title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "EG:s instrument för investeringsstöd i tredje land"

eurovoc_concepts:
EU programme
Lomé Convention
fund (EU)
investment aid
third country

formats: html pdf print

text: C 284/82 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 14. 9. 98 Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”EG:s instrument för investeringsstöd i tredje land” (98/C 284/14) Kommittén beslöt vid sin session den 29 januari 1998 att enligt artikel 23. 3 i arbetsordningen bereda ett yttrande om: ”EG:s instrument för investeringsstöd i tredje land”. Sektionen för externa relationer, handels- och utvecklingspolitik, som varit ansvarig för det förberedande arbetet i detta ärende, antog sitt yttrande den 11 juni 1998. Föredragande var Henri Malosse. Vid sin 356:e plenarsession den 1-2 juli 1998 (sammanträdet den 1 juli) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande enhälligt. Rekommendationer Ekonomiska och sociala kommittén, I. Konstaterar följande: 1. Det finns ett flertal gemenskapsinstrument för investeringsstöd i tredje land; 2. Det saknas uppenbarligen en koppling mellan dessa instrument och EU:s prioriteringar; Instrumenten fungerar på sinsemellan mycket olika 3. sätt; II. Beaktar följande: Kommitténs initiativyttrande om ”Enhetliga regler 1. för direktinvesteringar” (CES 260/96); EU:s nya befogenheter på området externa relatio- 2. ner som en följd av Maastricht- och Amsterdamfördra- gens ikraftträdande; 3. Vikten av utländska direktinvesteringar när de görs för att främja en hållbar ekonomisk och social utveckling; EU:s strävan att främja sociala och miljömässiga 4. normer på en så hög skyddsnivå som möjligt; 5. Behovet att främja små och medelstora företag i Europa, eftersom de är en avgörande faktor för att skapa välstånd och sysselsättning; 6. De multilaterala förhandlingarna om investe- ringar; 7. Målsättningen att förenkla gemenskapsförfaran- dena så att alla EG-instrument görs lättare tillgängliga för alla berörda parter; III. Föreslår följande i sitt yttrande på eget initiativ: Europeiska kommissionen bör göra instrumenten 1. för stöd till investeringar i tredje land till en del av en allmän strategi som omfattar å ena sidan huvudprinci- perna för samarbetet samt normerna för socialt skydd och miljöskydd och å andra sidan kommissionens legitima intressen särskilt vad beträffar ömsesidighet, sysselsättning och konkurrenskraft. Strategin bör fastläggas i ett politiskt meddelande 2. från kommissionen och åtföljas av specifika åtgärder för att säkerställa öppenhet och insyn, enhetlighet och ett samordnat uppträdande. Kommittén föreslår därför att man skiljer mellan 3. specifika instrument, som är klart definierade och enkla att tillämpa, och program anpassade till respektive region. Kommittén föreslår att man förstärker strategin i 4. förhållande till länderna i Central- och O¨ steuropa samt i Medelhavsområdet inom ramen för ett område för förstärkt samarbete och partnerskap. Kommittén vill framhålla betydelsen av att gemen- 5. skapsinstrumenten och medlemsstaternas åtgärder kom- pletterar varandra. Kommittén lägger fram konkreta förslag i denna riktning. 6. Kommittén förespråkar en förenkling av styrregler- na, särskilt genom en omfördelning mellan kommissio- nens berörda tjänstegrenar liksom en förstärkning av kontroll och utvärdering. En observationsgrupp med uppgift att bevaka de ekonomiska och sociala effekterna av dessa instrument föreslås, i vilken arbetsmarknadens parter och ESK skulle deltaga. 1. Inledning Europeiska kommissionen har under mer än 20 år 1. 1. utvecklat instrument för att underlätta investeringar från EU i ett antal tredje länder, framför allt i form av samriskföretag. Instrumenten omfattar i dagsläget i stort sett hela världen. A¨ ven idag är de av mycket av skiftande karaktär, eftersom de skapats inom ramen för sinsemellan mycket olika politiska sammanhang: 14. 9. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 284/83 Lomékonventionen för länderna i Afrika, Karibien och Stilla havet; samarbetet med Latinamerika och Asien; Medelhavspolitiken; öppnandet av länderna i Central- och O¨ steuropa. Instrumenten utgör dock idag ett antal regelverk som blir mer och mer bekanta för operatörerna i EU. Dessa tenderar att spela ut instrumenten mot nationella åtgärder av mer klassiskt snitt för främjande av investeringar och export. 2. 1. 1. Kommittén har i sitt yttrande över grönboken om Lomékonventionens framtid (CES 775/97) redan lämnat förslag om att centret bör reformeras i grunden och dess roll utvidgas till att under namnet Centrum för företagsutveckling [Centre pour le développement des entreprises (CDE)] kunna ge mer omfattande bistånd till utvecklingen av de lokala företagen i AVS-länderna när det gäller kvalitet och marknadsföring av produkter i synnerhet. Kommittén föreslog vidare att det ekonomis- ka biståndet förstärks med finansieringsmekanismer för investeringar och industriellt samarbete med EU. 1. 2. Kommitténs ambition med föreliggande yttrande är att utvärdera instrumentens omfattning, studera deras effekt framför allt i ekonomiskt och socialt hänseende samt att lägga fram förslag vad gäller prioriteringarna i och handläggningen av instrumenten med avsikt att åstadkomma tydligare och enklare regler. 2. 2. ECIP-programmet 1. 3. Denna ambition förefaller ligga rätt i tiden med hänsyn till att EU nu går in i en fas av fördjupning i och med att den ekonomiska och monetära unionen börjar fungerar med utgångspunkt från en gemensam valuta samt att utvidgningsprocessen i förhållande till 10 länder i O¨ st- och Centraleuropa samt Cypern påbörjas. Dessa grundläggande förändringar kommer nödvändigtvis att påverka EU:s externa politik, även på investeringsom- rådet. 1. 4. Ambitionen möter också utmaningar i form av vad man kallar globaliseringen av ekonomi och handel, ett fenomen som har särskild betydelse för frågan om investeringar mot bakgrund av diskussionerna om utkastet till OECD-överenskommelse om investeringar (AMI) samt de alltmer aktuella frågorna om miljöskydd och sociala skyddsregler i samband med investeringar och handel. 2. Gemenskapsinstrumenten 2. 1. Centret för industriell utveckling (CID) och Lomé- konventionen Inom ramen för Lomékonventionen är Centret för industriell utveckling (CID) ett partssammansatt organ EU/AVS, som lämnar finansiellt och tekniskt bistånd till företag från EU och AVS som främjar industriprojekt i AVS-länderna. CID ger stöd till företag i AVS-länderna och EU i fyra olika former: identifiering av möjliga partner, stöd i förberedelsearbetet, rådgivning angående projektets struktur (finansiellt och juridiskt) samt start- hjälp. För övrigt kan EU inom ramen för Lomékonven- tionen ge finansiering till investeringsprojekt (lån, ränte- bidrag, riskkapital). Programmet ECIP (European Community Investment Partner), som startades 1988 på initiativ av kommissions- ledamoten Claude Cheysson, har till huvudsakligt ända- mål att underlätta gemenskapsinvesteringar i Asien, i tredje länder i Medelhavsområdet samt i Latinamerika. Programmet mottog 50 miljoner ecu under perioden 1996-1999 och verksamheten har bedrivits i form av fem finansieringsförmåner: — Förmån nr 1: Finansiering av förstudier för att fastställa projekt eller seminarier för att sammanföra EU-företag och företag från länder som uppfyller kraven för att delta i ECIP; — Förmån nr 2: Räntefritt men återbetalningspliktigt förskott till förstudier inför upprättandet av ett samriskföretag mellan EU och ett av länderna med rätt att delta i ECIP; — Förmån nr 3: Medverkan i eller lån till finansieringen av nya samriskföretag, eller existerande företag i färd med att expandera, eller av investeringar gjorda av lokala bolag med licensavtal i samarbete med EU-företag; — Förmån nr 4: Räntefritt men återbetalningspliktigt förskott för utbildning eller hjälp åt samriskföretag; — Förmån nr 1 B: En ny förmån avsedd att finansiera förberedelser för privatisering av företag i berättiga- de länder på områdena infrastruktur och miljö. Kommittén noterar att denna nya förmån går utanför ramen för de traditionella målen för ECIP- programmet, eftersom EU-företag på nuvarande stadium inte deltar direkt. 2. 3. JOPP-programmet (Phare och Tacis) I samband med utvecklingen av samarbetet mellan EU och länderna i O¨ st- och Centraleuropa startade kommissionen 1991, med ECIP som förebild, instrumen- tet JOPP för länder med rätt att delta i programmen C 284/84 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 14. 9. 98 Phare och Tacis (O¨ st- och Centraleuropa samt före detta Sovjetunionen). Med detta instrument vänder man sig via EU:s finansiella organ till företagare i EU för att stödja lanseringen av gemensamma företag i Phare- och Tacis-länderna. Instrumentet omfattar följande fyra förmåner: — Förmån nr 1: Hjälp med att knyta kontakter mellan potentiella samarbetspartner; — Förmån nr 2: Samfinansiering av förstudier beträf- fande projekt för samriskföretag EU/Phareoch Ta- cisländer. Det bör noteras att det handlar om förskott som omvandlas till bidrag om projektet är framgångsrikt; — Förmån nr 3: Finansiering av samriskföretags kapi- talbehov i form av deltagande eller långfristiga lån (förmånen är under avveckling); — Förmån nr 4: Samfinansiering, i form av återbetal- ningspliktiga men räntefria förskott, av insatser för utbildning och tekniskt bistånd till gemensamma företag som satts upp. 2. 4. Programmet AL-invest EU har skapat instrumentet AL-invest för att främja industrisamarbetet mellan EU och Latinamerika genom företagssammankomster, särskilda sammankomster om underleverans, centra för samarbete mellan företag i Latinamerika, användning av datoriserade former av samarbete mellan företag, sammankomster inom ramen för Al-partnerskapet. Unionen har beslutat att avsätta 41 miljoner ecu till detta program för perioden 1996- 2000. 2. 5. Programmet Asieninvest Med AL-invest som modell startade EU år 1997 program- met Asieninvest, med en uppskattad budget på 45 mil- joner ecu för perioden 1997-2002. Programmet omfattar följande tre förmåner: — fonden Business Priming Fund, som har till huvud- sakligt ändamål att bidra med upp till 50 % av kostnaden för gemensamma studier (utförda av handelskamrar eller branschorganisationer i flera medlemsstater) om marknadsutsikterna i Asien. Business Priming Fund understöder även utbildnings- program för EU-företagare när det gäller de asiatiska ländernas språk och kultur samt sektoriella insatser av tekniskt bistånd, med utgångspunkt från euro- peisk know-how, till de minst utvecklade länderna i Asien; — sammankomster mellan företag (Asia-Interprise eller Asia-Partnership); — förmånen Asia Investment Facility med uppgift att finansiera ländervisa och branschvisa sektorsstudier i syfte att fastställa, utvärdera och främja bestämda investeringsmöjligheter för EU-företag i Asien. 