title: Kommissionens anden rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen af direktivet om hvidvaskning af penge

eurovoc_concepts:
credit institution
economic offence
financial institution
financial market
money laundering

text: * *! WSÊ UB KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 01. 07. 1998 KOM(1998) 401 endelig udg. KOMMISSIONENS ANDEN RAPPORT til EUROPA-PARLAMENTET og RÅDET om gennemførelsen af direktivet om hvidvaskning af penge RESUME Dette er Kommissionens anden rapport til Rådet og Europa-Parlamentet om gennemførelsen af direktivet om hvidvaskning af penge fra 1991. Rapporten søger at imødekomme de ønsker og anmodninger, som de to institutioner fremkom med i forbindelse med forelæggelsen af Kommissionens første rapport i 1995. I betragtning af hvidvaskningsproblemets globale karakter starter denne anden rapport med at sætte Den Europæiske Unions foranstaltninger mod hvidvaskning af penge ind i en større international sammenhæng. Under dette afsnit redegøres der for bestræbelserne på at sprede budskabet til tredjelande og for de betydelige fremskridt, der er gjort med hensyn til ratificeringen af de to vigtigste internationale konventioner om hvidvaskning af penge. For så vidt angår gennemførelsen af direktivet, er situationen yderst tilfredsstillende. Alle medlemsstaterne har omsat direktivet i national lovgivning, og på indeværende tidspunkt er der kun indledt én overtrædelsesprocedure. Rapporten noterer de store fremskridt, der i alle medlemsstaterne er gjort hen imod en lang række alvorlige kriminalisering af hvidvaskning af udbytte hidrørende fra en lovovertrædelser. Dernæst behandles spørgsmålet om bekæmpelse af hvidvaskning af penge gennem vekselererforretninger (bureaux de change) og andre potentielt ikke-regulerede finansielle aktiviteter. Også hvad angår udvidelsen af medlemsstaternes lovgivning om hvidvaskning af penge til at omfatte ikke-finansielle aktiviteter, kan der registreres fremskridt; rapporten kommer endvidere ind på spørgsmålet om anvendelsen af foranstaltningerne mod hvidvaskning af penge på visse ikke-finansielle erhverv, især de juridiske erhverv. På det ovennævnte og en række andre områder henviser rapporten til aspekter i den detaljerede handlingsplan til bekæmpelse af organiseret kriminalitet, som Det Europæiske Råd i Amsterdam har vedtaget. Endelig redegøres der for det arbejde, der foregår i forskellige fora med henblik på at forbedre samarbejdet og udvekslingen af oplysninger mellem de myndigheder, som beskæftiger sig med hvidvaskning af penge. Som ønsket af Europa-Parlamentet kommer rapporten også ind på udviklingen i de teknikker, der anvendes til hvidvaskning af penge, og redegør for det arbejde, der foregår i andre fora vedrørende de makroøkonomiske virkninger af hvidvaskning af penge. Der gives også nogle første oplysninger om resultaterne af foranstaltningerne til bekæmpelse af hvidvaskning af penge. Disse viser, at der indberettes suspekte transaktioner i alle medlemsstater. Antallet af indberettede retsforfølgelser og domfældelser er meget lavere. På samme måde synes de konfiskerede pengebeløb at være lave. Til sidst konkluderes det i rapporten, at det nu vil være hensigtsmæssigt at ajourføre og udvide direktivet i overensstemmelse med Parlamentets ønsker og henstillingerne i handlingsplanen vedrørende organiseret kriminalitet. I. INDLEDNING Rådets direktiv 91/308/EØF om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge blev vedtaget den 10. juni 1991 '. I henhold til artikel 17 i ovennævnte direktiv skal Kommissionen med jævne mellemrum - og mindst hvert tredje år - udfærdige en rapport om gennemførelsen af dette direktiv og forelægge den for Europa-Parlamentet og Rådet. Kommissionens første rapport (KOM(95)54, endelig udg. ) blev forelagt i marts 1995. Den omhandlede 12 medlemsstater, eftersom de tre lande, som på daværende tidspunkt havde tiltrådt Den Europæiske Union, tillige med Island og Norge, behandledes i en parallel rapport, som EFTA's Stående Udvalg havde udarbejdet om de EFTA-lande, der er medlem af Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), Denne anden rapport omhandler de 15 EU-medlemsstater. EFT A-myndighederne har udarbejdet en parallel rapport om de øvrige medlemmer af EØS, dvs. Island, Liechtenstein og Norge. Den første rapport redegjorde for gennemførelsen af direktivets bestemmelser i medlems staterne og for de problemer, der havde været hermed, og den påpegede desuden uløste problemer og svagheder ved det europæiske system til bekæmpelse af hvidvaskning af penge. Rådet behandlede rapporten i marts 1995, og dets konklusioner er gengivet i bilag 1 til denne rapport. Rådet betonede i sine konklusioner nødvendigheden af en mere samordnet anvendelse af direktivet, bl. a. med hensyn til hvilke kriminelle handlinger der er omfattet af lovgivningen om hvidvaskning af penge og spørgsmålet om at medtage erhverv og virksomhedskategorier uden for den finansielle sektor under direktivets bestemmelser. Rådet tilsluttede sig Kommissionens synspunkt, nemlig at en forudsætning for at styrke systemerne til bekæmpelse af hvidvaskning af penge er et tættere samarbejde mellem de myndigheder, der er involveret i bekæmpelsen af dette fænomen. Endelig opfordrede Rådet Kommissionen til at gå videre med undersøgelsen af de rejste spørgsmål og inden for 18 måneder aflægge rapport herom. Europa-Parlamentet har afholdt en bred debat om fænomenet hvidvaskning af penge og behandlet Kommissionens rapport i forskellige udvalg, og det har desuden arrangeret en høring herom. Parlamentets betænkning og beslutning blev vedtaget i juni 19962. Parlamentets 21- punkts beslutning er gengivet i bilag 2 til denne rapport. 1 EFTnr. L 166, 28-6-1991, s. 77. 2 Dokument A4-0187/96 og EFT nr. C 198, 8-7-1996, s. 245. Europa-Parlamentet opfordrede Kommissionen til at fremkomme med flere oplysninger om de praktiske resultater af bestræbelserne på at bekæmpe hvidvaskning af penge, om de nye hvidvaskningsteknikker og om de makroøkonomiske følger af hvidvaskning. Det opfordrede desuden til, at lovovertrædelsen hvidvaskning af penge udvidedes til at omfatte hvidvaskning af udbytte hidrørende fra enhver form for organiseret kriminalitet, og det udtrykte ønske om, at direktivet umiddelbart gælder for erhverv og kategorier af virksomheder, som er indblandede i eller med stor sandsynlighed kan blive indblandede i hvidvaskning af penge,. Parlamentet opfordrede Kommissionen til inden for de næste to år at forelægge en detaljeret rapport og et forslag til ændring af det foreliggende direktiv, som kan udbedre de registrerede mangler i Den Europæiske Unions system til bekæmpelse af hvidvaskning af penge. Sigtet med denne rapport er inden for rammerne af et enkelt dokument dels at svare på de spørgsmål, som Rådet og Europa-Parlamentet rejser, og dels, så vidt det er muligt, at give de yderligere oplysninger, som Parlamentet efterspørger. I overensstemmelse med Parlamentets opfordringer og det mandat, Rådet har givet Kommissionen, anlægges der en bred synsvinkel i denne rapport. Den redegør for Unionens foranstaltninger til bekæmpelse af hvidvaskning som helhed og begrænser sig ikke nødvendigvis til den