja maksutaseeseen pienenevät jonkin verran. Koska suuri osa kysynnästä sijaitsee EU:ssa, siihen vaikuttamalla voimme vaikuttaa eniten työllisyyteen. TAULUKKO 5 Elvytys 1 % vuoden 1998 BKT:sta laskettuna – vaikutukset vuonna 2000 BKT:n kasvu % Työllisyys Budjettisaldo BKT % Maksutase BKT % Ekspansio Ranskassa Ekspansio koko EU:ssa 1,2 1,6 213 000 278 000 - 0,6 - 0,4 - 0,4 - 0,2 7. 4. Talouspolitiikka on rakentunut yksittäisten maitten välisen kilpailun varaan. Kasvun tulee tällöin syntyä vientimarkkinoista, toisien sanoen muiden mai- den kysynnästä. Valtiot ovat käyttäytyneet yksityisyri- tysten tavoin. Tämä tilanne on osittain muuttunut sisämarkkinoiden ja EMUn mukana. Omaa kilpailuky- kyä puolustetaan kuitenkin usein edelleen naapurimai- den vastaisilla toimilla. 7. 4. 1. Yrityksille toivomme mahdollisimman täydel- listä ja oikeudenmukaista kilpailua, mutta nämä itse pyrkivät usein välttämään kilpailua kartellien tms. avulla. Jäsenvaltioilta toivomme laajaa yhteistyötä eikä sentyyppistä kilpailua, joka syntyy, jos valtiot yrittävät anastaa toisiltaan tuotantoa ja työllisyyttä. EU:n kilpai- lulainsäädäntö on äärettömän tärkeä, mutta tarvitaan yhtenäisempiä pelisääntöjä maiden kesken entistä ai- domman yritysten välisen kilpailun mahdollistamiseksi. 8. Taloudellinen lähentyminen rahaliiton lisäksi? 8. 1. Olemme kuvanneet, miten yhden maan palkka- ratkaisuilla on vaikutuksia muihin maihin. Kaaviosta 5 nähdään, että tämä ei ole pelkästään teoreettista pohdiskelua. Kaaviossa mukana olevissa maissa, jotka ovat pääasiassa EU-maita, ovat erot palkannousutah- dissa pienentyneet asteittain siten, että 1990-luvulla vaihtelut ovat enää hyvin vähäisiä. Tämä muutos on tapahtunut ilman mitään muodollisia valtioiden välisiä sopimuksia, mutta vaihtoehto naapurivaltioiden kanssa samantasoiselle palkannousulle on työttömyys. 8. 2. Maiden välisten erojen lisäksi dramaattista muu- tosta on tapahtunut myös palkannousujen tasossa: ne ovat kausi kaudelta pienentyneet. Niinpä ei voida puhua vain inflaation, vaan myös palkankorotusten lähentymisestä. Inflaatiotahdin heikkeneminen ja nimel- lispalkankorotukset ovat jatkuvasti kulkeneet samaan suuntaan. Jätämme muiden mietittäväksi, ovatko pie- nentyneet palkankorotukset mahdollistaneet inflaation heikkenemisen vai onko alentunut inflaatio johtanut pienempiin palkankorotuksiin. Tärkeintä on todeta, että sekä inflaatio että palkankorotukset näyttäisivät nyt asettuneen alhaiselle tasolle. Tämä on myönteistä tavara- ja työmarkkinoiden 8. 3. vakauden kannalta. Tiettyjä eri taloudellisten tekijöiden välisiä suhteita tulee ylläpitää myös tämäntyyppisessä tilanteessa, jotta taloudet toimisivat tyydyttävästi ja työttömyys vähenisi. Inflaation ja palkankorotusten välinen suhde on ratkaiseva kysynnän kehityksen ja työllisyyden kannalta 60 % BKT:sta). Kasvavissa talouksissa reaalipalkkojen tulee nousta, jos kasvun halutaan olevan pysyvää. Sen lisäksi, että tuotteille on oltava kysyntää, tulee investointien olla kannattavia, jotta niiden lisäys olisi perusteltua. Tällöin tuottavuuden kasvun tulee nykyisessä taloudelli- sessa tilanteessa ja pidemmän jakson aikana mitattuna olla suurempi kuin reaalipalkkojen nousu. (kulutus muodostaa 8. 