title: Commission Regulation (EC) No 1411/98 of 1 July 1998 amending Regulation (EC) No 1381/98 fixing the import duties in the rice sector

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
rice

formats: pdf print

text: 2. 7. 98 EN Official Journal of the European Communities L 188/33 COMMISSION REGULATION (EC) No 1411/98 of 1 July 1998 amending Regulation (EC) No 1381/98 fixing the import duties in the rice sector THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES, HAS ADOPTED THIS REGULATION: Having regard to the Treaty establishing the European Community, Having regard to Council Regulation (EC) No 3072/95 of 22 December 1995 on the common organisation of the market in rice (1), as amended by Regulation (EC) No 192/98 (2), Whereas an error has been discovered in Annex I of Commission Regulation (EC) No 1381/98 (3); whereas the Regulation in question should therefore be corrected, Article 1 Annex I to Regulation (EC) No 1381/98 is replaced by the Annex to this Regulation. Article 2 This Regulation shall enter into force on 2 July 1998. It shall be applicable with effect from 1 July 1998. This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States. Done at Brussels, 1 July 1998. For the Commission Franz FISCHLER Member of the Commission (1) OJ L 329, 30. 12. 1995, p. 18. (2) OJ L 20, 27. 1. 1998, p. 16. (3) OJ L 187, 1. 7. 1998, p. 10. L 188/34 EN Official Journal of the European Communities 2. 7. 98 ANNEX Import duties on rice and broken rice Third countries (except ACP and Bangladesh) (3) (7) ACP Bangladesh (1) (2) (3) (4) Basmati India and Pakistan (6) Duties (5) 12,12 12,12 (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) 294,34 294,34 294,34 262,12 294,34 294,34 294,34 262,12 (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) 121,01 121,01 121,01 121,01 121,01 121,01 121,01 121,01 142,83 142,83 142,83 126,72 142,83 142,83 142,83 126,72 232,09 232,09 232,09 232,09 232,09 232,09 232,09 232,09 232,09 232,09 232,09 232,09 232,09 232,09 232,09 232,09 72,38 (ECU/tonne) Egypt (8) 188,03 188,03 188,03 188,03 188,03 188,03 188,03 188,03 220,76 220,76 220,76 196,59 220,76 220,76 220,76 196,59 370,50 370,50 370,50 370,50 370,50 370,50 370,50 370,50 370,50 370,50 370,50 370,50 370,50 370,50 370,50 370,50 114,00 CN code 1006 10 21 1006 10 23 1006 10 25 1006 10 27 1006 10 92 1006 10 94 1006 10 96 1006 10 98 1006 20 11 1006 20 13 1006 20 15 1006 20 17 1006 20 92 1006 20 94 1006 20 96 1006 20 98 1006 30 21 1006 30 23 1006 30 25 1006 30 27 1006 30 42 1006 30 44 1006 30 46 1006 30 48 1006 30 61 1006 30 63 1006 30 65 1006 30 67 1006 30 92 1006 30 94 1006 30 96 1006 30 98 1006 40 00 (1) Subject to the application of the provisions of Articles 12 and 13 of amended Council Regulation (EEC) No 715/90 (OJ L 84, 30. 3. 1990, p. 85). (2) In accordance with Regulation (EEC) No 715/90, the duties are not applied to products originating in the African, Caribbean and Pacific States and imported directly into the overseas department of R(cid:130)union. (3) The import levy on rice entering the overseas department of R(cid:130)union is specified in Article 11(3) of Regulation (EC) No 3072/95. (4) The duty on imports of rice not including broken rice (CN code 1006 40 00), originating in Bangladesh is applicable under the arrangements laid down in Council Regulation (EEC) No 3491/90 (OJ L 337, 4. 12. 1990, p. 1) and amended Commission Regulation (EEC) No 862/91 (OJ L 88, 9. 4. 1991, p. 7). (5) No import duty applies to products originating in the OCT pursuant to Article 101(1) of amended Council Decision 91/482/EEC (OJ L 263, 19. 9. 1991, p. 1). (6) For husked rice of the Basmati variety originating in India and Pakistan, a reduction of ECU 250 per tonne applies (Article 4a of amended Regulation (EC) No 1503/96). (7) Duties fixed in the Common Customs Tariff. (8) The duty on imports of rice originating in and coming from Egypt is applicable under the arrangements laid down in Council Regulation (EC) No 2184/96 (OJ L 292, 15. 11. 1996, p. 1) and Commission Regulation (EC) No 196/97 (OJ L 31, 1. 2. 1997, p. 53)


title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 1407/98 της Επιτροπής της 1ης Ιουλίου 1998 περί δωδέκατης τροποποίησης του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 913/97 για τη θέσπιση έκτακτων μέτρων στήριξης της αγοράς στον τομέα του χοιρείου κρέατος στην Ισπανία

eurovoc_concepts:
Spain
market support
pigmeat
swine
veterinary inspection

formats: html pdf print

text: L 188/26 ‹ EL ‹ Ep˜isglg Evgleq˜ida tym Euqypaˇij ˜ym Joimot ˜gtym 2. 7. 98 JAMOMISLOS (EJ) aqih. 1407/98 TGS EPITQOPGS tgr 1gr Iouk˜iou 1998 peq˜i dyd ˜ejatgr tqopopo˜igsgr tou jamomislo ˜u (EJ) aqih. 913/97 cia tg h ˜espisg ˜ejtajtym l ˜etqym st ˜gqingr tgr acoq ˜ar stom tol ˜ea tou woiqe˜iou jq ˜eator stgm Ispam˜ia G EPITQOPG TYM EUQYPA˘IJYM JOIMOTGTYM, ˜Ewomtar up ˜oxg: tom jamomisl ˜o (EOJ) aqih. 2759/75 tou Sulbouk˜iou, tgr 29gr Ojtybq˜iou 1975, peq˜i joim ˜gr oqcam ˜yseyr acoq ˜ar stom tol ˜ea tou woiqe˜iou jq ˜eator (1), ˜opyr tqopopoi ˜ghgje tekeu- ta˜ia ap ˜o tom jamomisl ˜o (EJ) aqih. 3290/94 (2), jai id˜iyr to ˜aqhqo 20, od ˜gcgse se ousiastij ˜g a ˜ungsg tou b ˜aqour tym f ˜yym jai jat ˜a sum ˜epeia se lia jat ˜astasg g opo˜ia e˜imai amup ˜ovoqg ap ˜o tgm ˜apoxg tgr eufy˜iar (jak ˜gr letawe˜iqisgr) tym f ˜yym· ˜oti aitiokoce˜itai, sumep ˜yr, ma evaqloshe˜i g a ˜ungsg tou aqihlo ˜u tym epik ˜enilym f ˜yym ap ˜o tir 12 Ioum˜iou 1998· ˜oti ta l ˜etqa pou pqobk ˜epomtai stom paq ˜omta jamomisl ˜o e˜imai s ˜ulvyma le tg cm ˜ylg tgr epitqop ˜gr diawe˜iqisgr woiqe˜iou jq ˜eator, Ejtil ˜ymtar: ˜oti, k ˜ocy tgr elvam˜iseyr tgr jkasij ˜gr pam ˜ykgr tym wo˜iqym se oqisl ˜emer paqacycij ˜er peqiv ˜eqeier tgr Ispam˜iar, aut ˜o to jq ˜ator l ˜ekor ˜ekabe ˜ejtajta l ˜etqa st ˜gqingr tgr acoq ˜ar tou woiqe˜iou jq ˜eator le tom jamomisl ˜o (EJ) aqih. 913/97 tgr Epitqop ˜gr (3), ˜opyr tqopopoi ˜ghgje tekeuta˜ia ap ˜o tom jamomisl ˜o (EJ) aqih. 1147/98 (4)· ˜oti g tawe˜ia jai apotekeslatij ˜g en ˜eking tym ˜ejtajtym l ˜etqym st ˜gqingr amtiletyp˜ifei ep˜i tou paq ˜omtor pqobk ˜g- tym lata dumalij ˜otgtar stir lom ˜ader aniopoi ˜gseyr upopqoˇi ˜omtym pou pq ˜epei ma letapoi ˜gsoum ta woiq˜idia· ˜oti pq ˜epei, sumep ˜yr, ma epitqape˜i ma svaco ˜um jai ma apohela- topoigho ˜um se xujtij ˜er ecjatast ˜aseir· ˜oti, k ˜ocy tgr sumew˜iseyr tym jtgmiatqij ˜ym jai elpoqij ˜ym peqioqisl ˜ym, pq ˜epei ma aunghe˜i o aqihl ˜or tym wo˜iqym paw ˜umseyr jai tym woiqid˜iym pou lpoqo ˜um ma paqadoho ˜um stir aql ˜odier aqw ˜er, epitq ˜epomtar le tom tq ˜opo aut ˜o tg sum ˜ewisg tym ˜ejtajtym l ˜etqym jat ˜a tir pqosewe˜ir ebdol ˜a- der jai ma pqosaqloste˜i stgm paqo ˜usa jtgmiatqij ˜g jai uceiomolij ˜g jat ˜astasg o jat ˜akocor tym epik ˜enilym fym ˜ym pou pqobk ˜epetai sto paq ˜aqtgla II tou jamomislo ˜u (EJ) aqih. 913/97· ENEDYSE TOM PAQOMTA JAMOMISLO: ˜Aqhqo 1 O jamomisl ˜or (EJ) aqih. 913/97 tqopopoie˜itai yr en ˜gr: 1. Sto ˜aqhqo 3 tq˜ito ed ˜avio jai sto paq ˜aqtgla III sgle˜io ˜oqoi «oi wo˜iqoi paw ˜umseyr» amtijah˜istamtai ap ˜o 2, oi tour ˜oqour «ta f ˜ya». 2. To paq ˜aqtgla I amtijah˜istatai ap ˜o to paq ˜aqtgla I tou paq ˜omtor jamomislo ˜u. 3. To paq ˜aqtgla II amtijah˜istatai ap ˜o to paq ˜aqtgla II tou paq ˜omtor jamomislo ˜u. ˜Aqhqo 2 O paq ˜ym jamomisl ˜or aqw˜ifei ma isw ˜uei tgm gl ˜eqa tgr dglo- s˜ieus ˜gr tou stgm Ep˜isglg Evgleq˜ida tym Euqypaˇij˜ym Joimot˜gtym. ˜oti g h ˜espisg tym l ˜etqym st ˜gqingr k ˜ocy tgr wqgsilo- po˜igsgr sto aj ˜eqaio tou aqihlo ˜u tym epik ˜enilym woiqid˜iym Yst ˜oso, oi diat ˜aneir pou pqobk ˜epomtai sto ˜aqhqo 1 sgle˜io 2 evaql ˜ofomtai ap ˜o tir 12 Ioum˜iou 1998. O paq ˜ym jamomisl ˜or e˜imai desleutij ˜or yr pqor ˜oka ta l ˜eqg tou jai isw ˜uei ˜alesa se j ˜ahe jq ˜ator l ˜ekor. Bqun ˜ekker, 1 Iouk˜iou 1998. Cia tgm Epitqop˜g Franz FISCHLER L˜ekor tgr Epitqop˜gr (1) EE L 282 tgr 1. 11. 1975, s. 1. (2) EE L 349 tgr 31. 12. 1994, s. 105. (3) EE L 131 tgr 23. 5. 1997, s. 14. (4) EE L 159 tgr 3. 6. 1998, s. 35. 2. 7. 98 ‹ EL ‹ Ep˜isglg Evgleq˜ida tym Euqypaˇij ˜ym Joimot ˜gtym L 188/27 PAQAQTGLA I «PAQAQTGLA I L ˜ecistor sumokij ˜or aqihl ˜or f ˜yym aqw ˜gr cemol ˜emgr ap ˜o tir 6 Lai¨ou 1997: Wo˜iqoi p ˜awumsgr Woiq˜idia Woiqolgt ˜eqer Wo˜iqoi p ˜awumsgr tgr vuk ˜gr “ibgqij ˜or wo˜iqor” 655 000 jevak ˜er 250 000 jevak ˜er 8 000 jevak ˜er 6 000 jevak ˜er» PAQAQTGLA II «PAQAQTGLA II L ˜eqor 1 — Stgm epaqw˜ia tgr Zaragoza, oi f ˜ymer pqostas˜iar jai epit ˜gqgsgr, ˜opyr oq˜ifomtai sta paqaqt ˜glata I jai II tou diat ˜aclator tgr Diputación General de Aragón tgr 25gr Laqt˜iou 1998, pou ˜ewei dglosieuhe˜i stgm Ep˜isglg Evgleq˜ida tgr Comunidad tgr 27gr Laqt˜iou 1998, s. 1411. — Stgm epaqw˜ia tgr Zaragoza, oi f ˜ymer pqostas˜iar jai epit ˜gqgsgr, ˜opyr oq˜ifomtai sta paqaqt ˜glata I jai II tou diat ˜aclator tgr Diputación General de Aragón tgr 17gr Apqik˜iou 1998, pou ˜ewei dglosieuhe˜i stgm Ep˜isglg Evgleq˜ida tgr Comunidad tgr 20 ˜gr Apqik˜iou 1998, s. 1868. — Stgm epaqw˜ia tgr Zaragoza, oi f ˜ymer pqostas˜iar jai epit ˜gqgsgr, ˜opyr oq˜ifomtai sta paqaqt ˜glata I jai II tou diat ˜aclator tgr Diputación General de Aragón tgr 28gr Apqik˜iou 1998, pou ˜ewei dglosieuhe˜i stgm Ep˜isglg Evgleq˜ida tgr Comunidad tgr 4gr Lai¨ou 1998, s. 1999. — Stgm epaqw˜ia tgr Sevilla, oi f ˜ymer pqostas˜iar jai epit ˜gqgsgr, ˜opyr oq˜ifomtai sta paqaqt ˜glata I jai II tou diat ˜aclator tgr Junta de Andalucía tgr 23gr Apqik˜iou 1998, pou ˜ewei dglosieuhe˜i stgm Ep˜isglg Evgleq˜ida tgr Junta tgr 28gr Apqik˜iou 1998, s. 4951. Oi jtgmiatqij ˜er comarcas tym epaqwi ˜ym Zaragoza jai Sevilla, pou amav ˜eqomtai sto paq ˜aqtgla I tgr ap ˜ovasgr 98/339/EJ. » L ˜eqor 2