lovgivning, der gennemfører direktivet, eller til emner, som udelukkende hører ind under den første søjle. Den sætter desuden også Den Europæiske Unions bestræbelser ind i en international sammenhæng. Følgende bilag er knyttet til nærværende rapport: Bilag 1 Rådets konklusioner om Kommissionens første rapport Bilag 2 Europa-Parlamentets beslutning om den første rapport Bilag 3 Undertegnelse, ratificering og gennemførelse af Wiener- og Strasbourg konventionerne Bilag 4 Oversigt over kriminelle handlinger, som er omfattet af medlemsstaternes lovgivning til bekæmpelse af hvidvaskning af penge Bilag 5 Punkt 26 i rapporten om organiseret kriminalitet, som blev forelagt og vedtaget på Det Europæiske Råd i Amsterdam Bilag 6 Ikke-finansielle aktiviteter, som er omfattet af medlemsstaternes lovgivning til bekæmpelse af hvidvaskning af penge Bilag 7 Egmont-gruppens konklusioner vedrørende mulighederne for samarbejde mellem medlemsstaternes finansielle efterretningsenheder Bilag 8 Data vedrørende indberetninger af suspekte transaktioner Bilag 9 Resultater af indberetningssystemet, retsforfølgelser og domfældelser II. Den EUROPÆISKE UNIONS FORANSTALTNINGER til BEKÆMPELSE af HVIDVASKNING af PENGE I INTERNATIONAL SAMMENHÆNG 1. Generelt Ulovlig narkotikahandel og organiseret kriminalitet er et udpræget internationalt fænomen, der ikke tager hensyn til landegrænser. Også hvidvaskning af udbytte erhvervet ved grov kriminalitet bliver i stigende grad et internationalt fænomen, og de, der foretager hvidvaskning af penge, er rede til og i stand til at udnytte muligheder og svagheder i staternes beskyttelsessystemer overalt i verden. Kampen mod hvidvaskning af penge skal ses i et globalt perspektiv. Uanset hvor sofistikerede og avancerede systemer Den Europæiske Unions medlemsstater indfører, kan de let undergraves som følge af manglen på beskyttelsessystemer i andre lande eller huller i disse. Det er derfor bydende nødvendigt, at budskabet om bekæmpelse af hvidvaskning af penge spredes til og bliver hørt i alle verdens lande. Den internationale kamp mod hvidvaskning af penge forestås af Den Finansielle Aktionsgruppe vedrørende Hvidvaskning af Penge (FAIT). Dette organ, som blev oprettet på G7-landenes topmøde i 1989, har i alt 28 medlemmer: 26 lande, som repræsenterer verdens største finansielle markeder, samt Europa-Kommissionen og Golfens Samarbejdsråd. Alle de 15 EU-medlemsstater er medlemmer af FATF. FATF vedtog sine 40 rekommandationer i 1996. Disse og rekommandationer retshåndhævelse, det finansielle system og regulering af dette samt internationalt samarbejde, som medlemmerne af FATF har vedtaget at gennemføre, og som alle lande opfordres til at gennemføre. foranstaltninger på områderne i 1990 og ajourførte dem strafferetspleje afspejler de FATF har nu besluttet, at dets arbejde skal fortsætte, efter at gruppens nuværende mandat udløber i midten af 1999. En af gruppens vigtigste opgaver i de kommende år vil være at etablere et verdensomspændende net med det formål at udbrede budskabet om bekæmpelse af hvidvaskning af penge til alle verdenshjørner. FATF's oversigt over de fremtidige aktiviteter blev godkendt af FATF-ministrene og kommissionsmedlem Mario Monti den 28. april 1998 og af G7/8-topmødet den 15. -17. maj 1998. FN-systemet spiller også en stor rolle i bekæmpelsen af hvidvaskning af penge. I oktober 1996 iværksatte De Forenede Nationers internationale narkotikakontrolprogram (UNDCP) et globalt program til bekæmpelse af hvidvaskning af penge, der gennemføres i samarbejde med FN's Kommission for Kriminalitetsforebyggelse og Strafferet (CPCJD). På denne måde udvider FN foranstaltningerne til bekæmpelse af hvidvaskning af penge til andre former for udbytte end det, der stammer fra narkotikahandel. UNDCP hører nemlig nu ind under De Forenede Nationers afdeling for narkotikakontrol og kriminalitetsforebyggelse (UNODCCP). Kampen mod hvidvaskning af penge vil blive et af hovedemnerne på dagsordenen for FN's generalforsamlings særlige samling om narkotika, der skal afholdes i New York i juni 1998. 2. Fællesskabsdirektivets rolle EF-direktivet om hvidvaskning af penge fra 1991 var en milepæl i den internationale kamp mod hvidvaskning af penge, for så vidt som det gjorde en række af de 40 rekommandationer vedrørende forebyggelse af misbrug af det finansielle system retsgyldige inden for EF og følgelig i et flertal af F ATF-medlemslandene. Direktivet erkendte samtidig udtrykkeligt problemets globale karakter og henviste til de to store internationale konventioner om hvidvaskning af penge, nemlig De Forenede Nationers konvention om bekæmpelse af ulovlig handel med narkotika og psykotrope stoffer, vedtaget i 1988 i Wien, hvorfra det overtog definitionen på hvidvaskning af penge, samt Europarådets konvention om hæleri og efterforskning samt beslaglæggelse og konfiskation af udbyttet fra strafbart forhold, åbnet for undertegnelse i 1990 i Strasbourg, hvis hovedsigte bl. a. er at fremme det internationale samarbejde. To af F AFT's 40 rekommandationer vedrører undertegnelsen og ratificeringen af disse to internationale konventioner. 3. Medlemsstaternes gennemførelse af Wiener- og Strasbourg-konventionerne I en erklæring fra repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, der er offentliggjort i bilaget til hvidvaskningsdirektivet, forpligtede medlemsstaterne sig til at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at iværksætte en straffelovgivning, der sætter dem i stand til at opfylde deres forpligtelser i henhold til Wiener- og Strasbourg-konventionerne. Alle medlemsstaterne har nu undertegnet og ratificeret Wienerkonventionen og omsat de relevante artikler om bekæmpelse af hvidvaskning af penge i national lovgivning. Der er også gjort betydelige fremskridt med hensyn til Strasbourg-konventionen. Den præcise situation, hvad angår undertegnelse, ratificering og gennemførelse af denne konvention, er beskrevet i bilag 3. Alle medlemsstaterne har nu undertegnet konventionen, og 11 har tillige ratificeret den. Handlingsplanen til bekæmpelse af organiseret kriminalitet3, der blev forelagt og vedtaget af Det Europæiske Råd i Amsterdam, forpligter yderligere medlemsstaterne til at fuldføre ratificeringen af denne (og andre) internationale instrumenter senest ved udgangen af 1998, eller, såfremt dette ikke er sket, at aflægge skriftlig rapport til Rådet om grundene hertil hvert halve år. 4. Gennemførelse af direktivet eller tilsvarende standarder i ikke-medlemslande 4. 1. Landene i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde Direktivet omfatter Island, Liechtenstein og Norge i henhold til EØS-aftalen, og EFTA's Overvågningsmyndighed har udarbejdet en parallel rapport om gennemførelsen i disse lande. EFT nr. C 251, 15-8-1997, s. I 4. 