2. 5. 1. Man kan också nämna att ett nytt program, Asia-Ecobest, lanserades under 1997 med syfte att främja en bättre miljö i Asien, framför allt genom att ge företräde åt investeringar och överföring av know-how från europeiska företag. 2. 6. Meda-programmet Vad beträffar Medelhavsområdet konstaterar kom- mittén att det sedan ”frysningen” 1996 av programmet Medinvest till följd av allvarliga problem med förvalt- ningen och förseningen av Meda råder osäkerhet om beskaffenheten av de specifika instrument som är avsed- da för området. De aktuella länderna är emellertid berättigade till ECIP och till lån från Europeiska investe- ringsbanken samt till vissa typer av partnerskapsåtgärder som Med-Enterprise och Med-Partnership. 2. 6. 1. Den 20-21 maj 1996 hölls den första konferen- sen om industrin i EU och länderna i Medelhavet. Den avslutades med att man antog en deklaration om industriellt samarbete. Med denna utgångspunkt antogs en handlingsplan enligt vilken två arbetsgrupper skulle inrättas: en för utvecklingen av strukturer för industriell verksamhet och entreprenörskap och en för den juridiska och administrativa ramen. Handlingsplanen gör det möjligt att sjösätta riktade åtgärder för regionen, såsom åtgärder inriktade på utvecklingen av industriområden (handledning i bästa praxis, program för utbildning och förvaltning m. m). Emellertid förstår kommittén förväntningarna hos före- tagare i Medelhavsområdet som med rätta kunde hoppas på ett program av typ Asieninvest eller AL-invest för ett område som är ett av EU:s högst prioriterade. 2. 7. Andra instrument för flera länder För att komplettera denna uppräkning, även om den inte är uttömmande, och i syfte att visa att gemenskaps- instrumenten sinsemellan är mycket olika utformade, kan även följande nämnas: 2. 7. 1. europeiska investeringsbanken som spelar en växande roll i EU:s partnerskapsländer (O¨ st- och Cen- traleuropa, AVS-länderna, Latinamerika och Asien) genom att finansiellt stödja utvecklingen av infrastruktur och industrier i dessa länder, varvid samarbete med operatörer i EU prioriteras; 2. 7. 2. upprättandet av ett centrum för industriellt samarbete i Bosnien-Hercegovina, ”European Business Information Center” (EBIC) i Asien, ”Eurocentros” i Latinamerika, ”Business Cooperation Center” i Tacis- länderna samt ett centrum för samarbete EU/Japan; 14. 9. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 284/85 2. 7. 3. tillämpning av åtgärdsplaner för internationellt samarbete inom ramen för gemenskapsprogrammen för forskning och utveckling. 3. 4. Om överensstämmelsen med annan gemenskaps- politik 3. Ekonomiska och sociala kommitténs frågor 3. 1. Om gemenskapsinstrumentens mångfald För den ekonomiske operatören och för medborgaren förefaller denna mångfald av instrument, som styrs av olika regler och som fungerar på olika sätt, överdriven, även om man kan förstå behovet av olika styrmetoder som kan anpassas efter problemen som skall lösas och de politiska och ekonomiska sammanhangen. Kommittén förordar således starkt att man förtydligar (utarbetar en handledning) och i viss mån rationaliserar. Kommittén noterar vidare att det beträffande vissa områden (till exempel Asien) finns förfaranden som kan tyckas konkurrera med varandra inom vissa sektorer (till exempel Asien-Invest och ECIP). På samma sätt kan man i fråga om handläggningen förvånas över vissa skillnader, såsom att vid finansieringen av studier av genomförbarhet när det gäller samriskföretag i Asien, Latinamerika och Medelhavsområdet (förmån nr 2 inom ECIP) skall förskott återbetalas, medan förskott för samma typ av studie beträffande Phare- eller Tacis- länderna (förmån nr 2 JOPP/JVP) kan betraktas som en subvention i händelse av framgång. 3. 2. Om små och medelstora företags rätt att delta A¨ ven om flertalet gemenskapsinstrument förefaller vara inriktade i första hand på små och medelstora företag, enligt gemenskapens definition, finns det utrymme för en viss flexibilitet enligt de instrument som studerats. A¨ ven på detta område finns det skäl att förtydliga läget och att fundera över hur gemenskapens åtgärder skall prioriteras. 3. 3. Om målsättningen för instrumenten för investe- ringsstöd Kommittén ställer sig frågande till instrumentens egentli- ga målsättningar: underlätta utvecklingen av partner- skapsländernas ekonomi; främja en europeisk närvaro; utveckla det industriella, tekniska och vetenskapliga samarbetet; främja exporten av europeisk know-how. När EU behandlar dessa frågeställningar och fastställer sina prioriteringar måste unionen göra instrumenten för investeringsstöd till verktyg för en helhetsstrategi som tar hänsyn till såväl de egna målsättningarna och åtagandena beträffande internationellt samarbete och utvecklingsbistånd som de egna intressena på det politis- ka och ekonomiska planet. Alla dessa instrument har tagits fram i vitt skiftande sammanhang. Man bör nu ställa sig frågan om hur de överensstämmer med gemenskapspolitikens andra huvudområden och framför allt vad beträffar den gemensamma handelspolitiken, samordnade åtgärder på sysselsättningens område, en hållbar ekonomisk och social utveckling, den gemensamma jordbrukspolitiken, den europeiska industrins konkurrenskraft m. m. 3. 4. 1. D e n g e m e n s a m m a h a n d e l s p o l i - t i k e n A¨ ven om den externa handelspolitiken är ett område som till stor del faller inom gemenskapens behörighet är exportfrämjandet alltjämt en nationell angelägenhet i enlighet med subsidiaritetsprincipen. De enda åtgärder som härvidlag vidtas på gemenskapsnivå (programmet Exprom i förhållande till Japan) har alltid haft mycket blygsam omfattning. Försöken att föra in exportfrämjan- de i EG-fördraget misslyckades vid den senaste regerings- konferensen. Det kan därför vara frestande att framställa eller använda instrumenten som de enda verktygen för främjande inom handelspolitiken. Instrumenten måste härvid samtidigt framstå som verktyg för utveckling i förhållande till de minst utvecklade länderna och som en stimulans för att ta sig in på marknader, i första hand i länder som är särskilt svårtillgängliga för EU-operatörer. 3. 4. 1. 1. När det gäller målsättningen att ta sin på nya marknader anser kommittén att det på detta område finns skäl att påbörja ett nära samarbete med medlems- staternas berörda myndigheter, som har tillgång till tjänster för exportfrämjande och till handelskontor i utlandet. Kommissionen bör koncentrera sitt stöd till initiativ med EU-dimension, i första hand sådana som kommer från europeiska branschorganisationer. Som ett komplement bör EU uppmuntra en bättre samordning av nationella aktiviteter för exportfrämjande, till exem- pel genom att se till att man på EU-nivå vidarebefordrar information om marknads- och investeringstillfällen som de nationella handelskontoren snappat upp. Dessa två åtgärder utgör ett trovärdigt och rimligt alternativ till att med kommissionens stöd inrätta gemenskapsorgan i utlandet som skulle konkurrera med medlemsstaternas handelskontor och handelskammare. 3. 4. 1. 2. När det gäller handelspolitiken och de egna investeringarna måste EU se till att främja regler för en rättvis handel. Informationsåtgärder bör oundgängligen integreras med instrumenten för investeringsstöd så att investerarna från EU blir varse problemen med C 284/86 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 14. 9. 98 varuförfalskning samt får information om reglerna för immaterialrättsligt skydd, kampen mot dumpning, ursprungsregler m. m. 3. 4. 2. H a n d e l s p o l i t i k o c h h å l l b a r e k o - n o m i s k o c h s o c i a l u t v e c k l i n g Vad gäller handelspolitiken skall Europeiska unionen se till att Internationella arbetsorganisationens (ILO) sociala konventioner följs och att miljön skyddas. Enligt EU-fördraget är målet för utvecklingspolitiken en hållbar ekonomisk och social utveckling (artikel 130u). Det är således av grundläggande betydelse att EU i kraft av gemenskapsinstrumenten inte enbart respekterar sina egna principer utan även ser till att ge dem spridning. Det är framför allt frågorna om miljö (jfr åtagandena vid konferenserna i Rio och Kyoto) och om sociala särskilt en effektiv tillämpning av ILO- villkor, konventionerna (i första hand när det gäller fackliga friheter, kampen mot tvångs- och barnarbete) som avses. Såsom kommittén anförde i yttrandet om ”Enhetliga regler för direktinvesteringar” (CES 260/96): ”Tillfället bör också utnyttjas för att sätta gränser för försöken att locka till sig utländska direktinvesteringar med hjälp av låga arbetsstandarder, något som inte skall sammanblan- das med låga lönelägen. ”. 3. 4. 3. E f f e k t e n p å s y s s e l s ä t t n i n g e n i Europa. De projekt som föreslås borde innehålla beräkningar som gör det möjligt att uppskatta dessa effekter och den utvärdering som sker i efterhand borde omfatta tydliga och kvantitativa uppgifter om detta. Kommittén anmodar kommissionen att införa effektstu- dier inriktade på prioriterade regioner och branscher för att vid behov bekräfta dessa uppgifter, samt att fastställa mer preciserade kriterier för urvalet av projekt som presenteras med utgångspunkt från denna priorite- ring. 3. 4. 