title: Ir-Regolament tal-Kummissjoni (KE) Nru 1406/98 ta' l-1 ta' Lulju 1998 li jħassar il-miżuri ddikjarati fl-Artikolu 1 tar-Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 703/98 li jissospendi ċerti konċessonijiet iddikjarati fir-Regolament (KE) Nru 3066/95 li jistabbilixxi ċerti konċessjonijiet fil-għamla ta' kwoti Komunitarji tat-tariffa għal ċerti prodotti agrikoli u li jipprovdi għall-aġġustament, bħala miżura awtonoma u transitorja, għal ċerti konċessonijiet agrikoli provvduti fil-Ftehim Ewropej sabiex iqisu l-Ftehim dwar il-biedja konkluż matul in-negozjati multilaterali kummerċjali tar-Round ta' l-Urugwaj

eurovoc_concepts:
agreement (EU)
agricultural product
import policy
tariff quota

text: 02/Vol. 9 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 9 31998R1406 L 188/25 IL-ĠURNAL UFFIĊJALI TAL-KOMUNITAJIET EWROPEJ 2. 7. 1998 IR-REGOLAMENT TAL-KUMMISSJONI (KE) Nru 1406/98 ta’ l-1 ta’ Lulju 1998 li jħassar il-miżuri ddikjarati fl-Artikolu 1 tar-Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 703/98 li jissospendi ċerti konċessonijiet iddikjarati fir-Regolament (KE) Nru 3066/95 li jistabbilixxi ċerti konċessjonijiet fil-għamla ta’ kwoti Komunitarji tat-tariffa għal ċerti prodotti agrikoli u li jipprovdi għall-aġġustament, bħala miżura awtonoma u transitorja, għal ċerti konċessonijiet agrikoli provvduti fil-Ftehim Ewropej sabiex iqisu l-Ftehim dwar il-biedja konkluż matul in-negozjati multilaterali kummerċjali tar-Round ta’ l-Urugwaj IL-KUMMISSJONI EWROPEA, Wara li kkunsidrat it-Trattat li jistabbilixxi l-Komunità Ewropea, Wara li kkunsidrat ir-Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 703/98 tas-17 ta’ Marzu 1998 li jissospendi ċerti konċessonijiet iddikja- rati fil-għamla ta’ kwoti Komunitarji tat-tariffa għal ċerti prodotti agrikoli u li jipprovdi għall-aġġustament, bħala miżura awtonoma u transitorja, għal ċerti konċessonijiet agrikoli pprovvduti fil- Ftehimijiet Ewropej sabiex iqisu l-Ftehim dwar il-biedja matul in-negozjat multilaterali kummerċjali tar-Round ta’ l-Urugwaj (1), u b’mod partikolari l-Artikolu 2 tiegħu, Billi r-Regolment tal-Kunsill (KE) Nru 3066/95 (2), kif l-aħħar emendat bir-Regolament (KE) Nru 1595/97 (3) jistabblixxi ċerti konċessjonijiet fil-għamla ta’ kwoti Komunitarji tat-tariffa għal ċerti prodotti agrikoli u jipprovdi ċerti aġġustamenti pprovvduti fil-Ftehimijiet Ewropej sabiex iqisu l-Ftehim dwar il-biedja konkluż matul in-negozjati multilaterali kmmerċjali tar-Round ta’ l-Urugwaj; joriġinaw fil-Komunità, li f’manjiera ekwivalenti Regolament (KE) Nru 3066/95; issospendiet b’mod awtonomu fir- ċerti konċessjonijiet iddikjarati Billi r-Repubblika Ċeka issa ħassret id-dazji ta’ l-importazzjoni għal ċerti prodotti agrikoli, u b’hekk stabbiliet mill-ġdid ir-reċiproċità tat-trattament; Billi l-miżuri previsti f’dan ir-Regolament huma skond l-opinjoni tal-Kumitati tal-Ġestjoni interessati, ADOTTAT DAN IR-REGOLAMENT: Artikolu 1 Il-miżuri ddikjarati fl-Artikolu 1 tar-Regolament (KE) Nru 703/98 huma hawnhekk imħassra. Billi r-Regolament (KE) Nru 703/98, sabiex jipproteġi l-interessi kummerċjali Komunitarji wara li r-Repubblika Ċeka żiedet b’mod unilaterali d-dazji fuq l-importazzjoniji ta’ ċerti prodotti agrikoli Dan ir-Regolament għandu jidħol fis-seħħ fil-jum li jiġi wara l-pubblikazzjoni tiegħu fil-Ġurnal Uffiċjali tal-Komunitajiet Ewropej. Artikolu 2 Dan ir-Regolament għandu jorbot fl-intier tiegħu u japplika direttament fl-Istati Membri kollha. Magħmul fi Brussel, fl-1 ta’ Lulju 1998. Għall-Kummissjoni Franz FISCHLER Membru tal-Kummissjoni (1) ĠU L 98, tal-31. 3. 1998, p. 1. (2) ĠU L 328, tat-30. 12. 1995, p. 31. (3) ĠU L 216, tat-8. 8. 1997, p. 1


title: Opinion of the Economic and Social Committee on the 'Promotion of local speciality agricultural products as a development instrument under the new CAP'

eurovoc_concepts:
agricultural product
common agricultural policy
designation of origin
product quality