2. Central- og østeuropæiske lande Hvidvaskningsdirektivet er en integreret del af acquis communautaire, og det vil være et krav til alle ansøgerlande, at de gennemfører det. Bistand hertil indgår som led i præ tiltrædelsesstrategien. Alle associeringsaftaler indeholder en artikel om forpligtelsen til at bekæmpe hvidvaskning i overensstemmelse med EF- og andre internationale standarder, navnlig FATF's. Inden for rammerne af PHARE's flerlandeprogram om narkotikabekæmpelse deltager Kommissionen i faglige bistandsaktioner på området bekæmpelse af hvidvaskning af penge i 13 central- og østeuropæiske lande. Der skal desuden henvises til punkt 3 i handlingsplanen til bekæmpelse af organiseret kriminalitet, hvori "Rådet og Kommissionen opfordres til i fællesskab med ansøgerlandene i Central- og Østeuropa, herunder de baltiske stater, at udarbejde en før-tiltrædelsespagt om samarbejde om bekæmpelse af kriminalitet. ". 4. 3. De nye uafhængige stater Partnerskabs- og samarbejdsaftalerne mellem EU og de nye uafhængige stater (NIS) indeholder bestemmelser om gensidigt samarbejde på en række områder vedrørende retlige og indre anliggender, herunder hvidvaskning af penge. I forlængelse af Rådets afgørelse om at udvide TACIS-programmet til at omfatte sådanne foranstaltninger vil der sandsynligvis i nærmeste fremtid blive iværksat faglige bistandsprojekter inden for dette område i centralasiatiske lande. 4. 4. Medlemmer af Europarådet, som ikke er medlemmer af FATF Kommissionen yder finansiel støtte til Europarådets projekt vedrørende gensidig evaluering, der tager sigte på at fremme udbredelsen af de 40 FATF- rekommandationer og FATF- procedurerne for selvevaluering og gensidig evaluering til 21 europæiske lande, som ikke er medlemmer af FATF. Kommissionens støtte vil blive anvendt som et bidrag til finansieringen af evalueringen af de lande, der er omfattet af PHARE-programmet. 4. 5. Caribien I det caribiske område har Kommissionen iværksat et regionalt hvidvaskningskontrolprojekt i samarbejde med USA. Den Caribiske Finansielle Aktionsgruppe (CFATF) vil forestå gennemførelsen af projektet. 4. 6. Det Andinske Fællesskab I februar 1998 undertegnede de fem medlemmer af Det Andinske Fællesskab (Bolivia, Colombia, Ecuador, Peru og Venezuela) og Kommissionen en finansiel aftale om etablering af et regionalt program for narkotikabekæmpelse, som også omfattede et afsnit vedrørende hvidvaskningsbekæmpelse. 4. 7. Asien I forbindelse med opfølgningen af det første ASEM-topmøde i marts 1996 aftaltes det på det første asiatisk-europæiske (ASEM) finansministermøde, der blev afholdt i Bangkok i september 1997, "at der skulle træffes konkrete foranstaltninger til styrkelse af samarbejdet mellem EU og Asien om bekæmpelse af hvidvaskning af penge". På ASEM li-topmødet, der blev afholdt i London i april 1998, blev der fremlagt forslag med henblik på at sætte denne aftale i kraft, og topmødet anerkendte den virkning, som bekæmpelsen af hvidvaskning havde haft på gennemsigtigheden af de finansielle systemer, samt behovet for et samarbejde mellem ASEM-landene. I den forbindelse foregår der i øjeblikket orienterende drøftelser med sekretariatet for Asien-Stillehavsgruppen vedrørende hvidvaskning af penge. 4. 8. Andre ikke-medlemslande I den senere tid har Kommissionen arbejdet på at få indføjet en klausul om hvidvaskning af penge i alle de aftaler, den indgår med ikke-medlemslande. Standardklausulen omhandler foranstaltninger til og samarbejde om forhindring af hvidvaskning af penge og indførelse af passende standarder for bekæmpelse af hvidvaskning af penge svarende til de standarder, der er vedtaget i EU og internationale fora som FATF. III. GENNEMFØRELSE AF DIREKTIVET I MEDLEMSSTATERNE 1. Den generelle situation Alle medlemsstaterne har nu gennemført direktivet om hvidvaskning af penge og har officielt underrettet Kommissionen af gennemførelseslovgivningen - eller den supplerende lovgivning - som Kommissionen først for nylig har modtaget meddelelse om, er endnu ikke færdigbehandlet. gennemførelseslovgivning. deres om del En Der er i øjeblikket kun indledt én traktatbrudsprocedure for manglende eller ukorrekt gennemførelse af direktivet i henhold til traktatens artikel 169. Den er rettet mod Østrig og omhandler den fortsatte eksistens af anonyme opsparingskonti. Kommissionen besluttede i oktober 1997 at indbringe sagen for Domstolen. 2. Forbud mod hvidvaskning af penge I artikel 2 i direktivet hedder det, at medlemsstaterne drager omsorg for, at hvidvaskning af penge "forbydes". Som det anføres i Kommissionens første rapport, har det ikke været muligt at opnå enighed i Rådet om at indføje en bestemmelse i direktivet om kriminalisering af hvidvaskning af penge. Ikke desto mindre indgik medlemsstaterne i den erklæring, der er knyttet som bilag til direktivet, en sådan forpligtelse (ganske vist ikke i selve direktivteksten), og i alle medlemsstaterne er hvidvaskning af penge da også nu defineret som en forbrydelse. i Strasbourg-konventionen, forbud mod hvidvaskning af penge, der stammer fra Direktivet omhandler kun i overensstemmelse med Wienerkonventionen, men narkotikaforbrydelser, hvilket er medlemsstaterne opfordres til at anvende definitionen ifølge hvilken bekæmpelsen af hvidvaskning af penge gælder udbyttet fra alle kriminelle handlinger (der ofte omtales som lovovertrædelser, der kan formodes at give anledning til hvidvaskning). FATF har i 1996 ændret ordlyden i den pågældende rekommandation, således at der nu står, at "hvert land bør udvide bekæmpelsen af hvidvaskning af penge til ikke alene at gælde det økonomiske udbytte fra narkotikahandel, men også fra andre former for kriminelle handlinger". Dette er sket i overensstemmelse med den dramatiske stigning i andre former for organiseret kriminalitet og i erkendelse af, at inddragelsen af andre former for kriminelle handlinger, som må formodes at kunne give anledning til hvidvaskningstransaktioner, bør kunne styrke indberetningen af mistænkelige transaktioner og fremme det internationale samarbejde mellem landenes retsinstanser og politimyndigheder. Denne udvikling har været mærkbar i EU-medlemsstaterne. I bilag 4 gives en ajourført oversigt over, hvilke kriminelle handlinger der omfattes af de respektive medlemsstaters lovgivning om hvidvaskning af penge. Alle medlemsstaterne har eller er (for Luxembourgs vedkommende) i gang med at udvide deres lovgivning om forbud mod hvidvaskning af penge til at gælde for økonomisk udbytte hidrørende fra mange forskellige former for kriminalitet. Den i punkt 5 i til medlemsstaterne er således blevet Parlamentets beslutning efterkommet. indeholdte opfordring Det betyder ligeledes, at den i punkt 26, litra e), i handlingsplanen til bekæmpelse af organiseret kriminalitet indeholdte henstilling om, at "indberetningskravet i artikel 6 i direktivet om hvidvaskning af penge bør udvides til at omfatte alle lovovertrædelser i forbindelse med alvorlig kriminalitet" nu i vid udstrækning er opfyldt. Der skal her også henvises til konventionen om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser og dens to tillægsprotokoller. Medlemsstaterne har forpligtet sig til at kriminalisere hvidvaskning af det økonomiske udbytte af svig og korruption i den i konventionen anførte betydning. Et væsentligt supplement til denne forpligtelse vil være en udvidelse af identifikations- og indberetningskravene til at gælde for en sådan adfærd. Til trods for de fremskridt, der er sket i medlemsstaterne med hensyn til omfanget af deres lovgivning om bekæmpelse af hvidvaskning af penge, må der alligevel sættes spørgsmålstegn ved, om det er acceptabelt, at direktivet, som stadig er en af de grundlæggende internationale tekster på dette område, i så ringe grad afspejler de faktiske forhold. 