4. K o n k u r r e n s k r a f t e n i E U Den europeiska industrins internationella konkurrens- kraft är en viktig faktor som måste beaktas för att säkerställa en bättre sysselsättningssituation, särskilt med tanke på avregleringen av den internationella handeln. Konkurrenskraftsanalysen måste emellertid beakta Europeiska unionens starka sidor, särskilt vad gäller ett mycket väl utvecklat mänskligt kapital och kunnande. Det är därför legitimt att vilja utvärdera dessa samarbetsinstruments målsättningar med avseende på deras effekt på de europeiska företagens konkurrens- kraft. Investeringar i och samarbete med tredje länder kan gynna tillväxt och sysselsättning i Europa på vissa villkor, särskilt som ett led i en offensiv vision (erövring av marknader) och branschorienterade strategier, fram- för allt inriktade på näraliggande områden, vilka gör det möjligt att starta kompletterande verksamheter. Det är på så sätt kommittén i yttrandet om ”Handlingsplan för den europeiska textil- och beklädnadsindustrins konkurrenskraft” (CES 1479/97) förordar att EU under vissa villkor skall investera i O¨ st- och Centraleuropa och i Medelhavsområdet. Sådana investeringar bör samtidigt vara samordnade med EU:s interna struktur- politik, särskilt vad beträffar investeringsstöd från Euro- peiska regionala utvecklingsfonden (ERUF), så att följ- den inte blir en för stor produktionskapacitet inom vissa industribranscher. Gemenskapsinstrumentens effekt på sysselsättningen förs sällan fram (utom i JOPP-programmet). Kommittén är medveten om att denna fråga är förknippad med en mängd komplicerade problem: direkta eller indirekta effekter; direkta eller indirekta arbetstillfällen, effekter på lång eller kort sikt osv. Man kan dock inte undvika frågan. Det är viktigt att veta i vilken utsträckning instrumenten verkligen gynnar partnerskapsländernas ekonomiska och sociala utveckling och vilka effekter de har på sysselsättningen i EU:s medlemsstater. Det verkar i själva verket vara så att om ett företag från gemenskapen utvecklar sin verksamhet i tredje land kan det komma att ha positiva effekter på sysselsättningen i unionen genom det skapade mervärdet, service och underhåll, utrustning och de möjligheter till tillväxt som detta leder till. Emellertid verkar många investeringar anta formen av rena förflyttningar av produktionsmedel för att få mindre betungande skattevillkor eller sociala villkor och detta har en mycket negativ effekt på sysselsättningen 3. 5. Om samordningen mellan åtgärder på nationell nivå och på gemenskapsnivå och deras ekonomis- ka effekter Kommittén konstaterar att företag i EU i allt större utsträckning anlitar gemenskapsinstrumenten, även för att på sikt främja EU-intressen i utlandet. Denna situation riskerar att skapa förvirring och leda till dubblering av åtgärder, särskilt som exportfrämjande alltjämt i princip är en angelägenhet för medlemssta- terna. Kommittén föreslår en metod som skulle med- 3. 5. 1. föra större enhetlighet, komplementaritet och öppen- 14. 9. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 284/87 het. En sådan metod skulle omfatta frågan om EU- strukturer i tredje land, eftersom man har konstaterat att där råder en viss konkurrens mellan de nationella organisationerna (handelskontor i utlandet) och EU:s initiativ. Frågan om enhetlighet borde även omfatta förbindelserna med internationella organisationer som FN:s organisation för industriell utveckling (Unido), UNCTAD och Världsbanken. När det gäller dessa två organisationer förfogar EU:s medlemsstater över en majoritetsandel (Unido) eller en överväldigande andel (35 % av Världsbankens kapital mot endast 15 % för USA). 4. 1. 2. O¨ vergången från en statligt styrd ekonomi till marknadsekonomi bör underlättas och det industriella samarbetet intensifieras inom ett gynnat samarbete för partnerskap och integration med länderna i O¨ st- och Centraleuropa och länderna i Medelhavsområdet; Framväxten av EU-investeringar på nya eller 4. 1. 3. lovande marknader bör främjas, varvid en omfattande insats på gemenskapsnivå kan bli nödvändig för att ”stimulera” EU-företagens verksamhet. 3. 5. 2. Vad gäller ekonomiska resurser är det inte alltid möjligt att klart urskilja de belopp som EU avsätter till dessa instrument, antingen på grund av interventionernas beskaffenhet när det rör sig om lån eller därför att vissa instrument ingår i större utgiftspos- ter, vilket till exempel är fallet med Meda. Det är önskvärt att interventionerna och hur de komplemente- rar de nationella åtgärderna klargörs bättre, till exempel i form av en uppställning efter geografiska områden, där de tilldelade medlen per nationella instrument och per EG-instrument framgår. 4. En ram för integration och samordning Efter att ha analyserat dessa frågor och anordnat en hearing med kommissionens huvudsakligen berörda avdelningar anser kommittén att en ram för integration och samordning måste utarbetas enligt följande. 4. 2. Målsättningarnas plats i en världsomfattande stra- tegi Denna strategi bör ingå i den aktuella debatten om en internationell överenskommelse om investeringar. Kommittén kan bara stödja en sådant initiativ om det beaktar ett visst antal principer och villkor som de som Europaparlamentet räknade upp i resolutionen om AMI som framlades av ledamoten Wolfgang Kreissl-Dörfler och som antogs den 11 mars 1998. Enligt kommittén bör man vidare i en sådan överenskommelse eftersträva bättre disciplin ”när det gäller användningen av skattein- citament och direkta incitament för att locka till sig direktinvesteringar som har återverkningar även på finansiering från värdländerna” (yttrande om ”Enhetliga regler för direktinvesteringar”). Det handlar framför allt om att undvika att skapa frihandelsområden för export, vilka medför negativ diskriminering i förhållande till nationella företag samt ofta kännetecknas av att de fullständigt saknar grundläggande sociala och miljömäs- siga skyddsregler. 4. 1. Prioriterade målsättningar En strävan mot integration är nödvändig för att säker- ställa att instrumenten är samordnade i fråga om gemenskapens huvudsakliga prioriteringar och politi- kområden. Denna strävan måste ta formen av en generell strategi som fastställer ett antal målsättningar, som anpassas efter det berörda geografiska området och dess utvecklingsnivå samt omfattningen av områdets förbindelser med EU. Det rör sig om nedanstående målsättningar: 4. 3. Principer för att säkerställa denna integrering Den allmänna strategin bör enligt kommittén paras med förtydligade och förbättrade gemenskapsinstrument en- ligt följande principer. 4. 3. 1. Man bör skilja mellan makroekonomiska åt- gärder för beskattning och investeringsskydd, åtgärder för att stödja strukturer på ”mellannivå” som handels- kamrar eller utvecklingskontor samt åtgärder med direkt avseende på investeringar. 4. 1. 1. En hållbar utveckling bör främjas tillsammans med sociala framsteg och miljöskydd, samtidigt som man främjar ett gynnsamt investeringsklimat (stabila politiska, rättsliga och ekonomiska förhållanden) i utvecklingsländerna, i första hand de som har mycket nära band med EU (AVS-länderna bland andra); EU:s politiska målsättningar bör ingå i krite- 4. 3. 2. rierna för att godkänna projekt, framför allt på följande sätt: — Beaktande av sociala och miljömässiga kriterier i investeringsprojekten; C 284/88 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 14. 9. 98 — Konsekvensanalys vad gäller sysselsättningen i Europa; — Programmen för utvecklingsländerna bör öppnas för investerare från andra utvecklingsländer eller näraliggande områden (länder från Afrika söder om Sahara vilka deltar i partnerskapet EU-Medelhavet) medan program inom de nya marknaderna i Latin- amerika och Asien bör förbehållas investerare från EU. 4. 3. 3. Kommittén förespråkar att en verklig strategi tas fram för industriellt samarbete med kandidatländer- na, övriga länder i Central- och O¨ steuropa samt med länderna i Medelhavsområdet. Tilldelningen av medel för genomförandet av denna politik bör öka inom ramen för tilldelningen till Meda, Phare och Tacis. Kommittén föreslår att reglerna för de olika 4. 3. 4. instrumenten bör harmoniseras när det gäller deltagande (kvalificering, definition av SMF m. m. ), finansiella vill- kor (mekanismer för tilldelning, eventuell återbetal- ning m. m. ), fördelning mellan kommissionens tjänsteg- renar, mekanismer för utvärdering och kontroll så att de blir gemensamma. Dessa förändringar bör styras av intresset att förenkla för att göra åtkomsten lättare och direktare för olika företag i EU, särskilt de små och medelstora företagen. Reglerna bör förklaras klart och tydligt i en enda handbok som är gemensam för alla förfaranden och alla länder och som vänder sig till företagen. 4. 3. 5. Kommittén föreslår nya arbetsmetoder för att säkerställa en verklig komplementaritet, så att man i första hand identifierar projekt där olika gemenskapsåt- gärder kunde vidtas på ett samordnat sätt. Dessa nya arbetsmetoder skulle göra det möjligt att skilja mellan makroekonomiska åtgärder för beskattning och investe- ringsskydd, åtgärder för att stödja strukturer på ”mellan- nivå” som handelskamrar, branschorganisationer eller utvecklingskontor samt åtgärder med direkt avseende på investeringar. 4. 3. 6. Kommittén förespråkar slutligen att man till- lämpar principen om att uppställa villkor för bruket av investeringsstödinstrument, liksom alla stödformer, särskilt med avseende på politiska, ekonomiska och sociala kriterier. 5. Konkreta förslag till en verklig samordningsram För att rationalisera de befintliga instrumenten föreslår kommittén att man skall skilja mellan tekniska instru- ment och specifika åtgärdsprogram för särskilda geogra- fiska områden. Med en sådan åtskillnad skulle det bli möjligt att anpassa utnyttjandet av de olika tekniska instrumenten i enlighet med EU:s prioriteringar, vilka i sin tur skulle integreras med andra gemenskapsåtgärder och fastställas i en övergripande strategi. 5. 1. Homogena tekniska instrument Det gäller att omforma de olika instrumenten som idag är mycket disparata till en homogen uppsättning instrument vad gäller verksamhetsregler. Instrumenten måste komplettera varandra och vara anpassade till lokala förhållanden och företagens behov. Enligt kom- mittén skulle det röra sig om nedanstående instrument: 5. 1. 1. Tekniska stödprogram som skall användas i ett makroekonomiskt sammanhang (utvecklingsländer, Europa-Medelhavsområdet). — Mekanismer för att stödja mellanliggande strukturer i form av program för partnerskap (huvudsakligen inriktade på utbildning) med liknande EU- institutioner, och som syftar till att erbjuda företag stödtjänster och till etablering av industriella samar- betscentra; — Exempel på instrument för direkt företagsstöd: • Undervisning av europeiska företagsledare i part- nerländernas kultur (särskilt för de utvecklade länderna); • Företagssammankomster med Europartnerskap och Interprise som förebild men organiserade mer professionellt och med ett bättre urval av deltagare på båda sidor; • Stöd till gemensamma marknadsundersökningar och branschstudier, framför allt om marknader under utveckling; • Finansiering av förstudier om investeringsprojekt och skapandet av samriskföretag, med harmonise- rade regler för samtliga områden; • Utnyttjande av ett tekniskt stödcentrum för inves- teringar i de mest komplicerade länderna. — Åtgärder för utbildning och kvalifikation för perso- nal som arbetar i tredje land; — Program för att uppmuntra kvinnliga företagsledare (utbildning, råd om kreditgivning m. m. ); — Utnyttjande av EU:s finansiella instrument [EIB, men också Europeiska investeringsfonden, (EIF)] och banknätverk, samt utnyttjande av mekanismer för finansieringsplanering (riskkapital, garantifon- der, räntestöd) som utformas beroende på ”risk- landet” för att uppmuntra investeringar i de mest komplicerade länderna och i det prioriterade Europa- Medelhavsområdet. Dessa finansiella stödprogram 14. 9. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 284/89 måste genomföras av banknätverken själva och åtföljas av en projektbeskrivning och informations- mekanism som sköts av mellanliggande stödorgani- sationer: ett i grunden reformerat CID, industriella samarbetscentra, handelskontor och branschför- bund. tekniskt stöd till reformer, förstärkning av lokala för- medlande strukturer via utbildningsprogram, främjande av europeiska investeringar i strategiska områden (ener- gi, turism. m. m. ) genom stöd från EIB, EIF och banknät- verk tillsammans med åtgärder för att bidra med finansiell know-how, tekniskt stöd till lokala företag samt ett centrum av samma slag som CID; 5. 2. Åtgärdsprogram för specifika geografiska om- råden Kommittén föreslår att man anpassar de olika instrumen- ten efter respektive geografiskt område och säkerställa att åtgärdsprogrammen är samordnade. Asieninvest tycks vara det bästa exemplet i detta avseende eftersom det redan omfattar en uppsättning samordnade instru- ment. Kommittén vill därför föreslå följande åtgärds- program: 5. 2. 1. Ett omfattande AL-invest-program för Latin- amerika, som omfattar ECIP-programmet, nya utbild- ningsprogram om kulturer på den latinamerikanska kontinenten, tekniskt stöd till u-länder i området, stöd till gemensamma branschstudier i likhet med Business Priming Fund och Investment Facility och som utvecklats inom Asieninvest; Utvidgning 5. 2. 2. ECIP- instrumentet (för att undvika överlappning) och till tekniska stödåtgärder till u-länder; av Asieninvest till 5. 2. 3. Ett East-Invest-program för länderna i Central- och O¨ steuropa och Tacis-länderna, som skall omfatta särskilda instrument för europeisk integration, stärkning av mellanliggande stödstrukturer, samarbete mellan små och medelstora företag, främjande av europeiska investeringar på strategiska områden (skog, energiresur- ser, flygindustri m. fl. ) genom stöd från EIB, EIF och olika banknätverk med gemenskapsstöd i form av finansiell know-how, utnyttjande av JOPP-instrumentet för förstudier, industriella samarbetscentra EU/länderna i Central- och O¨ steuropa som drivs gemensamt av EU och lokala mellanliggande organisationer; 5. 2. 4. Ett AVS-Invest-program som omfattar ECIP- instrumentet (som AVS-länderna i dag utan egentlig anledning inte får delta i), tekniskt stöd till reformer, stärkning av lokala, regionala och professionella mellan- liggande strukturer, ett grundligt reformerat CID som omvandlas till ett centrum för företagsutveckling (CDE) för att hjälpa AVS-företag att delta i den internationella handeln, Europartnership- och Interpriseinstrumenten, stöd från EIB, EIF och banknätverk och ett globalt nätverk på mellannivå för stödjande och kompletterande åtgärder; 5. 2. 6. Ett program, USA-Invest och Japan-Invest, som enbart är inriktat på kunskap om kulturen i dessa länder och utnyttjande av Europartnerskap och Interprise. 5. 3. Regler för styrning, uppföljning och kontroll 5. 3. 1. Kommittén rekommenderar att man inför en gemensam mekanism för att ofta och regelbundet utvärdera och följa upp dessa instrument. I utvärdering- en bör ingå att långsiktiga projektansvariga skall vara skyldiga att svara på frågor och lämna information under minst tio år. Utvärderingen måste ta hänsyn till ekonomiska och sociala effekter, särskilt på arbetsmark- naden utanför och inom EU, hållbar utveckling, konkur- renskraft och unionens långsiktiga kommersiella in- tressen. Kommittén rekommenderar även att man skall 5. 3. 2. inleda en process för utbyte av väl fungerande metoder (benchmarking) i fråga om instrumenten och program- men, framför allt vad gäller resultat, målöverensstäm- melse och samordning med övriga gemenskapsprogram. En omfördelning av arbetet mellan de berörda tjänstegre- narna vid kommissionen är en åtgärd som krävs för att denna process för sammanhållning och utbyte av bästa praxis skall lyckas. 5. 3. 3. Det är också nödvändigt att stärka åtgärderna för bedrägeribekämpning och att se till att Europaparla- mentets och revisionsrättens budgetkontroller blir vanli- gare på europeisk nivå. Denna utvärdering, övervakning och bedräge- 5. 3. 4. ribekämpning bör utföras utan överdriven byråkrati och med en ständig strävan efter att förenkla förfarandena. En förutsättning för att uppnå optimala resultat är just att så mycket ansvar som möjligt läggs på de projektansvariga (utvärdering av målen, kontroller i efterhand). Ett nytt Meda-Invest-program som, förutom 5. 2. 5. ECIP-instrument, omfattar Europartnerskap, Interprise, Kommittén förslår vidare att det bildas en 5. 3. 5. observationsgrupp för de socioekonomiska effekterna C 284/90 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 14. 9. 98 av stödinstrumenten för investeringar till vilken arbets- marknadens parter och ESK knyts. Denna observations- grupp skall särskilt ansvara för att mäta effekterna på sysselsättningen i Europeiska unionen, främjandet av sociala och miljömässiga regler och hållbar utveckling i mottagarländerna. 5. 4. Ekonomiska resurser och komplementaritet med de nationella nivån 5. 4. 1. För att uppnå en bra samordning mellan åtgärder på nationell nivå respektive EU-nivå rekom- menderar kommittén att berörda nationella myndigheter och organisationer (handelskammare, branschorganisa- tioner) skall vara nära knutna till uppföljningen och övervakningen av programmen i respektive land. Kom- mittén rekommenderar härvidlag att en resultatöversikt utarbetas för de nationella och de gemensamma åtgär- derna, fördelade efter geografiskt område. 5. 4. 2. Kommittén rekommenderar att man koncen- trerar en stor del av de tillgängliga resurserna i samarbets- programmen till dessa instrument, särskilt i Europa och runt Medelhavet. För att kompensera begränsat budgetutrymme och med hänsyn till att åtgärderna skall komplementera den nationella nivån, skulle ytterligare åtgärder som samfinansieras av EU och medlemsstaterna kunna genomföras för att påskynda denna nödvändiga integration (deltagande av företag från andra medlems- stater skulle betraktas som en del av gemenskapens bidrag). Bryssel den 1 juli 1998. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Tom JENKINS


title: Komission asetus (EY) N:o 1409/98, annettu 1 päivänä heinäkuuta 1998, vuoden 1998 toisella kalenterivuosipuoliskolla sovellettavista jalostetuista tuotteista tai samassa tilassa olevista tavaroista syntyvän tullivelan hyvityskorkokannoista (sisäisen jalostuksen vapautusjärjestelmä, suspensiojärjestelmä ja väliaikainen maahantuonti)

eurovoc_concepts:
customs debt
customs regulations
interest
inward processing
suspension of customs duties
temporary admission

text: L 188/30 ‹ FI ‹ Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti 2. 7. 98 KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1409/98, annettu 1 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) hein(cid:132)kuuta 1998, vuoden 1998 toisella kalenterivuosipuoliskolla sovellettavista jalostetuista tuot- teista tai samassa tilassa olevista tavaroista syntyv(cid:132)n tullivelan hyvityskorkokan- noista (sis(cid:132)isen jalostuksen vapautusj(cid:132)rjestelm(cid:132), suspensioj(cid:132)rjestelm(cid:132) ja v(cid:132)liai- kainen maahantuonti) EUROOPAN YHTEIS(cid:153)JEN KOMISSIO, joka ON ANTANUT T(cid:142)M(cid:142)N ASETUKSEN: ottaa huomioon Euroopan yhteis(cid:148)n perustamissopimuk- sen, ottaa huomioon yhteis(cid:148)n tullikoodeksista 12 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) loka- kuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (1), tietyist(cid:132) yhteis(cid:148)n huomioon tullikoodeksista ottaa annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 sovelta- mista koskevista s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)ist(cid:132) 2 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) hein(cid:132)kuuta 1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (2), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) ja erityisesti sen 589 artiklan 4 kohdan a N:o 75/98 (3), alakohdan ja 709 artiklan, sek(cid:132) katsoo, ett(cid:132) asetuksen (ETY) N:o 2454/93 589 artiklan 4 kohdan a alakohdassa s(cid:132)(cid:132)det(cid:132)(cid:132)n, ett(cid:132) komissio julkaisee jalostetuista tuotteista tai samassa tilassa olevista tavaroista syntyv(cid:132)(cid:132)n tullivelkaan sovellettavat hyvityskorkokannat korvatakseen joka on aiheutunut ep(cid:132)oikeutetun taloudellisen edun, p(cid:132)iv(cid:132)n, jona tullivelka syntyy, kun tavaraa ei ole viety yhteis(cid:148)n tullialueelta, siirt(cid:132)misest(cid:132) my(cid:148)hemm(cid:132)ksi; hyvi- tyskorkokannat vuoden 1998 toiselle kalenterivuosipuolis- kolle s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)sten mukaan, vahvistetaan mainitun asetuksen 1 artikla Asetuksen (ETY) N:o 2454/93 589 artiklan 4 kohdan a alakohdassa ja 709 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoi- tetut vuosittaiset hyvityskorkokannat, joita sovelletaan 1 p(cid:132)iv(cid:132)st(cid:132) hein(cid:132)kuuta 31 p(cid:132)iv(cid:132)(cid:132)n joulukuuta 1998, ovat seuraavat: Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat It(cid:132)valta Portugali Suomi Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta 2 artikla 3,64 3,74 3,44 14,22 5,14 3,53 6,16 6,53 3,64 3,50 3,66 5,43 3,39 4,62 7,29. T(cid:132)m(cid:132) asetus tulee voimaan 1 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) hein(cid:132)kuuta 1998. T(cid:132)m(cid:132) asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, j(cid:132)senvaltioissa. ja sit(cid:132) sovelletaan sellaisenaan kaikissa Tehty Brysseliss(cid:132) 1 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) hein(cid:132)kuuta 1998. Komission puolesta Mario MONTI Komission j(cid:132)sen (1) EYVL L 302, 19. 10. 1992, s. 1 (2) EYVL L 253, 11. 10. 1993, s. 1 (3) EYVL L 7, 13. 1. 1998, s. 3


title: Dictamen del Comité Económico y Social sobre «Los instrumentos comunitarios de apoyo a la inversión en terceros países»

