title: Protokoll till 1979 års konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar om långlivade organiska föroreningar

eurovoc_concepts:
UN convention
air quality
environmental protection
organic pollution
protocol
transfrontier pollution

formats: html pdf print

text: 19. 3. 2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 81/37 till 1979 års konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar om långlivade organiska föroreningar PROTOKOLL PARTERNA har FÖRESATT SIG att förverkliga konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar, INSER att utsläpp av många långlivade organiska föroreningar sprids över internationella gränser och faller ned, långt från utgångspunkten, i Europa, Nordamerika och Arktis, och att atmosfären är det viktigaste mediet för spridningen, är MEDVETNA om att långlivade organiska föroreningar inte bryts ned under naturliga förhållanden och att de kan ha skadlig inverkan på människors hälsa och på miljön, är OROADE över att långlivade organiska föroreningar kan biomagnifieras i de övre trofiska nivåerna till koncentra- tioner som kan påverka hälsan för vilda djur, växter och människor, ERKÄNNER att det arktiska ekosystemet, och särskilt ursprungsbefolkning som livnär sig på fisk och däggdjur från Arktis, är speciellt i riskzonen på grund av biomagnifiering av långlivade organiska föroreningar, INSER att åtgärder för att begränsa utsläpp av långlivade organiska föroreningar även skulle bidra till att skydda miljö och människors hälsa utanför regionen för Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa, inbegripet arktiska och internationella vatten, är FAST BESLUTNA att vidta åtgärder för att föregripa, förhindra eller minimera utsläpp av långlivade organiska förore- ningar, och beaktar tillämpandet av förebyggande åtgärder enligt princip 15 i Riodeklarationen om miljö och utveckling, BEKRÄFTAR PÅ NYTT att stater, i enlighet med Förenta nationernas stadga och grundsatserna i internationell lag, har suverän rätt att nyttja sina egna resurser i enlighet med sina egna riktlinjer för miljö och utveckling, och ansvarar för att aktiviteter inom den egna jurisdiktionen eller kontrollen inte skadar miljön i andra stater eller i områden utanför den nationella jurisdiktionens gränser, KONSTATERAR att det finns ett behov av globala åtgärder mot långlivade organiska föroreningar och erinrar om den roll man räknar med att regionala överenskommelser skall spela när det gäller att reducera gränsöverskridande luftförore- ningar, vilket beskrivs i Agenda 21, kapitel 9, och särskilt om uppgiften för Förenta nationernas ekonomiska kommis- sion för Europa att dela sin regionala erfarenhet med andra regioner i världen, INSER att det finns regionala och globala avtal och internationella instrument som styr hantering, gränsöverskridande förflyttning och slutligt omhändertagande av farligt avfall, särskilt Baselkonventionen om kontroll av gränsöverskridande transporter och slutligt omhändertagande av farligt avfall, ANSER att de dominerande källorna till luftföroreningar som bidrar till ackumulation av långlivade organiska förore- ningar är användningen av vissa pesticider, framställning och användning av vissa kemikalier, oavsiktligt bildande av vissa substanser vid avfallsförbränning, förbränning, framställning av metall samt mobila källor, är MEDVETNA om att det finns tillgängliga metoder för att minska utsläpp av långlivade organiska föroreningar i luften, är MEDVETNA om behovet av kostnadseffektiva regionala metoder för bekämpning av luftföroreningar, BEAKTAR de betydelsefulla bidragen från privata och allmänna sektorer beträffande kunskap om de verkningar som kan kopplas till långlivade organiska föroreningar, tillgängliga alternativ och utsläppsbegränsande åtgärder, samt deras roll vid minskning av utsläpp av långlivade organiska föroreningar, är UPPMÄRKSAMMA på att en åtgärd som vidtas för att minska långlivade organiska föroreningar inte bör vara ett sätt att godtyckligt eller otillbörligt diskriminera eller förtäckt begränsa internationell konkurrens och handel, långlivade organiska BEAKTAR befintlig vetenskaplig och teknisk information om utsläpp, atmosfäriska processer, föroreningars effekter på människors hälsa och på miljön, samt om minskningskostnader, och bekräftar behovet av fortlöpande vetenskapligt och tekniskt samarbete för att öka förståelsen i dessa frågor, VÄRDESÄTTER de åtgärder mot långlivade organiska föroreningar som vissa parter redan vidtagit på nationell nivå och/eller under internationella konventioner, L 81/38 SV Europeiska unionens officiella tidning 19. 3. 2004 och har KOMMIT ÖVERENS om följande. Artikel 1 Definitioner I detta protokoll avses med: en följd av denna ändring. Den nationella sakkunniga myndigheten skall avgöra om en modifiering är väsentlig eller ej, med beaktande av faktorer som t. ex. miljöförde- larna till följd av modifieringen. Artikel 2 Mål 1. konvention: konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar antagen i Genève den 13 november 1979. Målet med detta protokoll är att kontrollera, minska och elimi- nera utsläpp och läckage av långlivade organiska föroreningar. 2. EMEP: samarbetsprogrammet och utvärdering av den långväga spridningen av luftförore- ningar i Europa. övervakning för Artikel 3 3. verkställande organ: konventionens verkställande organ, som inrättades enligt konventionens artikel 10, punkt 1. Grundläggande skyldigheter 4. kommission: Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa. 5. parter: om inte annat framgår av sammanhanget, parterna i detta protokoll. 6. EMEP:s geografiska räckvidd: det område som definieras i artikel 1, punkt 4 i protokollet till 1979 års konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar angående den långsiktiga finansieringen av samarbetsprogrammet för övervakning och utvärdering av den långväga spridningen av luftföroreningar i Europa (EMEP) som antogs i Genève den 28 september 1984. 7. långlivade organiska föroreningar: (POP) organiska substanser som (i) har giftiga egenskaper, (ii) är långlivade, (iii) bio- ackumuleras, (iv) tenderar till långväga gränsöverskridande spridning och nedfall, (v) sannolikt har signifikant skadlig inverkan på människors hälsa och miljö nära och fjärran från sina källor. 8. substans: en särskild kemikalietyp eller ett antal kemikalie- typer som bildar en specifik grupp på grund av att de (a) har liknande egenskaper och släpps ut i miljön tillsam- mans, (b) bildar en blandning som normalt säljs som enskild vara. 9. utsläpp: utsläpp av en substans i atmosfären, från ett ställe eller från flera olika ställen. 10. stationär anläggning: en bestämd byggnad, struktur, anord- ning, installation eller utrustning som släpper ut, eller kan långlivade organiska föroreningar direkt eller släppa ut, indirekt i atmosfären. 11. kategorin större stationär anläggning: alla kategorier stationära anläggningar som tas upp i bilaga VIII. 12. ny stationär anläggning: en stationär anläggning vars uppförande eller väsentliga modifiering påbörjats mer än två år efter ikraftträdandet av (i) detta protokoll, eller (ii) en ändring av bilaga III eller VIII, där den stationära anlägg- ningen lyder under villkoren i detta protokoll endast som Förutom i speciella undantag enligt artikel 4 skall varje 1. part vidta effektiva åtgärder för att: a) Eliminera tillverkning och användning av de substanser som anges i bilaga I, i enlighet med utförandekraven som specifi- ceras i bilagan. b) i) Garantera att när de substanser som anges i bilaga I slut- ligt omhändertas utförs detta på ett miljövänligt sätt, med beaktande av tillämpliga regionala och globala avtal som styr hantering och slutligt omhändertagande av farligt avfall, särskilt Baselkonventionen om kontroll av gränsöverskridande transporter och slutligt omhänderta- gande av farligt avfall. ii) Sträva efter att garantera att det slutliga omhänderta- gandet av de substanser som anges i bilaga I sker inrikes och med relevant miljöhänsyn. iii) Garantera att gränsöverskridande förflyttning av de substanser som anges i bilaga I utförs på ett miljövänligt sätt, med beaktande av tillämpbara regionala och globala avtal som styr hantering och slutligt omhändertagande av farligt avfall, särskilt Baselkonventionen om kontroll av slutligt omhändertagande av farligt avfall. gränsöverskridande transporter och c) Begränsa användningen av de substanser som anges i bilaga i enlighet med till de angivna användningsområdena, II utförandekraven som specificeras i bilagan. 2. Kraven som anges i punkt 1 (b) ovan skall träda i kraft för varje enskild substans det datum då tillverkning eller användning av substansen upphört, beroende av vilket som sker sist. 3. Varje part skall för substanser som anges i bilagorna I, II och III utveckla lämpliga strategier för att identifiera varor som fortfarande dylika substanser, och skall vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa ett miljövänligt slutligt omhändertagande av sådant avfall, och av sådana artiklar när de blir avfall. används, och avfall som innehåller 19. 3. 2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 81/39 I punkterna 1 till 3 ovan skall termerna ”avfall”, ”slutligt 4. omhändertagande” i överensstämmelse med hur dessa termer används i Baselkon- ventionen om kontroll av gränsöverskridande transporter och slutligt omhändertagande av farligt avfall. och ”miljövänlig hantering” tolkas 5. Varje part skall a) minska sitt totala årliga utsläpp av varje substans som anges i bilaga III, med utgångspunkt i utsläppsnivån för det refe- rensår som anges i enlighet med denna bilaga, genom att speciella vidta effektiva åtgärder omständigheter, för partens lämpade de substanser som anges i bilaga I och II. Ett minimikrav är att parterna inom EMEP:s geografiska räckvidd skall använda de metoder och den tidsmässiga och geografiska fördelning som anges av EMEP:s styrande organ. Parterna utanför EMEP:s geografiska räckvidd skall som riktlinje använda de metoder som utvecklats genom verkställande organets arbetsplan. Parten skall rapportera om denna information enligt rapporterings- kraven som anges i artikel 9 nedan. Artikel 4 Undantag b) tillämpa följande, senast enligt tidsplanerna i bilaga VI: i) Bästa tillgängliga teknik för varje ny stationär anläggning inom kategorin större stationära anläggningar för vilken bästa tillgängliga teknik identifieras i bilaga V. 1. Artikel 3, punkt 1, gäller inte kvantiteter av en substans som skall användas för laboratorieforskning eller som referens- standard. ii) Gränsvärden, som är minst lika stränga som de som anges i bilaga IV, för varje ny stationär anläggning inom en kategori som anges i bilagan, med beaktande av bilaga V. En part kan även tillämpa andra utsläppsbe- likvärdiga som totalt gränsande strategier utsläppsnivåer. sett ger iii) Bästa tillgängliga teknik, med beaktande av bilaga V, för varje befintlig stationär anläggning inom kategorin större stationära anläggningar för vilken bilaga V anger bästa tillgängliga teknik, i den mån det är tekniskt och ekonomiskt genomförbart. En part kan även tillämpa andra utsläppsbegränsande strategier som totalt sett ger likvärdiga utsläppsnivåer. iv) Gränsvärden, som är minst lika stränga som de som anges i bilaga IV, för varje befintlig stationär anläggning inom en kategori som anges i bilagan, i den mån det är tekniskt och ekonomiskt genomförbart, med beaktande av bilaga V. En part kan även tillämpa andra utsläppsbe- gränsande strategier likvärdiga som totalt utsläppsnivåer. sett ger v) Effektiva åtgärder för att kontrollera utsläpp från mobila källor, med beaktande av bilaga VII. Vad gäller förbränningsanläggningar för hushåll avser de 6. skyldigheter som anges i punkt 5 (i) och (iii) samtliga stationära anläggningar inom den kategorin. 7. Om en part efter att ha tillämpat punkt 5 (b) ovan inte kan uppfylla kraven i punkt 5 (a) ovan för en substans som anges i bilaga III, skall parten befrias från skyldigheterna i punkt 5 (a) ovan för den substansen. 2. En part kan bevilja undantag från artikel 3, punkterna 1 (a) och (c), med avseende på en speciell substans under förutsättning att undantaget inte beviljas eller används på ett sätt som undergräver målen med detta protokoll, och endast med de syften och under de villkor som följer: a) För annan forskning än den som nämns i punkt 1 ovan om följande villkor uppfylls: i) Ingen betydande mängd av substansen förväntas komma ut i miljön under den tänkta användningen och det slut- liga omhändertagandet. ii) Mål och parametrar för sådan forskning skall bedömas och godkännas av parten. iii) Undantaget skall omedelbart upphöra vid ett betydande utsläpp i miljön av en substans, lämpliga åtgärder skall vidtas för att minska utsläppet och en bedömning av skyddsåtgärderna skall utföras innan forskningen får fortsätta. b) För att kunna hantera en nödsituation vid allmän hälsorisk om följande villkor uppfylls: i) Ingen annan lämplig åtgärd kan vidtas av parten för att hantera situationen. ii) Vidtagna åtgärder skall stå i proportion till omfattningen och allvaret i nödsituationen. iii) Lämpliga försiktighetsmått skall ha vidtagits för att skydda miljö och människors hälsa och för att garantera att substansen inte används utanför det geografiska område där nödsituationen uppstått. iv) Undantaget skall beviljas för en tidsperiod som inte överstiger nödsituationens varaktighet. 