3. Direktivets anvendelse på den finansielle sektors aktiviteter Direktivet omfatter kredit- og finansieringsinstitutter i bred forstand. Ethvert erhvervsmæssigt finansielt mellemled er således principielt omfattet af direktivets bestemmelser. 3. 1. Bureaux de change Vekselererforretningernes (bureaux de change) rolle i forbindelse med hvidvaskning af penge har været genstand for stor opmærksomhed. Disse virksomheder falder klart ind under direktivets anvendelsesområde, men var, som det anføres i den første rapport, ikke tidligere underlagt forsigtighedstilsyn i en række medlemsstater. På baggrund af det stigende antal tilfælde, hvor disse virksomheder har vist sig at være involveret i hvidvaskning af penge, har alle medlemsstaterne nu underlagt dem en eller anden form for offentligt tilsyn. Situationen er nu den, at kun to medlemsstater - Danmark og Det Forenede Kongerige - ikke stiller særlige krav til "bureaux de change". Den britiske regering har imidlertid meddelt, at det er dens hensigt, at "bureaux de change" skal underlægges tilsyn, mens Danmark har oplyst, at det i øjeblikket ved at undersøge situationen. De øvrige medlemsstater har enten en ordning med forsigtighedskontrol eller krav om registrering og legitimation eller en standardtest for ledere og aktionærer. I alle medlemsstaterne er "bureaux de change" imidlertid medtaget i lovgivningen om bekæmpelse af hvidvaskning af penge. Og selv om Det Forenede Kongerige og Danmark ikke har en specifik tilsynsordning, rapporterer de alligevel om et stort antal suspekte transaktioner. 3. 2. Andre finansielle aktiviteter I Europa-Parlamentets betænkning henvises der til andre potentielt ikke-regulerede aktiviteter, som f. eks. pengeoverførselstjenester, leasing- og factoringselskaber. Også disse aktiviteter er omfattet af hvidvaskningsdirektivet, og medlemsstaterne bør sikre, at de indgåede forpligtelser med hensyn til kundeidentificering, registrering og anmeldelse af suspekte transaktioner opfyldes. Parlamentet opfordrer Kommissionen til at undersøge, om og i hvilken udstrækning der kan indføjes krav om tilsyn med disse virksomheder i direktivet. og Kommissionen ønsker at påpege, at det gældende direktiv ikke beskæftiger sig direkte med eller tilsynsspørgsmål, forsigtighedsbestemmelser er uvægerligt forbundet med etableringen af grænseoverskridende tjenester. Nogle af de omhandlede aktiviteter eksisterer desuden ikke i alle medlemsstaterne eller kan kun udføres af andre regulerede institutioner. Den almindelige selskabslovgivning indeholder også visse beskyttelsesbestemmelser. samordnede indførelse tilsyns- krav om af Såfremt en given ikke-reguleret finansiel aktivitet viser sig at give anledning til alvorlige hvidvaskningsproblemer forventer Kommissionen, at medlemsstaterne træffer de fornødne forholdsregler, sådan som de har gjort i forbindelse med "bureaux de change". For det første kræves dette i direktivet, og for det andet har alle medlemsstaterne accepteret FATF- rekommandation nr. 8, i henhold til hvilken "regeringerne bør sikre, at disse [ikke-regulerede] institutioner underlægges de samme love eller bestemmelser om hvidvaskning af penge som alle andre finansielle institutter, og at disse love eller bestemmelser overholdes i praksis". Kommissionen henstiller til medlemsstaterne, at de er særdeles opmærksomme på dette område. Kommissionen vil fortsat nøje følge situationen, bl. a. via de årlige FATF-rapporter om teknikker til hvidvaskning af penge (jf- punkt 3. 7 i denne rapport) og gennem arbejdet i kontaktudvalget. 4. Direktivets anvendelse på aktiviteter uden for den finansielle sektor I henhold til artikel 12 i direktivet "drager medlemsstaterne omsorg for at udvide samtlige eller en del af dette direktivs bestemmelser til ud over de kredit- og finansieringsinstitutter, der er nævnt i artikel 1, at omfatte andre erhverv og kategorier af virksomheder, som udøver aktiviteter, der særlig vil kunne udnyttes til hvidvaskning af penge". Som det anførtes i den første rapport, pålægger denne artikel en forpligtelse, men den brede formulering tillader medlemsstaterne en høj grad af skøn i anvendelsen. Med henblik på i videst mulig udstrækning at samordne gennemførelsen af denne bestemmelse anføres det i artikel 13, litra d), at kontaktudvalget skal undersøge, "om et erhverv eller en kategori af virksomheder bør inddrages under artikel 12's anvendelsesområde, når det er konstateret, at dette erhverv eller denne kategori af virksomheder j en medlemsstat har været udnyttet til hvidvaskning af penge". Kontaktudvalget har i nogen tid beskæftiget sig med dette spørgsmål, men har endnu ikke kunnet nå til endelig enighed om en formel udtalelse om anvendelsen af artikel 12. Det mest kontroversielle punkt er fortsat spørgsmålet om, hvilke forpligtelser der skal pålægges visse erhverv og i særdeleshed de juridiske erhverv. Samme forsigtige holdning kommer også til udtryk i Rådets konklusioner om Kommissionens første rapport, hvori der opfordres til "en mere samordnet anvendelse af direktivet, navnlig i. spørgsmålet om inddragelse af erhverv og virksomhedskategorier under direktivets bestemmelser under hensyn til de juridiske erhvervs særlige retsstilling. ". Europa-Parlamentet opfordrer i punkt 4 i sin beslutning "Kommissionen til under hensyntagen til kontaktudvalgets forberedende arbejde. at førelægge et forslag til ændring af det foreliggende direktiv, som muliggør, at erhverv og kategorier af virksomheder umiddelbart omfattes af direktivet, hvis de med sikkerhed kan betragtes som indblandede eller kan blive indblandede i aktiviteter eller adfærd, der er knyttet til hvidvaskning af penge". Kontaktudvalgets arbejde på dette felt har ført til følgende foreløbige konklusioner : - ved enhver beslutning om at inddrage et erhverv under en given medlemsstats lovgivning bør der sørges for, at der er den rette balance til stede mellem de byrder, der hermed pålægges, og den reelle risiko for hvidvaskning af penge - det vil være uforeneligt med direktivets ånd, hvis andre erhverv, der udfører aktiviteter som reelt indebærer en sammenlignelig risiko for hvidvaskning af penge, ikke bliver underlagt lignende kontrolforanstaltninger - medlemsstaterne bør undersøge, om en række specificerede erhverv i deres respektive lande har været involveret i transaktioner, der indebærer en påviselig risiko for hvidvaskning af penge, og hvis det er tilfældet, bør de inddrage de pågældende erhverv under en del af den nationale lovgivning, der gennemfører direktivet på de områder, hvor dette må formodes at være effektivt - de omhandlede erhverv er spilleindustrien, herunder kasinoer, bookmaker- og lotterivirksomhed, og virksomheder, der handler med fast ejendom, ædelmetaller og ædelstene, kunst og antikviteter, auktionsholdere og mønt- og frimærkehandlere 10 - de bestemmelser i direktivet, som i så fald kan komme på tale, vil være kravet om legitimation i forbindelse med kontant- eller ihændehaverbetalinger over et vist beløb, krav om registrering og eventuelt en forpligtelse til at indberette suspekte transaktioner; hvis