text: C 284/82 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 14. 9. 98 Dictamen del Comité Econo´ mico y Social sobre «Los instrumentos comunitarios de apoyo a la inversio´n en terceros paı´ses» (98/C 284/14) En el Pleno de 29 de enero de 1998, de conformidad con el apartado 3 del artı´culo 23 de su Reglamento Interno, el Comité Econo´ mico y Social decidio´ elaborar un dictamen sobre «Los instrumentos comunitarios de apoyo a la inversio´n en terceros paı´ses». La Seccio´n de Relaciones Exteriores, Polı´tica Comercial y Desarrollo, encargada de preparar los trabajos en este asunto, aprobo´ su dictamen el 11 de junio de 1998 (ponente: Sr. Henri Malosse). En su 356o Pleno de los dı´as 1 y 2 de julio de 1998 (sesio´n del 1 de julio), el Comité Econo´mico y Social ha aprobado por unanimidad el presente Dictamen. Recomendaciones I. Observando: La existencia de numerosos instrumentos comuni- 1. tarios de apoyo a la inversio´ n en terceros paı´ses. La ausencia aparente de integracio´n entre estos 2. instrumentos y las prioridades de la Unio´ n. La gran diversidad de modalidades de funciona- 3. miento de estos instrumentos. II. Considerando: 1. El dictamen de iniciativa del Comité sobre «La homogeneizacio´n a escala mundial de las normas aplica- bles a la inversio´n directa» (CES 260/96). Las nuevas responsabilidades de la Unio´ n Europea 2. en materia de relaciones exteriores después de la entrada en vigor del Tratado de Maastricht y del Tratado de Amsterdam. 3. La importancia de la inversio´n directa extranjera, si se pone al servicio de un desarrollo econo´mico y social sostenible. La ambicio´ n europea de promover las normas 4. sociales y medioambientales ma´s elevadas. 5. La necesidad de fomentar el desarrollo de las pequen˜as y medianas empresas, como factor primordial de creacio´n de riqueza y de empleo. estrategia global, que integre a la vez los grandes principios de cooperacio´n, las normas sociales y medioambientales y sus intereses legı´timos, sobre todo, en materia de reciprocidad, empleo y competitividad. 2. Esta estrategia debe ser objeto de una Comunica- cio´n de la Comisio´n de cara´cter polı´tico e ir acompan˜ada de medidas especı´ficas para garantizar la transparencia, la coherencia y la coordinacio´n. Con este propo´sito, el Comité sugiere que se 3. establezca una distincio´n entre los instrumentos especia- lizados, con modalidades simples y claramente definidas, y los programas adaptados a cada regio´ n determinada. 4. El Comité propone que se refuerce esta estrategia en los paı´ses de Europa Central y Oriental y en los paı´ses de la cuenca mediterra´nea, en el marco de una zona de cooperacio´n y asociacio´n privilegiada. 5. El Comité llama la atencio´ n sobre la importancia de la complementariedad entre estos instrumentos y las acciones de los Estados miembros y formula propuestas operativas en este sentido. El Comité defiende la simplificacio´n de las reglas 6. de gestio´n, sobre todo, mediante la reagrupacio´n de los servicios interesados de la Comisio´ n, y el refuerzo de las medidas de control y de evaluacio´n. Se propone la creacio´n de un observatorio del impacto econo´mico y social de estos instrumentos, que contarı´a con la participacio´n de los interlocutores sociales y del CES. El contexto de las negociaciones multilaterales 6. sobre inversio´n. 1. Introduccio´n El objetivo de simplificacio´n de los procedimientos 7. comunitarios para hacerlos ma´s accesibles a todos los operadores. El Comité Econo´mico y Social, en un dictamen III. de iniciativa, formula las propuestas siguientes: La Comisio´n Europea debe encuadrar sus instru- 1. mentos de apoyo a la inversio´n en terceros paı´ses en una Desde hace ma´s de veinte an˜os la Comisio´n 1. 1. Europea ha ido desarrollando instrumentos destinados a apoyar las inversiones europeas en una serie de terceros paı´ses, sobre todo, mediante el apoyo a la creacio´n de empresas conjuntas. En la actualidad estos instrumentos cubren pra´cticamente todos los paı´ses del mundo. Hoy en dı´a siguen siendo muy heterogéneos, porque su puesta en marcha se llevo´ a cabo en el marco de polı´ticas de orı´genes muy diferentes: el Convenio de Lomé con los 14. 9. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 284/83 paı´ses de A´ frica, el Caribe y el Pacı´fico, la cooperacio´ n con América Latina y Asia, la polı´tica mediterra´nea y la apertura hacia los paı´ses de Europa Central y Oriental. Ello no obsta, sin embargo, para que en la actualidad constituyan un conjunto de instrumentos cada vez ma´s conocidos por los operadores europeos, que tienden a utilizarlos como alternativa a dispositivos nacionales ma´s cla´sicos de fomento de la inversio´ n y de las exportaciones. Con el presente Dictamen de iniciativa, el Comité 1. 2. se plantea como objetivo evaluar la envergadura de estos instrumentos, estudiar sus efectos —especialmente, los econo´ micos y sociales— y formular recomendaciones, tanto sobre sus prioridades de accio´n como sobre sus modalidades de gestio´ n y funcionamiento con un afa´n de clarificacio´n y simplificacio´n. Este objetivo parece tanto ma´s oportuno cuanto 1. 3. que la actual Unio´n Europea acaba de iniciar un proceso de profundizacio´ n con la aplicacio´ n de la Unio´n Econo´ mica y Monetaria en torno a una moneda u´nica, ası´ como un proceso de ampliacio´ n a diez paı´ses de Europa Central y Oriental y a Chipre. Estas evoluciones fundamentales tendra´n necesariamente repercusiones en la polı´tica exterior de la Unio´ n Europea, también en materia de inversiones. Este objetivo converge también con los desafı´os 1. 4. de lo que se denomina la mundializacio´n de las relaciones econo´ micas y comerciales, feno´meno que afecta especial- mente a la cuestio´n de las inversiones en relacio´ n con el debate sobre el proyecto de Acuerdo sobre las Inversiones propuesto por la OCDE (AMI) y la irrupcio´ n cada vez ma´s evidente de los asuntos relativos al medio ambiente y a las normas sociales en los sectores de las inversiones y el comercio. 2. Los instrumentos comunitarios 2. 1. Centro para el Desarrollo Industrial y Convenio de Lomé En el marco del Convenio de Lomé, el Centro para institucio´n paritaria el Desarrollo Industrial (CDI), facilita ayuda financiera y técnica a los UE-ACP, promotores —europeos y ACP— de proyectos industria- les en los Estados ACP. El CDI brinda su asistencia a las empresas ACP y comunitarias mediante cuatro dispositivos: determinacio´n de posibles socios, asistencia en los trabajos preparatorios, asesoramiento para la estructuracio´n del proyecto (en el aspecto financiero y jurı´dico), y ayuda para el lanzamiento. Por lo dema´s, en el marco del Convenio de Lomé, la UE puede conceder financiacio´n a proyectos de inversio´n (préstamos, bonifi- caciones de interés, capital riesgo). 2. 1. 1. En su Dictamen relativo al «Libro Verde sobre las relaciones entre la Unio´n Europea y los paı´ses ACP en los albores del siglo XXI — Desafı´os y opciones para una nueva asociacio´ n» (CES 775/97), el Comité recomendo´ una reforma profunda del CDI y que entre sus funciones se incluyera la prestacio´n de una ayuda ma´s amplia al desarrollo de empresas locales ACP en el a´mbito de la calidad y la comercializacio´n de los productos y que pasara a denominarse «Centro para el Desarrollo de Empresas» (CDE). El Comité propuso también un refuerzo de las intervenciones de ingenierı´a financiera en apoyo a la inversio´n y a la cooperacio´n industrial con la UE. 2. 2. Programa ECIP El programa ECIP (European Community Investment Partner), puesto en marcha en 1988 por iniciativa del Comisario Claude Cheysson, tiene como objetivo principal el fomento de las inversiones comunitarias en Asia, en los terceros paı´ses mediterra´neos y en América Latina. Este programa tiene una dotacio´n de 50 millones de ecus anuales para el perı´odo de 1996-1999 y funciona mediante cinco dispositivos: — Dispositivo no 1: Financiacio´n de estudios previos para identificar proyectos o seminarios de encuentro entre empresas de la UE y empresas de los paı´ses que puedan optar al instrumento ECIP. — Dispositivo no 2: Anticipo reembolsable sin intereses para estudios previos a la constitucio´n de una empresa conjunta entre la UE y uno de los paı´ses que puedan optar al ECIP. — Dispositivo no 3: Participaciones en la constitucio´n de fondos propios o préstamos en forma de participa- cio´n para la financiacio´ n de nuevas empresas conjun- tas, la expansio´ n de empresas existentes o la realiza- cio´n de nuevas inversiones por parte de empresas locales que trabajen con acuerdos de licencia de empresas de la Unio´ n Europea. — Dispositivo no 4: Anticipo reembolsable sin intereses para la formacio´n o la asistencia a las empresas conjuntas. — Dispositivo no 1B: Se trata de un nuevo dispositivo destinado a financiar la preparacio´n de la privatiza- cio´n de empresas de los paı´ses elegibles en el sector de las infraestructuras o el medio ambiente. El Comité observa que este nuevo dispositivo se aparta de los objetivos cla´sicos del programa ECIP, dado que en esta fase no hay participacio´ n directa de empresas europeas. 2. 3. Programa JOPP (PHARE y TACIS) En 1991, al intensificarse la cooperacio´ n entre la UE y los paı´ses de Europa Central y Oriental, la Comisio´ n puso en marcha, siguiendo el modelo del programa ECIP, el instrumento JOPP para los paı´ses del programa C 284/84 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 14. 9. 98 PHARE y los paı´ses del programa TACIS (Europa Central y Oriental y los paı´ses de la antigua URSS). El instrumento JOPP esta´ dirigido a los empresarios europeos y cuenta con la participacio´n de instituciones financieras de la UE para apoyar la creacio´ n de empresas conjuntas en los paı´ses PHARE y TACIS. Consta de cuatro dispositivos: — Dispositivo no 1: Ayuda a la toma de contacto entre socios potenciales. — Dispositivo no 2: Cofinanciacio´n de estudios de viabilidad de proyectos de empresas conjuntas UE- paı´ses PHARE y TACIS. Debe sen˜ alarse que se trata de anticipos que se convierten en subvenciones si el proyecto prospera. — Dispositivo no 3: Financiacio´ n de las necesidades de capital de las empresas conjuntas en forma de participaciones o préstamos a largo plazo (esta´ prevista la supresio´n de este dispositivo). — Dispositivo no 4: Cofinanciacio´n, en forma de anticipos sin intereses reembolsables, de acciones de formacio´n y asistencia técnica para las empresas conjuntas que se hayan creado. 2. 4. Programa ALINVEST La Unio´n Europea puso en marcha un instrumento, ALINVEST, encaminado a fomentar la cooperacio´n industrial entre la UE y América Latina: encuentros de empresas, encuentros especı´ficos sobre la subcontrata- cio´n, creacio´n de centros de cooperacio´ n entre empresas en América Latina, utilizacio´n de sistemas informatiza- dos de cooperacio´n entre empresas, encuentros AL- PARTENARIAT. La UE ha decidido asignar 41 millones de ecus a este programa para el perı´odo 1996-2000. 