8. Varje part skall utarbeta och underhålla förteckningar över utsläpp av de substanser som anges i bilaga III och samla tillgänglig information angående tillverkning och försäljning av v) Alla återstående lager av substansen skall underställas villkoren i artikel 3, punkt 1 (b) vid nödsituationens upphörande. L 81/40 SV Europeiska unionens officiella tidning 19. 3. 2004 c) För användning i mindre utsträckning, om parten bedömer d) Utbyte av information om aktiviteter i andra internationella det som viktigt, om följande villkor uppfylls: forum. i) Undantaget beviljas för högst fem år. ii) Undantaget har inte tidigare beviljats enligt denna artikel. iii) Det får inte finnas några lämpliga alternativ till den avsedda användningen. iv) Parten har uppskattat omfattningen av de utsläpp av substansen som orsakas av undantaget, och hur detta bidrar till parternas samlade utsläpp av substansen. v) Tillräckliga försiktighetsåtgärder vidtas som garanti för att miljöutsläpp minimeras. vi) Alla återstående lager av substansen skall underställas villkoren i artikel 3, punkt 1 (b) vid nödsituationens upphörande. Varje part skall senast nittio dagar efter beviljandet av ett 3. undantag enligt punkt 2 ovan förse sekretariatet med åtmins- tone följande information: a) Det kemiska namnet på substansen som är föremål för undantaget. b) Syftet med att undantaget beviljades. c) Villkoren som undantaget beviljades under. d) Tidsperioden för det beviljade undantaget. e) Vem, eller vilken organisation undantaget gäller. f) För undantag som beviljats enligt punkt 2 (a) och (c) ovan, den uppskattade omfattningen av det utsläpp av substansen som orsakas av undantaget, och hur detta bidrar till parternas samlade utsläpp av substansen. Sekretariatet skall se till att informationen enligt punkt 3 4. ovan är tillgänglig för alla parter. Artikel 5 Artikel 6 Allmän kännedom Parterna skall, i överensstämmelse med lagar, bestämmelser och praxis i respektive länder, främja tillhandahållandet av informa- tion till allmänheten, inbegripet privatpersoner som är direkt- användare av långlivade organiska föroreningar. Denna infor- mation kan innefatta bland annat följande: a) Information, inklusive märkning, om riskbedömning och risker. b) Information om riskreducering. c) Information för att uppmuntra eliminering eller minskad användning av långlivade organiska föroreningar, inklusive information om samordnad hantering av skadeinsekter, samordnad hantering av grödor och de ekonomiska och sociala effekterna av denna eliminering eller minskning. d) Information om alternativ till långlivade organiska förore- ningar, liksom en utvärdering av riskerna som dylika alter- nativ utgör för miljö och människors hälsa, samt informa- tion om de ekonomiska och sociala effekterna av sådana alternativ. Artikel 7 Strategier, riktlinjer, program, åtgärder och information 1. Varje part skall, senast sex månader efter datumet för detta protokolls ikraftträdande för parten, utarbeta strategier, riktlinjer och program för att uppfylla sin skyldighet enligt detta protokoll. Utbyte av information och teknik 2. Varje part skall: Parterna skall, i överensstämmelse med lagar, bestämmelser och praxis i respektive länder, skapa gynnsamma förutsättningar för att underlätta utbyte av information och teknik som utformats för att minska alstrande och utsläpp av långlivade organiska föroreningar, och för att utveckla kostnadseffektiva alternativ genom att stödja bland annat följande: a) Kontakter och samarbete mellan organisationer och indi- vider inom de privata och allmänna sektorer som kan till- handahålla teknik, konstruktionstjänster, utrustning eller finansiering. b) Utbyte av och tillgång till information om utveckling och användning av alternativ till långlivade organiska förore- ningar, liksom om utvärdering av riskerna som dylika alter- nativ utgör för miljö och människors hälsa, samt informa- tion om de ekonomiska och sociala kostnaderna för sådana alternativ. c) Sammanställning och regelbunden uppdatering av listor över parternas myndigheter vilka är engagerade i liknande aktiviteter inom andra internationella forum. a) Uppmuntra användningen av ekonomiskt genomförbara miljövänliga tekniska lösningar och bästa miljöpraxis med avseende på alla aspekter av användning, tillverkning, utsläpp, bearbetning, distribution, hantering, transport och upparbetning av substanser som omfattas av detta protokoll, samt tillverkade varor, blandningar eller lösningar som inne- håller dylika substanser. b) Uppmuntra införande av andra hanteringsprogram för att minska utsläpp av långlivade organiska föroreningar, inklu- sive frivilliga program samt användningen av ekonomiska instrument. c) Överväga införandet av ytterligare riktlinjer och åtgärder som är lämpliga för partens särskilda omständigheter, vilket kan inkludera icke lagstiftade tillvägagångssätt. d) Målmedvetet utföra ekonomiskt genomförbara aktiviteter för att minska nivåerna av substanser som omfattas av detta protokoll, och som ingår andra substanser, kemiska produkter eller tillverkade varor, så snart källans relevans fastslagits. som föroreningar i 19. 3. 2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 81/41 e) I sina program för utvärdering av substanser beakta de egen- skaper som anges i punkt 1 i verkställande organets beslut nr 1998/2 om information som skall lämnas in, och om rutiner för tillägg av substanser i bilagorna I, II och III, inbe- gripet alla ändringar i dessa. Parterna får vidta strängare åtgärder än de som krävs i 3. detta protokoll. Artikel 8 Forskning, utveckling och övervakning Parterna skall uppmuntra forskning, utveckling, övervakning och samarbete med avseende på, men ej begränsat till, följande: a) Utsläpp, långväga spridning och nedfallsnivåer samt modell- beräkning av dessa, befintliga nivåer i den biotiska och abio- för tiska miljön, noggrann utformning av procedurer harmonisering av relevanta metoder. b) Föroreningars spridningsvägar och förekomst i representa- tiva ekosystem. c) Relevanta effekter på miljö och människors hälsa och kvan- tifiering av dessa effekter. d) Bästa tillgängliga teknik och metoder, inbegripet metoder som används i jordbruket, och teknik och metoder för utsläppskontroll som för närvarande används av parterna eller som är under utveckling. e) Metoder som tillåter att socio-ekonomiska faktorer beaktas vid utvärdering av alternativa kontrollstrategier. f) Ett resultatbaserat förhållningssätt som integrerar lämplig information, inklusive informationen i delpunkterna (a) till (e) ovan, med uppmätta eller modellberäknade miljönivåer, spridningsvägar och effekter på miljö och människors hälsa, i syfte att utforma framtida strategier för kontroll, vilka även beaktar ekonomiska och tekniska faktorer. g) Metoder för utvärdering av nationella utsläpp och beräkning av framtida utsläpp av enskilda långlivade organiska förore- ningar, samt för utvärdering av hur sådana uppskattningar och beräkningar kan användas för att utforma framtida skyl- digheter. h) Nivåer för de substanser som omfattas av detta protokoll och som ingår som föroreningar i andra substanser, kemiska produkter eller tillverkade varor, och betydelsen av dessa nivåer för långväga spridning, liksom tekniska lösningar för att reducera nivåerna dels för dessa föroreningar, dels för långlivade organiska föroreningar som genereras under livs- cykeln för timmer som behandlas med pentaklorfenol. Forskning om substanser vilka anses mest sannolika att omfattas av rutinerna som beskrivs i artikel 14, punkt 6, skall prioriteras. Artikel 9 Rapportering I enlighet med respektive länders lagar om sekretess avse- 1. ende kommersiell information gäller följande: a) Varje part skall genom kommissionens sekretariatschef, på regelbunden basis och enligt vad som bestäms av parterna rapportera till som träffas verkställande organet om åtgärder som parten vidtagit för att förverkliga detta protokoll. inom verkställande organet, b) Varje part inom EMEP:s geografiska räckvidd skall genom kommissionens sekretariatschef, på regelbunden basis enligt vad som bestäms av EMEP:s styrande organ och godkänns av parterna vid ett möte i verkställande organet, rapportera till EMEP om utsläppsnivåerna för långlivade organiska föroreningar med hjälp av åtminstone de metoder och den tidsmässiga och geografiska fördelningen som specificeras av EMEP:s styrande organ. Parter utanför EMEP:s geografiska räckvidd skall information om verkställande organet kräver det. Varje part skall också till- de handahålla substanser som anges i bilaga III för det referensår som anges i bilagan. information om utsläppsnivåerna tillhandahålla liknande för 2. Den information som skall rapporteras enligt punkt 1 (a) ovan skall överensstämma med ett beslut beträffande format och innehåll, vilket skall godkännas av parterna vid ett möte i verkställande organet. Villkoren i detta beslut skall granskas vid behov för att identifiera ytterligare element beträffande format i och innehåll rapporten. informationen som skall inkluderas för 3. EMEP skall i god tid inför verkställande organets årliga möte tillhandahålla information om långväga spridning och nedfall av långlivade organiska föroreningar. Artikel 10 Parternas granskning vid verkställande organets möten 1. Vid verkställande organets möten skall parterna, i enlighet med artikel 10, punkt 2 (a) i konventionen, granska dels de uppgifter som parterna, EMEP och andra underordnade organ lämnat, dels rapporterna från den genomförandekommitté som omnämns i artikel 11 i detta protokoll. 2. Vid verkställande organets möten skall parterna granska de framsteg som gjorts för att uppfylla de skyldigheter som detta protokoll föreskriver. Vid skall verkställande organets möten parterna 3. undersöka huruvida de skyldigheter som detta protokoll föresk- river är tillräckliga och effektiva. Vid dessa granskningar beaktas bästa tillgängliga vetenskapliga information om nedfall av långlivade organiska föroreningar, bedömningar av teknisk utveckling, ändrade ekonomiska förhållanden och fullgörandet av skyldigheterna vad gäller utsläppsnivåer. Procedurerna, metoderna och valet av tidpunkt för sådana granskningar skall specificeras av parterna vid ett möte i verkställande organet. Den första granskningen av detta slag skall vara slutförd senast tre år efter att detta protokoll träder i kraft. L 81/42 SV Europeiska unionens officiella tidning 19. 3. 2004 Artikel 11 Efterlevnad Granskning av hur varje part efterlever sina skyldigheter enligt detta protokoll skall utföras regelbundet. Den genomförande- kommitté som bildades genom verkställande organets beslut nr 1997/2 vid dess femtonde möte skall utföra sådana gransk- ningar och rapportera till parternas möte inom verkställande organet, i enlighet med villkoren i bilagan till detta beslut, inbe- gripet eventuella ändringar av dessa. Artikel 12 Biläggande av tvister 1. Om en tvist uppstår mellan två eller flera parter rörande tolkningen eller tillämpningen av detta protokoll, skall de berörda parterna söka bilägga tvisten genom förhandlingar eller på annat fredligt sätt efter eget gottfinnande. Parterna i tvisten skall underrätta verkställande organet om tvisten. När en part som inte är en organisation för regional, 2. ekonomisk integration ratificerar, godtar, godkänner eller ansluter sig till detta protokoll, eller vid vilken tidpunkt som helst därefter, kan denna part förklara i ett skriftligt dokument som överlämnas till depositarien att, vad gäller alla tvister rörande tolkningen eller tillämpningen av protokollet, parten för ifråga erkänner en eller bägge av följande metoder biläggande av tvist, i förhållande till en part som godtar samma förpliktelse, som i praktiken obligatorisk och utan särskild överenskommelse: a) Att tvisten hänskjuts till internationella domstolen. b) Skiljedomsförfarande enligt förfaranden som skall antas av parterna vid ett möte i verkställande organet, så snart som detta är görligt, i en bilaga om skiljedom. En part som är en organisation för regional ekonomisk integra- tion kan avge en förklaring med liknande verkan i samband med skiljedom enligt de förfaranden som anges i (b) ovan. 3. En förklaring som avges enligt punkt 2 ovan skall förbli i kraft tills den upphör enligt sina villkor eller tills tre månader förflutit efter det att skriftligt meddelande om dess återkallande har deponerats hos depositarien. 