sådanne krav skal være meningsfulde, er det nødvendigt samtidig at etablere passende procedurer til at håndhæve dem - - et flertal af delegationerne nåede til enighed om, at de juridiske erhverv principielt kan inddrages under bestemmelserne om hvidvaskning af penge, når de udøver en funktion som finansielt mellemled i finansielle transaktioner, og de nåede ligeledes frem til en aftale om at undersøge behovet for at lade advokater og notarer omfatte af bestemmelserne om bekæmpelse af hvidvaskning af penge under hensyn til deres retlige stilling og forskellige aktivitetsområder en række delegationer så sig imidlertid ikke i stand til at skelne mellem de forskellige typer af tjenesteydelser, som de juridiske erhverv yder deres klienter, og de påpegede, at i deres lande var disse erhverv (og andre) pålagt absolut tavshedspligt; visse medlemsstater understregede, at de først ville undersøge mulighederne for selvregulering, før de ville overveje at inddrage disse erhverv under lovgivningen om hvidvaskning af penge. Sådan ser situationen ud i øjeblikket, hvad angår drøftelsen af dette spørgsmål i kontaktudvalget. Spørgsmålet om anvendelse af reglerne om hvidvaskning af penge på erhverv og aktiviteter uden for den traditionelle finansielle sektor er også blevet behandlet i andre fora. I konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Dublin i december 1996 er der fastsat en forpligtelse til "fuld anvendelse af direktivet om hvidvaskning af penge og dets mulige udvidelse til også at omfatte relevante erhverv og organer uden for den traditionelle finanssektor". Det samme Europæiske Råd nedsatte en gruppe på højt plan, som skal udarbejde en samlet handlingsplan med specifikke henstillinger, herunder en realistisk tidsplan for udførelsen af arbejdet. Gruppens handlingsplan blev vedtaget på Det Europæiske Råd i Amsterdam i juni 1997. Punkt 26 i handlingsplanen, hvoraf en stor del omhandler foranstaltninger til modvirkning af hvidvaskning af penge (og som er gengivet i bilag 5 til denne rapport) anfører i litra e), at "indberetningskravet i artikel 6 i direktivet om hvidvaskning af penge bør udvides til at omfatte. personer og erhverv ud over de finansielle institutioner, der er nævnt i direktivet". Måldatoen herfor er slutningen af 1998. På mødet den 11. december 1997 fortsatte kontaktudvalget sine drøftelser om direktivets anvendelse på sårbare ikke-finansielle erhverv, med særlig henvisning til handlingsplanen. Kommissionen noterede sig handlingsplanens ambitiøse og vidtgående henstillinger på dette område, som var blevet godkendt på højeste politiske plan. Drøftelserne fokuserede på erhvervene, herunder især de juridiske erhverv. Kommissionen undersøgte sammen med medlemsstaterne, om det var muligt at sondre mellem de juridiske erhverv, som indebærer juridisk rådgivning, forsvar og retsforfølgning og på den anden side andre mindre privilegerede aktiviteter, som udføres af de samme erhverv. 11 Også hvad angår erhvervene, indeholder handlingsplanen til bekæmpelse af organiseret kriminalitet et punkt, som kan være af relevans for at forhindre misbrug af disse erhverv til hvidvaskningsformål. Således hedder det i punkt 12, at "der skal udformes foranstaltninger til beskyttelse af visse sårbare erhverv mod påvirkning fra organiseret kriminalitet, f. eks. ved vedtagelse af adfærdskodekser. En undersøgelse skal føre til konkrete foranstaltninger, herunder lovgivning, der skal forhindre notarer, advokater og revisorer i at blive udnyttet af eller involveret i organiseret kriminalitet, og som skal sikre, at deres erhvervsorganisationer deltager i udarbejdelsen og håndhævelsen af sådanne adfærdskodekser på europæisk plan". Der vil eventuelt blive vedtaget en fælles aktion i midten af 1999. til forslag I bilag 6 beskrives situationen med hensyn til anvendelsen af medlemsstaternes lovgivning til bekæmpelse af hvidvaskning af penge på ikke-finansielle erhverv. Det fremgår heraf, at der er gjort store fremskridt siden Kommissionens første rapport. Endvidere har en del medlemsstater planer om yderligere at udvide anvendelsesområdet for deres lovgivning. Der er dog stadig betydelige forskelle i anvendelsesområdet fra stat til stat. 1 betragtning af disse vanskeligheder og det skift, som FAIT har konstateret i hvidvaskningsaktiviteterne fra den finansielle sektor over til ikke-finansielle erhverv eller foretagender, vil det se mærkeligt ud, hvis den ambition, der afspejles i handlingsplanen, ikke blev modsvaret af den ambition, Kommissionen udviser på sit kompetenceområde. 5. Krav om legitimation ved banktransaktioner uden personlig kundekontakt I henhold til artikel 3 i direktivet skal kredit- og finansieringsinstitutter kræve, at deres kunder legitimerer sig, og de skal endvidere opbevare dokumentation og registreringer og træffe passende foranstaltninger til også at identificere beneficianten. I Europa-Parlamentets betænkning udtrykkes der bekymring over, at det ikke længere altid er muligt at verificere kundens identitet, navnlig i forbindelse med "direct banking". Kontaktudvalget har ved flere lejligheder drøftet problemet vedrørende transaktioner uden personlig kundekontakt og er nået til enighed om en række principper, der skal overholdes for at sikre, at kundernes identitet kan fastslås. Hele spørgsmålet om verificering af kunders identitet er også blevet behandlet af FATF, hvis årsberetning for 1996-97 indeholder et bilag om evaluering af FATF-medlemsstaternes forholdsregler på dette område. Det konkluderedes heri, at " identifikationsordningerne i FATF-medlemslandene generelt vurderes som værende tilfredsstillende". Det bemærkedes desuden, at det er nødvendigt nøje at følge udviklingen på dette område, navnlig hvad angår elektroniske transaktioner og finansielle tjenesteydelser, der afvikles via de nye teknologier. Kommissionen tilslutter sig disse konklusioner. 12 6. Samarbejde mellem myndigheder, der beskæftiger sig med hvidvaskning af penge Dette punkt, som er af afgørende betydning, hvis bekæmpelsen af fænomenet hvidvaskning af penge i EU og på internationalt plan skal lykkes, understreges af både Rådet og Parlamentet i deres kommentarer til den første rapport. I artikel 6 i direktivet henvises der til "de myndigheder, der er ansvarlige for bekæmpelsen af hvidvaskning af penge". Det præciseres ikke, hvem der bør udøve denne myndighedsfunktion, og i modsætning til andre direktiver, der omhandler finanssektoren, indeholder dette direktiv ingen bestemmelser om samarbejde mellem myndighederne på tværs af landegrænserne. I Kommissionens første rapport påpegedes det, at direktivet ikke indeholder bestemmelser om harmonisering af de relevante retshåndhævelsesaspekter. Der siges således intet om, hvilken karakter de myndigheder, der skal modtage indberetningerne om suspekte transaktioner, skal have og heller intet om, hvilke procedurer der skal følges, efter at oplysningerne er fremsendt eller om udveksling af oplysninger med andre nationale eller udenlandske myndigheder. Den første rapport påpegede imidlertid, at en passende samordning af dette og andre retshåndhævelsesaspekter ville bidrage til at gøre anmeldelsesordningen i særdeleshed og systemet til bekæmpelse af hvidvaskning af penge i almindelighed mere effektivt. Først og fremmest skal det understreges, at en fuldstændig gennemførelse af Europarådets Strasbourg-konvention i alle medlemsstaterne vil give et bedre grundlag for internationalt samarbejde. Som tidligere anført (jf. punkt II. 3) synes der at være en ægte interesse for at opfylde dette mål hurtigst muligt. Men dette er eventuelt ikke nok. Artikel 18 i Strasbourg-konventionen opregner en lang række grunde til at afvise et samarbejde på dette område. Der er forskellige bestræbelser i gang for at forbedre udvekslingen af oplysninger: 6. 