2. 5. Programa ASIAINVEST En 1997, siguiendo el modelo ALINVEST, con un presupuesto estimado en 45 millones de ecus para el perı´odo 1997-2002, la Unio´n lanzo´ un programa ASIAINVEST, que incluye tres dispositivos: — El Business Priming Fund, cuyo cometido principal es cofinanciar hasta el 50 % estudios conjuntos (llevados a cabo por ca´maras de comercio o asocia- ciones profesionales de varios Estados miembros) sobre perspectivas de mercado en Asia. El Business Priming Fund apoya asimismo programas de forma- cio´n de empresarios europeos en la lengua y la cultura de paı´ses asia´ticos y misiones de asistencia técnica sectorial, basadas en los conocimientos técnicos europeos, en favor de los paı´ses asia´ticos menos desarrollados. — Los encuentros entre empresas (Asia-Enterprise o Asia-Partenariat). — El dispositivo Asia Investment: financia estudios sectoriales por paı´s y por ramo industrial para determinar, evaluar e impulsar oportunidades con- cretas de inversio´n para las empresas europeas en Asia. 2. 5. 1. Cabe citar también el lanzamiento en 1997 de un programa nuevo, ASIA-ECOBEST, cuyo objetivo es la mejora del medio ambiente en Asia fomentando, entre otras cosas, las inversiones y la transferencia de conocimientos técnicos de los operadores europeos. 2. 6. Programa MEDA En lo que se refiere a la cuenca mediterra´nea, el Comité observa que, después de la congelacio´ n en 1996 del programa Medinvest debido a problemas importantes de gestio´ n y al retraso acumulado en la puesta en marcha de MEDA, en la actualidad siguen existiendo inco´gnitas sobre la naturaleza de los instrumentos especı´ficos destinados a esta regio´ n. Sin embargo, estos paı´ses pueden optar al instrumento ECIP, a los préstamos del Banco Europeo de Inversiones y a determinadas acciones de asociacio´n de empresas del tipo de Med-Enterprise y Med-Partenariat. 2. 6. 1. Sin embargo, los dı´as 20 y 21 de mayo de 1996 se celebro´ la primera Conferencia euromediterra´nea de la industria que se clausuro´ con la aprobacio´n de una declaracio´ n sobre cooperacio´n industrial. Sobre esta base, se aprobo´ un plan de accio´n en el que se preveı´a la creacio´n de dos grupos de trabajo; el primero bajo el lema «El desarrollo del tejido industrial y empresarial» y un segundo centrado en «El marco jurı´dico y adminis- trativo». Este plan de accio´n permite poner en pra´ctica medidas especı´ficas para la regio´ n, como las acciones centradas en el desarrollo de las zonas industriales (guı´a de las mejores pra´cticas, programas de formacio´n y gestio´n, etc. ). No obstante, el Comité comprende las legı´timas expectativas de los operadores de ambos lados del Mediterra´neo que esperan el lanzamiento de un pro- grama del tipo Asiainvest o Alinvest para una zona que constituye una de las principales prioridades de la Unio´n. 2. 7. Otros instrumentos «multipaı´ses» Para completar esta lista, que no pretende ser exhaustiva, y con el fin de evaluar cabalmente la diversidad y heterogeneidad de estos instrumentos comunitarios, también pueden citarse los siguientes: 2. 7. 1. El Banco Europeo de Inversiones, que desem- pen˜a un papel cada vez ma´s importante en los paı´ses asociados con la Unio´n (Europa Central y Oriental, Estados ACP, América Latina y Asia), mediante su apoyo financiero al desarrollo de infraestructuras e industrias en estos paı´ses y el fomento de la asociacio´ n con los operadores de la Unio´n. 2. 7. 2. El establecimiento de un «Centro de coopera- cio´n industrial» en Bosnia-Herzegovina, un «European Business Information Center» (EBIC) en Asia, «Eurocen- tros» en América Latina, un «Business Corporation Center» en los paı´ses TACIS y un centro de cooperacio´n UE-Japo´n. 14. 9. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 284/85 2. 7. 3. La puesta en marcha de acciones de coopera- cio´n internacional de los programas comunitarios de investigacio´n y desarrollo. 3. 4. Sobre la coherencia con las dema´s polı´ticas comu- nitarias 3. Las cuestiones que plantea el Comité Econo´mico y Social 3. 1. Sobre la diversidad de los instrumentos comunita- rios Tanto para el operador econo´ mico como para el ciudadano, esta diversidad de instrumentos, con normas y modalidades de funcionamiento diferentes, parece excesiva. Y ello, aun cuando se comprenda que es necesario diversificar las modalidades de actuacio´ n en funcio´ n de los problemas planteados y del contexto polı´tico-econo´mico. Ası´ pues, el Comité defiende una clarificacio´n (la elaboracio´n de un vademécum) y una racionalizacio´n verdadera. Se observa también que para algunas regiones —por ejemplo, Asia— coexisten procedimientos que pueden parecer antago´nicos en algunos a´mbitos (por ejemplo, ASIAINVEST y ECIP). Igualmente, en lo que respecta a los procedimientos, pueden resultar extran˜as ciertas disparidades, como el hecho de que para la financiacio´n de los estudios de viabilidad de empresas conjuntas en Asia, América Latina y la cuenca mediterra´nea (dispositivo no 2 de ECIP), los anticipos deban reembolsarse, mientras que, en los paı´ses PHARE y TACIS, los anticipos para estudios ana´logos pueden ser considerados subvenciones los proyectos prosperan (dispositivo no 2 JOPP/ si JOTP). 3. 2. Sobre la elegibilidad de las pequen˜as y medianas empresas Aunque la mayor parte de los instrumentos comunitarios parece destinada prioritariamente a las pequen˜as y medianas empresas, segu´n la definicio´n comunitaria, a tenor de los instrumentos examinados, existe un margen de apreciacio´n. Se impone también una aclaracio´n sobre este punto y una reflexio´ n sobre las prioridades de la accio´n comunitaria. 3. 3. Sobre los objetivos de estos instrumentos de apoyo a la inversio´n El Comité se interroga sobre la naturaleza de los objetivos reales que se persiguen con estos instrumentos; si se trata de fomentar el desarrollo econo´ mico de los paı´ses asociados, de favorecer la inversio´ n europea en estos paı´ses, de promover la implantacio´ n y la presencia europea, de desarrollar la cooperacio´n industrial, técnica y cientı´fica, o de favorecer la exportacio´n de conocimien- tos técnicos europeos. Una vez que se haya respondido a esta pregunta y se haya fijado el correspondiente orden de prioridades, la Unio´ n debera´ poner estos instrumentos de apoyo a la inversio´n al servicio de una estrategia global que tenga en cuenta a la vez sus objetivos y compromisos internacionales de cooperacio´ n y de ayuda al desarrollo y sus propios intereses, en el plano tanto polı´tico como econo´ mico. Todos estos instrumentos fueron creados en contextos muy diferentes. En la actualidad, por tanto, cabe plantear el problema de su coherencia con las grandes polı´ticas comunitarias: la polı´tica comercial, las acciones concer- tadas en favor del empleo, el desarrollo econo´ mico y social duradero, la polı´tica agrı´cola comu´n, la competiti- vidad de la industria europea, etc. 3. 4. 1. E n m a t e r i a d e p o l ı´ t i c a c o m e r c i a l Si la polı´tica comercial es sin lugar a dudas un a´mbito de competencia esencialmente comunitaria, en virtud del principio de subsidiariedad, el fomento de las exportaciones sigue siendo competencia de las autorida- des nacionales. Las u´nicas acciones desarrolladas en este campo en el nivel comunitario (programa Exprom, acciones centradas en Japo´n) han sido siempre particu- larmente modestas. En la u´ltima Conferencia Interguber- namental fracaso´ la tentativa de incluir en el Tratado las acciones de fomento de las exportaciones. Por ello, puede existir la tentacio´n de presentar o utilizar estos instrumentos como si fueran los u´nicos de que se dispone para el fomento comunitario en materia de polı´tica comercial. En este orden de cosas, estos instrumentos pueden ser considerados herramientas de desarrollo desde el punto de vista de los paı´ses menos favorecidos, o bien incentivos de penetracio´n de mercados, sobre todo desde la perspectiva de los paı´ses especialmente contrarios a la presencia de los europeos. En lo que concierne al objetivo de penetracio´ n 3. 4. 1. 1. de nuevos mercados, el Comité considera que en este a´mbito debe establecerse una estrecha colaboracio´ n con las autoridades interesadas de los Estados miembros que dispongan de servicios de fomento y de antenas comerciales en el extranjero. La Comisio´ n deberı´a concentrar su apoyo en las iniciativas de dimensio´n europea, sobre todo en las que emanan de asociaciones la Unio´ n europeas sectoriales. Como complemento, deberı´a favorecer una mayor coordinacio´ n de las accio- nes nacionales de fomento mediante, por ejemplo, la garantı´a de difusio´ n a escala europea de las oportunida- des de mercados e inversiones detectadas por las antenas comerciales nacionales. Esta doble actividad es una alternativa creı´ble y razonable a la creacio´n, con el apoyo de la Comisio´n, de estructuras europeas en el extranjero que compitan con los servicios y ca´maras de comercio de los Estados miembros. En materia de polı´tica comercial, y en sus 3. 4. 1. 2. propias inversiones, la Unio´ n debe procurar promover normas justas que fomenten un comercio equitativo. En los instrumentos de apoyo a la inversio´n deberı´an integrarse obligatoriamente acciones de informacio´n para alertar a los inversores europeos de los problemas C 284/86 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 14. 9. 98 que plantean la falsificacio´ n, el conocimiento de los regı´menes de proteccio´ n industrial e intelectual, la lucha contra el dumping, las normas de origen, etc. 3. 4. 2. E n m a t e r i a d e d e s a r r o l l o e c o n o´ - m i c o y s o c i a l d u r a d e r o En materia de polı´tica comercial, la Unio´n Europea ha de ajustarse al respeto de los convenios sociales de la Organizacio´n Internacional del Trabajo (OIT) y al respeto del medio ambiente. En el artı´culo 130 U del Tratado de la Unio´n Europea se establecı´a el desarrollo econo´ mico y social duradero como uno de los objetivos de la polı´tica de cooperacio´n. Es pues fundamental que la Unio´ n cuide, con sus propios instrumentos, no so´ lo de respetar sus principios, sino de asegurar la promocio´ n. Ello afecta, entre otras cosas, a las cuestiones medioam- bientales (por ejemplo, los acuerdos medioambientales multilaterales de las Conferencias de Rı´o y de Kioto) y a las condiciones sociales, sobre todo la aplicacio´ n eficaz de los convenios de la OIT (por ejemplo, sobre no discriminacio´n, libertad sindical, lucha contra los traba- jos forzados y trabajo infantil). En efecto, como recor- daba el Comité en su dictamen sobre «La homogeneiza- cio´n a escala mundial de las normas aplicables a la inversio´ n directa» (CES 260/96), «también debe aprovecharse esta ocasio´n para frenar los intentos de atraer la inversio´n extranjera directa de acuerdo con reglamentaciones laborales de bajo nivel, lo que no debe confundirse con niveles salariales bajos». 