4. En ny förklaring, ett meddelande om återkallande eller en förklarings upphörande skall inte på något sätt påverka pågå- ende förhandlingar vid internationella domstolen eller skilje- domstolen, såvida inte parterna i tvisten kommit överens om något annat. Utom i det fall där parterna i en tvist har godtagit samma 5. metod för tvistens biläggande enligt punkt 2, skall tvisten på endera partens begäran överlämnas till förlikning om tolv månader förflutit sedan en part underrättat den andra parten om att en tvist föreligger mellan dem, och de berörda parterna inte har kunnat bilägga tvisten med de metoder som omnämns i punkt 1 ovan. Vad avser punkt 5 skall en förlikningskommission 6. upprättas. Kommissionen skall bestå av medlemmar utsedda av parterna med lika många vardera eller, när parterna i en förlik- ning delar samma intresse, av den grupp som delar detta intresse, samt en ordförande som väljs gemensamt av de medlemmar som utsetts på detta sätt. Kommissionen skall avge ett utslag av rekommenderande karaktär, som parterna skall överväga i god tro. Artikel 13 Bilagor Bilagorna till detta protokoll skall ingå som en integrerad del av protokollet. Bilagorna V och VII är av rekommenderande karaktär. Artikel 14 Ändringar 1. Varje part får föreslå ändringar i detta protokoll. 2. Förslag till ändringar skall skriftligen tillställas kommissio- nens sekretariatschef, som skall vidarebefordra dem till alla parter. Parterna som möts i verkställande organet skall disku- tera de föreslagna ändringarna vid sitt nästa möte, förutsatt att förslagen har skickats ut av sekretariatschefen till parterna minst 90 dagar före mötet. 3. Ändringar i detta protokoll och dess bilagor I till IV, VI och VIII skall antas enhälligt av de parter som är närvarande vid ett möte i verkställande organet och skall träda i kraft för de parter som har godtagit dem den nittionde dagen efter den dag då två tredjedelar av parterna har deponerat sina godkän- nandeinstrument hos depositarien. Ändringar skall träda i kraft för varje annan part den nittionde dagen efter den dag då parten deponerade sitt godkännandeinstrument avseende dessa ändringar. 4. Ändringar i bilagorna V och VII skall antas enhälligt av de parter som är närvarande vid ett möte i verkställande organet. Nittio dagar från den dag då kommissionens sekreta- riatschef delgav alla parter ändringen skall en sådan ändring träda i kraft för de parter som inte har lämnat ett meddelande till depositarien i enlighet med bestämmelserna i punkt 5 nedan, förutsatt att minst sexton parter inte har lämnat ett sådant meddelande. 5. En part som inte kan godkänna en ändring i bilaga V eller VII skall meddela depositarien skriftligt senast nittio dagar efter meddelandet om att ändringen godtagits. Depositarien skall utan dröjsmål underrätta samtliga parter om mottagandet av varje sådant meddelande. En part kan när som helst ersätta sitt tidigare meddelande med ett godkännande, och när ett godkän- skall nandeinstrument har ändringar i en sådan bilaga träda i kraft för parten. deponerats hos depositarien, 19. 3. 2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 81/43 Vid förslag om ändring av bilaga I, II eller III genom 6. tillägg av en substans till detta protokoll, skall a) förslagsställaren förse verkställande organet med den infor- mation som specificeras i verkställande organets beslut nr 1998/2, samt i ändringar av detta, b) parterna utvärdera förslaget i enlighet med de förfaranden som läggs fram i verkställande organets beslut nr 1998/2, samt i ändringar av detta. Alla beslut om ändring av verkställande organets beslut 7. 1998/2 skall antas enhälligt av de parter som är närvarande vid ett möte i verkställande organet och skall träda i kraft sextio dagar efter dagen för antagandet. Artikel 15 Undertecknande Detta protokoll skall vara öppet för undertecknande i 1. Århus (Danmark) från den 24 till 25 juni 1998, och därefter i Förenta nationernas högkvarter i New York till och med den 21 december 1998 för stater som är medlemmar av kommis- sionen liksom för stater med konsultativ status i kommissionen enligt punkt 8 i ekonomiska och sociala rådets resolution 36 (IV) den 28 mars 1947 och för organisationer för regional ekonomisk integration, upprättade av suveräna stater som är medlemmar av kommissionen, som är behöriga att förhandla, ingå och tillämpa internationella avtal i frågor som omfattas av protokollet, förutsatt att de berörda staterna och organisatio- nerna är parter i konventionen. 2. I frågor inom deras behörighet skall sådana organisationer för regional ekonomisk integration självständigt utöva de rättig- heter och uppfylla de skyldigheter som detta protokoll till- skriver deras medlemsstater. I sådana fall skall dessa organisa- tioners medlemsstater inte ha rätt att utöva sådana rättigheter var och en för sig. Artikel 16 Ratifikation, godtagande, godkännande och anslutning Detta protokoll skall ratificeras, godtas eller godkännas av 1. signatärerna. Detta protokoll skall vara öppet för anslutning från den som 2. 21 december 1998 av de stater och organisationer uppfyller kraven i artikel 15, punkt 1. Artikel 17 Depositarie Ratifikations-, antagande-, godkännande-, eller anslutningsin- strument skall deponeras hos Förenta nationernas generalsekre- terare, som skall fungera som depositarie. Artikel 18 Ikraftträdande 1. Detta protokoll träder i kraft den nittionde dagen efter den dag då det sextonde ratifikations-, godtagande-, godkän- nande- eller anslutningsinstrumentet deponerades hos deposita- rien. För varje stat eller organisation som avses i artikel 15, 2. punkt 1, som ratificerar, godtar eller godkänner detta protokoll eller ansluter sig till det efter deponering av det sextonde ratifi- kations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstru- mentet, träder protokollet i kraft den nittionde dagen efter den dag då denna part deponerade sitt ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument. Artikel 19 Frånträde När som helst fem år efter den dag då detta protokoll har trätt i kraft för en part får den parten frånträda protokollet genom skriftlig anmälan till depositarien. Varje sådant frånträde skall träda i kraft den nittionde dagen efter den dag då depositarien mottog anmälan om frånträde, eller på senare dag som kan anges i anmälan. Artikel 20 Originaltexter Originalet till detta protokoll, vars engelska, franska och ryska texter är lika giltiga, skall deponeras hos Förenta nationernas generalsekreterare. TILL BEKRÄFTELSE HÄRAV har undertecknade, därtill vederbörligen bemyndigade, under- tecknat detta protokoll. Utfärdat i Århus (Danmark) den 24 juni 1998. L 81/44 SV Europeiska unionens officiella tidning 19. 3. 2004 BILAGA I SUBSTANSER SOM REGISTRERATS FÖR ELIMINERING Om inget annat anges i detta protokoll skall denna bilaga inte gälla de substanser som anges nedan, när de förekommer: (i) som föroreningar i produkter, eller (ii) i varor som tillverkats eller som är i bruk vid datumet för genomförandet, eller (iii) som platsbegränsade kemiska intermediärer vid tillverkning av en eller flera olika substanser och sålunda är kemiskt transformerade. Om inget annat anges träder alla skyldigheter som anges nedan i kraft samma dag detta protokoll träder i kraft. Substans Aldrin CAS: 309-00-2 Klordane CAS: 57-74-9 Klordekon CAS: 143-50-0 DDT CAS: 50-29-3 Eliminering av Villkor Genomförandekrav Tillverkning Användning Tillverkning Användning Tillverkning Användning Tillverkning Inga Inga Inga Inga Inga Inga 1. Eliminera tillverkning inom ett år efter att enighet råder mellan parterna om att lämpliga alternativ till DDT finns tillgängliga för att skydda folkhälsan från sjukdomar som malaria och hjärninflammation. 2. Parterna ska, i avsikt att snarast eliminera tillverkning av DDT, senast ett år efter att detta protokoll träder i kraft, och därefter regelbundet vid behov och i samråd med Världshälsoorganisa- tionen, Förenta nationernas fackorgan för livsmedels- och jord- bruksfrågor och Förenta nationernas miljöprogram, granska alternativens tillgänglighet och genomförbarhet, och på lämpligt sätt främja kommersialisering av säkrare och ekono- miskt genomförbara alternativ till DDT. Användning Inga, utom som fastställs i bilaga II. Dieldrin CAS: 60-57-1 Endrin CAS: 72-20-8 Heptaklor CAS: 76-44-8 Tillverkning Användning Tillverkning Användning Tillverkning Användning Inga Inga Inga Inga Inga Inga, utom för användning av auktoriserad personal vid kontroll av eldsmyror i elektriska kopplingslådor inom industrin. Hexabromobifenyl Tillverkning CAS: 36355-01-8 Användning Inga Inga Hexaklorobensen Tillverkning CAS: 118-74-1 Inga, utom för tillverkning för ett avgränsat syfte enligt specifika- tion i en förklaring som deponerats av ett land med övergångs- ekonomi (economy in transition) vid undertecknande eller anslut- ning. Användning Inga, utom för tillverkning för ett avgränsat syfte enligt specifika- tion i en förklaring som deponerats av ett land med övergångs- ekonomi (economy in transition) vid undertecknande eller anslut- ning. 19. 3. 2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 81/45 Substans Mirex CAS: 2385-85-5 PCB a/ Eliminering av Villkor Genomförandekrav Tillverkning Användning Tillverkning Inga Inga Inga, utom för länder med övergångsekonomi (economies in tran- sition) som skall eliminera tillverkning snarast och senast 31 december 2005, och som i en förklaring vilken skall deponeras tillsammans med ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrumentet uttrycker sina avsikter att göra detta. Användning Inga, utom som fastställs i bilaga II. Toxafen CAS: 8001-35-2 Tillverkning Användning Inga Inga a/: Parterna är överens om att enligt protokollet ompröva tillverkningen och användningen av polyklorerade terfenyler och ”ugilec” före den 31 december 2004. L 81/46 SV Europeiska unionens officiella tidning 19. 3. 2004 BILAGA II SUBSTANSER SOM REGISTRERATS FÖR BEGRÄNSAD ANVÄNDNING Om inget annat anges i detta protokoll skall denna bilaga inte gälla de substanser som anges nedan, när de förekommer: (i) som föroreningar i produkter, eller (ii) i varor som tillverkats eller som är i bruk vid datumet för genomförandet, eller (iii) som platsbegränsade kemiska intermediärer vid tillverkning av en eller flera olika substanser och sålunda är kemiskt transformerade. Om inget annat anges träder alla skyldigheter som anges nedan i kraft samma dag detta protokoll träder i kraft. Substans Begränsad användning Villkor Genomförandekrav DDT CAS: 50-29-3 1. För att skydda folkhälsan mot sjukdomar som malaria och hjärninflammation. 1. Får endast användas som komponent vid samordnad hantering av skadeinsekter och endast i den utsträckning nöden kräver, under högst ett år efter att tillverkning av produkten upphört i enlighet med bilaga I. 2. Som kemisk intermediär vid tillverkning av 2. Sådan användning skall omprövas senast två Dikofol. år efter att detta protokoll träder i kraft. HCH CAS: 608-73-1 Teknisk hexaklorcyklohexan (HCH) (dvs. HCH- får endast användas som blandade isomerer) intermediär vid kemisk tillverkning. i vilka åtminstone 99 % HCH- Produkter isomerer är i gammaform (dvs. lindan, CAS: 58- 89-9) får endast användas på följande sätt: 1. Fröbehandling. 2. På jord, direkt följt av uppblandning i ytskiktet. 3. Professionell förebyggande behandling och industriell behandling av virke och timmer. 4. Den allmänna hälsan och topiska insekticider för veterinärt bruk). 5. Icke-luftburen tillämpning på trädplantor, småskalig användning för gräsmattor och inom- och utomhusanvändning 6. för plantskole- och prydnadsväxter. PCB a/ PCB:er som används på dagen för protokollets ikraftträdande eller är tillverkat fram till den 31 december 2005 i enlighet med villkoren i bilaga I. lindan skall användning All begränsad omprövas enligt detta protokoll senast två år efter att protokollet träder i kraft. av Parterna skall målmedvetet försöka åstadkomma följande: a) Eliminera användningen av identifierbara PBC:er i utrustning (d v s transformatorer, kondensatorer eller andra behållare som inne- håller överblivna vätskor) som innehåller PCB:er i större volymer än 5 dm3och har högre koncentration PCB:er än 0,05 %, snarast möjligt och senast den 31 december 2015 för länder med övergångsekonomi (economies in transition). b) På ett miljövänligt sätt förstöra eller sanera alla vätskeformiga PCB:er som anges i punkt (a), och andra vätskeformiga PCB:er som ej innesluts i utrustning och innehåller mer än 0,005 % PCB:er, snarast möjligt och senast den 31 december 2015 för länder med övergångsekonomi (economies in transition). 19. 3. 2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 81/47 Substans Begränsad användning Villkor Genomförandekrav c) Sanering och slutligt omhändertagande av (a) på ett i punkt utrustning som anges miljövänligt sätt. a/: Parterna är överens om att ompröva tillverkningen och användningen av polyklorerade terfenyler och ”ugilec” i enlighet med detta protokoll, senast den 31 december 2004. BILAGA III SUBSTANSER SOM HÄNVISAS TILL I ARTIKEL 3, PUNKT 5 (a) OCH REFERENSÅRET FÖR SKYLDIGHETEN Substans Referensår PAH a/ Dioxiner/furaner b/ Hexaklorobensen 1990, eller något av åren 1985 till 1995 enligt specifikation av en part vid ratifi- kation, godtagande, godkännande eller anslutning. 1990, eller något av åren 1985 till 1995 enligt specifikation av en part vid ratifi- kation, godtagande, godkännande eller anslutning. 