1. Udvekslingen af information og samarbejde mellem de organer, der skal modtage indberetningerne om suspekte transaktioner Artikel 6 i direktivet indebærer, at medlemsstaterne skal udpege en eller flere myndigheder, som skal modtage indberetningerne om suspekte transaktioner. Disse organer går undertiden under betegnelsen Finansielle Efterretningsenheder (FIU). eller udveksling Direktivet præciserer ikke, hvilken form disse organer skal have og i modsætning til andre fællesskabsretsakter om finansielle tjenesteydelser indeholder det ingen bestemmelser om tavshedspligt finansielle efterretningsenheders forskellige status og rolle i de forskellige medlemsstater (se nedenfor) vil det være yderst vanskeligt på indeværende tidspunkt at samordne dette aspekt af bekæmpelsen af hvidvaskning af penge fuldstændigt under den første søjle. Som følge af betydningen af dette spørgsmål kunne direktivet måske fastlægge en række bestemmelser for relationerne mellem de administrative finansielle efterretningsenheder, samtidig med at der tilskyndes til et samarbejde med og mellem grupper af forskellig type. af oplysninger. I betragtning af de 13 I juni 1995 arrangerede det amerikanske Financial Crimes Enforcement Network (FINCEN) og den belgiske Cellule de traitement des informations financières (CTIF) i Egmont Paladset i Bruxelles det første internationale møde mellem finansielle efterretningsenheder (FIU). Denne Egmont-gruppe, der nu har holdt fem møder, har udviklet sig til et egentligt internationalt forum og er, selv om den ikke har nogen officiel status, blevet en vigtig faktor i den internationale bekæmpelse af hvidvaskning af penge. Egmont-gruppens generelle mål kan sammenfattes således4: - at udarbejde en liste over alle FIU - at organisere møder med henblik på drøftelse af operationelle problemer - at udnytte gruppens erfaringer til at bistå de lande, som planlægger eller er i gang med at oprette en FIU - at tilskynde til og fremme internationalt samarbejde og informationsudveksling mellem de forskellige FIU. Mere end 30 lande fra Europa, Nord- og Sydamerika, Asien og Australasien har deltaget i Egmont-gruppens arbejde. En række internationale organisationer, bl. a. Kommissionen, har deltaget som observatører. Der er nedsat tre arbejdsgrupper om henholdsvis retlige forhindringer, kommunikation og uddannelse. Arbejdsgruppen om retlige forhindringer har udformet en samarbejdsaftalemodel eller hensigtserklæring. På grundlag af et spørgeskema har arbejdsgruppen desuden udarbejdet en fortegnelse over muligheder, betingelser og begrænsninger i samarbejdet mellem de relevante FIU i de deltagende lande. Undersøgelsen viste, at den største hindring for et samarbejde er, at de finansielle efterretningsenheder ikke har samme status og karakter i de forskellige lande. De tre hovedkategorier er administrativ myndighed, politimyndighed og retsmyndighed, men der kan også være tale om blandede politi-/retsmyndigheder, medens disse enheders status i andre lande er uklar. Fordelingen i medlemsstaterne ser således ud (kilde : Egmont-gruppens internationale samarbejdsundersøgelse) : - Administrativt organ Nederlandene, Spanien : Belgien, Finland (FSA), Frankrig, Grækenland, Italien, - Politimyndighed : Østrig, Finland (MLID), Tyskland, Irland, Sverige, Det Forenede Kongerige - Retsmyndighed : Luxembourg, Portugal - Blandet politi-/retsmyndighed : Danmark Oplysninger baseret på CTIF's årsberetning for 1995-96. 14 Der kan naturligvis opstå problemer med samarbejde og informationsudveksling på grund af FlU'ernes forskellige status. Det er dog ikke nødvendigvis altid en uovervindelig forhindring, da der rent faktisk findes nogle bilaterale samarbejdsaftaler, der kan bringes i anvendelse, også mellem finansielle efterretningsenheder med forskellig status (f. eks. mellem en administrativ og en politimæssig instans). Nogle medlemsstater er imidlertid forhindret i at indgå sådanne aftaler, fordi det i deres lovgivning er fastsat, at polititjenester kun kan samarbejde med andre polititjenester gennem eksisterende kanaler. Under alle omstændigheder er bilaterale aftaler ikke den ideelle løsning - en multilateral indfaldsvinkel, eventuelt baseret på en EU-konvention eller en international konvention, ville være at foretrække. Det er under alle omstændigheder klart, at en løsning på dette problem i høj grad ville styrke den internationale indsats til bekæmpelse af hvidvaskning af penge. I bilag 7 gengives de konklusioner, Egmont-arbejdsgruppen om retlige forhindringer er nået frem til vedrørende muligheden for bilaterale aftaler og direkte udveksling af oplysninger mellem EU-medlemsstaterne. Et andet problem, der kan blokere for udvekslingen af oplysninger, er, at oplysninger hidrørende fra finansielle institutioners indberetninger om suspekte transaktioner til finansielle efterretningsenheder i en del medlemsstater behandles som fuldt fortrolige (uden tvivl for at vinde finanssektorens tillid), og disse oplysninger kan derfor ikke automatisk videregives til de traditionelle politi- og retsinstanser. De finansielle efterretningsenheder filtrerer i mange tilfælde oplysningerne og underkaster dem en. første undersøgelse, før de videregives til de ovennævnte instanser. Denne filtreringsvirksomhed kan i nogle tilfælde udøves af en politienhed, men en enhed med særskilte funktioner. 6. 2. Udveksling af oplysninger om hvidvaskning af penge, når disse først er gjort tilgængelige for politi- og retsmyndigheder Man må holde sig den ovennævnte filterfunktion for øje i forbindelse med den feasibility- undersøgelse, der gennemføres inden for rammerne af den tredje søjle, med henblik på indførelse af et EU-dækkende computerbaseret system for udveksling af oplysninger om formodet hvidvaskning af penge. Dette projekt er blevet drøftet i forskellige organer under den tredje søjle og især i Gruppen vedrørende Narkotika og Organiseret Kriminalitet. Det vil dreje til sig om oplysninger, retshåndhævelsesmyndighedernes til rådighed. Punkt 26, bekæmpelse af organiseret kriminalitet bekræfter interessen for en sådan mekanisme (jf. bilag 5). Et sådant system, der tager hensyn til de muligheder der ligger i Europols Narkotikaenhed, vil være et værdifuldt redskab i den politimæssige indsats til bekæmpelse af hvidvaskning af penge. Der vil dog formodentlig stadig være behov for et styrket samarbejde og udveksling af oplysninger mellem de finansielle efterretningsenheder. stillet i handlingsplanen filtreringsfasen og er som har været igennem litra a), 15 Der eksisterer nu et retsgrundlag for udveksling af oplysninger i form af den anden tillægsprotokol til konventionen om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser5. I artikel 7 i protokollen hedder det, at medlemsstaterne og Kommissionen samarbejder om bekæmpelse af hvidvaskning af udbyttet af svig og korruption. Til det formål kan de kompetente myndigheder i medlemsstaterne udveksle oplysninger med Kommissionen med henblik på at gøre det lettere at fastslå de faktiske omstændigheder og sikre en effektiv indsats mod hvidvaskning af penge. 