text: C 284/62 EN Official Journal of the European Communities 14. 9. 98 Opinion of the Economic and Social Committee on the ‘Promotion of local speciality agricultural products as a development instrument under the new CAP’ (98/C 284/12) On 29 January 1989 the Economic and Social Committee, acting under Rule 23(3) of its rules of procedure, decided to draw up an opinion on the ‘Promotion of local speciality agricultural products as a development instrument under the new CAP’. The Section for Agriculture and Fisheries, which was responsible for preparing the Committee’s work on the subject, adopted its opinion on 16 June 1998. The rapporteur was Mrs Santiago. At its 356th plenary session (meeting of 1 July 1998), the Economic and Social Committee unanimously adopted the following opinion. 1. Introduction 1. 1. The Agriculture and Fisheries Section’s visit to the Douro region in Portugal on 18 and 19 September 1997 impressed upon it the need to promote and publicize local speciality agricultural products. Accordingly, the Economic and Social Committee decided to draw up an own-initiative opinion dealing with the promotion of these products as a development instrument under the new CAP. 1. 2. The increasing standardization of the character- istics of many food products is both a consequence of and an incentive for the marketing of a greater profusion of products. However, it can also have an impact on the number of products which have specific features associated with their place of origin and whose particular production methods and increasing guarantees of quality are difficult to copy. 1. 3. Original manufacturing methods are used to make premium local products from quality raw materials. The appearance and specific taste of these products make them more appealing than other similar products, and are always associated with a particular region. boost to its promotion can make the production system and job situation more stable, thereby helping to raise the living standards of the local population and providing valuable support for rural development, by means of integrated local development policies. 2. General comments 2. 1. European agriculture not only has the task of producing wholesome, quality food and non-food products. It also plays a key role in land-use and development, maintaining jobs, and giving a boost local culture and traditions, natural to rural areas, resources, the environment and the beauty of the countryside. 2. 2. The identity of European farming is rooted in an equilibrium between people, production and the land, its human dimension and cultural heritage. Against a background of 2. 3. increasing market liberalization, and as part of the new direction given to the Common Agricultural Policy, there is a need to diversify farm production so as to strike a better balance between supply and demand. 1. 4. These products are often manufactured under circumstances which are difficult or impossible to replicate outside their place of origin, and unless these specific circumstances and features are recognized and protected, it will be difficult for them to remain available on the market, since such recognition is vital to their value added; this, in turn, is of benefit to all links in the chain, particularly the farmers. 2. 3. 1. The Commission estimates that present-day production of quality local products constitutes a mere 10 % of European agricultural production and 20 % of value added. If these figures could be increased, these products could secure a significant market share and provide the key to economic progress in less-favoured rural areas. The new agricultural policy reform currently under discussion should bear this in mind. 1. 5. Once a product is recognized as a premium product, it is easier for it to obtain value added. This Europe does produce limited amounts of agricul- 2. 4. tural products whose place of origin and specific 14. 9. 98 EN Official Journal of the European Communities C 284/63 production methods distinguish them from other similar products on the market; these premium products favour quality over mass production. producers via cooperatives and similar organizations could make a major contribution to this. 2. 4. 1. If consumer demand for quality products is to be increased, it will be necessary for these products to be safe, have a characteristic taste, texture and appearance of their own, keep their taste and other characteristics to a high degree, be subject to reliable quality control and be different to other products of the same type. 2. 4. 2. Since the production processes of quality local products use traditional techniques and recipes, they do not need additional precautions or treatment, nor do to the they employ methods or products harmful environment. This helps to boost consumer confidence in them. 2. 5. The promotion and development of these prod- ucts may prove an important asset for rural areas, particularly less-favoured and peripheral areas and upland areas (from where 80 % of these products originate). The resulting cultural boost can be a determining factor in sustainable rural development, the stabilization of local populations and job creation. Despite the fact that quality products may 2. 5. 1. benefit from technological innovations and labour- saving methods, production is labour-intensive because of the precise nature of the work and the processes that have to be used. 2. 6. 3. Over and above the value derived from the very fact that product names (be they geographical or traditional) are protected, there is the further advantage that production is covered by a set of rules which producers themselves have helped to put together, thus voluntarily undertaking to comply with them. This helps all members of the production and distribution chain to work together, and to apply effective inter-trade monitoring. 2. 6. 4. The positive effects of these Community instru- ments have already become clear, in terms of improve- ments in some manufacturing conditions, support from an increasing number of producers, compliance with natural manufacturing conditions, respect for the environment, and higher incomes for producers. 2. 6. 5. Improvements have also been apparent in marketing, especially in the care put into the packaging and presentation of products, making them more appeal- ing to the consumer, with the result that an increasing share of the market is being won over. 2. 6. 6. One significant aspect is the growing number of commercial outlets interested in these products, especially supermarkets, where great pains are taken to make an attractive display of such products; this highlights the quality policy pursued by some of these outlets. 2. 5. 2. Often this can mean that more people have to be employed in the manufacture of these products, which in turn means greater value added. 2. 7. In 1992 the European Community set up schemes for promoting and protecting geographical designations (PDO and PGI) and traditional specialities (TSG). 2. 6. Two Community legal instruments have proved valuable in promoting premium agricultural production. These are Regulation (EEC) No 2081/92 on the protec- tion of geographical indications and designations of origin for agricultural products and foodstuffs and Regulation (EEC) No 2082/92 on certificates of specific character for agricultural products and foodstuffs. 2. 6. 1. For wine, quality criteria and designations of origin are set out in a separate Council Regulation — (EEC) No 823/87 — which lays down special provisions relating to quality wines produced in specified regions. 2. 7. 1. What is a PDO? Protected designation of origin (PDO) is the 2. 7. 1. 1. label given to a product produced, processed and prepared in a defined geographical area, using recognized and proven know-how. 2. 7. 1. 2. In the interests of consumers, the PDO may be replaced by equivalent traditional labels (AOC in French, DOC in Italian) or by the Spanish ‘denominacio´n de origen’, and the Portuguese ‘denominaça˜o de origem controlada’. 2. 7. 2. What is a PGI? 2. 6. 2. Although many products have already been granted a designation of origin and geographical indi- cation, they cannot become competitive without supply consolidation, technological modernization and suitable marketing techniques. Regional development projects should cater for these aspects. Cooperation between Protected geographical indication (PGI) 2. 7. 2. 1. means that there is a link with the geographical environment in at least one of the stages of production, processing or preparation. In this case the reference to PGI can be on the packaging. C 284/64 EN Official Journal of the European Communities 14. 9. 98 2. 7. 3. What is a TSG? A traditional speciality guaranteed (TSG) 2. 7. 3. 1. does not refer to the origin, but is designed to highlight a product’s traditional composition or production method. Consumers’ growing preference for high-quality 2. 8. foodstuffs brings a need to publicize the existence of these products adequately; in many cases they are only known about and appreciated by small groups of people. 2. 8. 1. Since certain aspects of the CAP may make it difficult for some of these products to survive and penetrate the market, there is a need for promotional and publicity campaigns within and outside the Community; campaigns of this type could benefit from Community funds available for this purpose, by using appropriate stock-taking techniques and raising public awareness of production processes. The aim would be to generate consumer interest in these products and encourage consumers to purchase them more frequently. 3. A case in point: the port-wine region 3. 1. There are undoubtedly many examples of local speciality products throughout the European Union: witness the high number of products already registered as such. 3. 1. 1. The broad aim of this opinion is to laud the virtues of local speciality products in general. However, in this section we shall confine our comments to port wine and the area in which it is produced, the Douro region. 3. 2. The Douro region, with the particular way it manages its vineyards to produce a wine of world-wide renown, was the first ‘registered designation of origin’ in the world (the designation dates from the second half of the 18th century). The area is a textbook example of how the ingenuity, ability and hard work of a local population can transform an undeveloped rural region into a premium production area. 3. 3. The officially demarcated region of the Douro has a typically Mediterranean climate with hot, dry summers and relatively low annual rainfall; it is no more than a narrow strip of land running along the Douro valley, upstream from Barqueiros to the Spanish border. 3. 4. Here, a very special set of features have developed in the area around the Douro river, upstream from Armamar and in the sheltered valleys along the river- banks; the planting of vines in the schistous soil of hillsides which, until then, were nothing more than scrubland, was begun in the 17th century. The structure of stepped terraces, designed to shore up the earth, reflects intense human activity which has continued in the way the system has been used, and has forged unique rural landscape of great beauty, thus establishing a very close relationship between product quality and the beauty of the landscape. 3. 5. In spite of the major technological advances which have taken place since the 18th century, the processes employed in producing the wine have allowed a balance to be maintained between farming and the environment. The narrow terraces only allow the use of 3. 6. traditional, highly labour-intensive techniques. The optimum use made of exposure to the sun and the combined effect of soil quality and solar radiation enable these vineyards to produce the generous, high quality port wines that they do. 3. 7. One element which has changed is that the layout of the terraces has been adapted to the need for mechanized tillage, creating pathways at the ends of the terraces which the equipment can use without, however, visibly altering the landscape. 3. 8. In contrast to the vine-clad hillsides, there are also ‘withered’ terraces abandoned after the vines were devastated by phylloxera. These terraces are now overgrown or, in places, have been used for recent forest landscaping projects. Secondary to the vineyards, semi-intensive horti- 3. 9. cultural and fruit-growing businesses are being developed in the region. These have a considerable impact on the traditional farm economy, although they only take up small areas of land. This type of farming, in sheltered valleys, is complementary to the vineyards and vital for maintaining a balanced livelihood. The specific features of the port wine region 3. 10. were neatly described by the American geographer, Dan Stanislawski, in 1970, as follows: ‘Port Wine is a great wine because it is the product of long experimentation, meticulous attention to details, and strict controls; and no Portuguese vineyardist would doubt that the environment of the Douro valley, its place of origin, has played an important part in its ultimate character. It is an aristocrat among the highly elaborated agricultural products of the world: no grape used in it has not been subjected to rigorous inquiry into its birth and upbringing, its current circumstances, companions, the habits and appearance. Up to that point assumption is made that place of birth and subsequent care are a sine qua non; but as everyone knows, there are well-born, well-schooled mediocrities within any select group, and objective tests must be made to eliminate all but those of proven excellence. Such tests are made by tasters, experienced judges uninformed as to the birthplace or antecedents of the objects of their appraisal. They must pass on all wines; and normally they accept only about one-third of the production of 14. 9. 98 EN Official Journal of the European Communities C 284/65 the zone. The other two-thirds is sold as ordinary table wine or made into brandy’ (1). training so as to help maintain or increase production flows. 3. 11. Living conditions of the Douro region popu- lation and their dependence on the wine-producing system 3. 11. 1. Despite the fact that this is a region where the environment is not very propitious to farming, the types of farming employed allow a population density of 57 inhabitants per square kilometre. Most farms are small; 8 000 wine growers produce between five and 15 hectolitres, 15 000 produce up to 25 hectolitres and 10 000 produce more than 25 hectolitres. The area has no mineral resources, nor is there any industrial activity of note. Wine thus constitutes the main source of income for the local population, and the value added from the quality product which is port wine is of unquestionable importance for the region’s income. 3. 11. 2. Thus, in this difficult region, the local popu- lation has managed to establish a farming system which does not harm the environment but actually protects it, creating a humanized landscape with such special features that it has been proposed that it be classified a world heritage site, as it is a cultural landscape representing the combined work of nature and man. 4. Conclusions 4. 1. Local speciality products have, in some regions, contributed to the well-being of local populations, sustainable rural development and the promotion of rural tourism. Most importantly, they have encouraged young people to remain in rural areas, playing a concrete part in the preservation of cultural values. 4. 1. 1. this process could be made more widespread, by improving vocational It would be helpful if (1) This last statement was true thirty years ago. Technical progress and innovation have meant that a large part of the must not used for port wine is nowadays used in the production of high quality table wines. Brussels, 1 July 1998. 4. 2. It has already been noted that 80 % of quality local products come from less-favoured upland areas. This can be seen, in a rather bizarre sociological way, as an act of historical and geographical revenge by nature. 4. 3. There are of course further examples of this phenomenon in other countries of the European Union, as can be seen from the high number of products registered under the PDO, PGI and TSG labels. 4. 4. As early as 1989, in its opinion on the future of rural society, the Committee stressed that ‘a comprehen- sive quality policy is needed’ and that ‘in most less- favoured regions quality products have a tradition that must be maintained and developed’ (2). 4. 5. In this own-initiative opinion drawn up against the background of a new CAP, when Agenda 2000 promises another period of great change for European farmers, the Committee calls on the Commission to put into practice effective measures and methods to promote quality local products which are an integral part of the Community’s historical and cultural heritage. Demand for premium products will only increase if consumers can be sure that they are safe and of high quality. 4. 6. These measures must include steadfast moves to defend local speciality products in GATT and WTO negotiations, as was the case in the 1994 Marrakesh Agreements (Articles 23 and 24). 4. 7. Use of designations of origin for product imi- tations made outside the official place of origin, such as port, chianti, champagne, parmesan and many others must not be allowed. International rules on intellectual property must be used to prevent third countries appropriating designations of origin or marketing desig- nated products. No country, region or product within or even outside the European Union has the right to usurp something which has been built up at great effort by manufacturers of quality local products. (2) OJ C 298, 27. 11. 1989, p. 32. The President of the Economic and Social Committee Tom JENKINS


title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Alueelleen tyypilliset laadukkaat maataloustuotteet uuden YMP:n kehitysvälineinä"