1990, eller något av åren 1985 till 1995 enligt specifikation av en part vid ratifi- kation, godtagande, godkännande eller anslutning. a/ b/ Polycykliska aromater (PAH): I syfte att göra utsläppsinventeringar skall följande fyra indikatorföreningar användas: benzo(a)pyren, benzo(b)fluoranten, benzo(k)fluoranten, och indeno(1,2,3-cd)pyren. Dioxiner och furaner (PCDD/F): Polyklorerade dibenzo-p-dioxiner (PCDD) och polyklorerade dibenzofuraner (PCDF) är tricykliska aromatiska föreningar som utgörs av två bensenringar som är sammankopplade genom två syreatomer i PCDD och av en syreatom i PCDF och av väteatomerna, vilka kan ersättas med upp till åtta kloratomer. L 81/48 SV Europeiska unionens officiella tidning 19. 3. 2004 BILAGA IV GRÄNSVÄRDEN FÖR PCDD/F FÖR STÖRRE STATIONÄRA ANLÄGGNINGAR I. Inledning 1. Dioxiner och furaner (PCDD/F) definieras i bilaga III i detta protokoll. 2. Gränsvärdena uttrycks med ng/m3 och mg/m3 under normala omständigheter (273,15 K, 101,3 kPa och torr gas). 3. Gränsvärdena gäller vid normala driftsförhållanden, inklusive start- och avstängningsprocedurer om inte särskilda gränsvärden har definierats för dessa. 4. Provtagning och analys av alla typer av föroreningar skall utföras enligt de standarder som utfärdats av Comité européen de normalisation (CEN), International Organization for Standardization (ISO) eller motsvarande ameri- kanska eller kanadensiska referensmetoder. I väntan på att CEN- eller ISO-standarder utarbetas skall nationella standarder användas. 5. Vid kontroll måste även mätmetodens noggrannhet i förhållande till gränsvärdet beaktas när mätresultatet tolkas. Om mätresultatet inte överstiger gränsvärdet, efter att tolerans för mätmetodens noggrannhet dragits av, skall gränsvärdet anses uppfyllt. 6. Utsläpp av olika till PCDD/F besläktade ämnen anges i giftighetsekvivalenter (toxicity equivalents – TE) i jämförelse med 2,3,7,8-TCDD, varvid det av NATO-kommittén för det moderna samhällets utmaningar (NATO Committee on the Challenges of Modern Society – NATO-CCMS) 1988 föreslagna systemet används. II. Gränsvärden för större stationära anläggningar 7. Följande gränsvärden, som avser en koncentration på 11 % O2 i rökgaser, gäller följande typer av förbränning- sugnar: — Kommunalt fast avfall (som förbränner mer än 3 ton per timme) 0,1 ng TE/m3 — Medicinskt fast avfall (som förbränner mer än 1 ton per timme) 0,5 ng TE/m3 — Farligt avfall (som förbränner mer än 1 ton per timme) 0,2 ng TE/m3 19. 3. 2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 81/49 BILAGA V BÄSTA TILLGÄNGLIGA TEKNIK FÖR ATT KONTROLLERA UTSLÄPP AV LÅNGLIVADE ORGANISKA FÖRORENINGAR FRÅN STÖRRE STATIONÄRA ANLÄGGNINGAR I. Inledning 1. Syftet med denna bilaga är att förse parterna i konventionen med riktlinjer för identifiering av bästa tillgängliga teknik, för att parterna skall kunna uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 3, punkt 5 i detta protokoll. 2. Med ”bästa tillgängliga teknik” (Best available technique – BAT) menas de effektivaste och mest avancerade utvecklingsnivåerna vad gäller aktiviteter och motsvarande driftsmetoder som representerar praktiskt lämplig teknik som kan ligga till grund för utsläppsgränsvärden som fastställts för att förebygga och, när detta inte är möjligt, allmänt minska utsläppen och deras påverkan på miljön som helhet: — Begreppet ”teknik” inkluderar både den teknologi som används och det sätt på vilket anläggningen är konstruerad och byggd samt hur den underhålls, drivs och tas ur bruk. — Med ”tillgänglig” teknik avses teknik som utarbetats så att den kan användas inom den aktuella branschen, under ekonomiskt och tekniskt genomförbara förhållanden, med beaktande av kostnader och fördelar, oavsett om denna teknik används eller har tagits fram inom den aktuella partens territorium eller ej, så länge den är tillgänglig för operatören i rimlig utsträckning. — ”Bästa” avser mest effektiv för att uppnå en allmänt hög nivå på skyddet av miljön som helhet. Vid fastställande av bästa tillgängliga teknik bör nedanstående faktorer särskilt beaktas, allmänt och i specialfall, liksom sannolika kostnader och fördelar till följd av en åtgärd samt principerna avseende försiktighetsmått och förebyggande åtgärder: — Användning av lågavfallsteknologi. — Användning av mindre farliga substanser. — Främjande av återvinning och återanvändning av substanser som genereras och används i processen, och av avfall. — Jämförbara processer, hjälpmedel eller driftsmetoder som med framgång provats industriellt. — Tekniska framgångar och nya vetenskapliga insikter och förståelse. — De berörda utsläppens beskaffenhet, effekter och omfattning. — Datum för igångkörning av nya eller befintliga anläggningar. — Tiden som behövs för att införa bästa tillgängliga teknik. — Förbrukning av och beskaffenhet hos råmaterial (inklusive vatten) som används i processen, och dess energi- utbyte. — Behovet av att förebygga eller minimera utsläppens påverkan som helhet på miljön samt riskerna för miljön. — Behovet av att förebygga olyckor och av att minimera olyckors konsekvenser för miljön. Syftet med begreppet bästa tillgängliga teknik är inte att föreskriva någon särskild teknik eller teknologi, men att beakta den berörda anläggningens egenskaper, dess geografiska placering och de lokala miljöförhållandena. 3. Information beträffande kostnader för kontrollåtgärder och deras effektivitet baseras på dokument som mottagits och granskats av arbetsgruppen och förberedelsegruppen. Om inget annat anges skall de angivna tekniska lösningarna betraktas som väl etablerade på basis av operativ erfarenhet. 4. Erfarenheterna från nya anläggningar som har lågutsläppsteknik, liksom från anpassning av befintliga anlägg- ningar, ökar stadigt. Därför måste denna bilaga regelbundet omarbetas och ändras. Bästa tillgängliga tekniska lösningar som identifieras för nya anläggningar kan vanligtvis användas för befintliga anläggningar förutsatt att det finns en lämplig övergångsperiod och att tekniken anpassas. L 81/50 SV Europeiska unionens officiella tidning 19. 3. 2004 5. I bilagan anges ett antal kontrollåtgärder som omfattar ett urval av kostnader och verkningsgrader. Valet av åtgärder i varje specifikt fall beror på ett antal faktorer, inklusive ekonomiska förhållanden, teknisk infrastruktur och kapacitet, och befintliga kontrollåtgärder för luftföroreningar. 6. De viktigaste POP-utsläppen från stationära anläggningar är: a) Polyklorerade dibenzo-p-dioxiner/furaner (PCDD/F). b) Hexaklorobensen (HCB). c) Polycykliska aromater (PAH). Relevanta definitioner ges i bilaga III i detta protokoll. II. Större stationära källor till pop-utsläpp 7. PCDD/F släpps ut vid termiska processer som innefattar organiskt material och klor, som resultat av ofullständig förbränning eller kemiska reaktioner. Följande kan vara större stationära källor till PCDD/F: a) Avfallsförbränning och samförbränning. b) Termiska metallurgiska processer, t. ex. framställning av aluminium och andra icke järnhaltiga metaller, järn och stål. c) Förbränningsanläggningar som levererar energi. d) Förbränning i hushåll. e) Speciella kemiska tillverkningsprocesser där intermediärer och biprodukter frigörs. 8. Följande kan vara större stationära källor till PAH-utsläpp: a) Bostadsuppvärmning med trä och kol. b) Öppna eldar såsom sopförbränning, skogsbränder och avbränning efter skörd. c) Koks- och anodtillverkning. d) Aluminiumtillverkning med Söderberg-processen. e) Anläggningar för träimpregnering, utom för parter för vilka denna kategori inte bidrar signifikant till partens utsläpp av PAH (enligt definitionen i bilaga III). 9. HCB-utsläpp kommer från samma typ av termiska och kemiska processer som de som släpper ut PCDD/F, och HCB bildas genom en liknande mekanism. Följande kan vara större källor till HCB: a) Anläggningar för avfallsförbränning och samförbränning. b) Värmekällor i metallindustrin. c) Användning av klorerade bränslen i ugnar. III. Allmänt förekommande metoder för kontroll av pop-utsläpp 10. Det finns många metoder för kontroll och förebyggande av POP-utsläpp från stationära anläggningar, t. ex. att byta tillfört material, processmodifieringar (inklusive underhåll och driftskontroll) och anpassning av befintliga anläggningar. Nedanstående lista ger en allmän uppfattning om tillgängliga åtgärder som kan genomföras separat eller i kombination: a) Utbyte av tillfört material som är POP, eller där det finns en direkt länk mellan materialen och POP-utsläpp från anläggningen. b) De bästa miljömetoderna såsom god hushållning, förebyggande underhållsprogram eller processförändringar som t. ex. slutna system (t. ex. i koksverk eller användning av inerta elektroder för elektrolys). c) Modifiering av processutformningen för att garantera fullständig förbränning vilket förebygger bildandet av POP, genom kontroll av parametrar som t. ex. förbränningstemperatur och uppehållstid. 19. 3. 2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 81/51 d) Metoder för rening av rökgaser som t. ex. termisk eller katalytisk förbränning eller oxidation, stoftavskiljning, adsorption. e) Behandling av rester, avfall och avloppsslam genom t. ex. värmebehandling eller göra dem inerta. 11. Utsläppsnivåerna som anges för olika åtgärder i tabellerna 1, 2, 4, 5, 6, 8, och 9 är för det mesta fallspecifika. Talen och intervallen anger utsläppsnivåerna i procent av utsläppsgränsvärdena varvid vedertagna tekniska lösningar används. 12. Kostnadseffektivitet kan grundas på totalkostnaderna per år per reduceringsenhet (inklusive kapital- och drifts- kostnader). Kostnaderna för minskning av POP-utsläpp bör också beaktas inom ramen för ekonomin för hela processen, t. ex. effekten av kontrollåtgärder och produktionskostnader, förutsatt att de många inverkande fakto- rerna, investerings- och driftskostnaderna är i hög grad fallspecifika. IV. Teknik för kontroll av reducering av PCDD/F-utsläpp A. Avfallsförbränning 13. Avfallsförbränning inkluderar förbränning av kommunalt avfall, farligt avfall, medicinskt avfall och avlopps- slam. 14. De huvudsakliga kontrollåtgärderna för PCDD/F-utsläpp från anläggningar för avfallsförbränning är: a) Primäråtgärder vad gäller förbränt avfall. b) Primäråtgärder vad gäller processteknik. c) Åtgärder för att kontrollera fysiska parametrar i förbränningsprocessen och avfallsgaser (t. ex. temperaturni- våer, avkylningshastighet, O2-innehåll, etc. ). d) Rening av rökgaser. e) Behandling av rester från reningsprocessen. 15. Primäråtgärder vad gäller förbränt avfall, innefattande hanteringen av tillfört material genom att minska mängden halogenerade substanser och ersätta dem med icke-halogenerade alternativ, lämpar sig inte för förbränning av kommunalt och farligt avfall. Det är mer effektivt att modifiera förbränningsprocessen och installera sekundäråtgärder för rening av rökgaser. Hanteringen av tillfört material är en användbar primäråtgärd för avfallsreducering som dessutom kan ha ytterligare en fördel, nämligen återvinning. Detta kan resultera i en indirekt minskning av PCDD/F genom att minska mängden avfall som skall brännas. 16. Modifiering av processteknik för att optimera förbränningsförhållanden är en viktig och effektiv åtgärd för att minska PCDD/F-utsläpp (vanligtvis 850 °C eller högre, bedömning av syretillförsel beroende på avfallets värmevärde och homogenitet, tillräcklig uppehållstid – 850 °C i cirka 2 sekunder – och gasens turbulens, från- varo av områden med kall gas i förbränningsugnen etc. ). Virvelbäddsugnar håller en lägre temperatur än 850 °C med goda utsläppsresultat. För befintliga förbränningsugnar skulle detta normalt innebära omkonstruktion och/ eller byte av en anläggning – ett alternativ som inte är ekonomiskt genomförbart i alla länder. Kolinnehållet i askan bör minimeras. 17. Åtgärder för rökgaser. Följande åtgärder ger möjlighet att förhållandevis effektivt minska PCDD/F-innehållet i rökgaserna. De novo-syntesen sker vid cirka 250 °C till 450 °C. Följande åtgärder är en förutsättning för ytterli- gare reducering för att uppnå de önskade nivåerna vid end-of-pipe: a) Kyla rökgaser (mycket effektivt och förhållandevis billigt). b) Tillsätta inhibitorer som t. ex. trietanolamin och trietylamin (kan även minska kväveoxider), men sidoreak- tioner måste tas hänsyn till av säkerhetsskäl. c) Använda system för stoftavskiljning vid temperaturer mellan 800 och 1 000 °C, t. ex. keramiska filter och cyklonseparatorer. d) Använda system med elektrisk urladdning (elektrostatisk stoftavskiljning) vid låga temperaturer. e) Undvika avsättning av flygaska i utblåsningssystemet för rökgaser. L 81/52 SV Europeiska unionens officiella tidning 19. 3. 2004 18. Metoder för rökgasrening: a) Konventionella stoftavskiljare för minskning av partikelbundna PCDD/F. b) Selektiv katalytisk reduktion (SCR) eller selektiv icke-katalytisk reduktion (SNCR). c) Adsorption med aktivt kol eller koks i system med fast bädd eller flytbädd. d) Olika typer av adsorptionsmetoder och optimerade skrubbersystem med blandningar av aktivt kol, marti- nugnskol, kalk och kalkstenslösningar i reaktorer med fast bädd, rörlig bädd eller flytbädd. Avskiljnings- graden för gasformig PCDD/F kan förbättras om ett lämpligt förbestruket lager av aktivt koks används på ytan av ett slangfilter. e) H2O2-oxidation. f) Metoder för katalytisk förbränning med hjälp av olika typer av katalysatorer (t. ex. Pt/Al2O3 eller koppar- kromit-katalysatorer med olika promotorer för att stabilisera ytområdet och för att minska katalysatorns åldrande). 