7. Teknikker til hvidvaskning af penge (typologier) Parlamentet opfordrer i punkt 3 i sin beslutning Kommissionen til at "aflægge rapport om nye former for hvidvaskning af penge, som opstår på grund af ændringer i afviklingen af forretninger og pengeoverførsler, samt at forelægge passende forslag til bekæmpelse heraf. Europa-Kommissionen råder ikke selv over ekspertise inden for de forskellige teknikker der anvendes til hvidvaskning af penge og de nye former, som anvendes af kriminelle elementer. Men den følger nøje arbejdet i andre organer, der beskæftiger sig med disse problemer. I World Drugs Report fra 1997, der er offentliggjort af UNDCP6, er der et interessant kapitel om hvidvaskning af penge, hvori de hyppigst anvendte teknikker beskrives. Den nyttigste periodiske publikation om hvidvaskningsteknikker er FATF's årlige rapport om hvidvaskningstypologier. Disse rapporter er vedlagt som bilag til FATF's årsberetninger og er tilgængelige for offentligheden på en FATF website med adressen: http://www. oecd. org/fatf/ i FATF-rapporten I en af konklusionerne for 1996-97 hedder det, at "den mest bemærkelsesværdige tendens, hvad angår teknikker til hvidvaskning af penge, er den stadig mere udbredte anvendelse af andre finansielle institutioner end banker og af ikke-finansielle forretninger i tilknytning til banker. Dette menes at afspejle bankernes stadig større samarbejdsvilje i bekæmpelsen af hvidvaskning af penge. De traditionelle metoder er stadig de mest populære, som det fremgår af stigningen i smuglerierne af kontanter på tværs af nationale grænser og indslusning i form af indbetaling på forskellige konti med efterfølgende telegrafisk overførsel til andre jurisdiktioner. I den ikke-bankmæssige finanssektor er anvendelsen af "bureaux de change" og pengeoverførselsforretninger til hvidvaskningsformål de hyppigst omtalte trusler. De, der foretager hvidvaskning af penge, får ofte hjælp af professionelle, som på forskellige måder bistår med at skjule de sorte penges oprindelse og de egentlige ejere. Anvendelse af skuffeselskaber, der sædvanligvis har hjemsted i offshore-områder, er den mest udbredte teknik, men også anvendelsen af konti, der tilhører familie og venner er en populær fremgangsmåde". 5 EFT nr. C 221, 19-7-1997, s. 12. 6 Oxford University Press 1997 - ISBN O-19-829299-6. 16 I et bilag til ovennævnte FATF-rapport om hvidvaskningstypologier drøftes de problemer, der opstår i forbindelse med de nye betalingsteknologier. FATF har taget initiativ til at etablere et forum, der kan koordinere og e-mail-pengeindustrien, retshåndhævelsesmyndigheder og berørte internationale organisationer. fremme dialogen mellem Det største problem er, at det med de nye teknologier bliver lettere at overføre store pengesummer anonymt og uden mulighed for at opspore oprindelsen og de forskellige transaktioner. Den fremherskende opfattelse blandt specialister på området hvidvaskning af penge er, at dette problem vil blive aktuelt i den nærmeste fremtid, men ikke er det lige i øjeblikket. FATF påpeger, at "elektroniske pengeprodukter (e-penge) kan gøre det lettere for kriminelle at skjule oprindelsen til deres udbytte og at flytte dette udbytte uden at blive opdaget. Og man kan roligt gå ud fra, at hvis disse nye systemer udvikler sig på en sådan måde, at de bedre opfylder de kriminelles behov end de eksisterende betalingssystemer, så vil de også bruge dem". I punkt 5 i handlingsplanen til bekæmpelse af organiseret kriminalitet anføres det, at der bør foretages en undersøgelse på tværs af søjlerne af kriminalitet inden for højteknologi og at "man skal være opmærksom både på ulovlig anvendelse (som f. eks. kriminelle organisationers brug af disse teknologier for at lette deres aktiviteter) og på ulovligt indhold". Kommissionen vil fortsat nøje overvåge udviklingen inden for disse nye teknologier. 8. Hvidvaskning af penge og overgangen til euroen Den fysiske overgang pr. 1. januar 2002 vil blive en meget omfattende operation. Jo kortere periode, jo større pres på det finansielle system. Det forudses, at der vil dukke en stor mængde passive kontanter op, som ligger hos personer, der ikke har bankkonti. Pr. definition vil disse personer ikke være kendt af bankerne, når de ønsker at veksle deres penge. Det frygtes, at der også vil dukke sorte penge op, som enten skal indsættes på eksisterende bankkonti eller "præ-hvidvaskes" (ombytning af brugte sedler lydende på små beløb med nye sedler lydende på større beløb). Kommissionen har lige fra begyndelsen anført, at foranstaltningerne mod hvidvaskning af penge ikke må svækkes i forbindelse med overgangen til den fælles valuta. Dette gælder helt klart for åbning af nye konti og for transaktioner, der overstiger tærsklen på 15 000 ECU. Det vil imidlertid være vanskeligere for bankerne at opdage mistænkelige transaktioner under denne tærskel som følge af det pres, de vil være under, og fordi der vil dukke et stort antal ukendte kunder op. Det er aftalt i Kontaktudvalget vedrørende Hvidvaskning af Penge, at udvalget skal se nærmere på dette spørgsmål for yderligere sikkerhedsforanstaltninger, og om disse vil være gennemførlige. Der må ligeledes gennemføres en række drøftelser med banksektoren. for at finde ud af, om der vil være behov 17 9. Makroøkonomiske følger af hvidvaskning af penge I punkt 15 i Europa-Parlamentets beslutning opfordres Kommissionen til i sin anden rapport at behandle de eventuelle pengemæssige og andre makroøkonomiske følger af hvidvaskning af penge. Kommissionen har ikke selv forsket i dette problem og har heller ikke ressourcer hertil. Det eneste organ, der har arbejdet med dette interessante, men yderst komplekse problem, er efter alt at dømme Den Internationale Valutafond (IMF). Også FATF har i sine ganske vist begrænsede undersøgelser af dette spørgsmål også overladt det til IMF at iværksætte diskussionen herom. IMF forelagde en intern rapport om dette emne på FATF's plenarmøde i juni 1996. Der er desuden offentliggjort to IMF-arbejdspapirer herom7. De følgende afsnit bygger i vid udstrækning på en gennemgang af disse to dokumenter i IMF Survey af 29. juli 1996. Det konkluderes heri, at skønt det er vanskeligt at måle, har de omhandlede beløbs størrelse og omfanget af den kriminalitet, som skaber [kriminelt] udbytte en reel indvirkning på både den internationale fordeling af ressourcer og den makroøkonomiske stabilitet. ikke findes nogen IMF påpeger, at selv om der endnu litteratur om de makroøkonomiske følger af hvidvaskning af penge, tyder empiriske undersøgelser, som indirekte omhandler makroøkonomiske forhold, og undersøgelser af forbindelserne mellem kriminalitet og undergrundsøkonomi - tillige med den stadig større rolle, som hvidvaskning