text: C 284/62 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Alueelleen tyypilliset laadukkaat maatalous- tuotteet uuden YMP:n kehitysvälineinä” (98/C 284/12) Talous- ja sosiaalikomitea päätti 29. tammikuuta 1998 työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan mukaisesti antaa lausunnon aiheesta ”Alueelleen tyypilliset laadukkaat maataloustuotteet uuden YMP:n kehitysvälineinä”. Asian valmistelusta vastannut maa- ja kalatalousjaosto antoi lausuntonsa 16. kesäkuuta 1998. Esittelijä oli Maria Luı´sa Santiago. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 1. –2. heinäkuuta 1998 pitämässään 356. täysistunnossa (heinäkuun 1. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon. 1. Johdanto Talous- ja sosiaalikomitea päätti laatia oma- 1. 1. aloitteisen lausunnon eri alueille tyypillisistä laadukkais- ta maataloustuotteista uuden YMP:n kehitysvälineinä kyseisten tuotteiden arvostuksen lisäämiseksi ja tunne- tuksi tekemiseksi. Päätökseen vaikutti myös vierailu Portugalissa Douron viininviljelyalueella, jossa maa- ja kalatalousjaosto piti kokouksen 18. –19. syyskuuta 1997. 1. 2. Markkinoille tulvii entistä enemmän elintarvik- keita, minkä vuoksi niitä standardisoidaan ja niiden ominaisuuksia pyritään yhdenmukaistamaan, mikä myös kannustaa tarjoamaan markkinoille yhä uusia tuotteita. Tämä saattaa vaikuttaa määrällisesti myös sellaisten tuotteiden tarjontaan, joilla on alkuperänsä ansiosta taattuja erityisominaisuuksia ja joiden tuotan- nossa on käytetty tuotteille ominaisia, vaikeasti jäljiteltä- vissä olevia menetelmiä. 1. 3. Eri alueille tyypilliset laatutuotteet jalostetaan aina laadukkaista raaka-aineista ja omaperäisin mene- telmin. Niiden ulkomuoto ja tuotteille ominainen maku tekevät niistä muita houkuttelevampia ja erottavat ne muista samankaltaisista tuotteista. Kyseiset ominaisuu- det liittyvät aina tiettyyn alueeseen. 1. 4. Tällaiset tuotteet syntyvät usein olosuhteissa, joita on vaikea tai mahdoton luoda muualla kuin tuotteen alkuperäseudulla. Tuotteita on hankala tarjota markkinoille, ellei erityispiirteitä ja ominaisuuksia tun- nusteta ja suojella, sillä ominaispiirteiden tunnustami- nen on omiaan antamaan tuotteelle lisäarvoa, josta hyötyvät kaikki tuotantoketjun portaat ja etenkin maan- viljelijä. tuotteen arvostuksen lisääntyminen vakauttaa tuotantoa ja työllisyyttä. Tämä taas on omiaan pysyttämään väestön paikkakunnalla ja parantamaan asukkaiden elinoloja, mikä puolestaan edistää oivallisesti maaseu- dun kehittymistä integroidun paikallisen kehityspolitii- kan avulla. 2. Yleistä 2. 1. Euroopan maatalouden tehtävänä on tuottaa terveellisiä ja hyvälaatuisia maataloustuotteita, olivatpa sitten kyseessä elintarvikkeet tai muut maataloustuot- teet. Maatalous on tärkeä elinkeino myös siksi, että se kehittää maankäyttöä, säilyttää työpaikkoja ja elvyttää maaseutua, kulttuuria ja paikallisia perinteitä, luonnon- varoja ja ympäristöä sekä kaunistaa maisemia. 2. 2. Euroopan maatalouden identiteetti perustuu ih- misen, tuotannon ja maan tasapainoon, maatalouden inhimilliseen ulottuvuuteen ja kulttuuriomaisuuteen. 2. 3. Nykyisten suhdanteiden vallitessa, jolloin mark- kinat ovat nopeasti vapautumassa, ja suunnattaessa yhteistä maatalouspolitiikkaa uusille urille maatalous- tuotanto on eriytettävä, jotta kysyntä ja tarjonta saadaan markkinoilla parempaan tasapainoon. 2. 3. 1. Eri alueille tyypillisten laadukkaiden tuotteiden tuotannon osuus on komission arvioiden mukaan nykyi- sin vain 10 % Euroopan maataloustuotannosta ja 20 % lisäarvosta. Jos kasvusuuntausta onnistutaan kiih- dyttämään, tuotteiden painoarvo markkinoilla saattaa kohota merkittävästi ja niistä saattaa tulla epäsuotuisten maaseutualueiden talouskehityksen avaintekijä. Maata- louspolitiikan tuleva uudistus, josta parhaillaan keskus- tellaan, tulisikin toteuttaa juuri tämänsuuntaisesti. Tuotteen on helpompi saada lisäarvoa sen 1. 5. jälkeen kun se on ensin tunnustettu laatutuotteeksi, ja 2. 4. Euroopassa on maataloustuotteita, joiden tuo- tanto on rajallista ja jotka erottuvat alkuperänsä tai omaperäisten tuotantotapojensa ansiosta markkinoilla 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/63 olevista muista samankaltaisista tuotteista. Niiden avul- la voidaan suosia laadukasta ravintoa sen sijaan että panostettaisiin massatuotantoon. jien yhteistyö osuuskunnissa ja muissa samantapaisissa organisaatioissa voi edistää tätä merkittävästi. 2. 4. 1. Laatutuotteiden kysynnän kasvu edellyttää ku- luttajan näkökulmasta tuotannon jatkuvuutta, ja tuot- teiden maun, koostumuksen ja ulkonäön on erotuttava muista. Tuotteiden maku- ja muut ominaisuudet on säilytettävä kohtuullisen muuttumattomina, niille on taattava asianmukainen laadunvalvonta, ja niiden on erotuttava muista samantapaisista tuotteista. 2. 4. 2. Alueelleen tyypillinen laadukas tuote ei vaadi lisähoitoa ja -käsittelyä, koska tuote valmistetaan perin- teisin menetelmin ja ohjein. Valmistuksessa ei käytetä ympäristöä vahingoittavia menetelmiä eikä tuotteita, mikä lisää kuluttajien luottamusta tuotteisiin. Erityispiirteitä omaavien laatutuotteiden mark- 2. 5. kinoinnista ja arvostuksesta saattaa tulla maaseudulle tärkeä valttikortti etenkin epäsuotuisilla tai etä- ja vuoristoalueilla (joilta 80 % kyseisistä tuotteista on peräisin), ja tuotteisiin liittyvällä kulttuurilla saattaa olla huomattava merkitys maaseudun kestävälle kehi- tykselle, väestön säilyttämiselle paikkakunnalla ja työ- paikkojen luomiselle. 2. 5. 1. Vaikka laatutuotteet voivat hyödyntää tekno- logisia innovaatioita ja tuotannossa voidaan käyttää työtä helpottavia menetelmiä, työvaiheet on suoritettava täsmällisesti ja ne on käytävä välttämättä läpi, mikä merkitsee sitä, että laadukkaat tuotteet ovat erittäin riippuvaisia työvoimasta. 2. 5. 2. Sen vuoksi tällaisten tuotteiden valmistus vaatii enemmän työvoimaa kuin muiden tuotteiden, mikä nostaa niiden lisäarvoa muihin verrattuna. 2. 6. Maataloustuotantoa on alettu arvostaa yhteisön kahden oikeudellisen välineen ansiosta: asetuksessa (ETY) N:o 2081/92 säädetään maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden suojaamisesta alkuperänimityksellä ja maantieteellisillä merkinnöillä, ja asetuksessa (ETY) N:o 2082/92 säädetään erityisluonnetta koskevien todis- tusten myöntämisestä. 2. 6. 1. Viinien laatukriteereistä ja alkuperänimityk- sistä on säädetty erikseen neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 823/87, jossa on erityismääräyksiä tietyillä alueilla tuotetuista laatuviineistä. 2. 6. 3. Maantieteellisten ja perinteisten tuotenimik- keiden suojaaminen lisää sinänsä tuotteiden arvostusta, mutta arvostuksen lisääntymisen kannalta on erityisen ja merkittävää, että tuottajat noudattavat tietoisesti puolueettomasti tuotantosääntöjä, joiden luomiseen he ovat itse osallistuneet ja sitoutuneet vapaaehtoisesti noudattamaan niitä. Tämä helpottaa yhteistoimintaa, jossa ovat mukana kaikki prosessin osapuolet (tuottajat ja jakeluportaan edustajat) ja jossa hyödynnetään am- mattienvälisen valvonnan suomia mahdollisuuksia. 2. 6. 4. Yhteisön välineiden myönteiset vaikutukset ovat jo nähtävissä, sillä joidenkin tuotteiden tuotanto- olosuhteet ovat parantuneet, yhä useammat tuottajat ovat liittyneet järjestelmään, tuottajat ottavat huomioon luonnolliset tuotanto-olosuhteet ja ympäristön ja tuotta- jien tulotaso on kohonnut. 2. 6. 5. Tuotteiden markkinoinnissa on niin ikään tapahtunut huomattavaa edistymistä: varsinkin pak- kauksia ja tuotteen esillepanoa vaalitaan, mikä houkut- telee kuluttajaa entistä enemmän, ja näin vallataan yhä suurempia markkinaosuuksia. 2. 6. 6. Tuotteet kiinnostavat yhä erilaisempia mark- kinointikanavia, marketit mukaan lukien. Liikkeissä tuotteet pannaan huolellisesti ja houkuttelevasti esille, ja niistä tehdään yritysten laatupolitiikan lippulaivoja. 2. 7. Euroopan yhteisö otti vuonna 1992 käyttöön maantieteellisten nimitysten arvostus- ja suojajärjes- telmät (suojattu alkuperänimitys DOP ja suojattu maan- tieteellinen merkintä IGP) sekä perinteisten erikoisuuk- sien ETG-takuumerkinnän. 2. 7. 1. Mikä on DOP? 2. 7. 1. 1. Suojattu alkuperänimitys myönnetään tuot- teelle, jonka tuotanto, jalostus ja valmistus tapahtuu rajallisella maantieteellisellä alueella sekä yleisesti tun- netulla ja tutkitulla taitotiedolla. 2. 7. 1. 2. DOP voidaan tarvittaessa korvata vastaavilla perinteisillä maininnoilla (Ranskan AOC, Italian DOC) tai Espanjan denominacio´n de origen ja Portugalin denominaça˜o de origem controlada, mikäli se on kulut- tajien edun mukaista. 2. 7. 2. Mikä on IGP? 2. 6. 2. Vaikka nykyisin on jo runsaasti tuotteita, joille on myönnetty alkuperänimitys tai maantieteellinen merkintä, kilpailukykyisyys edellyttää, että tuotteiden tarjontaa parannetaan, teknologiaa uudistetaan ja luo- daan asianmukaisia markkinointimenetelmiä, mikä on otettava huomioon aluekehityssuunnitelmissa. Tuotta- 2. 7. 2. 1. Suojattu maantieteellinen merkintä kertoo tuotteen suhteesta tiettyyn maantieteelliseen ym- päristöön ainakin jossakin vaiheessa (tuotanto, jalostus jolloin pakkaukseen voidaan laittaa tai valmistus), maininta IGP. C 284/64 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 2. 7. 