3. 4. 3. E n m a t e r i a e m p l e o d e e f e c t o s e n e l calizaciones de los medios de produccio´ n en busca de condiciones fiscales o sociales menos onerosas y su efecto es muy negativo para el empleo en Europa. Los proyectos presentados deberı´an incluir estimaciones que permitan evaluar estos efectos y la evaluacio´n a posteriori de los proyectos deberı´a incluir elementos significativos y cuantitativos al respecto. Ası´ pues, el Comité pide a la Comisio´n que lleve a cabo estudios de impacto en las regiones y sectores prioritarios con el fin de comprobar, de ser necesario, la veracidad de estos datos y perfeccio- nar ası´ los criterios para seleccionar los proyectos presentados en funcio´ n de esta prioridad. 3. 4. 4. C o m p e t i t i v i d a d e u r o p e a La competitividad de la industria europea en el a´mbito internacional es un factor importante que se ha de tener en cuenta para garantizar el crecimiento y la mejora de la situacio´n del empleo, sobre todo en el marco de la liberalizacio´n del comercio internacional. Sin embargo, el ana´lisis de la competitividad debe integrar las bazas de la Unio´ n Europea, en concreto, la existencia de recursos humanos altamente cualificados. Es por tanto legı´timo plantear una evaluacio´n de los objetivos de estos instrumentos de cooperacio´ n en funcio´n de su repercusio´n en la competitividad de las empresas euro- peas. Las inversiones y la cooperacio´n con terceros paı´ses pueden favorecer el crecimiento y el empleo en Europa en determinadas condiciones, en concreto, si se realizan con un planteamiento ofensivo (conquista de mercados) o mediante estrategias sectoriales —sobre todo, en regiones cercanas— que permitan obtener una complementariedad. Por ello, el Comité, en su proyecto de Dictamen sobre las «Medidas en favor de la competiti- vidad de la industria europea textil y de la confeccio´n» (CES 1479/97) recomienda las inversiones europeas, en determinadas condiciones, en Europa Central y Oriental y en la cuenca mediterra´nea. Estas inversiones deben asimismo ser coherentes con la polı´tica estructural interna de la Unio´ n, sobre todo con el apoyo a la inversio´n del Feder, a fin de evitar que, a consecuencia de ello, se produzca una sobrecapacidad de produccio´n en determinados sectores industriales. Raramente se ponen en evidencia los efectos de estos instrumentos comunitarios (con excepcio´n del programa JOPP) en el empleo. El Comité reconoce que este punto plantea toda una serie de problemas complejos: efectos directos o indirectos, empleos directos o indirectos, efectos a corto plazo o efectos a largo plazo, etc. No obstante, es imposible eludir esta cuestio´n. Hay que examinar en qué medida estos instrumentos fomentan realmente el desarrollo econo´ mico y social de los paı´ses asociados y cua´les son sus efectos en el empleo en los paı´ses de la Unio´n. Parece, en efecto, que el desarrollo de actividades de una empresa europea en un tercer paı´s puede tener efectos positivos para el empleo en la Unio´n en razo´n del valor an˜adido creado, los servicios, el mantenimiento, el equipamiento y las potencialidades de crecimiento inducidas. Sin embargo, numerosas inversiones adoptan también la forma de simples deslo- 3. 5. Sobre la coherencia entre las acciones nacionales y las comunitarias y sobre el impacto financiero El Comité observa que los operadores europeos recurren cada vez ma´s a los instrumentos comunitarios, también con la intencio´n de promover los intereses europeos en el extranjero. Esta situacio´n podrı´a generar una confusio´ n o un solapamiento de las acciones, dado que el fomento de las exportaciones sigue siendo en principio competencia de las autoridades nacionales. El Comité propone un método para aumentar 3. 5. 1. la coherencia, la complementariedad y la transparencia. 14. 9. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 284/87 Este método deberı´a abordar también las estructuras europeas en los terceros paı´ses, al haberse comprobado la existencia de cierta competencia entre organizaciones nacionales (ca´maras de comercio en el extranjero) e iniciativas de la Unio´ n. La coherencia deberı´a hacerse también extensiva a las relaciones con organizaciones internacionales como la ONUDI (Organizacio´ n de las la Naciones Unidas para el Desarrollo Industrial), CNUCED o el Banco Mundial. En efecto, en dos de estas organizaciones los paı´ses miembros de la Unio´n tienen una participacio´ n mayoritaria (en la ONUDI) o preponderante (35 % del capital en el Banco Mundial frente a so´ lo un 15 % de EE. UU). Debe facilitarse la transicio´n de una economı´a 4. 1. 2. de Estado a una economı´a de mercado y reforzarse la cooperacio´n industrial en un espacio privilegiado de asociacio´n o de integracio´n con los paı´ses de Europa Central y Oriental y los paı´ses mediterra´neos. Debe fomentarse la inversio´n europea en los 4. 1. 3. mercados emergentes o en los mercados con futuro en los que un esfuerzo de envergadura, en el nivel comunitario, puede resultar necesario para «dopar» la actividad de las empresas europeas. 3. 5. 2. En lo relativo a los recursos financieros, no siempre es posible identificar claramente los importes destinados por la UE a estos instrumentos, ya sea por la propia naturaleza de las intervenciones al tratarse de préstamos, o por el hecho de que ciertos instrumentos son parte integrante de conjuntos presupuestarios ma´s amplios, como es el caso de MEDA. Serı´a conveniente una mayor clarificacio´n de las intervenciones y de su complementariedad con las acciones nacionales. Dicha clarificacio´n podrı´a adoptar la forma de un cuadro de indicadores, por grandes zonas geogra´ficas, de los instrumentos comunitarios y nacionales, ası´ como de los importes asignados a los mismos. 4. Un marco de integracio´n y de coordinacio´ n Una vez analizadas estas cuestiones y consultados los principales servicios de la Comisio´n Europea competen- tes, el Comité considera que debe crearse un marco de integracio´n y de coordinacio´ n. 4. 1. Objetivos prioritarios Para garantizar la coherencia de estos instrumentos con las grandes prioridades y polı´ticas comunitarias, es preciso realizar un esfuerzo de integracio´n. Éste debe adoptar la forma de una estrategia global que determine una serie de objetivos, modulados o reforzados segu´n la zona geogra´fica en cuestio´n, su nivel de desarrollo y su grado de vinculacio´n polı´tica a la Unio´n Europea. Estos objetivos deberı´an ser los siguientes: 4. 2. Integracio´n de estos objetivos en una estrategia a escala mundial Esta estrategia convendrı´a inscribirla en un acuerdo internacional sobre inversiones. El Comité so´lo podrı´a apoyar esta iniciativa si tuviera en cuenta una serie de principios y condiciones que fueron formulados por el Parlamento Europeo en su resolucio´n sobre la AMI presentada por el diputado Kreiss-Dorfler y adoptada el 11 de marzo de 1998. Adema´s, a juicio del Comité, dicho acuerdo «debe conseguir una mayor disciplina en la utilizacio´n de incentivos fiscales y de incentivos directos para la atraccio´ n de la inversio´n directa extranjera, lo que también tendra´ consecuencias en la financiacio´ n de los Estados receptores. » (Dictamen de iniciativa del Comité sobre «La homogeneizacio´n a escala mundial de las normas aplicables a la inversio´n directa» [CES 260/96)]. Se trata en concreto de evitar el desarrollo de «zonas francas» destinadas a actividades de exportacio´n que ejercen una discriminacio´n negativa contra las empresas nacionales y que a menudo se caracterizan por un desprecio absoluto de las normas ba´sicas en materia social o medioambiental. 4. 3. Principios para garantizar esta integracio´n Para respaldar esta estrategia global, el Comité insta a que se clarifiquen y renueven los instrumentos comunita- rios con arreglo a los principios siguientes: 4. 3. 1. Debe establecerse una distincio´n entre las acciones macroecono´ micas orientadas hacia la fiscalidad o la seguridad de las inversiones, las acciones «mezzo» de apoyo a las estructuras intermedias —como las ca´maras de comercio o las agencias de desarrollo— y las intervenciones directas en las inversiones. En los paı´ses en desarrollo —sobre todo, en 4. 1. 1. los ma´s estrechamente vinculados a la Unio´n Europea (en concreto, los ACP)— debe impulsarse un crecimiento duradero en un contexto de progreso social y de proteccio´n del medio ambiente, ası´ como un clima propicio a la inversio´n (estabilidad polı´tica, jurı´dica y econo´ mica). Debe llevarse a cabo una integracio´n de los 4. 3. 2. objetivos de las polı´ticas europeas en los criterios prioritarios de aceptacio´n de los proyectos, en concreto: — La inclusio´n de los criterios sociales y medioambien- tales en los proyectos de inversio´ n. C 284/88 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 14. 9. 98 — El estudio de los efectos para el empleo en la Unio´n Europea. — Acceso a los programas en los paı´ses en desarrollo a los inversores de otros paı´ses en desarrollo o de zonas limı´trofes (de los paı´ses asociados mediterra´neos en el A´ frica subsahariana, por ejemplo), pero reservarlo en exclusiva para los operadores de la Unio´n cuando se trate de los mercados emergentes de América Latina o de Asia. El Comité aboga por una verdadera estrategia 4. 3. 3. de cooperacio´ n industrial con los paı´ses candidatos a la adhesio´ n (los dema´s paı´ses de Europa Central y Oriental) y la cuenca mediterra´nea. Deberı´an concederse ma´s recursos para reforzar esta polı´tica en el marco de las partidas MEDA, PHARE y TACIS. 4. 3. 4. El Comité propone armonizar las normas de funcionamiento de los diferentes instrumentos: requisi- tos de participacio´ n (admisibilidad, definicio´n de PYME, etc. ), condiciones financieras (mecanismos de asigna- cio´n, posibles reembolsos, etc. ), reagrupacio´ n de los servicios afectados de la Comisio´ n, mecanismos de evaluacio´n y control que deberı´an ser comunes. Estas reformas deberı´an fundamentarse en un afa´n de simplifi- cacio´n para garantizar un acceso ma´s fa´cil y directo a los operadores de la UE, sobre todo, a las pequen˜as y medianas empresas. Las normas de funcionamiento deberı´an ser explicitadas, de manera clara y precisa, en un prontuario u´nico del operador, comu´n para todos los procedimientos y todos los paı´ses. El Comité propone que se establezcan nuevos 4. 