4. Palkankorotusten tason lähentymisestä huoli- matta palkanmuodostuksessa esiintyy vielä suuria eroja. Viime vuosina on ollut havaittavissa yhteys myönteisen työllisyyskehityksen ja valtakunnallisten palkkoja ym. koskevien kolmikanta- tai muiden sopimusten välillä. Esimerkkejä tästä ovat Irlanti, Alankomaat, Tanska, Itävalta, Norja ja Suomi, vaikka järjestelmät ja sopimus- ten laajuudet ovatkin erilaisia. 8. 5. Komitea haluaa myös korostaa, että työoikeu- dessa sekä ympäristö- ja veropolitiikassa lähentymistä esiintyy vähimmäistasojen muodossa. 8. 6. Vähimmäissääntöjä käytettäessä niistä päätetään EU-tasolla. Kuitenkaan nämä vähimmäissäännöt har- voin määräävät niitä tasoja, joita eri maissa tullaan käyttämään, koska jäsenvaltiot saavat vapaasti asettaa tasot korkeammalle. EU määrittelee säännöstelyn suun- nan, mutta ei sitä, miten pitkälle siinä voidaan mennä. 8. 7. EU määrittelee EMU-valmistelujen ja työllisyys- politiikan suuntaviivat, mutta ei määrää toimenpiteistä. EMUun liittyvissä lähentymisvaatimuksissa määri- C 284/76 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 tellään, mitä jäsenvaltioiden tulee saavuttaa, mutta ei keinoja vaatimusten täyttämiseksi. Työllisyyssuuntavii- voissa esitetään 19 kohdassa, minkä suuntaisia ”rakenne- toimenpiteiden” tulee olla. Jäsenvaltiot valitsevat tietyt toimenpiteet ja näitä toimenpiteitä voidaan arvostella vasta, jos EU-tasolla katsotaan, että niiden avulla ei ole päästy riittävän pitkälle. 8. 8. Lähentymiskriteerien avulla saavutettua lähenty- mistä seuraa nyt lähentymisen lisääntyminen myös työmarkkinapolitiikassa ja pätevyyden kehittämisessä, jotka on mainittu työllisyyssuuntaviivoissa. Jäsenvalt- ioiden talouden taso, talousrakenne ja sosiaaliset säännöt tulevat kuitenkin jatkossakin olemaan hyvin erilaisia, ja jopa suhdannejaksonkin osalta niiden tilanne voi vaihdella. Siksi tärkeät poliittiset ratkaisut tullaan edelleen tekemään jäsenvaltioissa. Jäsenvaltiot tekevät tulevaisuuden yhä lähentyneemmässä taloudessakin omat päätöksensä esimerkiksi siitä, sovitetaanko toi- menpiteitä julkisen sektorin meno- vai tulopuolella, valitaanko kohdennettuja vai yleisiä toimenpiteitä sekä toteutetaanko toimia julkisella sektorilla vai pyritäänkö elvyttämään yksityisen sektorin toimintaa. 9. Päätelmät 9. 1. Jotta työttömyyttä pystyttäisiin merkittävästi vähentämään, on välttämätöntä lisätä talouden kasvua. Kasvun tulee olla kestävää ympäristön ja muiden seikko- jen kannalta. Kasvun lisääntymisestä seuraa samalla työttömyyden väheneminen. Mutta miten tämä saavute- taan? Kysynnän kasvu on poliittisissa keskusteluissa asetettu vastakkain työmarkkinoiden sääntelyn purka- misen kanssa. Tilanne vaatii kuitenkin pikemminkin vuorovaikutusta kasvaneen kysynnän ja rakennemuu- tosten välillä aktiivisen työmarkkinapolitiikan sekä kou- lutukseen ja pätevyyden kehittämiseen tehtyjen panos- tusten muodossa. Politiikkaa ei pidä suunnata siten, että se vähentää talouden rakennemuutoksiin johtavaa taloudellista painetta. Jotta tuotantoa pystyttäisiin siirtämään kannattamattomilta aloilta tulevaisuuden aloille, tarvitaan kustannuspaineita ja voittomahdolli- suuksia. 9. 