19. Metoderna som nämns ovan har kapacitet att uppnå utsläppsnivåer på 0,1 ng TE/m3 PCDD/F i rökgaserna. I system som använder aktivt kol eller koks-adsorberare/filter måste man emellertid vara noga med att kontrollera att flyktigt kolstoft inte ökar PCDD/F-utsläppen nedströms. Det bör även noteras att adsorberare och damm- filter, till skillnad från katalysatorer (SCR-teknik), ger PCDD/F-belastade rester vilka behöver upparbetas eller kräver slutligt omhändertagande. 20. Det är mycket komplicerat att göra en jämförelse mellan olika åtgärder för minskning av PCDD/F i rökgaser. Resultatet från en sådan jämförelse inkluderar ett brett spektra av industrianläggningar med olika kapacitet och konfiguration. Kostnadsparametrarna inkluderar även åtgärder för att minimera andra föroreningar, t. ex. tung- metaller (partikelbundna eller icke partikelbundna). Därför går det i de flesta fall inte att isolera ett direkt förhål- lande för minskning av PCDD/F-utsläpp allena. I tabell 1 sammanfattas tillgängliga data för de olika kontrol- låtgärderna. Tabell 1 Jämförelse av olika åtgärder för rökgasrening och processändringar i sopförbränningsanläggningar i syfte att minska PCDD/F-utsläpp Tekniska hanteringsalternativ Utsläppsnivå (%) a/ Uppskattad kostnad Hanteringsrisker Primäråtgärder genom modifiering av tillfört material: — Eliminera prekursorer och klorhaltiga tillförda material. — Hantera avfallsflöden. Resulterande släppsnivå kvantifierad. ut- inte Förefaller inte vara linjär med mängden tillfört material. Ändringar av processteknologin: — Optimera förbränningsförhållanden. — Undvika temperaturer under 850 °C och kalla områden i rökgaserna. — Tillräcklig syretillförsel: Styrning av syretillförsel beroende av värmekapacitet och homogenitet för det tillförda materialet. — Tillräcklig uppehållstid och turbulens. Försortering av tillfört material är inte effektiv; endast hela objekt kan sorteras bort. Annat klorhal- tigt material, t. ex. hushållssalt, papper etc, kan inte undvikas. Detta är inte önskvärt vid hantering av farligt kemiskt avfall. Användbar primäråtgärd som är lämplig i speciella fall (t. ex. avfall bestående av oljor, elektroniska komponenter etc) med den möjliga extra fördelen att produkterna kan återanvändas. Anpassning av hela processen nödvändig. 19. 3. 2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 81/53 Tekniska hanteringsalternativ Utsläppsnivå (%) a/ Uppskattad kostnad Hanteringsrisker Åtgärder för rökgaser: Undvik partikelbeläggning genom: — Sotrengörare, mekanisk sotning, ljud- eller ångsotningsapparat. Ångsotning kan öka hastigheten för bildning av PCDD/F. Avlägsna damm. Vanligtvis i sopförbränningssta- tioner: < 10 Medium av PCDD/F som adsorberats på Borttagning partiklar. Metoder för borttagning av partiklar i heta rökgaser har använts endast i pilot-anlägg- ningar. 1–0,1 Hög Använd vid temperaturer < 150 °C. Låg effektivitet Medium Använd 1 000 °C. vid temperaturer mellan 800 och Låg effektivitet Medelhög vitet effekti- Använd vid temperaturen 450 °C: kan befrämja de novo-syntes av PCDD/F, högre utsläpp av NOx, minskad värmeåtervinning. vid temperaturer mellan Använd 1 000 °C. Lokal minskning av gasfasen nödvändig. 800 och — Textilfilter. — Keramiska filter. — Cyklonseparator. — Elektrostatisk avskiljning. Katalytisk oxidering. Kyla gasen. Högeffektiv adsorptionsenhet med aktiva kolpar- tiklar (elektrodynamisk venturi). Selektiv katalytisk reduktion (SCR). Olika typer av våta och torra adsorptionsmetoder med blandningar av aktivt träkol, martinugnskol, kalk- och kalkstenslösningar i reaktorer, med fast bädd, rörlig bädd eller flytbädd: — Fastbäddsreaktorer. Adsorption med aktivt träkol eller martinugnskol. < 2 (0,1 ng TE/m3) — Suspensionsreaktor fluidi- eller serad bädd med tillsats av aktivt koks/kalk- eller kalkstenslösningar textilt efterföljt spärrfilter. cirkulerande ett av < 10 (0,1 ng TE/m3) investerings- låg drifts- Hög kostnad, kostnad Minskning av NOx om NH3 tillsätts: utrymmeskrä- vande. Förbrukade katalysatorer, rester av aktivt kol (AC) eller brunkol (ALC) kan omhändertas slutgil- tigt. Katalysatorer kan återanvändas av de flesta till- verkare. AC och ALC kan förbrännas under noggrant kontrollerade förhållanden. Hög investerings- kostnad, medelhög driftskostnad Låg investerings- kostnad, medelhög driftskostnad Borttagning av restprodukter: utrymmeskrävande. Borttagning av restprodukter. Tillsats av H2O2. 2–5 (0,1 ng TE/m3) investerings- låg drifts- Låg kostnad, kostnad a/: Resterande utsläpp jämfört med före reducering. 21. Förbränningsugnar för medicinskt avfall kan utgöra en stor källa till PCDD/F-utsläpp i många länder. Vissa medicinska avfallsprodukter, t. ex. mänskliga anatomiska delar, infekterat avfall, nålar, blod, plasma och cytosta- tika behandlas som en speciell form av farligt avfall, medan övrigt medicinskt avfall ofta samlas ihop och förbränns satsvis på platsen. Förbränningsugnar som arbetar med satssystem kan uppfylla samma krav på PCDD/F-reducering som andra avfallsförbränningsugnar. 22. Parterna kan behöva överväga att införa en politik som uppmuntrar förbränning av hushållsavfall och medi- cinskt avfall i stora regionala anläggningar i stället för i små lokala. Ett sådant tillvägagångssätt kan göra tillämp- ning av bästa tillgängliga teknik mer kostnadseffektiv. L 81/54 SV Europeiska unionens officiella tidning 19. 3. 2004 23. Hantering av restprodukter från rökgasreningsprocessen. Till skillnad från förbränningsaska innehåller dessa restprodukter relativt höga koncentrationer av tungmetaller, organiska föroreningar (inkluderande PCDD/F), klorider och sulfider. Metoden för slutgiltigt omhändertagande för dessa måste därför kontrolleras noggrant. Våtskrubbersystem producerar speciellt stora kvantiteter sur, förorenad avfallsvätska. Speciella hanteringsme- toder för detta finns. Exempel på sådana metoder: a) Katalytisk behandling av damm från textilt spärrfilter vid låg temperatur utan syre. b) Fysisk skrubber för borttagning av damm i textilt spärrfilter enligt 3-R-processen (extrahering av tungme- taller med syror, samt förbränning som bryter ned organiskt material). c) Förglasning av damm i textilt spärrfilter. d) Andra bindningsmetoder. e) Tillämpning av plasma-teknologi. B. Termiska processer inom metallindustrin 24. Vissa processer inom metallindustrin kan vara viktiga kvarvarande källor till PCDD/F-utsläpp. Dessa är: a) Primärhantering inom järn- och stålindustrin (t. ex. masugnar, sinterverk och kulsintring av järn). b) Sekundärhantering inom järn- och stålindustrin. c) Primär- och sekundärhantering inom övrig metallindustri (t. ex. tillverkning av koppar). Åtgärder för kontroll av PCDD/F-utsläpp inom metallindustrin sammanfattas i tabell 2. Tabell 2 Minskning av PCDD/F-utsläpp inom metallindustri Hanteringsalternativ Utsläppsnivå (%) a/ Uppskattad kostnad Hanteringsrisker Sinteranläggningar Primäråtgärder: — Optimera/inkapsla transportband för sinter. — Recirkulera rökgaserna, t. ex. genom utsläppsopti- merad sintring (EOS), kan minska rökgasfödet med ca 35 % (vilket innebär minskade kostnader för ytterligare sekundäråtgärder). Kapacitet 1 miljon Nm3/h. 40 Sekundäråtgärder: Låg Låg Ej 100 % utförbar — Elektrostatisk utfällning + molekylsikt. Medelhög vitet effekti- Medium — Tillägg av blandningar av kalksten/aktivt kol. Hög effektivitet 0,1 ng TE/m3) — Högeffektiv skrubberutrustning – befintlig instal- lation: AIRFINE (Voest Alpine Stahl Linz) sedan 1993 med en kapacitet på 600 000 Nm3/h. En andra installation är planerad i Nederländerna (Hoogoven) 1998. Hög effektivitet på av minskning till utsläppsnivå 0,2–0,4 ng TE/m3 Medium Medium Övrig metallindustri (t. ex. koppar) Primäråtgärder: — Försortera skrot, undvika plast och PVC-förorenat material i tillfört material, avlägsna beläggningar och använda klorfria isolationsmaterial. Låg 0,1 ng TE/m3 kan uppnås med hög energitillförsel. Ingen befintlig installation. 19. 3. 2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 81/55 Hanteringsalternativ Utsläppsnivå (%) a/ Uppskattad kostnad Hanteringsrisker Sekundäråtgärder: — Kyla de heta avfallsgaserna. Hög effektivitet 5–7 Låg — Använda syre eller syreberikad luft vid bränning, syretillförsel i schaktugnar (som ger fullständig förbränning och minimering av avfallsgasvo- lymen). (1,5–2 TE/m3) Hög — Fastbäddsreaktor eller fluidiserad jetstrålereaktor och adsorption med aktivt kol eller marti- nugnskol. (0,1 ng TE/m3) Hög — Katalytisk oxidering. (0,1 ng TE/m3) Hög — Minska uppehållstiden för rökgaserna i det kritiska temperaturområdet i rökgassystemet. Järn- och ståltillverkning Primäråtgärder: — Rensa bort skrot i oljan innan den fylls på i produktionsbehållare. — Ta bort organiska spårelement, t. ex. oljor, emul- sioner, fetter, färger och plaster från tillfört mate- rial. — Minska speciellt höga rökgasvolymer. — Separat insamling och hantering av utsläpp vid påfyllning och tömning. Sekundäråtgärder: Rengörande lösningsmedel måste användas. Låg Låg Medium Låg — Separat insamling och hantering av utsläpp vid Låg påfyllning och tömning. — Textila spärrfilter i kombination med koksin- < 1 Medium sprutning. Sekundär aluminiumtillverkning Primäråtgärder: — Undvika halogenhaltigt material (hexakloretan). — Undvika klorhaltiga smörjmedel (t. ex. klorerade paraffiner). — Städa och sortera skrotcharger, genom borttag- ning av slipdamm och torkning, sjunk-flytsepa- rering och cyklonavskiljning. Sekundäråtgärder: Låg Låg — Enkla eller flerstegs textila spärrfilter med tillsats < 1 (0,1 ng TE/m3) Medium/hög av kalksten, eller aktivt kol framför filtret. L 81/56 SV Europeiska unionens officiella tidning 19. 3. 2004 Hanteringsrisker Hanteringsalternativ Utsläppsnivå (%) a/ — Minimera, separatavskilja och rena olika förore- nade rökgasflöden. — Undvika partikelbeläggning av rökgaserna samt vidta åtgärder för förkortad uppehållstid i det kritiska temperaturområdet. — Förbättra förbehandling i fragmenteringsanlägg- ning för aluminiumskrot genom att använda sjunk-flytsepareringsteknik och storleksseparation i cyclonströmning. a/: Resterande utsläpp jämfört med före reducering. Uppskattad kostnad Medium/hög Medium/hög Medium/hög 25. I anläggningar för tillverkning och behandling av metaller som orsakar PCDD/F-utsläpp kan man med kontrol- låtgärder uppnå maximumvärden för utsläppskoncentrationen på 0,1 ng TE/m3 (om flödet av rökgasvolymen > 5 000 m3/h). S i nte rv e r k 26. Mätningar vid sinterverk inom järn- och stålindustrin har normalt visat PCDD/F-utsläpp i storleksordningen 0,4 till 4 ng TE/m3. En enstaka mätning vid en anläggning (inga kontrollmätningar utfördes) visade en utsläppskon- centration på 43 ng TE/m3. 27. Halogenerade föreningar kan resultera i bildandet av PCDD/F om dessa tillförs sinterverk via tillfört material (finkornig koks eller salthaltig malm) och i återanvänt material som tillförs (t. ex. glödskal, stoft i toppgasen från masugnar, filterdamm och slam från behandling av avfallsvatten). Liksom för förbränningsavfall finns dock ingen tydlig koppling mellan det klorhaltiga innehållet i tillfört material och PCDD/F-utsläpp. En lämplig åtgärd kan vara att undvika förorenade restprodukter samt oljeavskiljning eller avfettning av glödskal innan det tillförs sinterverket. 28. Den effektivaste reduceringen av PCDD/F-utsläpp kan åstadkommas genom en kombination av olika sekundä- råtgärder enligt nedan: a) Recirkulering av rökgaserna minskar PCDD/F-utsläppen signifikant. Dessutom minskas rökgasflödet signifi- kant, vilket innebär att kostnader för installation av ett extra end-of-pipe-system kan undvikas. b) Installera textila spärrfilter (i kombination med elektrostatiska avskiljare i vissa fall) eller elektrostatiska avskiljare med tillsats av en blandning av aktivt kol, martinugnskol och kalksten i rökgaserna. c) Skrubbermetoder som inkluderar förkylning av rökgaser, urlakning genom högeffektiv skrubber och separa- tion genom dropputfällning har utvecklats. Utsläppsnivåer på 0,2 till 0,4 ng TE/m3 kan uppnås. Genom att lägga till lämpliga adsorptionsagenter såsom brunkolskoks eller stenkolsstubb kan en utsläppskoncentration på 0,1 ng TE/m3 uppnås. Pr i mä r- oc h se ku ndär ti l lv er kni ng av k op par 29. I befintliga anläggningar för primär- och sekundärtillverkning av koppar kan man uppnå PCDD/F-utsläppsni- våer från några få picogram till 2 ng TE/m3 efter rökgasrening. En enda kopparschaktugn släppte ut upp till 29 ng TE/m3 PCDD/F före optimering av aggregaten. I allmänhet uppvisar PCDD/F-utsläppen från denna typ av anläggningar stora skillnader beroende på skillnader i de råmaterial som används i olika aggregat och processer. 30. Generellt är följande åtgärder lämpliga för reducering av PCDD/F-utsläpp: a) Försortera skrot. b) Förbehandla skrot, t. ex. borttagning av plast- och PVC-beläggningar, förbehandling av kabelskrot med endast kalla/mekaniska metoder. 