3. Mikä on ETG? Taattu perinteinen erikoisuus ei kerro mitään 2. 7. 3. 1. tuotteen alkuperästä, vaan merkinnän tarkoitus on korostaa tuotteen perinteistä koostumusta tai tuotanto- tapaa. 2. 8. Kuluttajilla on taipumus suosia entistä enemmän laadukkaita elintarvikkeita, mikä edellyttää kyseisten tuotteiden asianmukaista saatavuutta, sillä usein ainoas- taan pienet vähemmistöt tuntevat tuotteet ja arvostavat niitä. 2. 8. 1. Koska tietyt YMP:n osa-alueet saattavat han- kaloittaa joidenkin tuotteiden olemassaoloa ja saata- vuutta, yhteisössä ja sen ulkopuolella on käynnistettävä yhteisön rahastojen tuella tiedotus- ja markkinointikam- panjoita, joissa kartoitetaan ko. tuotteiden tuotantome- netelmiä ja tiedotetaan niistä. Tarkoituksena on saada kuluttajat kiinnostumaan alueelleen tyypillisistä laaduk- kaista tuotteista ja tehdä ne niin houkutteleviksi, että tuotteiden kysyntä kasvaa. 3. Esimerkkinä portviinin viljelyalue Portugalissa 3. 1. Euroopan unionissa on lukuisia esimerkkejä alueille tyypillisistä laadukkaista tuotteista, minkä osoit- taa jo rekisteröityjen tuotteiden lukumäärä. 3. 1. 1. Tämän lausunnon tavoitteena on ennen kaik- kea tukea eri alueille tyypillisiä laadukkaita tuotteita. Niiden joukosta on otettu esimerkiksi Douron jokilaak- sossa tuotettu portviini. 3. 2. Douron jokilaakso tyypillisesti istutettuine viini- tarhoineen sekä maailmanmainetta ja arvostusta niittä- mine viineineen on ensimmäinen alkuperän mukaan nimetty viininviljelyalue (nimitys on peräisin 1 700- luvun loppupuolelta). Alue on elävä esimerkki siitä, miten asukkaat ovat taidollaan, kyvyillään ja kovalla työllä tehneet karusta maisemasta erinomaisen tuotanto- alueen. 3. 3. Douron jokilaakson viininviljelyalueella vallitsee tyypillinen Välimeren ilmasto: kesät ovat kuumia ja kuivia, ja vuoden sademäärä jää suhteellisen alhaiseksi. Alue sijaitsee kapeassa Douron jokilaaksossa Barqueiro- sista itään aina Espanjan rajalle asti. Dourojoen vaikutusalueella on omat erityispiir- 3. 4. teensä, jotka ovat kehittyneet liuskeisista kivilajeista koostuvassa maaperässä Armamarista itään ja joen suojaisissa sisämaan laaksoissa. Pengeristutukset saivat alkunsa 1 600-luvulla rinteillä, joilla aikaisemmin kasvoi ainoastaan pensaikkoa. Maan muokkaamiseen kapeah- koiksi porrasmaisiksi tasanteiksi mullan pitämiseksi viljelmillä tarvitaan vielä nykyäänkin valtavasti ihmisty- övoimaa, ja tuloksena on erittäin omaperäinen ja hyvin jossa tuotteen laatu liittyy kaunis maalaismaisema, läheisesti maiseman kauneuteen. 3. 5. Vaikka teknologia on muuttunut huomattavasti 1 700-luvulta meidän päiviimme, viinitarhoissa käytetty- jen tuotantomenetelmien ansiosta viljelmien ja ym- päristön välinen tasapaino on pystytty säilyttämään. Kapeahkoilla porrastasanteilla voidaan käyttää 3. 6. ainoastaan perinteisiä, runsaasti työvoimaa vaativia työmenetelmiä. Auringonvaloa hyödyntämällä ja yh- distämällä maaperän edut tehokkaaseen auringon sätei- lyyn viinitarhoista saadaan aineksia täyteläiseen, kor- kealaatuiseen portviiniin. 3. 7. Muutoksista mainittakoon pengerten mukautta- minen maansiirtokoneiden teknisiin vaatimuksiin siten, että pengerten päähän jätetään koneille kulkuväylä, mikä ei kuitenkaan muuta maiseman yleisvaikutelmaa. 3. 8. Dourojokilaakson rinteiden viinitarhojen vasta- painona näkyy ”jättömaita”, penkereitä, joita ei ole viljelty viinikirvan aiheuttaman tuhon jälkeen. Niillä kasvaa nykyään pensaikkoa tai niitä on sittemmin käytetty metsänistutukseen. Alueella on viljelty 3. 9. viinin ohella puoli- intensiivisesti vihanneksia ja hedelmiä, millä on ollut huomattava vaikutus perinteisten maatilojen talouteen, vaikka niiden viljelyala onkin vähäinen. Suojaisten laaksojen vihannes- ja hedelmäviljelmät täydentävät viinitarhamaisemaa ja ovat toimeentulon tasapainon kannalta olennaisia. 3. 10. Amerikkalainen maantieteilijä Dan Stanislaws- ki luonnehti vuonna 1970 osuvasti Porton viininviljelysa- lueen erityispiirteitä: ”Portviini on erinomaista viiniä, sillä se on pitkän kokeilun, pikkutarkan huolenpidon ja tiukan val- vonnan tulos. Jokainen portugalilainen viininviljelijä tietää varsin hyvin, että viini on saanut tärkeimmät ominaispiirteensä juuri tyyssijaltaan, Douron joki- laaksosta. Portviini on koko maailman maatalous- tuotteiden aatelia: viinin valmistuksessa käytetään vain sellaisia rypäleitä, joiden alkuperä, kasvuvai- heet, kasvuedellytykset, kasvinkumppanit, kasvutot- tumukset ja ulkonäkö on tutkittu. Alkuperä ja tarpeellinen huolenpito ovat toki ehdottomia edelly- tyksiä, mutta kaikkien jalojen tuotteiden tavoin valiojoukossa on keskinkertaisuuksia. Jalosukuiset, huolella valmistetut viinit on testattava valikoiden ja poistettava joukosta kaikki sellaiset, joiden erin- omaisuudesta ei ole takeita. Testauksen suorittavat viininmaistajat, kokeneet tuomarit, jotka eivät tunne arvostelukohteensa alkuperää eivätkä elinvaiheita. ja tavalli- Heidän on arvosteltava kaikki viinit, 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/65 sesti he hyväksyvät vain noin kolmanneksen alueen tuotannosta: loput kaksi kolmasosaa myydään hal- pana pöytäviininä tai jalostetaan rypäleviinaksi. ” (1) 3. 11. Douron alueen väestön elinolot ja riippuvuus viljelymenetelmistä Vaikka kyseisen alueen ympäristön erityispiir- 3. 11. 1. teet eivät sovellukaan kovin hyvin maanviljelykseen, käytössä olevien viljelymenetelmien ansiosta alueen asukastiheys on 57 asukasta/km2. Alueella on enimmäk- seen pientiloja: 8 000 viininviljelijää tuottaa 5–15 hl, 15 000 viljelijää tuottaa 25 hl ja 10 000 yli 25 hl viiniä. Alueella ei ole kaivannaisia eikä mainitsemisen arvoista teollisuutta. Paikallisväestö saa siis suurimman osan tuloistaan viinistä, ja portviinin kaltaisen laatutuotteen lisäarvon osuus alueen tuloista on kiistaton. 3. 11. 2. Paikallisväestö onkin onnistunut juurrutta- maan vaikeasti työstettävälle alueelle sellaisen maaperän hyödyntämisjärjestelmän, joka ei vahingoita ym- päristöä, vaan pikemminkin suojelee sitä. Tällä tavoin on saatu aikaan erittäin omaperäinen, ihmisläheinen maisema, jonka luonteenpiirteet ovat niin omintakeisia, että monet katsovat maiseman olevan kelvollinen luoki- teltavaksi maailmanperinnöksi, kulttuurimaisemaksi, joka edustaa luonnon ja ihmisen kädenjäljen yhdisty- mistä. 4. Päätelmät edistäneet Alueelleen tyypilliset laadukkaat tuotteet ovat 4. 1. paikoin hyvinvointia, paikallisväestön kestävää maaseutukehitystä, maaseutumatkailua ja var- ja sinkin nuoren ikäpolven pysymistä maaseudulla, ovat osaltaan suuresti vaikuttaneet kulttuuriarvojen säilymiseen. 4. 1. 1. Suuntauksen yleistyminen onkin toivottavaa, ja ammatillista koulutusta parantamalla tuotannon määrä voidaan säilyttää tai sitä on mahdollista kas- vattaa. (1) Viimeinen toteamus oli täysin todenperäinen kolmekym- mentä vuotta sitten. Teknisen kehityksen ja innovaation ansiosta suurimmasta osasta portviinin tuotannossa käyttämättä jääneestä rypälemassasta tehdään nykyisin erittäin laadukasta pöytäviiniä. Bryssel, 1. heinäkuuta 1998. 4. 2. Kuten edellä jo mainittiin, 80 % alueelleen tyypil- lisistä laadukkaista tuotteista on peräisin epäsuotuisan kasvun alueilta eli vuoristoalueilta, minkä vuoksi ilmiötä voidaan tarkastella mielenkiintoisesta sosiologisesta näkökulmasta luontoäidin historiallisena ja maantieteel- lisenä kostona. Ilmiö tunnetaan myös muissa Euroopan unionin 4. 3. maissa, minkä osoittavat lukuisat DOP-, IGP- ja ETG- merkinnän saaneet tuotteet, jotka on lueteltu lausunnon liitteessä. Komitea korosti jo maaseudun tulevaisuudesta 4. 4. antamassaan lausunnossa vuonna 1989 ”kokonaisvaltai- sen laatupolitiikan tarvetta” ja sitä, ”että useimmilla epäsuotuisilla alueilla laadukkailla tuotteilla on perinne, joka on säilytettävä ja jota on kehitettävä” (2). 4. 5. Komitea korostaa oma-aloitteisessa lausunnos- saan, että eurooppalaisten maanviljelijöiden valmistau- tuessa Agenda 2000:n myötä jälleen suureen muutokseen komission on sisällytettävä uuteen YMP:hen tehokkaita toimenpiteitä ja menetelmiä, joilla lisätään alueille tyypillisten laadukkaiden tuotteiden arvostusta ja tehdään tuotteita tunnetuksi, koska ne kuuluvat erotta- mattomasti alueensa historialliseen ja kulttuuriseen omaisuuteen. Jotta laadukkaiden tuotteiden kysyntä kasvaisi, kuluttajat edellyttävät tuotannolta vakautta ja laadukkuutta. 4. 6. Toimenpiteillä on lisäksi pidettävä voimakkaasti eri alueille tyypillisten laadukkaiden tuotteiden puolta GATT- ja WTO-neuvotteluissa samaan tapaan kuin vuonna 1994 tehdyn Marrakeshin sopimuksen 23 ja 24 artiklassa. 4. 7. Alkuperänimityksen käyttäminen alkuperäpaik- kakunnan ulkopuolella tuotetuissa jäljitelmissä on kiel- lettävä. Alkuperätuotteita ovat muiden muassa portvii- ni, chiantiviini, samppanja ja parmesaanijuusto. Yh- teisön ulkopuolisissa maissa on noudatettava henkisestä omaisuudesta annettuja kansainvälisiä sääntöjä, joilla kielletään alkuperänimityksen käyttö ja kyseisten tuot- teiden myynti. Yhdelläkään Euroopan unioniin kuulu- valla tai sen ulkopuolisella maalla, alueella tai tuotteella ei ole oikeutta anastaa toiselle alueelle tyypillisten laatutuotteiden tekijöiden työn tuloksia. (2) EYVL C 298, 27. 11. 1989, s. 32. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS


title: Règlement (CE) n° 1405/98 de la Commission du 1er juillet 1998 fixant le montant maximal de la restitution à l'exportation de sucre blanc pour la quarante-cinquième adjudication partielle effectuée dans le cadre de l'adjudication permanente visée au règlement (CE) n° 1408/97

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
white sugar

text: L 188/24 FR Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes 2. 7. 98 R(cid:221)GLEMENT (CE) No 1405/98 DE LA COMMISSION du 1er juillet 1998 fixant le montant maximal de la restitution (cid:133) l’exportation de sucre blanc pour la quarante-cinqui(cid:138)me adjudication partielle effectu(cid:130)e dans le cadre de l’adjudica- tion permanente vis(cid:130)e au r(cid:138)glement (CE) no 1408/97 LA COMMISSION DES COMMUNAUT(cid:144)S EUROP(cid:144)ENNES, vu le trait(cid:130) instituant la Communaut(cid:130) europ(cid:130)enne, vu le r(cid:138)glement (CEE) no 1785/81 du Conseil, du 30 juin 1981, portant organisation commune des march(cid:130)s dans le secteur du sucre (1), modifi(cid:130) en dernier lieu par le r(cid:138)gle- ment (CE) no 1599/96 (2), et notamment son article 17 paragraphe 5 deuxi(cid:138)me alin(cid:130)a point b), consid(cid:130)rant que, en vertu du r(cid:138)glement (CE) no 1408/97 de la Commission, du 22 juillet 1997, concernant une adjudication permanente pour la d(cid:130)termination de pr(cid:130)l(cid:138)- vement et/ou de restitutions (cid:133) l’exportation de sucre blanc (3), il est proc(cid:130)d(cid:130) (cid:133) des adjudications partielles pour l’exportation de ce sucre; consid(cid:130)rant que, selon les dispositions de l’article 9 para- graphe 1 du r(cid:138)glement (CE) no 1408/97, un montant maximal de la restitution (cid:133) l’exportation est fix(cid:130), le cas (cid:130)ch(cid:130)ant, pour l’adjudication partielle en cause en tenant compte notamment de la situation et de l’(cid:130)volution pr(cid:130)vi- sible du march(cid:130) du sucre dans la Communaut(cid:130) et sur le march(cid:130) mondial; consid(cid:130)rant que, apr(cid:138)s examen des offres, il convient d’ar- r(cid:136)ter pour la quarante-cinqui(cid:138)me adjudication partielle les dispositions vis(cid:130)es (cid:133) l’article 1er; consid(cid:130)rant que les mesures pr(cid:130)vues au pr(cid:130)sent r(cid:138)glement sont conformes (cid:133) l’avis du comit(cid:130) de gestion du sucre, A ARR(cid:219)T(cid:144) LE PR(cid:144)SENT R(cid:221)GLEMENT: Article premier Pour la quarante-cinqui(cid:138)me adjudication partielle de (CE) no sucre blanc, effectu(cid:130)e en vertu du r(cid:138)glement 1408/97, le montant maximal de la restitution (cid:133) l’exporta- tion est fix(cid:130) (cid:133) 47,020 (cid:130)cus par 100 kilogrammes. Article 2 Le pr(cid:130)sent r(cid:138)glement entre en vigueur le 2 juillet 1998. Le pr(cid:130)sent r(cid:138)glement est obligatoire dans tous ses (cid:130)l(cid:130)ments et directement applicable dans tout (cid:144)tat membre. Fait (cid:133) Bruxelles, le 1er juillet 1998. Par la Commission Franz FISCHLER Membre de la Commission (1) JO L 177 du 1. 7. 1981, p. 4. (2) JO L 206 du 16. 8. 1996, p. 43. (3) JO L 194 du 23. 7. 1997, p. 16


title: Regulamento (CE) nº 1407/98 da Comissão de 1 de Julho de 1998 que altera pela décima segunda vez o Regulamento (CE) nº 913/97, que adopta medidas excepcionais de apoio ao mercado no sector da carne de suíno em Espanha

text: L 188/26 ‹ PT ‹ Jornal Oficial das Comunidades Europeias 2. 7. 98 REGULAMENTO (CE) Nº 1407/98 DA COMISS (cid:5)AO de 1 de Julho de 1998 que altera pela décima segunda vez o Regulamento (CE) nº 913/97, que adopta medidas excepcionais de apoio ao mercado no sector da carne de suíno em Espanha A COMISS (cid:5)AO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, Tendo em conta o Regulamento (CEE) nº 2759/75 do Conselho, de 29 de Outubro de 1975, que estabelece a organizaç˜ao comum de mercado no sector da carne de suíno (1), com a ´ultima redacç˜ao que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) nº 3290/94 (2) e, nomeadamente, o seu artigo 20º, em determinadas Considerando que, devido ao aparecimento de peste suína cl ´assica regi˜oes de produç˜ao em Espanha, foram instauradas medidas excepcionais de apoio ao mercado da carne de suíno para o referido Esta- do-membro pelo Regulamento (CE) nº 913/97 da Comis- s˜ao (3), com a ´ultima redacç˜ao que lhe foi dada pelo Regu- lamento (CE) nº 1147/98 (4); r ´apido e eficaz das Considerando que o desenrolar medidas excepcionais de apoio se defronta actualmente com problemas de capacidade nos esquartejadouros que devem transformar os leit˜oes; que é, portanto, oportuno permitir o seu abate e o seu armazenamento nos armazéns frigoríficos; Considerando que, perante a continuaç˜ao das restriç˜oes veterin ´arias e comerciais, é oportuno aumentar o n ´umero de suínos de engorda e de leit˜oes que podem ser entre- gues às autoridades competentes, tornando desse modo possível a continuiç˜ao das medidas excepcionais nas próximas semanas, bem como adaptar a lista das zonas seleccion ´aveis previta no anexo II do Regulamento (CE) nº 913/97 à actual situaç˜ao veterin ´aria e sanit ´aria; n ´aveis, levou ao aumento substancial do peso dos animais e, consequentemente, a uma situaç˜ao intoler ´avel no plano do bem-estar dos animais; que se justifica, pois, a aplica- ç˜ao do aumento do n ´umero de animais seleccion ´aveis a partir de 12 de Junho de 1998; Considerando que as medidas previstas no presente regu- lamento est˜ao em conformidade com o parecer do Comité de Gest˜ao da Carne de Suíno, ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO: Artigo 1º O Regulamento (CE) nº 913/97 é alterado do seguinte modo: 1. No terceiro par ´agrafo do artigo 3º e no ponto 2 do anexo III os termos «os suínos de engorda» s˜ao substi- tuídos por «os animais». 2. O anexo I é substituído pelo anexo I do presente regu- lamento. 3. O anexo II é substituído pelo anexo II do presente regulamento. Artigo 2º O presente regulamento entra em vigor na data da sua publicaç˜ao no Jornal Oficial das Comunidades Euro- peias. Considerando que a aprovaç˜ao das medidas de apoio, devido à utilizaç˜ao inteira do n ´umero de leit˜oes seleccio- No entanto, as disposiç˜oes previstas no nº 2 do artigo 1º s˜ao aplic ´aveis a partir de 12 de Junho de 1998. O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplic ´avel em todos os Estados-membros. Feito em Bruxelas, em 1 de Julho de 1998. Pela Comiss ˜ao Franz FISCHLER Membro da Comiss ˜ao (1) JO L 282 de 1. 11. 1975, p. 1. (2) JO L 349 de 31. 12. 1994, p. 105. (3) JO L 131 de 23. 5. 1997, p. 14. (4) JO L 159 de 3. 6. 1998, p. 35. 2. 7. 98 ‹ PT ‹ Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 188/27 ANEXO I «ANEXO I N ´umero total m ´aximo de animais a partir de 6 de Maio de 1997: Suínos de engorda Leit˜oes Porcas de reforma Suínos de engorda da raça “suíno ibérico” 655 000 cabeças 250 000 cabeças 8 000 cabeças 6 000 cabeças» ANEXO II «ANEXO II Parte 1 — Na província de Zaragoza, as zonas de protecç˜ao e de vigilância definidas nos anexos I e II da ordem da Diputación General de Aragón de 25 de Março de 1998, publicada no Diario Oficial de la Comunidad de 27 de Março de 1998, p ´agina 1411. — Na província de Zaragoza, as zonas de protecç˜ao e de vigilância definidas nos anexos I e II da ordem da Diputación General de Aragón de 17 de Abril de 1998, publicada no Diario Oficial de la Comunidad de 20 de Abril de 1998, p ´agina 1868. — Na província de Zaragoza, as zonas de protecç˜ao e de vigilância definidas nos anexos I e II da ordem da Diputación General de Aragón de 28 de Abril de 1998, publicada no Diario Oficial de la Comunidad de 4 de Maio de 1998, p ´agina 1999. — Na província de Sevilla, as zonas de protecç˜ao e de vigilância definidas nos anexos I e II da ordem da Junta de Andalucía de 23 de Abril de 1998, publicada no Diario Oficial de la Junta de 28 de Abril de 1998, p ´agina 4951. As comarcas veterin ´arias das províncias de Zaragoza e Sevilla referidas no anexo I da Decis˜ao 98/339/CE. » Parte 2