2. Työmarkkinapolitiikka ja panostus koulutusta- son ja pätevyyden kohottamiseen vahvistavat yksilöä työmarkkinoilla. Ilman kysyntäjohteista kasvua tämä ei kuitenkaan luo uusia työpaikkoja. Käy pikemminkin päinvastoin, eli kun työvoima on tehokasta, kysynnän vaatima tuotantotaso saavutetaan pienemmällä hen- kilömäärällä. Kysyntäjohteisen kasvupolitiikan harjoit- taminen valtiotasolla on selvästikin vaikeaa. Mutta talouden integraation seurauksena kyseistä politiikkaa on mahdollista harjoittaa EU-tasolla. Taseongelmat, jotka syntyvät, jos yksi valtio noudattaa ekspansiivista talouspolitiikkaa, kuten Ranska vuonna 1982, tasoittu- vat sitä enemmän, mitä useampi valtio ryhtyy seuraa- maan samaa politiikkaa. Jos kaikki jäsenvaltiot liittyvät rintamaan, myönteiset vaikutukset maksimoituvat sa- malla kun kielteiset minimoituvat. 9. 3. Jos kaikissa 15:ssä EU:n jäsenvaltiossa tehdään suurisuuntaisia yhteensovitettuja julkisia investointeja, työllisyystilanne voi eräiden laskelmien mukaan kohen- tua noin viidellä miljoonalla työpaikalla. Budjetti- ja kauppataseongelmat sekä pääomapako, joihin kysyntä- johteinen ekspansiivinen talouspolitiikka johtaa yksit- täisessä valtiossa, voidaan ratkaista koordinoimalla politiikka EU-tasolla. Jäljelle jää kuitenkin inflaatio- ongelma. 9. 4. Inflaatiota ja talousarviotasapainoa koskevia arvostuksia ylläpitävät ensisijaisesti keskuspankit itse- näisen asemansa turvin. Maailmanlaajuiset rahoitus- markkinat vahvistavat tätä politiikkaa. Olennaisesti alhaisempien palkankorotusten ja alemman inflaation lisäksi tiukka talouspolitiikka on lyhyellä aikavälillä käytännössä usein johtanut myös työttömyyden kas- vuun. Ekspansiivisempi talouspolitiikka vähentää sa- moin perustein työttömyyttä, mutta inflaatio on sen seurauksena taas vaarassa kasvaa ellei samanaikaisesti ryhdytä toimiin sen estämiseksi. 9. 5. Edellä esitetyn perusteella voidaan sanoa, että työttömyydelle ei pystytä tekemään mitään puuttumatta samalla jollain tavalla inflaatioon. Kysyntäjohteiseen kestävään kasvupolitiikkaan tulee siis yhdistää inflaa- tionvastaiset toimet. Pohdittaessa tilannetta realistisesti ja tuloshakuisesti tätä ei voida jättää huomioimatta. Poliitikkojen tulee esittää vaihtoehtoja, jotka mahdollis- tavat sekä kysyntäjohteisen kasvun että inflaation tor- junnan. 9. 5. 1. Yksi toisinaan esitetyistä vastaväitteistä on, että inflaatio sinänsä ei ole mikään suuri ongelma. Ratkaisevaa on, miten inflaatio saadaan hallintaan. Tämä on saavutettu politiikalla, jonka sivuvaikutuksina ovat olleet alhainen kysyntä ja korkea työttömyys. Tämän vuoksi keskuspankit eivät tule muutoin muuttu- mattomassa taloudellisessa tilanteessa sallimaan tällais- ta inflaatiota eivätkä siis myöskään kovin voimakasta työllisyyden kasvua. Työttömyyden puolittumisen tuot- tavan päinvastaisen politiikan sivuvaikutuksena olisi vastaavasti korkea inflaatio. 9. 5. 2. On siis löydettävä muita keinoja pitää inflaatio alhaisena. Ainoa vaihtoehto, josta ei ole inhimillisiä tai sosiaalisia seurauksia ja joka on hyväksyttävissä eurooppalaisen sosiaalimallin puitteissa, on sopimus- neuvottelu- ja palkanmuodostusprosessien muuttami- nen siten, että nykyinen palkannousutahti säilytetään myös työttömyyden puolittuessa. Työmarkkinaosapuolilla on siis inflaation 9. 5. 2. 