19. 3. 2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 81/57 c) Kyla heta rökgaser (vilket möjliggör återvinning av överskottsvärmen) för att minska uppehållstiden i det kritiska temperaturområdet i rökgassystemet. d) Använda syre eller syreberikad luft vid bränning, eller syretillförsel i schaktugnen (vilket ger fullständig förbränning och minimering av rökgasvolymen). e) Adsorption i en fastbäddsreaktor eller fluidiserad jetstrålereaktor med aktivt kol eller martinugnskol. f) Katalytisk oxidering. Stålti llve rkn ing 31. PCDD/F-utsläpp från bessemerstålverk vid stålframställning och från varmluftskupolugnar, elektriska ugnar och elektriska bågugnar för smältning av gjutjärn är signifikant lägre än 0,1 ng TE/m3. Kalluftsugnar och roterugnar (för smältning av gjutjärn) har högre PCDD/F-utsläpp. 32. Elektriska bågugnar som används i sekundär ståltillverkning kan uppnå en utsläppskoncentration på 0,1 ng TE/ m3 med följande åtgärder: a) Separat uppsamling av utsläpp från påfyllning och tömning. b) Använda textila spärrfilter eller elektrostatisk avskiljning i kombination med koksinsprutning. 33. Material som tillförs elektriska bågugnar innehåller ofta oljor, emulsioner eller fetter. Generella primäråtgärder för PCDD/F-reducering omfattar sortering, oljeavskiljning och avlägsnande av beläggningar som kan innehålla plaster, gummi, färg, pigment och vulkaniserade tillsatser. Smältve r k i se ku ndär alumi ni umi ndustr i 34. PCDD/F-utsläpp från smältverk i sekundär aluminiumindustri ligger inom området 0,1 till 14 ng TE/m3. Nivån är beroende av vilken typ av smältaggregat och material som används samt vilken teknik som används för rökgasrening. 35. Sammanfattningsvis kan man med enkla eller flerstegs textila spärrfilter med tillägg av kalksten, aktivt kol eller martinugnskol framför filtret uppnå en utsläppskoncentration på 0,1 ng TE/m3 med en reduceringsverknings- grad på 99 %. 36. Följande åtgärder kan också övervägas: a) Minimera och separat avskilja och rena olika förorenade rökgasflöden. b) Undvika beläggning av rökgaspartiklar. c) Snabbt passera det kritiska temperaturområdet. d) Förbättra försortering av aluminiumskrot från fragmenteringsanläggning med hjälp av sjunk-flytseparering och storleksseparation i roterande strömning. e) Förbättra förrengöring av aluminiumskrot genom blästring och torkning av slipdamm. 37. Alternativ (d) och (e) är viktiga eftersom det inte är troligt att modern tillsatsfri smältningsteknik (där man undviker halogena salttillsatser) kan hantera det skrot av låg kvalitet som används i roterugnar. 38. Diskussionerna inom konventionen för de marina miljöerna i nordöstra Atlanten fortsätter angående revisionen av en tidigare rekommendation att etappvis avveckla användningen av hexakloretan inom aluminiumindustrin. 39. Smältan kan behandlas med moderna tekniska lösningar, t. ex. med nitrogen- och klorblandningar i förhållanden mellan 9:1 och 8:2, gasinsprutning för att få finare spridning, för- eller efterspolning med nitrogen samt vakuu- mavfettning. Vid användning av nitrogen- och klorblandningar uppmättes en PCDD/F-utsläppskoncentration på 0,03 ng TE/m3 (att jämföras med värden på > 1 ng TE/m3 vid behandling med endast klor). Klor behövs för borttagande av magnesium och andra oönskade komponenter. L 81/58 SV Europeiska unionens officiella tidning 19. 3. 2004 C. Förbränning av fossila bränslen i kommunala och industriella värmepannor 40. Vid förbränning av fossila bränslen i kommunala och industriella värmepannor (värmekapacitet > 50 MW), resulterar förbättrad energieffektivitet och energibesparing i minskade utsläpp av alla föroreningar, beroende på minskad bränsleåtgång. Detta resulterar också i en minskning av PCDD/F-utsläpp. Det skulle inte vara kostnads- effektivt att ta bort klor från kol eller olja, men trenden mot ökad användning av gaspannor leder i vilket fall som helst till minskning av PCDD/F-utsläpp från den här sektorn. 41. Det bör påpekas att PCDD/F-utsläpp kan öka signifikant om avfallsprodukter (kloakslam, avfallsolja, gummiskrot etc) används som bränsle. Förbränning av avfallsprodukter som energikälla bör ske endast i anlägg- ningar som använder rökgasreningssystem med högeffektiv PCDD/F-reducering (som beskrivs i avsnitt A ovan). 42. Tillämpning av teknik för minskning av kväveoxider, svaveloxider och partiklar i rökgaserna kan också elimi- nera PCDD/F-utsläpp. Med dessa tekniska lösningar kommer effektiviteten i PCDD/F-elimineringen att variera i olika anläggningar. Forskning för utveckling av teknik för PCDD/F-eliminering pågår, men innan sådan teknik finns tillgänglig i industriell skala, kan vi inte identifiera någon befintlig teknik som varande den effektivaste specifikt för PCDD/F-eliminering. D. Förbränning i hushåll 43. Förbränning i eldstäder i hushållen bidrar inte signifikant till det totala PCDD/F-utsläppet om godkända bränslen används på rätt sätt. Dessutom kan stora regionala skillnader i utsläppen förekomma beroende på bränsletyp och -kvalitet, geografisk täthet för anläggningarna och hur frekvent de används. 44. Eldstäder i bostadshus förbränner kolväten i bränslen och rökgaser sämre än stora förbränningsanläggningar. Detta är fallet speciellt när fasta bränslen såsom ved och kol används, vilket resulterar i PCDD/F-utsläpp i stor- leksordningen 0,1 till 0,7 ng TE/m3. 45. Om förpackningsmaterial bränns tillsammans med fasta bränslen ökar PCDD/F-utsläppen. Trots att det i vissa länder är förbjudet kan eldning av gummi- och förpackningsmaterial förekomma i privata hushåll. Beroende på ökande deponeringsavgifter måste vi räkna med att avfallsmaterial bränns i elstäderna i hemmen. Vedeldning med tillskott av förbrukat förpackningsmaterial kan leda till en ökning av PCDD/F-utsläppen från 0,06 ng TE/ m3 (enbart ved) till 8 ng TE/m3 (vid 11 volymprocent O2). Dessa resultat har bekräftats vid undersökningar i flera länder varvid upp till 114 ng TE/m3 (vid 13 volymprocent syre) uppmättes i rökgaser från eldstäder i hushåll där avfallsmaterial brändes. 46. Utsläppen från eldstäder i hushållen kan minskas genom att begränsa bränslet till högkvalitativa bränslen och undvika eldning av avfall, halogenhaltiga plaster och andra material. Offentliga informationsprogram för köpare/användare av eldstäder i hushåll kan vara en effektiv metod att uppnå detta mål. E. Förbränningsanläggningar för ved (kapacitet < 50 MW) 47. Mätresultat för vedförbränningsanläggningar indikerar att PCDD/F-utsläpp över 0,1 ng TE/m3 förekommer i rökgaserna speciellt under ogynnsamma förbränningsvillkor och när de brända substanserna innehåller en större andel klorföreningar än vanlig obehandlad ved. En indikation på dålig förbränning är den totala kolkon- centrationen i rökgaserna. Samband har visats mellan CO-utsläpp, förbränningsgrad och PCDD/F-utsläpp. I tabell 3 visas en sammanfattning av utsläppskoncentration och -faktorer för vedförbränningsanläggningar. Tabell 3 Kvalitetsrelaterade utsläppskoncentrationer och -faktorer för vedförbränningsanläggningar Bränsle Utsläppskoncent- ration (ng TE/m3) Utsläppsfaktor (ng TE/kg) Utsläppsfaktor (ng/GJ) Naturlig ved (björk) 0,02-0,10 0,23-1,3 12-70 Naturlig träflis från skog 0,07-0,21 0,79-2,6 43-140 Spånplatta 0,02-0,08 0,29-0,9 16-50 19. 3. 2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 81/59 Bränsle Utsläppskoncent- ration (ng TE/m3) Utsläppsfaktor (ng TE/kg) Utsläppsfaktor (ng/GJ) 2,7-14,4 26-173 1 400-9 400 3 230 114 0,03 Träavfall Hushållsavfall Kol 48. Förbränning av träavfall (rivningsavfall) i rörliga rostanläggningar leder till relativt höga PCDD/F-utsläpp jämfört med förbränning av naturlig ved. En primäråtgärd för utsläppsbegränsninng är att undvika användning av behandlat träavfall i vedförbränningsanläggningar. Förbränning av behandlat trä bör ske endast i anläggningar med tillräcklig rökgasrening som minimerar PCDD/F-utsläppen. V. Teknik för kontroll av reducering av PAH-utsläpp A. Kokstillverkning 49. Vid tillverkning av koks frigörs PAH-föreningar till omgivningsluften mestadels: a) När ugnen fylls på genom påfyllningsöppningarna. b) Genom läckage vid ugnsluckorna, stigrören och påfyllningsöppningarnas lock. c) Vid utstötning och kylning av kokset. 50. Koncentrationen av Benzo(a)pyren (BaP) varierar mycket för olika platser i koksugnsbatteriet. De högsta BaP- koncentrationerna har påträffats överst i koksugnsbatteriet och i omedelbar närhet av luckorna. 51. PAH från kokstillverkning kan minskas genom tekniska förbättringar av de befintliga integrerade järn- och stålanläggningarna. Detta kan leda till att gamla koksverk måste stängas eller ersättas samt till en allmän minsk- ning av kokstillverkning, t. ex. genom att högkvalitativ koks tillförs direkt vid ståltillverkningen. 52. Strategier för minskning av PAH i koksugnsbatteri bör omfatta följande åtgärder: a) Vid matning av koksugnar: — Reducera utsläpp av partikelformiga material när kolet matas in i ugnarna från upplaget till beskicknings- vagnarna. — Använda slutna system för koltransport när förvärmning av kol används. — Extrahera gasen som finns mellan partiklarna med efterföljande behandling antingen genom att gasen direkt leds in i en närliggande ugn eller leds via en samlingsledning till en förbränningsugn och vidare genom dammfilter. I vissa fall kan den extraherade gasen brännas i beskickningsvagnarna, men ett sådant system är inte så tillfredsställande med hänsyn till miljö och säkerhet. Tillräcklig utsugning bör alstras med hjälp av ång- eller vatteninsprutning i stigrören. b) Utsläpp via inmatningsöppningarnas lock kan undvikas under koksningsprocessen genom att: — Använda lock med högeffektiva tätningar vid inmatningsöppningarna. — Täta inmatningsöppningarnas lock med lera (eller annat lika effektivt material) efter varje inmatning. — Rengöra inmatningsöppningarnas lock och kanter innan öppningarna stängs. — Hålla ugnstaken rena från koksrester. c) Stigrörslocken bör vara utrustade med vattenlås så att gas- och tjärutsläpp undviks. Vattenlåsen bör rengöras regelbundet så att de fungerar effektivt. d) Maskinell utrustning för hantering av koksugnsluckor bör förses med system för rengöring av tätningsytor på ugnsluckor och karm. L 81/60 SV Europeiska unionens officiella tidning 19. 3. 2004 e) Koksugnsluckor: — Högeffektiva tätningar bör användas (t. ex. fjäderbelastade membranluckor). — Tätningar på ugnsdörrar och karmar bör rengöras grundligt vid varje hantering. — Luckorna skall var konstruerade så att det går att installera system för avskiljning av partikelformigt material som ansluts till dammfilter (via en samlingsledning) under utstötningsoperationer. f) Kokstransportmaskinen skall vara övertäckt, vara försedd med en fast ledning och ett fast gasrengörings- system (företrädesvis ett textilt spärrfilter). g) Den metod som genererar minst utsläpp bör användas för kokskylning, t. ex. torr kokskylning. Att ersätta våta kylningsprocesser med torra är att föredra såvida inte avfallsvatten kan undvikas genom att slutna cirku- lationssystem används. Damm som genereras vid torra kylningsprocesser bör reduceras. 53. Den koksframställningsmetod som brukar kallas ”non-recovery coke-making”, dvs. utan utvinning av bipro- dukter, ger betydligt mindre PAH-utsläpp än den mer konventionella metoden med utvinning av biprodukter. Detta beror på att ugnarna arbetar med undertryck, vilket innebär att läckage via ugnsluckorna till atmosfären undviks. Under koksning sugs den råa koksgasen ut från ugnarna genom naturligt drag, vilket upprätthåller undertrycket i ugnarna. Denna typ av ugn är inte konstruerad för utvinning av kemiska biprodukter från den råa koksgasen. Rökgaserna från koksningsprocessen (inklusive PAH) förbränns i stället effektivt vid hög tempe- ratur och lång uppehållstid. Spillvärme från denna förbränningsprocess används som energi för koksningen och överskottsvärme kan användas för att generera ånga. För att den här koksningsmetoden skall bli lönsam kan det krävas att en utrustning som producerar elektricitet av överskottsångan installeras. För tillfället finns endast en fungerande koksningsanläggning av den här typen (utan utvinning av biprodukter) i USA och en i Australien. Processen består i grunden av en koksugn med horisontellt samlingsrör, utan värmeåtervinning ur koksgaserna och med en förbränningskammare som betjänar två intilliggande ugnar. Processen tillåter omväxlande inmat- nings- och koksningsoperationer i de två intilliggande ugnarna. Det innebär att det alltid kommer koksgaser till förbränningskammaren från någon av ugnarna. Genom förbränningen av koksgaserna genereras den nödvändiga värmekällan. Förbränningskammaren är konstruerad för att ge optimal uppehållstid (ca 1 sekund) och temperatur (minimum 900 °C). 54. Ett effektivt kontrollprogram för läckage från koksugnsluckorna, stigrören och inmatningsöppningarna bör upprätthållas. Detta innebär kontroll och registrering av läckage med omedelbara reparations- och under- hållsåtgärder vid behov. På det sättet kan en betydande minskning av diffusa utsläpp uppnås. 