title: Avis du Comité économique et social sur la «Proposition de règlement (CE) du Conseil modifiant le règlement (CE) nº 3295/94, fixant des mesures en vue d'interdire la mise en libre pratique, l'exportation, la réexportation et le placement sous un régime suspensif des marchandises de contrefaçon et des marchandises pirates»

eurovoc_concepts:
customs regulations
free circulation
intellectual property
marketing restriction
trademark

text: 14. 9. 98 FR Journal officiel des Communautés européennes C 284/3 Avis du Comité économique et social sur la «Proposition de règlement (CE) du Conseil modifiant le règlement (CE) no 3295/94, fixant des mesures en vue d’interdire la mise en libre la réexportation et le placement sous un régime suspensif des pratique, l’exportation, marchandises de contrefaçon et des marchandises pirates» (1) (98/C 284/02) Le 11 mai 1998, le Conseil a décidé, conformément aux dispositions de l’article 198 du Traité CE, de saisir le Comité économique et social d’une demande d’avis sur la proposition susmentionnée. La section de l’industrie, du commerce, de l’artisanat et des services, chargée de préparer les travaux du Comité en la matière, a élaboré son avis le 3 juin 1998 (rapporteur: M. Giesecke). Lors de sa 356e session plénière des 1er et 2 juillet 1998 (séance du 1er juillet), le Comité a adopté par 136 voix pour et 2 voix contre l’avis suivant. 1. Introduction 1. 1. Les exigences de qualité sont de plus en plus grandes dans les pays industrialisés, aussi bien dans l’industrie productrice de biens que dans l’agriculture et dans le tertiaire, secteur en expansion. Les produits de marque et les produits novateurs, souvent protégés par des droits de propriété industrielle, répondent à ce besoin mais coûtent un prix élevé. Celui-ci est la contrepartie d’une qualité supérieure, mais aussi du caractère innova- teur du produit et de sa promotion. 1. 2. Les fraudeurs exploitent la possibilité de produire dans des conditions plus favorables — généralement à l’étranger. Ils n’ont pas àsupporter de coûts de développe- ment, de droits de licence ni de frais de publicité, non plus que les coûts des essais de sécurité habituellement obligatoires. Ces pratiques servent les clients qui croient, moyennant une renonciation à ces critères de qualité, faire une «affaire», ou ceux pour qui c’est la marque — même contrefaite — qui importe avant tout. 1. 3. On trouve aujourd’hui des marchandises de contrefaçon et des marchandises pirates dans de nom- breux secteurs de production: la confection, les articles de loisirs, l’horlogerie et la bijouterie, les produits cosmé- tiques et pharmaceutiques, jusqu’aux produits techni- ques comme les outils et les pièces détachées de véhicules automobiles. Ces derniers secteurs sont de plus en plus touchés par le piratage de marchandises, ce qui constitue un risque pour les acheteurs qui, plus que dans le passé, se fient aujourd’hui à la sécurité des produits. De plus, les fabricants des marchandises originales sont souvent exposés à des revendications injustifiées en liaison avec la responsabilité du fait des produits. Ce sont tout d’abord bien entendu les fabricants 1. 4. des produits originaux, mais aussi le commerce de détail spécialisé et les exportations qui supportent les conséquences économiques des pratiques de contrefaçon et de piratage de marchandises. Il en résulte pour l’État des pertes substantielles de recettes émanant de différentes sources. Il n’existe malheureusement pour l’instant que des estimations forfaitaires en ce qui concerne les pertes en emplois qualifiés, évaluées en Allemagne par exemple à 70 000, et les coûts élevés des poursuites judiciaires (honoraires d’avocats et frais de justice, frais de recherche), qui représentent de lourdes (1) JO C 108 du 7. 4. 1998, p. 63. charges, en particulier pour les petites et moyennes entreprises innovatrices. Les contrefaçons représente- raient déjà cinq à huit pour-cent des échanges internatio- naux. 1. 5. Pour un continent dont la compétitivité repose de plus en plus sur sa capacité d’innovation et la qualité de ses produits, il s’agit là d’une tendance à laquelle il convient de faire barrage de toute urgence. C’est à quoi s’emploie de manière déterminante le règlement à l’examen. 2. Proposition de la Commission 2. 1. Le document de la Commission se compose d’une part du rapport sur l’application du règlement et d’autre part d’une proposition de modification du règlement. 2. 2. Dans le rapport, la Commission décrit les expé- riences faites depuis le 1er juillet 1995 par les services douaniers communautaires concernant la suspension d’une opération douanière lorsque les marchandises présentées pour un dédouanement à l’importation sont suspectées de contrefaire ou de pirater des marchandises couvertes par un droit de propriété intellectuelle et pour lesquelles une protection douanière au sens du règlement a été préalablement sollicitée par le titulaire du droit. 2. 3. Les services douaniers des États membres ont procédé pendant la période de 1995 à juin 1997 à un total de 4 133 interventions, portant aussi bien sur le trafic commercial que sur le trafic postal et voyageurs. Au vu des expériences réalisées, la Commission 2. 4. envisage maintenant dans sa proposition de modification d’étendre le champ d’application du règlement et de l’adapter à l’évolution de la réglementation communau- taire en matière de droits de propriété intellectuelle. Les modifications proposées portent notamment sur les point suivants: — l’extension du champ d’application du règlement aux brevets d’invention, mais limitée aux brevets de produit; C 284/4 FR Journal officiel des Communautés européennes 14. 9. 98 — l’extension des possibilités d’intervention des services douaniers aux zones franches et entrepôts francs ainsi qu’à toutes les marchandises suspectes placées sous surveillance douanière; — la simplification du règlement et son adaptation au phénomène de la marque communautaire, qui existe depuis le 1er avril 1996, avec la possibilité pour le titulaire d’une telle marque de demander une protection douanière valable dans plusieurs États membres. 3. Observations générales 3. 1. Même si, dans son premier rapport sur l’applica- tion du règlement (CE) no 3295/94, la Commission se montre satisfaite des résultats obtenus, ces derniers ne représentent que la partie émergée de l’iceberg par rapport à la quantité réelle de contrefaçons en circula- tion. Le faible nombre, voire l’absence totale d’interven- tions enregistrées dans certains États membres, dénote aux yeux du Comité la nécessité d’apporter de nettes améliorations à ce système. 3. 2. Au terme de ces premières années de «rodage», il semble néanmoins opportun d’étendre le champ d’application du règlement aux brevets d’invention et à l’ensemble des situations douanières et d’adapter le règlement au phénomène de la marque communautaire. 3. 2. 1. Toutefois, le Comité estime que la possibilité d’appliquer ces dispositions, s’agissant notamment des différentes formes de brevets, devait être limitée, étant donné la difficulté pour les autorités douanières de reconnaître les produits portant atteinte à des brevets. L’effet de cette extension ne devrait donc pas être surestimé. 3. 3. Les expériences réalisées jusqu’ici montrent de l’avis du Comité que les informations sur cet instrument relativement nouveau doivent être considérablement améliorées aux différents niveaux. Il faudrait, d’une part, que les titulaires de droits concernés (entreprises) soient informés de leurs possibilités et, d’autre part, que précisément ces mêmes titulaires de droits contribuent à faciliter le travail pratique des douaniers à travers une amélioration des informations qu’ils transmettent aux services des douanes. Seul un tel dialogue, joint à une meilleure formation des agents des douanes dans ce domaine aussi, offrirait une garantie de succès dans la lutte contre les contrefaçons. 3. 3. 1. Le Comité exprime ses préoccupations concer- nant le fait que la réduction de personnel constatée dans les administrations douanières des États membres est en contradiction avec l’évolution des fonctions de celles-ci. Leur évolution, d’organe chargé au nom de l’État d’assurer le recouvrement des taxes en service de promotion économique, se manifeste notamment à travers les activités qu’elles accomplissent à la demande de titulaires publics ou privés de droits de protection. 3. 5. Le Comité juge important de développer dans les milieux commerciaux et dans l’ensemble de l’opinion publique la sensibilité aux répercussions de la multiplica- tion des contrefaçons sur les différents marchés concer- nés. Il y a lieu de renforcer le sentiment de l’illégitimité de cette forme particulière de criminalité économique. La Commission européenne devrait prendre l’initiative de renforcer et coordonner les efforts entrepris en matière d’information par les États membres. 3. 5. 1. Cet aspect devrait être pris en considération dans l’évaluation du trafic non commercial — c’est-à- dire principalement le tourisme. Celui-ci fait en tout état de cause l’objet de la moitié des interventions dans ce domaine, pour un volume naturellement limité en conséquence. Le Comité estime que le critère appliqué en 3. 5. 2. l’occurrence ne devrait pas être uniquement celui des franchises douanières, mais surtout la détection des anomalies éventuelles. La Commission européenne devrait sensibiliser 3. 5. 3. ses délégations dans les pays «à risques» à l’importance du phénomène des contrefaçons, de manière à assurer des fonctions de veille et d’alerte en liaison avec les autorités des États membres et les milieux professionnels concernés. Il faudrait notamment agir de concert pour attirer l’attention des autorités de ces pays sur les conséquences négatives possibles, y compris en matière de politique commerciale, d’une attitude trop permissive. 3. 6. L’une des difficultés de ce système tient au fait que les dispositions communautaires ne peuvent avoir qu’une certaine portée, mais que les modalités d’application sont fixées par les législations nationales. Pour les milieux économiques, une harmonisation serait souhaitable en vue d’assurer une application aussi efficace que possible des principales dispositions en la matière. 4. Observations particulières 4. 1. Le nombre très variable des interventions dans les États membres peut traduire aussi bien le degré divergent de couverture assurée par les droits de protection natio- naux que des écarts dans l’application des interventions. La Commission est invitée à examiner dans le cadre des délibérations sur le Livre vert le rapport existant entre le nombre de demandes de protection déposées et les interventions effectuées dans les États membres. 4. 2. Lesdivergencesconstatéesdanslenombred’inter- ventions desÉtats membres pourraient également s’expli- quer selon le Comité par la diversité des procédures mises en œuvre après la constatation de la fraude. C’est ainsi par exemple que le peu d’efficacité de la coopération entre les services douaniers et les instances judiciaires pourrait freiner sensiblement la motivation des douaniers. Le Comité ne peut que souligner là aussi l’importance de procédures simples, transparentes et rapides. 3. 4. L’expérience montre aussi que l’efficacité du système dépend d’un nombre minimum de contrôles physiques intelligemment conçus et du niveau élevé de formation des agents des douanes. 4. 2. 1. Même si la Commission ne dispose d’aucune possibilité d’initiative à l’égard des procédures judiciaires nationales, elle devrait néanmoins attirer l’attention par le biais des gouvernements nationaux sur l’urgence d’une 14. 9. 98 FR Journal officiel des Communautés européennes C 284/5 procédure «allégée», comme demandé dans la partie 3 de l’accord sur les aspects des droits de propriété intellectuelle qui touchent au commerce (TRIPS). Aux yeux du Comité, il existe un lien très étroit entre les modalités d’application des procédures et la motivation des douaniers sur le terrain. Le Comité juge particulièrement non satisfaisante 4. 3. la réglementation actuellement en vigueur en Grèce. Étant donné l’importance de la Grèce en tant que «brèche» potentielle pour la pénétration des produits concernés sur le marché intérieur européen, il y a lieu de soutenir les efforts de la Commission visant à inciter ce pays à trouver une solution acceptable. 4. 4. Le règlement ne porte que sur les interventions effectuées aux frontières extérieures de la Communauté dans le cadre d’échanges avec des pays tiers. Une fois que les contrefaçons ont pénétré dans le marché intérieur sans avoir été détectées, toute poursuite — si poursuite il y a — s’effectue conformément aux réglementations nationales. La Commission devrait dans ce cas aussi proposer dans le cadre de l’examen du Livre vert des solutions tendant dans la mesure du possible à une harmonisation des mesures appliquées. 4. 5. La durée de validité des demandes de saisie varie actuellement de trois mois à deux ans suivant les États membres. Le Comité considère, compte tenu du temps nécessaire pour que ces mesures fassent effet, qu’il faudrait convenir au niveau communautaire d’une vali- dité d’au moins un an. 4. 6. De l’avis du Comité, le fait que la demande de saisie à la frontière puisse dans ce cas être limitée à certains pays de l’UE n’est pas compatible avec le principe de base d’une marque communautaire. La marque communautaire constitue une marque unique reposant sur des bases juridiques uniques pour l’ensem- ble de la Communauté. Si l’on suit cette idée jusqu’au bout, cela signifie qu’en toute logique, il ne peut y avoir qu’une demande unique de saisie à la frontière, valable pour tous les États membres. Le Comité est d’avis que les États membres percevant des redevances devraient abaisser celles-ci à un niveau tel que les petites et moyennes entreprises puissent elles aussi introduire des demandes de protection. 4. 7. S’il est décidé, à la suite de l’intervention, d’ordonner la destruction des marchandises de contrefa- çon, les coûts parfois considérables liés à cette destruc- tion devraient être supportés par l’auteur de la fraude, c’est-à-dire généralement le fabricant de la marchandise de contrefaçon. Faute de pouvoir identifier ou mettre à contribution celui-ci, il faudrait faire appel à l’importa- teur, à moins qu’il n’ait agi de bonne foi. La mise à contribution du titulaire du droit ou de l’État pour les frais de destruction apparaît non équitable au Comité lorsqu’il est possible de faire appel au contrefacteur ou à l’importateur de mauvaise foi. 4. 8. Les redevances à acquitter pour une demande d’intervention des services douaniers et la garantie à la déposer pour couvrir les frais administratifs et responsabilité dans la suite des procédures varient aujourd’hui fortement selon les États membres. D’après le Comité, il importe surtout qu’elles ne soient pas dissuasives, pour que cet instrument puisse également être utilisé par les petites et moyennes entreprises. 4. 8. 1. En ce qui concerne la présentation des garanties, la possibilité devrait être prévue dans tous les États membres de constituer des garanties bancaires, confor- mément aux usages locaux. 4. 9. Des contacts directs entre les titulaires de droits (entreprises) et les services douaniers sont indispensables. Il importe en particulier que les services douaniers soient informés de la suite des interventions, ce qui contribuerait également à renforcer la motivation des agents des douanes. 4. 6. 1. Le risque de toute autre approche est que si on limite cette disposition à certains pays, le contrefacteur ayant connaissance de ce fait va naturellement essayer d’introduire sa marchandise via les «pays non protégés». 4. 10. Les sanctions doivent elles aussi être fixées par les autorités judiciaires nationales. Même si une harmonisation n’est pas envisageable à terme, ces sanctions devraient être hautement dissuasives. Bruxelles, le 1er juillet 1998. Le Président du Comité économique et social Tom JENKINS