1. vastaisessa taistelussa keskeinen asema. Työvoimakus- tannukset ovat tuotantokustannusten hallitseva osa, jos edeltävät tuotantoportaat otetaan huomioon. Palkanko- rotukset, jotka pidemmällä aikavälillä huomattavasti ylittävät tuottavuuden kasvun, näkyvät siksi aina korke- ampina hintoina. 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/77 9. 5. 2. 2. Jäsenvaltioiden tulee sen vuoksi myös vuosit- taisissa työllistämissuunnitelmissaan, eikä pelkästään talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen puitteissa (Broad Economic Guidelines), selvittää johdonmukai- sesti, mitä hallitus, työmarkkinaosapuolet ja elinkeino- elämä tekevät pitääkseen inflaation kurissa. 9. 6. Tämä ei kuitenkaan riitä. Myös työmarkkinoi- den rakenneongelmalle on välttämättä tehtävä jotain. EU:n työmarkkinat kulkevat epätahdissa eivätkä koulu- tusjärjestelmät täytä työmarkkinoiden vaatimuksia am- mattitaidosta ja pätevyydestä. Tämä ongelma on suurin este työmarkkinoiden joustojen lisäämiselle. Työmarkkinaosapuolilla on ensisijaisesti yh- 9. 5. 2. 3. teinen vastuu siitä, että palkkakehitys pysyy pitkällä aikavälillä alhaisen inflaation, tuottavuuden kasvun ja riittävän kysynnän asettamissa rajoissa. Menetelmä, jolla tähän päästään, on reaalipalkkojen alhainen nimel- ja inflaation liskorotus ostovoiman kasvattamiseksi pitämiseksi samanaikaisesti alhaalla. 9. 5. 2. 4. On luotava lainsäädäntö, joka toisaalta mah- dollistaa sen, että työmarkkinaosapuolet voivat kantaa vastuunsa palkanmuodostuksesta, ja joka toisaalta tar- joaa riittävät takeet palkanmuodostuksen kehittämi- sestä yhteisen edun mukaisesti. (1) 9. 5. 2. 5. Lähentymisprosessi on jo aiheuttanut palkan- korotusten, inflaation ja budjettivajeen voimakasta har- monisointia jäsenvaltioiden välillä. Tämä vaatii jo yksin työmarkkinaosapuolilta tietojen vaihdon lisäämistä so- pimusneuvottelujen alla. Siksi TSK ehdottaa, että osa- puolet keskustelisivat mahdollisuudesta perustaa työ- markkinaosapuolten välisen vuoropuhelun puitteissa talouselämässä, työmarkkinoilla ja koulutusalalla toimi- va laajempi ryhmä, jonka jäsenet yhdessä keskustelisivat palkanmuodostuksesta, luonnollisesti kuitenkaan suo- raan puuttumatta jäsenvaltioissa käytäviin neuvotte- luihin. 9. 5. 3. Maissa, joissa vakaata palkanmuodostusta ei onnistuta saavuttamaan, on varauduttava heikompaan työsuhdeturvaan, alhaisempiin työttömyyskorvauksiin, työttömyyden vähentämistoimien epäonnistumiseen sekä vähitellen myös reaalipalkkojen laskuun. Kilpailu- kyvyn heikentyminen vaikuttaa väistämättä työehtoihin. Kun devalvointiin ei ole mahdollisuutta, on pakosta otettava huomioon ainoastaan todelliset tekijät. (1) Ks. TSK:n lausunnot aiheista ”Työllisyyspolitiikka ja ammatillis-yhteiskunnallisten järjestöjen rooli talous- ja rahaliiton kolmannessa vaiheessa”, esittelijä: Thierry Dock (valmisteilla), sekä ”Työllisyys ja euro”, esittelijä Michael Geuenich (valmisteilla). Bryssel 2. heinäkuuta 1998. Tilanteessa, jossa investoinnit kasvavat ja ta- 9. 6. 1. loudellinen toimeliaisuus lisääntyy, kuilu koulutetun työvoiman kysynnän ja tarjonnan välillä ei ole ainoas- taan kasvun este, vaan pullonkauloja aiheuttaessaan se johtaa myös inflaation kasvuun. 9. 6. 