55. Anpassning av befintliga koksugnsbatteri genom kondensering av rökgaserna från alla källor (med värmeåter- vinning) resulterar i en PAH-minskning i luften på mellan 86 % och drygt 90 % (utan att hänsyn tagits till behandling av avfallsvatten). Investeringskostnaderna kan amorteras på fem år om man räknar med energiåter- vinning, varmvatten, syntesgas samt besparing av kylvatten. 56. Genom att öka koksugnarnas volym kan antalet ugnar minskas. Därmed minskar antalet ugnsöppningar (antalet utstötta ugnar per dag), antalet tätningar i ett koksverk och därmed minskar även PAH-utsläppen. Produktivi- teten ökar dessutom genom att drifts- och personalkostnader minskas. 57. Torrkylningssystem för koks kräver en högre investeringskostnad än vattenkylningssystem. De högre driftskost- naderna kan kompenseras av värmeåtervinning i processer där förvärmning av koksen tillämpas. Energieffektivi- teten ökar från 38 % till 65 % om kombinationen torrkylning och förvärmning används. Förvärmning ökar produktiviteten med 30 %. Detta värde kan ökas ytterligare till 40 % beroende på att koksningsprocessen blir homogenare. 58. Alla behållare och installationer för förvaring och behandling av koltjärprodukter måste vara utrustade med effektivt system för återvinning eller nedbrytning av ånga. Driftskostnaderna för ångnedbrytningssystem kan reduceras genom att efterbränningen är autoterm om koncentrationen av kolföreningar i rökgaserna är tillräck- ligt hög. 59. I tabell 4 visas en sammanfattning av reduceringsåtgärder för PAH-utsläpp vid koksframställning. 19. 3. 2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 81/61 Tabell 4 Kontroll av PAH-utsläpp vid koksframställning Hanteringsalternativ Utsläppsnivå (%) a/ Uppskattad kostnad Hanteringsrisker befintliga Anpassa anläggningar genom kondensering av rökgaserna från alla källor. Omfattar följande åtgärder: Totalt < 10 (utan avfallsvatten) Hög Stora utsläpp i avfallsvatten vid vatten- tillämpas kylning. Denna metod bör endast om vattnet återanvänds i ett slutet system). (Amorteringstiden för investeringskost- naderna kan bli 5 år, om hänsyn tas till besparingar i form av energiåtervinning, varmvatten, syntesgas samt kylvatten. ) — Evakuera och efterbränna gasen som finns mellan partiklarna under inmat- ning, eller leda gaserna in i den intill- iggande ugnen i så stor utsträckning som möjligt. 5 < 5 — Utsläpp via inmatningsöppningarnas lock bör undvikas så mycket som möjligt, t. ex. med specialkonstruerade lock och högeffektiva tätningsme- toder. Koksugnsluckor med högeffek- tiva tätningar bör användas. Lock och karmar till inmatningsöppning- arna bör rengöras innan öppningarna stängs. — Rökgaser från utstötningsoperationer bör samlas upp och ledas via damm- filter. < 5 — Våta kokskylningsmetoder bör användas endast om det kan göras utan att avfallsvatten genereras. Använda kokskylningsmetoder ger låga utsläpp, dvs. torra metoder. som Inga vattnet utsläpp i Högre investeringskostnader än för våta kylningsmetoder (men lägre kostnader till om överskottsvärmen förvärmning av kolet). används Öka användning av ugnar med stor volym för totala antalet öppningar och den totala tätningsytan. att minska det Betydande a/: Resterande utsläpp jämfört med före reducering. Investeringskostnaden är ungefär 10 % högre än för konventionella anlägg- ningar. I de flesta fall är det nödvändigt med total anpassning eller installation av nytt koksugnsbatteri. B. Anodtillverkning 60. PAH-utsläpp från anodtillverkning måste behandlas på liknande sätt som kokstillverkning. 61. Följande sekundäråtgärder för minskning av PAH-förorenade dammutsläpp används: a) Elektrostatisk avskiljning av tjära. b) En kombination av konventionellt elektrostatiskt tjärfilter och ett vått elektrostatiskt filter som en effektivare teknisk åtgärd. c) Termisk efterbränning av rökgaserna. d) Torrskrubber med kalksten/petroleumkoks eller aluminiumoxid (Al2O3). 62. Driftskostnaderna minskas om koncentrationen av kolföreningar i rökgaserna är tillräckligt hög så att efterbrän- ningen är autoterm. I tabell 5 visas en sammanfattning av kontrollåtgärder för PAH-utsläpp vid anodframställ- ning. L 81/62 SV Europeiska unionens officiella tidning 19. 3. 2004 Tabell 5 Kontroll av PAH-utsläpp vid anodframställning Hanteringsalternativ Utsläppsnivå (%) a/ Uppskattad kostnad Hanteringsrisker Modernisera anläggningar gamla genom att minska diffusa utsläpp med följande åtgärder: 3-10 Hög — Minska läckage. — Installera flexibla tätningar vid ugnsluckorna. — Evakuera gasen som finns mellan partiklarna och efterföljande behand- ling av denna, antingen genom att leda gasen direkt in i närmaste ugn eller leda den via en samlingsledning till en förbränningsugn med damm- filter. — Använda ett kylsystem för koks- ugnen. — Evakuera och rena partikelformiga koksutsläpp. Etablerade för framställning i Nederländerna: teknologier anod- 45-50 — Ny ugn med torrskrubber (med kalksten/petroleumkoks eller alumi- nium). — Recirkulera avloppsvattnet i elektrod- massaenheten. Bästa tillgängliga teknik: tillämpad Metoden i Nederländerna 1990. Skrubber-metoden med kalksten eller petroleumkoks är en effektiv åtgärd för minskning av PAH; effektiviteten när aluminium används är inte känd. — Elektrostatisk dammavskiljning. 2-5 Lägre driftskostnader om efterbrän- ningen är autoterm. Regelbunden nödvändig rening av tjära är — Termisk efterbränning. 15 a/: Resterande utsläpp i jämförelse med före reducering. C. Aluminiumframställning Drift med autoterm efterbränning endast om koncentrationen av PAH i rökgaserna är hög. 63. Aluminium framställs från aluminiumoxid (Al2O3) genom elektrolys i ugnar (celler) som är elektriskt seriekopp- lade. Ugnarna klassificeras som antingen Prebake- eller Söderberg-ugnar, beroende på vilken typ av anod som används. 64. I Prebake-ugnar är anoderna gjorda av kalcinerade (brända) kolblock som ersätts när de är delvis förbrukade. Söderberg-anoder bränns i ugnarna med en blandning av petroleumkoks och koltjärebeck som bindemedel. 65. Söderberg-processen resulterar i mycket stora PAH-utsläpp. Primära utsläppsbegränsande åtgärder omfattar modernisering av befintliga anläggningar och optimering av processen, vilket kan minska PAH-utsläppen med 70–90 %. En utsläppsnivå på 0,015 kg B(a)P/ton Al kan uppnås. Att ersätta de befintliga Söderberg-ugnarna med Prebake-ugnar skulle innebära omfattande ombyggnation av den befintliga processen, men skulle nästan helt undanröja PAH-utsläppen. Kapitalkostnaden för en sådan ombyggnad är mycket hög. 66. I tabell 6 visas en sammanfattning av kontrollåtgärder för PAH-utsläpp vid aluminiumframställning. 19. 3. 2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 81/63 Tabell 6 Kontroll av PAH-utsläpp vid aluminiumframställning enligt Söderberg-processen Hanteringsalternativ Utsläppsnivå (%) a/ Uppskattad kostnad Hanteringsrisker Ersätta Söderberg-elektroder med: 3-30 Höga kostnader för elektroder (ca 6 miljarder SEK). — Prebake-elektroder (och undvika behovet av beckbindningsmedel). — Inerta anoder. av Slutna Prebake-system med punkt- matning effektiv processtyrning och helt övertäckta behållare effektiv som möjliggör uppsamling av luftföroreningar. aluminium, 1-5 är billigare eftersom det är Söderberg-elektroder inte Prebake-elektroder behövs någon anod-bränningsanläggning. Forskning pågår, men förväntningarna är låga. Effektiv drift och bevakning av utsläpp är en viktig del av utsläppskon- troll. Dåliga prestanda kan orsaka bety- dande diffusa utsläpp. Söderberg-ugnar med vertikala anslut- ningsbultar och system för uppsam- ling av rökgaser. > 10 Anpassa Söderberg-teknologin genom inkapsling, och ändra till punktmatning: SEK 75 000–375 000 per ugn. Diffusa utsläpp uppstår vid matning, när ytan spricker och när kontaktbultarna lyfts till en högre position. Sumitomo-teknologi (anod-briketter för VS-process (Söderbergsanod med vertikal anodbult)). Låg–medium Gasrening: — Elektrostatiska tjärfilter. — En kombination av konventionella elektrostatiska tjärfilter och elektros- tatisk våt gasrening. — Termisk efterbränning. 2-5 > 1 Låg Medium Hög frekvens av gnistbildning och elek- trisk ljusbågbildning. Använda beck med högre smältpunkt (HS-process (Söderbergsanod med hori- sontal anodbult) + VS-process). Hög Använda torrskrubber i befintliga HS- + VS-anläggningar. a/: Resterande utsläpp jämfört med före reducering. Låg–medium Medium–hög D. Förbränning i hushåll 67. PAH-utsläpp från förbränning i hushållen förekommer från spisar och öppna spisar speciellt när ved eller kol används. Hushållen kan vara en signifikant källa för PAH-utsläpp. Detta är resultatet av att hushållen använder öppna spisar och små eldstäder för fasta bränslen. I vissa länder är kol det vanligaste bränslet i spisar. Kolspisar släpper ut mindre PAH än vedspisar beroende på att högre förbränningstemperatur och en jämnare bränslekva- litet används i kolspisar. 68. I hushållsförbränningssystem kan PAH-utsläppen kontrolleras effektivt med optimerade driftsfunktioner (t. ex. av förbränningsförhållanden optimerad förbränningshastighet). Optimerade förbränningsutrymmet och optimerad lufttillförsel. Det finns flera tekniska lösningar för optimering av förbränningsförhållanden och reducering av utsläpp. Olika tekniska lösningar uppvisar stora skillnader i utsläpp. En modern vedeldad varmvattenspanna med ackumuleringstank, använd som bästa tillgängliga teknik, minskar utsläppen med mer än 90 % jämfört med en omodern panna utan ackumuleringstank. En modern panna har tre olika zoner: En eldstad för förgasning av veden, en gasförbränningszon i keramik eller annat material som tål temperaturer på några tusen grader Celsius, samt en konvektionszon. Konvektionsdelen där vattnet absor- berar värmen skall vara tillräckligt lång och effektiv så att gastemperaturen minskar från 1 000 °C till 250 °C eller lägre. Det finns också många tekniska lösningar för att komplettera gamla och omoderna pannor, t. ex. med vattenackumuleringstankar, keramiska insatser och pellet-brännare. konstruktion inkluderar L 81/64 SV Europeiska unionens officiella tidning 19. 3. 2004 69. Optimerad förbränningshastighet resulterar i låga utsläpp av koloxid (CO), total-kolväten (THC) och PAH. Att sätta gränser (regler för typgodkännande) för CO- och THC-utsläpp påverkar också PAH-utsläppen. Låga CO- och THC-utsläpp resulterar i låga PAH-utsläpp. Eftersom det är mycket dyrare att mäta PAH-utsläpp än CO- utsläpp, är det mer kostnadseffektivt att sätta ett gränsvärde för CO och THC. Arbete pågår med ett förslag till CEN-standard för kol- och vedeldade pannor på upp till 300 kW (se tabell 7). Tabell 7 Utdrag ur CEN-standarder 1997 Klass Manuella Automatiska Effekt (kW) < 50 > 50-150 > 150-300 < 50 > 50-150 > 150-300 3 5 000 2 500 1 200 3 000 2 500 1 200 2 CO 8 000 5 000 2 000 5 000 4 500 2 000 1 3 25 000 12 500 12 500 15 000 12 500 12 500 150 100 100 100 80 80 2 THC 300 200 200 200 150 150 1 3 2 1 Partiklar 2 000 150/125 180/150 200/180 1 500 150/125 180/150 200/180 1 500 150/125 180/150 200/180 1 750 150/125 180/150 200/180 1 250 150/125 180/150 200/180 1 250 150/125 180/150 200/180 Anm: Utsläppsnivåer angivna i mg/m3 vid 10 % O2. 70. Utsläpp från vedförbränning i hushållen kan minskas: a) För befintliga spisar: Informera allmänheten och höja medvetandet om korrekt förbränning, använda endast obehandlad ved som bränsle, korrekt förbehandling av bränsle och korrekt lagring av ved så att den inne- håller lämplig fukthalt. b) För nya spisar: Tillämpa produktstandarder enligt CEN-standarden i utdraget ovan (och motsvarande produktstandarder i USA och Kanada). 71. I de allmänna åtgärderna för minskning av PAH-utsläpp ingår åtgärder som innefattar utveckling av centrala system för hushåll samt energibesparing, t. ex. förbättrad värmeisolering, som minskar energiförbrukningen. 72. Informationen sammanfattas i tabell 8. Tabell 8 Kontroll av PAH-utsläpp för förbränningsanläggningar i hushåll Hanteringsalternativ Utsläppsnivå (%) a/ Uppskattad kostnad Hanteringsrisker Använda torkat kol och ved (ved anses torr när den lagrats i åtminstone 18–24 månader). Hög effektivitet Använda torkat kol. Hög effektivitet Konstruera värmesystem för fasta bränslen som ger optimerade totala förbränningsförhål- landen: 55 — Förgasningszon. — Förbränningszon i keramik. — Effektiv konvektionszon. Vattenackumuleringstank. Medium Det är nödvändigt att förhandla med spistillverkare om att införa ett system för godkännande av spisar. Tekniska instruktioner för effektiv drift. 30–40 Låg Program för att korrekt användning av vedeldade spisar. informera allmänheten om a/: Resterande utsläpp jämfört med före reducering. Kan även åstadkommas med kraftfulla åtgärder för utbildning av allmänheten, i kombination med praktiska instruktioner och typreglering av spisar. 19. 3. 2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 81/65 E. Träimpregneringsanläggningar 73. Träimpregnering med PAH-haltiga koltjäreprodukter kan vara en stor källa till PAH-utsläpp i luften. Utsläpp kan ske under impregneringsprocessen och vid lagring, hantering och användning av impregnerat trä i fria luften. 