text: C 284/62 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 14. 9. 98 Parere del Comitato economico e sociale sul tema «La valorizzazione dei prodotti agricoli tipici di qualità in quanto strumento di sviluppo nel contesto di una nuova PAC» (98/C 284/12) Il Comitato economico e sociale, in data 29 gennaio 1998, ha deciso, conformemente al disposto dell’articolo 23, terzo comma, del Regolamento interno, di elaborare un parere d’iniziativa sul tema di cui sopra. La Sezione «Agricoltura e pesca», incaricata di preparare i lavori del Comitato in materia, ha formulato il parere sulla base del rapporto introduttivo della relatrice Santiago, il 16 giugno 1998. Il Comitato economico e sociale ha adottato all’unanimità il 1o luglio 1998, nel corso della 356a sessione plenaria, il seguente parere. 1. Introduzione 1. 1. Il Comitato economico e sociale ha deciso di elaborare un parere d’iniziativa sui prodotti agricoli tipici di qualità in quanto strumento di sviluppo nel contesto di una nuova PAC, in considerazione della necessità di valorizzare e diffondere tali prodotti e prendendo spunto dalla visita effettuata dalla Sezione «Agricoltura e pesca» nella regione del Douro (Portogal- lo) in occasione della riunione del 18 e 19 settembre 1997. 1. 2. La standardizzazione e la tendenza all’uniforma- zione delle caratteristiche di numerosi prodotti alimenta- ri sono, da un lato, la conseguenza della maggiore abbondanza dell’offerta di tali prodotti sul mercato e, dall’altro, un incentivo alla stessa. Cio` puo` anche avere effetto sull’offerta del numero di prodotti con caratteristiche specifiche provenienti da una zona ben determinata, fabbricati con metodi di produzione specifi- ci e che presentano sempre maggiori garanzie di qualità peculiari e di difficile riproduzione. 1. 3. I prodotti tipici di qualità sono prodotti derivati da metodi originali di trasformazione, che incorporano sempre materie prime di qualità, con un aspetto e un gusto specifico, caratteristiche queste sempre collegate ad un determinato territorio che li rendono più attraenti di altri prodotti affini. 1. 4. Molte volte l’esistenza di tali prodotti è legata a situazioni che è difficile, se non impossibile, ricreare fuori dai luoghi di origine. Pertanto, se le loro particolarità e le loro caratteristiche non vengono riconosciute e tutela- te, essi non potranno continuare ad essere offerti sul mercato, costituendo tale riconoscimento un fattore importante per l’ottenimento di un valore aggiunto che rappresenta un beneficio per tutti gli anelli della catena e in particolare per il produttore agricolo. aggiunto e permette, grazie a tale valorizzazione, una maggiore stabilità del sistema produttivo e dell’occupa- zione, contribuendo alla permanenza in loco e alla dignità delle popolazioni e fornendo in tal modo un prezioso sostegno allo sviluppo rurale, attraverso politiche di sviluppo locale integrato. 2. Considerazioni di carattere generale 2. 1. L’agricoltura europea è volta non solo a fornire prodotti agricoli, alimentari e non, sani e di buona qualità, ma svolge anche un ruolo essenziale nell’insedia- mento e nello sviluppo del territorio, nella tutela dell’occupazione e nella vitalità delle zone rurali, della cultura e delle tradizioni locali, delle risorse naturali, dell’ambiente e delle bellezze paesaggistiche. L’agricoltura europea trova la sua identità nell’e- 2. 2. quilibrio tra l’uomo, la produzione e il territorio, nella sua dimensione umana e nel suo patrimonio culturale. 2. 3. In una situazione caratterizzata da una forte e crescente liberalizzazione dei mercati e nell’ambito della riforma della Politica Agricola Comune, è indispensabile diversificare la produzione agricola in modo da garantire un migliore equilibrio tra la domanda e l’offerta sul mercato. 2. 3. 1. Attualmente i prodotti tipici di qualità rappre- sentano, in base alle stime della Commissione, soltanto il 10 % della produzione agricola europea e il 20 % del valore aggiunto. Se si riuscisse ad incrementare questa tendenza, l’importanza di tali prodotti sul mercato potrebbe raggiungere un valore significativo e costituire la chiave del progresso economico delle zone rurali svantaggiate. La nuova riforma della Politica Agricola, attualmente in discussione, dovrebbe essere orientata in questo senso. Il riconoscimento di un prodotto come «prodotto 1. 5. di qualità» gli conferisce più facilmente un valore 2. 4. L’Europa dispone di prodotti agricoli di produ- zione limitata i quali, per la loro origine o per i metodi peculiari di produzione, si distinguono da prodotti 14. 9. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 284/63 analoghi presenti sul mercato e privilegiano l’aspetto qualitativo dell’alimentazione a scapito della produzione di massa. 2. 4. 1. La maggiore domanda di prodotti di qualità impone che essi costituiscano, dal punto di vista dei consumatori, una produzione sicura con un sapore, una consistenza e un aspetto tipici, siano prodotti che mantengano il sapore e le altre caratteristiche ragionevol- mente costanti, garantiscano un adeguato controllo della qualità e si distinguano perché diversi rispetto ad altri prodotti dello stesso tipo. 2. 4. 2. Grazie al ricorso a tecniche di produzione e a ricette tradizionali un prodotto tipico di qualità non manca delle addizionali cure o trattamenti e non utilizza metodi e prodotti aggressivi nei confronti dell’ambiente. Quest’ultimo fattore contribuisce ad aumentare la fidu- cia dei consumatori in questi prodotti. 2. 5. La promozione e la valorizzazione di questi prodotti di qualità che presentano determinate caratte- ristiche tipiche puo` diventare l’asso nella manica del mondo rurale, specie nelle zone svantaggiate o periferi- che, e nelle aree montane (dalle quali proviene l’80 % di tali prodotti) e svolgere, sul piano culturale, un ruolo importante in una prospettiva di sviluppo rurale sosteni- bile, di radicamento delle popolazioni locali e di creazio- ne di posti di lavoro. 2. 5. 1. Nonostante i prodotti di qualità possano trarre vantaggio dalle innovazioni tecnologiche e dall’utilizzo di metodi per facilitare il lavoro, il rigore delle operazioni e i processi obbligatoriamente seguiti stabiliscono uno stretto vincolo tra prodotto di qualità e manodopera. 2. 5. 2. Questo collegamento puo` spesso richiedere l’impiego di un maggior numero di persone per la fabbricazione di tali prodotti, il che implica l’esistenza di un valore aggiunto più elevato. 2. 6. I due strumenti giuridici comunitari, di protezio- ne delle denominazioni di origine e delle indicazioni geografiche dei prodotti agricoli e dei generi alimentari [Regolamento (CEE) n. 2081/92], e l’attribuzione di (CEE) attestazioni n. 2082/92] si sono rivelati mezzi di valorizzazione delle produzioni agricole. [Regolamento specifiche di 2. 6. 1. Nel settore vitivinicolo, i criteri di qualità e la denominazione di origine sono stati oggetto di un regolamento a parte: il Regolamento (CEE) n. 823/87 che stabilisce disposizioni particolari per i vini di qualità prodotti in regioni determinate. consegue mediante la migliore organizzazione dell’offer- ta, la modernizzazione tecnologica e lo sviluppo di adeguate tecniche di commercializzazione. La collabora- zione tra produttori in cooperative e altre organizzazioni simili puo` dare un contributo decisivo in tal senso. 2. 6. 3. Oltre all’importanza che riveste in sé il fatto che le denominazioni dei prodotti (geografiche o tradi- zionali) sono protette, ha avuto un effetto altamente positivo l’inserimento consapevole o obiettivo dei rispet- tivi produttori in una norma di produzione che essi stessi hanno contribuito a creare e fissare, obbligandosi ad osservarla volontariamente. Questo facilita un’azione congiunta, che coinvolge tutti i partecipanti al processo (produttori e distributori) e che sfrutta le potenzialità del controllo interprofessionale. 2. 6. 4. Gli effetti benefici di questi strumenti comuni- tari sono già evidenti sia per quanto concerne il migliora- mento delle condizioni di produzione di taluni prodotti, sia per il numero sempre crescente di produttori che vi aderiscono, sia sul piano del rispetto delle condizioni naturali di produzione e dell’ambiente e infine sotto il profilo del miglioramento del reddito dei produttori. Anche i progressi a livello di commercializza- 2. 6. 5. zione sono già evidenti, in particolare la cura nell’imbal- laggio e nella presentazione del prodotto, attirando ancor di più l’interesse del consumatore e conquistando in tal modo una fascia sempre maggiore di mercato. 2. 6. 6. Cresce in maniera significativa il numero di punti vendita, compresi gli ipermercati, interessati a tali prodotti che vengono esposti con cura e in modo attraente come richiamo per la politica di qualità portata avanti da alcune di queste imprese. 2. 7. Nel 1992, la Comunità europea ha creato dei sistemi di valorizzazione e di protezione delle denomina- zioni geografiche (DOP e IGP) e delle specialità tradizio- nali (STG). 2. 7. 1. Che cosa è una DOP? 2. 7. 1. 1. La Denominazione di Origine Protetta (DOP) è la denominazione di un prodotto la cui produzione, trasformazione ed elaborazione avvengono in una zona geografica delimitata ed in base ad un «know-how» riconosciuto e verificato. 2. 7. 1. 2. Nell’interesse del consumatore, la DOP potrà eventualmente essere sostituita da denominazioni tradi- zionali equivalenti (AOC in Francia, DOC in Italia), dalla menzione spagnola «denominacion de origen» o da quella portoghese «denominaça˜o de origem controlada». 2. 7. 2. Che cosa è una IGP? 2. 6. 2. Nonostante il numero di prodotti con denomi- nazione di origine e indicazione geografica sia già ragguardevole, è necessario acquisire una dimensione competitiva che dev’essere presa in considerazione nei progetti di sviluppo regionale. Tale dimensione si 2. 7. 2. 1. Nel caso della Indicazione Geografica Protet- ta, la relazione con l’ambiente geografico sussiste per lo meno in una delle fasi (produzione, trasformazione o elaborazione). In questo caso, la denominazione IGP potrà essere apposta sull’imballaggio. C 284/64 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 14. 9. 98 2. 7. 3. Che cosa è una STG? 2. 7. 3. 1. La Specialità Tradizionale Garantita non fa riferimento ad una origine ma serve a distinguere una composizione tradizionale del prodotto o un metodo tradizionale di produzione. La crescente tendenza da parte dei consumatori 2. 8. a privilegiare un’alimentazione di qualità si salda con la necessità di una adeguata diffusione di questi prodotti, spesso conosciuti ed apprezzati solo da una ristretta cerchia di persone. 2. 8. 1. Dato che taluni aspetti della PAC possono rendere più difficili l’esistenza e la diffusione di alcuni di questi prodotti, si fa sentire la necessità di campagne di promozione e diffusione all’interno e all’esterno della Comunità; tali campagne, per le quali possono essere utilizzati gli appositi fondi comunitari sulla base di un’adeguata classificazione e di una migliore conoscenza dei loro processi di produzione, devono cercare di risvegliare presso il consumatore l’interesse e il desiderio di acquistare più spesso i prodotti tipici di qualità. 3. Un caso particolare: la regione del vino di Porto 3. 1. Gli esempi di prodotti tipici di qualità nell’Unione europea sono tantissimi e lo dimostra l’alto numero di prodotti già registrati. Il grande obiettivo del presente parere è la 3. 1. 1. difesa dei prodotti tipici di qualità; tuttavia le nostre osservazioni si limiteranno al caso del vino Porto e alla sua zona di produzione: la regione del fiume Douro. La regione del Douro, con le particolarità di 3. 2. coltivazione dei suoi vigneti e con la valorizzazione del proprio vino di fama mondiale è stata la prima regione al mondo a disporre di una denominazione d’origine (risalente alla seconda metà del XVIII secolo). Essa è un esempio attuale di trasformazione di una zona rurale in una regione di produzione di alta qualità, trasformazione portata avanti grazie al talento, alle capacità e all’impe- gno dei suoi abitanti. 3. 3. La regione della denominazione d’origine del fiume Douro gode di un clima prettamente mediterraneo, con estati calde e secche e precipitazioni annuali relativa- mente basse. Si tratta di una limitata striscia di terra nella valle del Douro che va da Barqueiros alla frontiera con la Spagna. 3. 4. Ci si trova in presenza di un sistema di caratteristi- che molto peculiari che si sviluppa nella zona d’influenza del Douro a monte della località di Armamar e nelle valli interne riparate del fiume, su suoli scistosi. La coltivazione su pendii che fino ad allora erano coperti solo da boscaglia ha avuto inizio nel diciassettesimo secolo. La sistemazione a gradoni o terrazze digradanti, destinati a sostenere il suolo, presuppone l’intervento massiccio dell’uomo, intervento che si è mantenuto nello sfruttamento del sistema, e ha dato luogo ad un paesaggio agricolo estremamente originale e di grande bellezza, nel quale si stabilisce un’intima relazione tra la qualità del prodotto e la bellezza dei paesaggi. 3. 5. Nonostante le profonde trasformazioni tecnolo- giche che si sono avute dal Settecento fino ai nostri giorni, i processi impiegati nella coltivazione delle vigne hanno permesso di mantenere un certo equilibrio tra cultura e ambiente. Le terrazze di altezza ridotta consentono di 3. 6. ricorrere solo alle tecnologie tradizionali, a grande intensità di manodopera. Lo sfruttamento dell’insolazio- ne e dell’accoppiata suolo-efficacia dei raggi solari permette ai vigneti di produrre i vini generosi di Porto di elevata qualità. 3. 7. Come fattore di cambiamento, occorre segnalare che la struttura delle terrazze col tempo è stata adattata alle esigenze di meccanizzazione agricola per il movimen- to di terra; alle loro estremità sono state create zone di passaggio per le macchine senza con questo modificare la configurazione dei paesaggi. 3. 8. Fanno da contrappunto ai vigneti situati sulle rive del Douro i cosiddetti «mortorios», terrazzamenti abbandonati a causa dei danni provocati dalla filossera e attualmente ricoperti di boscaglia o, più di recente, in basi per le installazioni relative alla trasformati creazione di paesaggi forestali. 3. 9. Nella stessa zona si sono sviluppati anche dei sistemi semintensivi di orticoltura e di coltivazione di alberi da frutto, che hanno un forte impatto sull’econo- mia delle aziende agricole tradizionali, ma un’importan- za limitata in termini di estensione fisica. Tali sistemi, che occupano le valli riparate, costituiscono unità produttive complementari al paesaggio viticolo e sono fondamentali per l’equilibrio dei mezzi di sussistenza. 3. 10. Una buona descrizione della peculiarità della regione del vino di Porto è quella fornita dal geografo americano Dan Stanislawski nel 1970: «Il vino di Porto è un grande vino perché è il risultato di una lunga sperimentazione, di una meticolosa attenzione ai dettagli e di controlli severi, e nessun viticoltore portoghese metterà mai in dubbio che la zona della valle del Douro, il suo luogo di origine, abbia una parte importante nella formazione del suo carattere fondamentale. Fa parte dell’aristocrazia dei prodotti agricoli mondiali finemente elaborati, non c’è uva usata per questo vino la cui origine, creazione, presenti adattamenti, abitudini e aspetto non siano stati oggetto di un’analisi accurata. Fino ad oggi si presume che il luogo di origine e le cure successive siano “conditio sine qua non” ma, siccome tutti i prodotti di qualità, nascondono, all’interno di un gruppo selezionato, elementi mediocri di buona nascita e buona educazione, occorre effettuare esami selettivi per eliminare tutto quanto non sia di comprovata eccellenza. Questo compito spetta agli assaggiatori, giudici esperti che ignorano il luogo di origine o gli antecedenti del prodotto oggetto della loro valutazione. Essi sono tenuti a testare tutti i vini e, di regola, approvano solo un terzo circa della 14. 9. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 284/65 produzione locale. I restanti due terzi sono venduti come normale vino da tavola o trasformati in acquavite» (1). 3. 11. Condizioni di vita delle popolazioni nella regione del Douro e loro dipendenza dal sistema 3. 11. 1. Nonostante si tratti di una regione le cui caratteristiche ambientali siano poco favorevoli all’atti- vità agricola, i sistemi applicati consentono una densità di 57 abitanti per km quadrato. È una regione nella quale sono diffuse le aziende di piccole dimensioni, in cui vi sono 8 000 viticoltori che producono da 5 a 15 ettolitri di vino, 15 000 che ne producono fino a 25 ettolitri e 10 000 che ne producono più di 25 ettolitri. Non esistono giacimenti minerari né un’attività indu- striale di importanza rimarchevole. Pertanto, il vino rappresenta la maggior parte del reddito delle popolazio- ni locali e il valore aggiunto di un prodotto di qualità, quale è il porto, ha un peso indiscutibile sul reddito della regione. 3. 11. 2. Gli abitanti della zona sono cosı` riusciti a creare, in una regione difficile, un sistema di sfruttamento della terra che non aggredisce l’ambiente, anzi lo protegge, e a dar vita ad un paesaggio prodotto dall’uomo con caratteristiche molto particolari, tanto che si sostiene che possa essere classificato patrimonio dell’umanità come paesaggio culturale, rappresentativo dell’opera congiunta della natura e dell’uomo. 4. Conclusioni I prodotti tipici di qualità hanno contribuito, in 4. 1. determinate regioni, al benessere delle popolazioni e allo sviluppo rurale sostenibile, alla promozione del turismo rurale e, in particolare alla permanenza delle giovani generazioni nelle zone rurali, aiutando validamente a mantenere in vita i valori culturali. 4. 1. 1. È opportuno generalizzare questo processo che, grazie ad una migliore formazione professionale, puo` contribuire a mantenere o aumentare il volume di questa produzione. 4. 2. Il fatto che, come è già stato affermato preceden- temente, l’80 % dei prodotti tipici di qualità provengano da zone svantaggiate di montagna puo` essere curiosa- (1) Quest’ultima affermazione era del tutto vera fino a 30 anni or sono. I progressi tecnici e l’innovazione hanno fatto sı` che gran parte delle uve che non vengono utilizzate per la produzione di vino Porto, siano attualmente impiegate per produrre vini da tavola di alta qualità. Bruxelles, 1o luglio 1998. mente visto, da un punto di vista sociologico, come una vendetta storica e geografica della natura. 4. 3. È ovvio che esisteranno ulteriori esempi di questo fenomeno in altri paesi dell’Unione europea, e lo dimostra l’elevato numero di prodotti registrati con le denominazioni DOP, IGP e STG. 4. 4. Già nel 1989, nel parere in merito al futuro del mondo rurale, il Comitato aveva sottolineato che era necessaria «una politica di qualità globale» e che «nelle regioni svantaggiate, i prodotti di qualità hanno una tradizione che dev’essere mantenuta e ulteriormente sviluppata» (2). 4. 5. Nel presente parere d’iniziativa, il Comitato chiede alla Commissione, nel contesto di una nuova PAC e alla soglia di un’ulteriore fase di grande mutamento per i produttori agricoli europei come l’Agenda 2000, di attuare iniziative e metodi efficaci di valorizzazione, promozione dei prodotti tipici di qualità che sono parte integrante del patrimonio storico e culturale dell’Europa. Per aumentare la domanda di prodotti di qualità, è necessario che questi ultimi siano, dal punto di vista del consumatore, prodotti sicuri e di qualità. 4. 6. L’attuazione di tali misure prevede innanzi tutto la difesa ad oltranza dei prodotti tipici di qualità in sede di negoziati GATT e OMC (come per il caso degli Accordi di Marrakech del 1994, artt. 23 e 24). il chianti, 4. 7. L’uso delle denominazioni d’origine per l’imita- zione di prodotti fabbricati al di fuori della zona d’origine, come avviene per il porto, lo champagne, il formaggio parmigiano e tanti altri prodot- ti, non dev’essere autorizzato. Per quanto concerne i paesi terzi, bisogna fare ricorso alle norme internazionali di proprietà intellettuale, al fine di vietare l’uso delle denominazioni d’origine nonché la commercializzazione dei prodotti. Nessun paese, dentro e anche fuori dell’UE, nessuna regione, nessun prodotto ha il diritto di usurpare quanto è stato costruito con il duro lavoro dei produttori dei prodotti tipici di qualità. (2) GU C 298 del 27. 11. 1989, pag. 32. Il Presidente del Comitato economico e sociale Tom JENKINS