2. Tietojen ja ammattipätevyyden lisääntymisestä johtuva yksilön aseman vahvistuminen työmarkkinoilla johtaa myös siihen, että uskalletaan kokeilla uusia työtehtäviä. Koulutukseen tehdyt julkiset investoinnit ovat luultavasti pienentyneet lähentymisprosessin aika- na, minkä vuoksi ne tulee ensi tilassa saattaa takaisin aiemmalle tasolle. Pitkällä aikavälillä niitä tulee kasvat- taa entisestään. Uusi perussopimus suo meille paremmat mahdol- 9. 7. lisuudet hyödyntää yhteisiä toimia työttömyyden torjun- nassa. Tällöin ei riitä, että ongelmaan tartutaan vain yhdeltä suunnalta, eli palkan alhaisia nimelliskorotuksia ja matalaa inflaatiota ajavan rakennepolitiikan kautta. Tarvitaan myös kysyntäjohteista ekspansiivista talous- politiikkaa. Tämä on täysin yhdistettävissä edellä kuvat- tuun politiikkaan. Taloustieteilijöiden käyttämää ilmai- sua lainataksemme voimme sanoa, että tällaisen politii- kan seurauksena NAIRU laskee, jolloin keskuspankit voivat suostua kysynnän tason kohottamiseen kehitystä jarruttamatta. Tämä edellyttää sitä, että 23 %:n koko- naisulkomaankauppaa ei enää pidetä politiikan rajoit- teena, vaan että toiminnan lähtökohtana pidetään huo- mattavasti pienempää 8 %:n rajoitetta. 9. 8. Kaikilla tahoilla on tässä tärkeä tehtävänsä: työmarkkinaosapuolilla ja muilla etujärjestöillä, elinkei- noelämällä, hallituksilla ja EU:n toimielimillä. Kolmi- kantayhteistyö tulisi työmarkkinaosapuolien välisen vuoropuhelun puitteissa voida kehittää sellaiseksi kump- panuudeksi työllisyyden puolesta, jossa palkansaajat kantavat oman vastuunsa, työnantajat ja elinkeinoelämä omansa ja jossa hallitukset ja EU sitoutuvat hyö- dyntämään näitä edellytyksiä toteuttaakseen ekspansii- visempaa, työllisyyttä lisäävää talouspolitiikkaa. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS C 284/78 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 TILASTOLIITE talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon 1. Euroopan kauppa – Tavaravienti nykyhinnoin – ulkomaankaupan tilastot Kauppa muiden jäsenvaltioiden ja yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa prosentteina BKT:sta Jäsenvaltiot Eurooppa taloudellisena kokonaisuutena Kauppa yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa Vientimarkkinat: 8 % BKT:sta Lähde: Euroopan komissio. Luvut ilman aikaviitettä. Sisämarkkinoiden osuus: 92 % BKT:sta 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/79 2. Köyhien osuus suhteessa keskimäärin käytettävissä oleviin tuloihin jäsenvaltioissa ja unionissa vuonna 1992 (Itävaltaa koskevia lukuja ei ole käytettävissä) Lähteet: ECHP 1994 ja Nordic SLCs. 3. Kapasiteettikäyttö Saksan teollisuudessa ( %) vuosina 1960–1997 Lähde: EcoWin. C 284/80 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 4. Työttömyyden muutos ( %) vuosina 1994–1998 Lähde: OECD:n talouskatsaus N:o 62. 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/81 5. Teollisuuden tuntipalkat Average 1976-1980 Average 1981-1985 Average 1986-1990 Average 1991-1995 Lähde: OECD:n työllisyyskatsaus 1997


title: Resolution on the Commission's White Paper on sectors and activities excluded from the working time Directive (COM(97) 0334 C4-0434/97)

eurovoc_concepts:
arrangement of working time
economic relations
fisherman
monetary policy
occupational health
occupational safety
poverty
regional policy
working time

formats: html print