74. Den mest använda PAH-haltiga koltjäreprodukten är karbolineum och kreosot. Båda är koltjäredestillat som innehåller PAH som skyddsmedel mot biologiska angrepp på timmer och trä. 75. PAH-utsläpp från träimpregneringsanläggningar och lager för impregnerat trä kan minskas med flera olika tekniska lösningar som kan tillämpas antingen separat eller i kombination, t. ex. : a) Krav på förvaringsplatser som hindrar förorening av jord och ytvatten genom PAH-urlakning och förorenat regnvatten (t. ex. regnskyddade lagerplatser, skyddstak, recirkulering av förorenat vatten från impregnerings- processen, kvalitetskrav för produkten). b) Åtgärder som minskar atmosfäriska utsläpp vid impregneringsanläggningar (t. ex. att kyla det varma virket från 90 °C till 30 °C åtminstone före transport till lagerplatsen. Den alternativa metoden att impregnera trä med kreosot under högtrycksånga i vakuum är att rekommendera som bästa tillgängliga teknik). c) Optimal mängd upptaget skyddsmedel i virket ger den behandlade produkten tillräcklig motståndskraft på användningsplatsen och kan därför betraktas som en bästa tillgängliga teknik, eftersom behovet av att ersätta materialet minskar. Detta bidrar indirekt till att minska utsläppen från impregneringsanläggningar. d) Använda träimpregneringsprodukter som innehåller mindre av de PAH som är långlivade organiska förore- ningar (POP): — Möjligen använda modifierad kreosot som är en destillationsfraktion som kokar mellan 270 °C och 355 °C, vilket minskar utsläppen av både flyktiga PAH och tyngre, giftigare PAH. — Avråda från att använda karbolineum, eftersom karbolineumanvändning ökar PAH-utsläppen. e) Utvärdera, och därefter där så är lämpligt, använda alternativa produkter (t. ex. de som nämns i tabell 9 som minskar beroendet av PAH-baserade produkter. 76. Förbränning av impregnerat trä orsakar utsläpp av PAH och andra skadliga ämnen. Impregnerat trä bör brännas endast i anläggningar som har för ändamålet tillräcklig utsläppsbegränsande åtgärd. Tabell 9 Möjliga alternativ till PAH-baserade produkter Hanteringsalternativ Hanteringsrisker Andra miljömässiga problem måste utvärderas, t. ex. : — Tillgång på lämpligt producerat trä. — Utsläpp som orsakas av tillverkning och destru- ering av plaster, speciellt PVC-plaster. Använda alternativa material i konstruktioner: — Hållbara hårda träslag (åkanter, staket, grindar). — Plast (trädgårdsartiklar) — Betong (järnvägssliper). — Ersätta artificiella konstruktioner med naturliga (t. ex. åkanter, staket etc). — Använda obehandlat trä. Flera alternativa träimpregneringsmetoder som inte innefattar impregnering med PAH-baserade produkter är under utveckling. L 81/66 SV Europeiska unionens officiella tidning 19. 3. 2004 BILAGA VI TIDSPLANER FÖR TILLÄMPNING AV GRÄNSVÄRDEN OCH BÄSTA TILLGÄNGLIGA TEKNIK FÖR NYA OCH BEFINTLIGA STATIONÄRA ANLÄGGNINGAR Tidsplanerna för tillämpning av gränsvärden och bästa tillgängliga teknik är följande: a) För nya stationära anläggningar: två år efter det aktuella protokollets ikraftträdande. b) För befintliga stationära anläggningar: åtta år efter det aktuella protokollets ikraftträdande. Om nödvändigt kan denna period förlängas för vissa befintliga anläggningar för att anpassas till en amorteringsperiod som godkänds enligt vissa nationella lagar. 19. 3. 2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 81/67 BILAGA VII REKOMMENDERADE KONTROLLÅTGÄRDER FÖR MINSKNING AV UTSLÄPP AV LÅNGLIVADE ORGA- NISKA FÖRORENINGAR FRÅN MOBILA ANLÄGGNINGAR 1. Gällande definitioner finns i bilaga III i detta protokoll. I. Nåbara utsläppsnivåer för nya fordon samt bränsleparametrar A. Nåbara utsläppsnivåer för nya fordon 2. Dieseldrivna passagerarfordon År Referensmängd Gränsvärden Mängd kolväte och NOx Mängd partiklar 2000-01-01 2005-01-01 (indikativt) 3. Tunga trafikfordon Alla Alla 0,56 g/km 0,3 g/km 0,05 g/km 0,025 g/km År/testperiod Gränsvärden Mängd kolväten Mängd partiklar 2000-01-01/ESC-period 2000-01-01/ETC-period 0,66 g/kWh 0,85 g/kWh 0,1 g/kWh 0,16 g/kWh 4. Terrängmaskiner S teg 1 (referens: förordning (EEG) nr …/…) (*) Nettoeffekt (P) (kW) Mängd kolväten Mängd partiklar P ≥ 130 75 ≤ P < 130 37 ≤ P < 75 1,3 g/kWh 1,3 g/kWh 1,3 g/kWh 0,54 g/kWh 0,70 g/kWh 0,85 g/kWh (*) ”Enhetliga bestämmelser för godkännande av förbränningsmotorer som installeras i jordbruks- och skogsmaskiner, med avseende på utsläpp av föroreningar. ” Föreskriften trädde i kraft den 15 december 1995 och en korrigering i föreskriften trädde i kraft den 5 mars 1997. Steg 2 Nettoeffekt (P) (kW) Mängd kolväten Mängd partiklar 0 ≤ P < 18 18 ≤ P < 37 37 ≤ P < 75 75 ≤ P < 130 130 ≤ P < 560 1,5 g/kWh 1,3 g/kWh 1,0 g/kWh 1,0 g/kWh 0,8 g/kWh 0,4 g/kWh 0,3 g/kWh 0,2 g/kWh L 81/68 SV Europeiska unionens officiella tidning 19. 3. 2004 B. Bränsleparametrar 5. Diesel Parameter Enhet Gränser Minimumvärde (2000/2005) (*) Maximumvärde (2000/2005) (*) Testmetod Cetantal Densitet vid 15 °C 95 % förgasad PAH Svavel E. S. : Ej specificerad. (*) 1 januari det angivna året. (**) Indikativt värde. - 51/E. S. — ISO 5165 kg/m3 °C massa % ppm — — — — 845/E. S. ISO 3675 360/E. S. ISO 3405 11/E. S. prIP 391 350/50 (**) ISO 14956 II. Restriktioner för halogenhaltiga rengöringsmedel, tillsatser i bränslen och smörjmedel 6. i blyhaltig I vissa länder används 1,2-dibrommetan i kombination med 1,2-diklormetan som rengöringsmedel bensin. Dessutom genereras PCDD/F under förbränningsprocessen i motorn. För bilmotorer med trevägskatalytiska avgasrenare krävs blyfri bensin. Tillsatser av rengöringsmedel och andra halogenhaltiga föreningar i bensin och andra bränslen och i smörjmedel bör undvikas så mycket som möjligt. 7. I tabell 1 visas en sammanfattning av åtgärder för PCDD/F-utsläpp i avgaserna från vägtransportfordon. Tabell 1 Kontroll av PCDD/F-utsläpp från motordrivna vägtransportfordon Hanteringsalternativ Hanteringsrisker i tillsatser föreningar av halogenhaltiga Undvika bränslen. — 1,2-diklormetan — 1,2-diklormetan och motsvarande bromföreningar i blyhaltiga bränslen för som rengöringsmedel motorer med gnisttändsystem. Bromföreningar kan leda till bildandet av bromhal- tiga dioxiner eller furaner. ) Halogenhaltiga rengöringsmedel kommer att gradvis försvinna i takt med att marknaden för blyhaltig bensin minskar på grund av ökad användning av trevägskataly- tiska avgasrenare i återkopplat system för motorer med gnisttändsystem. Undvika smörjmedel. halogenhaltiga tillsatser i bränslen och III. Kontrollåtgärder för pop-utsläpp från mobila anläggningar A. POP-utsläpp från motorfordon 8. 9. POP-utsläpp från motorfordon uppträder som partikelbundna PAH som släpps ut från dieseldrivna fordon. PAH släpps även ut från bensindrivna fordon i mindre utsträckning. Smörjoljor och bränslen kan innehålla halogenhaltiga föreningar som härrör antingen från tillsatser eller tillverk- ningsprocessen. Dessa föreningar kan transformeras till PCDD/F under förbränningen och sedan släppas ut med avgaserna. 19. 3. 2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 81/69 B. Kontroll och underhåll 10. För dieseldrivna mobila anläggningar kan effektiviteten för kontroll av PAH-utsläpp säkerställas genom rutiner där de mobila anläggningarna testas regelbundet med avseende på partikelformigt utsläpp, opacitet under fri accelera- tion eller liknande metoder. 11. För bensindrivna mobila anläggningar kan effektiviteten för kontroll av PAH-utsläpp (utöver andra avgaskompo- nenter) säkerställas genom rutiner där bränslemätning och funktionalitet för den katalytiska avgasrenaren testas. C. Metoder för kontroll av PAH-utsläpp från diesel- och bensindrivna motorfordon 1. Allmän na aspe kte r på kon trollme tode r 12. Det är viktigt att säkerställa att fordon tillverkas för att kunna uppfylla standarderna för utsläpp under fordonets hela livstid. Detta kan göras genom att säkerställa enhetlighet i tillverkningen, hållbarhet under fordonets livstid, garantier för komponenter som påverkar utsläpp samt återkallande av defekta fordon. För fordon i bruk kan fortsatt godkänd utsläppskontroll säkerställas genom effektiva kontroll- och underhållsprogram. 2. Te kni ska å tg ä rde r för utslä pp skontr oll 13. Följande åtgärder för kontroll av PAH-utsläpp är viktiga: a) Specifikationer för bränslekvalitet och modifiering av motorerna för att kontrollera utsläpp innan de bildas (primäråtgärder). b) Tilläggsutrustning för avgasbehandling, t. ex. oxideringskatalysator och partikelfällor (sekundäråtgärder). 1) Dieselmotorer 14. Modifieringar av dieselbränsle kan medföra två fördelar: lägre svavelinnehåll minskar utsläpp av partiklar och ökar effektiviteten för oxideringskatalysatorer. Minskningen av di- och tri-aromatiska föreningar reducerar i sin tur bildandet av PAH och PAH-utsläpp. 15. En primäråtgärd för minskning av utsläpp är att modifiera motorn så att fullständigare förbränning åstadkoms. Många olika modifieringsalternativ används. Motoravgasernas sammansättning påverkas rent generellt av konstruk- tionsändringar av förbränningskammaren. För närvarande är de flesta dieselmotorer beroende av mekaniska styr- system. I nyare motorer används i ökande grad datorstyrda elektroniska styrsystem som ger större möjligheter att kontrollera utsläppen. Turboladdning kombinerad med mellankylning är en annan teknik för kontroll av utsläpp. Detta är ett bra system både för minskning av NOx och förbättrad bränsleekonomi och effektuttag. För tunga och lätta fordon finns även möjligheten att använda justering av insugningsröret. 16. När det gäller minskning av partikelformigt material (PM) är kontroll av smörjoljan en viktig faktor, eftersom 10 till 50 % av det partikelformiga materialet bildas från motoroljan. Oljeförbrukningen kan minskas genom förbättrade specifikationer för motortillverkare och med bättre motortätningar. 17. Sekundäråtgärder för utsläppskontroll omfattar extra utrustning för avgasbehandling. För dieselmotorer har använd- ning av oxideringskatalysator i kombination med partikelfällor generellt visat sig vara effektivt för minskning av PAH-utsläpp. En partikelfälla med oxiderande katalysator är under utvärdering. Utrustningen placeras i avgas- systemet där det fångar upp partikelformigt material genom elektrisk uppvärmning av systemet eller någon annan metod för regenerering. Ett system med brännare eller tillsatser krävs för tillräcklig regenerering av passiva system- filter under normal drift. 2) Bensinmotorer 18. Metoder för minskning av PAH-utsläpp från bensindrivna motorer baserad främst på användandet av trevägskataly- tiska avgasrenare i återkopplat system, som minskar PAH-utsläpp som en följd av minskade HC-utsläpp. 19. Förbättrat kallstartsbeteende minskar organiska utsläpp i allmänhet och PAH-utsläpp i synnerhet (t. ex. startkataly- sator, förbättrad bränsleförgasning och finfördelning av bränslet samt förvärmd katalysator). 20. I tabell 2 visas en sammanfattning av åtgärder för PAH-utsläpp i avgaserna från vägtransportfordon. L 81/70 SV Europeiska unionens officiella tidning 19. 3. 2004 Tabell 2 Kontroll av PAH-utsläpp från motordrivna vägtransportfordon Hanteringsalternativ Utsläppsnivå (%) Hanteringsrisker Motorer med gnisttändsystem: — Trevägskatalytiska avgasrenare i återkopplat system, — Katalysator som minskar utsläpp vid kallstart. Bränsle för motorer med gnisttändsystem: — Minska aromatiska föreningar. — Minska svavelhalten. Dieselmotorer: — Oxideringskatalysator. — Partikelfälla med oxiderande katalysator. Modifiera dieselbränsle: — Minska svavelhalten för att minska partikelformiga utsläpp. 10–20 5–15 20–70 Tillgång på blyfri bensin. Kommersiellt tillgänglig i vissa länder. Tillgäng till raffinaderikapa- citet. Tillgäng till raffinaderikapa- citet. Förbättra specifikationerna för dieselmotorer: Befintliga teknologier. — Elektroniska styrsystem. Justering av insprutnings- hastighet och högtrycksinsprutning av bränsle. — Turboladdning med mellankylning. — Recirkulering av avgaserna. 19. 3. 2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 81/71 BILAGA VIII STORA STATIONÄRA ANLÄGGNINGSKATEGORIER I. Introduktion Anläggningar, eller delar av anläggningar för forskning, utveckling och testning av nya produkter ingår inte i listan nedan. En fullständigare beskrivning av kategorierna finns i bilaga V. Kategori Beskrivning II. Lista över kategorier 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 Förbränning, inkluderande samförbränning av kommunalt, farligt och medicinskt avfall eller av kloakslam. Sinterverk. Primär- och sekundärtillverkning av koppar. Stålframställning. Smältanläggningar i sekundär aluminiumindustri. Förbränning av fossila bränslen i samhälls- och industrivärmepannor med termisk kapacitet överstigande 50 MWth. Förbränning i hushåll. Eldningsanläggningar för ved med termisk kapacitet under 50 MWth. Kokstillverkning. Anodtillverkning. Aluminiumtillverkning enligt Söderberg-processen. Träimpregneringsanläggningar, med undantag för parter för vilken denna kategori inte ger ett betydande bidrag till de totala PAH-utsläppen (enligt definitionen i bilaga III)