3. 5. métodos de trabajo que garanticen una verdadera complementariedad, determinando en primer lugar los proyectos para los que podrı´an utilizarse de manera coordinada distintos instrumentos comunitarios. Estos nuevos métodos de trabajo permitirı´an establecer una distincio´ n entre las acciones macroecono´ micas orienta- das hacia la fiscalidad o la seguridad de las inversiones, las acciones «mezzo» de apoyo a las estructuras interme- dias como las ca´maras de comercio, las asociaciones profesionales o las agencias de desarrollo, y las interven- ciones directas en las inversiones. 4. 3. 6. Finalmente, el Comité defiende la aplicacio´ n del principio de condicionalidad a los instrumentos de apoyo a la inversio´n, ası´ como a toda otra modalidad de ayuda, de conformidad con criterios polı´ticos, econo´ - micos y sociales. 5. Sugerencias concretas para un verdadero marco de coherencia Con el fin de racionalizar los instrumentos actuales, el Comité propone establecer una distincio´ n entre instrumentos técnicos y programas de accio´n especı´ficos para zonas geogra´ficas determinadas. Esta distincio´ n permitira´, sobre todo, modular la intervencio´ n de los distintos instrumentos técnicos en funcio´ n de las prioridades de la Unio´n, integradas con el resto de las polı´ticas comunitarias y definidas en una estrategia global. 5. 1. Instrumentos técnicos homogéneos Se tratarı´a de compendiar la gama de instrumentos, que en la actualidad es muy dispar, en un conjunto de instrumentos homogéneos en cuanto a sus reglas de funcionamiento, complementarios y adaptados a las situaciones locales y a las necesidades de los operadores. A juicio del Comité, los instrumentos deberı´an ser los siguientes: Programas de asistencia técnica que se aplican 5. 1. 1. en el contexto macroecono´ mico (paı´ses en desarrollo, regio´ n euromediterra´nea). — Mecanismos de apoyo a las estructuras intermedias, en forma de programas de asociacio´n con institucio- nes similares de la UE —fundamentalmente, por medio de la formacio´n— orientados hacia los servi- cios de apoyo a las empresas y el desarrollo de centros de cooperacio´n industrial. — Instrumentos de ayuda directa a las empresas, como por ejemplo: • Formacio´n de los empresarios europeos en la cultura de los paı´ses socios (en particular, para los paı´ses desarrollados). • Encuentros de empresas segu´n los modelos de Europartenariat e Interprise, profesionalizados con ayuda de una mejor seleccio´ n de los participan- tes de ambos lados. • Apoyo a los estudios de mercados colectivos y estudios sectoriales (sobre todo, los que se centren en los mercados emergentes). • Financiacio´n de estudios de viabilidad de proyectos de inversio´n y de creacio´ n de empresas conjuntas, con normas armonizadas independientemente de la regio´n de que se trate. • Intervencio´n de un centro de asistencia técnica para favorecer las inversiones en los paı´ses ma´s difı´ciles. — Actividades de formacio´n y cualificacio´ n para el personal empleado en los terceros paı´ses. — Programas de apoyo para mujeres jefes de empresas (formacio´ n, acceso a créditos, etc. ). — Movilizacio´ n de los instrumentos financieros de la UE (el BEI, pero también el Fondo Europeo de Inversio´ n (FEI) y las redes bancarias) mediante la utilizacio´n de mecanismos de ingenierı´a financiera (capital-riesgo, fondo de garantı´a, bonificaciones) modulados en funcio´ n del «riesgo-paı´s», con objeto de fomentar las inversiones, sobre todo en los paı´ses de Europa Central y Oriental y en los paı´ses euromediterra´neos. Estos programas de apoyo finan- 14. 9. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 284/89 ciero deben ser llevados a cabo por las propias redes bancarias, e ir acompan˜ados de un mecanismo de informacio´ n y de identificacio´ n de proyectos a cargo de organismos intermedios: CDI tras una reforma en profundidad, centros de cooperacio´n industrial, ca´maras de comercio y asociaciones profesionales. 5. 2. Programas de accio´n geogra´ficos El Comité propone que la utilizacio´n de estos diversos instrumentos se module en funcio´ n de la zona geogra´fica de que se trate y se garantice su coherencia mediante los programas de accio´n. A este respecto, el ejemplo de ASIAINVEST parece el ma´s apropiado, puesto que incluye ya un conjunto coherente de instrumentos. Por esta razo´ n, el Comité propone que se creen los programas de accio´n siguientes: Un programa ALINVEST de mayor enverga- 5. 2. 1. dura destinado a América Latina, que incluya el instru- mento ECIP, nuevos programas de formacio´n sobre las culturas del continente latinoamericano, acciones de asistencia técnica para los paı´ses en desarrollo de la regio´ n, medidas de ayuda para estudios colectivos y estudios sectoriales del tipo Business Priming Fund e Investment Facility, como las que se han desarrollado en ASIAINVEST. 5. 2. 2. La ampliacio´n de ASIAINVEST al instrumento ECIP (para evitar las duplicaciones) y a las acciones de asistencia técnica a los paı´ses en desarrollo. 5. 2. 3. Un programa EASTINVEST para los PECO y los paı´ses TACIS que incluya instrumentos especı´ficos para la integracio´n europea, el refuerzo de las estructuras intermedias, la cooperacio´n entre PYME, la promocio´ n de las inversiones europeas en a´mbitos estratégicos (madera, fuentes de energı´a, aerona´utica, etc) mediante la intervencio´n del BEI, del FEI y de las redes bancarias con un apoyo comunitario en materia de ingenierı´a financiera, el instrumento JOPP para los estudios de viabilidad, y centros de cooperacio´n industrial UE-PECO gestionados de comu´n acuerdo entre instituciones inter- medias locales e instituciones de la UE. Un programa ACP-INVEST que incluya el 5. 2. 4. instrumento ECIP (al que, de manera injustificada, no pueden acceder los ACP en la actualidad), la asistencia técnica para las reformas, el refuerzo de las estructuras intermedias locales, regionales y profesionales, la trans- formacio´n del CDI en un Centro para el Desarrollo de Empresas (CDE), con el fin de contribuir a una mejor insercio´n de las empresas ACP en el comercio internacio- nal, los instrumentos Europartenariat e Interprise, las intervenciones del BEI, del FEI y de las redes bancarias y un dispositivo global de redes intermedias de apoyo y de acompan˜amiento. nariat e Interprise, la asistencia técnica para las reformas, el refuerzo de las estructuras intermedias locales mediante programas de formacio´n, la promocio´ n de las inversiones europeas en a´mbitos estratégicos (energı´a, turismo, etc. ) a través de la intervencio´n del BEI, el FEI y las redes bancarias con medidas de ingenierı´a financiera, la asistencia técnica a las empresas locales con un centro similar al CDI. Un programa US-INVEST y JAPO´ N-INVEST 5. 2. 6. orientado exclusivamente al aprendizaje de la cultura de estos paı´ses y la utilizacio´n de los instrumentos Europartenariat e Interprise. 5. 3. Normas de gestio´n, seguimiento y controles 5. 3. 1. El Comité recomienda la instauracio´ n de un mecanismo comu´n de control y de evaluacio´n frecuente y regular de estos instrumentos. La evaluacio´n deberı´a incluir un mecanismo de encuesta de los beneficiarios, de cara´cter obligatorio y a largo plazo; es decir, la obligacio´ n para los promotores de proyectos de proporcionar informacio´n durante al menos diez an˜ os. La evaluacio´n debe tener en cuenta los efectos econo´ mi- cos y sociales, particularmente en términos de empleo dentro y fuera de la UE, desarrollo sostenible, competiti- vidad e intereses comerciales de la Unio´n a largo plazo. 5. 3. 2. El Comité recomienda adema´s que se ponga en marcha un procedimiento de intercambio de las mejores pra´cticas (benchmarking) entre los instrumentos y los programas, en particular en lo que se refiere a los resultados, la coherencia con los objetivos y la integra- cio´n de las polı´ticas comunitarias. La reagrupacio´ n funcional de los servicios afectados de la Comisio´n serı´a un elemento operativo que garantizarı´a este proceso de coherencia e intercambio de las mejores pra´cticas. 5. 3. 3. Es también indispensable reforzar los dispositi- vos antifraude y generalizar, en el nivel europeo, los controles presupuestarios del Parlamento Europeo y el Tribunal de Cuentas. Estas disposiciones de evaluacio´n, control y 5. 3. 4. lucha contra el fraude deben aplicarse sin exceso de burocracia y con el afa´n de simplificar los procedimien- tos. En efecto, los mejores resultados se obtendra´n si se asigna a los operadores el mayor nu´mero de responsabili- dades posible (evaluacio´ n por objetivos, controles a posteriori). Un nuevo programa MEDINVEST que incluya, 5. 2. 5. adema´s del programa ECIP, los instrumentos Europarte- El Comité sugiere asimismo que se cree un 5. 3. 5. observatorio del impacto socioecono´ mico de los instru- C 284/90 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 14. 9. 98 mentos de apoyo a la inversio´n que deberı´a contar con la participacio´n de los interlocutores sociales y el CES. Este observatorio serı´a responsable de medir el impacto sobre el empleo en la Unio´ n Europea y el grado de fomento de las normas sociales y medioambientales y del desarrollo sostenible en los paı´ses beneficiarios. 5. 4. Recursos financieros y complementariedad con el nivel nacional 5. 4. 1. Con el fin de garantizar la coherencia entre acciones nacionales y acciones comunitarias, el Comité recomienda que las autoridades y entidades nacionales interesadas (ca´maras de comercio, asociaciones profesio- nales) cooperen estrechamente en el seguimiento y control de los programas por paı´s. Con tal propo´sito, el Comité recomienda la elaboracio´ n de un cuadro de indicadores con las acciones nacionales y comunitarias por zona geogra´fica. 5. 4. 2. El Comité recomienda que se concentre en estos instrumentos una parte importante de los recursos disponibles para los programas de cooperacio´n, sobre todo, en Europa y la cuenca mediterra´nea. Con objeto de paliar las limitaciones presupuestarias y para lograr la complementariedad con el nivel nacional, podrı´an emprenderse acciones suplementarias de cofinanciacio´ n UE-Estados miembros con objeto de acelerar la integra- cio´n necesaria (siempre que se garantice la participacio´ n de operadores de los otros Estados miembros en la parte comunitaria). Bruselas, el 1 de julio de 1998. El Presidente del Comité Econo´mico y Social Tom JENKINS