af penge spiller i forbindelse med ulovlige aktiviteter - på, at fænomenet hvidvaskning af penge er tilstrækkelig udbredt til at kunne udøve en selvstændig indflydelse på de makroøkonomiske forhold. teoretisk Et genkommende tema i de tilgængelige forskningsundersøgelser er, at hvis kriminalitet, undergrundsvirksomhed og den hermed forbundne hvidvaskning af penge finder sted i tilstrækkelig stor målestok, må de politiske beslutningstagere nødvendigvis tage hensyn til det. De, der foretager hvidvaskning af penge, søger normalt ikke det højeste afkast af de penge, de hvidvasker, men derimod det sted eller den investering, som lettest giver dem mulighed for at bringe pengene i omløb igen - også selv om de må acceptere et lavere afkast. Disse bevægelser kan gå i stik modsat retning af, hvad man skulle forvente ud fra de økonomiske grundregler. Pengestrømmene kan bevæge sig fra lande med en god økonomisk politik og fra aktiviteter med høj forrentning til lande med en dårligere økonomisk politik og til aktiviteter med en lavere forrentning. Hvidvaskningen af penge kan resultere i, at den internationale kapital bliver investeret mindre optimalt, end hvis fandtes. Sådanne ulogiske kapitalbevægelser kan forvirre de politiske beslutningstagere og få dem til at reagere uhensigtsmæssigt. F. eks. kan en ændring i pengeefterspørgslen - som skyldes hvidvaskning af penge, men som ikke fremgår nogen steder - få følger for rentesatsernes og valutakursernes stabilitet. fænomenet ikke 7 "Money laundering and the international financial system " af Vito Tanzi, arbejdspapir nr. 96/55 og "Macroeconomic implications of money laundering" af Peter J. Quirk, arbejdspapir nr. 96/66. På det nationale plan kan store finansstrømme i forbindelse med hvidvaskning af penge indvirke på variabler som valutakurser og rentesatser. På internationalt plan kan kapitalbevægelser, der skyldes hvidvaskningsaktiviteter - navnlig når de anses for at være midlertidige - få destabiliserende følger på grund af finansmarkeders globale karakter. Finansielle problemer, der opstår i ét center, kan let spredes til andre og således gøre et nationalt problem til et systemisk problem. Begge de ovennævnte arbejdspapirer understreger, at udviklingen af effektive og stabile kapitalmarkeder forudsætter, at deltagerne har fuld tillid til dem. Hvis markederne infiltreres med penge, der kontrolleres af kriminelle elementer, vil de reagere voldsommere på rygter og falske statistikker og dermed skabe endnu større ustabilitet. Gennemsigtige og sunde finansmarkeder er en nøglefaktor for, at økonomierne kan fungere effektivt, og hvidvaskningsaktiviteter kan udgøre en trussel mod både gennemsigtigheden og sundheden. Kriminelt erhvervede penge kan korrumpere finansmarkedernes dealere, og skaden kan være langvarig, da finansmarkeder hurtigt kan miste deres troværdighed, men kun meget langsomt genopbygge den. I forbindelse med præsentationen af arbejdspapirerne på FATF's plenarmøde sammenfattede IMF de potentielle makroøkonomiske følger af hvidvaskning af penge således: • ændringer i pengeefterspørgslen, som ikke ser ud til at have nogen forbindelse med ændringer i den grundlæggende økonomiske logik • • • • ustabile valutakurser og rentesatser som følge af uforudsete pengeoverførsler på tværs af landegrænserne større ustabilitet med hensyn til værdien af finansinstitutternes aktiver og passiver med heraf følgende systemiske risici for stabiliteten i finanssektoren og den monetære udvikling generelt negative følger for skatteopkrævningsgrundlaget og for investeringen af offentlige udgifter som følge af fejlagtige oplysninger om indkomst- og formueforhold afsmitningseffekter på lovlige transaktioner, idet de økonomiske aktører bliver bekymret for, at der er tale om eventuel kriminel involvering andre landsspecifikke distributionsmæssige følger eller oppustede priser på værdipapirer som følge af anbringelser af "sorte penge". IMF sluttede med at understrege, at den agtede at foretage en grundig undersøgelse af virkningerne af hvidvaskning af penge, navnlig vedrørende de lande, hvor en analyse af fænomenet hvidvaskning af penge er afgørende for at forstå de makroøkonomiske adfærdsmønstre (f. eks. i lande, der er kendt for omfattende ulovlig eksport af narkotika eller andet, eller hvor svagheder i skattesystemet giver bedre muligheder for hvidvaskning af penge). 19 IMF er selvfølgelig mest optaget af situationen i de lande, hvor den er mest involveret. Det erkendes, at nogle lande vil være langt mere sårbare end andre. Da dette punkt i Parlamentets beslutning drøftedes i Kontaktudvalget vedrørende Hvidvaskning af Penge (november 1996), påpegede en af delegationerne, at de makroøkonomiske følger af hvidvaskning af penge formodentlig kun var af marginal betydning i de store industrilande Selv om dette synspunkt ikke blev modsagt, var det kontaktudvalgets opfattelse, at Kommissionen som et minimum skulle overvåge det arbejde, der foregår på dette tekniske og forskningsmæssige område i andre fora. Kommissionen vil bestræbe sig på at efterkomme denne opfordring. 10. Resultaterne af indsatsen til bekæmpelse af hvidvaskning I forbindelse med debatten om Kommissionens første rapport betonede Parlamentet vigtigheden af at indsamle oplysninger om resultaterne af den betydelige indsats, der gøres for at bekæmpe hvidvaskning af penge. 1 punkt 1 i Parlamentets beslutning opfordres Kommissionen således til at sikre en fuldstændig gennemførelse af direktivet og at forelægge en detaljeret rapport, som afspejler antallet af anmeldte suspekte transaktioner, antallet af påviste tilfælde af hvidvaskning af penge samt antallet af domfældelser og de beslaglagte beløb. Før Kommissionen redegør for sine bestræbelser på at fremskaffe de oplysninger, som Parlamentet efterspørger, skal det endnu en gang understreges, at direktivet har et : "forebyggende forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge". fremgår da også af direktivets formål. Dette titel Det ideelle ville være, at de, der planlægger at foretage hvidvaskning af penge, måtte konstatere, at det finansielle beskyttelsessystem var så velfungerende, at de afstod fra at forsøge at misbruge det. Der er visse tegn på, at dette er ved at ske. Det stigende antal grænseoverskridende kontantoverførsler, søgningen efter hvidvaskningsmuligheder uden for forbindelse med stigende den hvidvaskningsaktiviteter tyder på, at det er ved at blive vanskeligere og dyrere for den organiserede kriminalitet at hvidvaske pengene. omkostninger traditionelle finanssektor og i Kommissionen og medlemsstaterne mener derfor, at det vil være forkert at vurdere resultaterne af direktivet i særdeleshed og af indsatsen til bekæmpelse af hvidvaskning som helhed udelukkende på grundlag af visse forholdsvis unuancerede statistiske indikatorer. Det i direktivet omhandlede system er samtidig baseret på finanssektorens overvågning af usædvanlig eller mistænkelig adfærd og obligatoriske indberetning af en sådan adfærd til myndighederne. Antallet af indberetninger er rent faktisk et tegn på, at indsatsen har været effektiv. Finanssektoren, og i særdeleshed banksektoren, har udfoldet store bestræbelser og påtaget sig betydelige udgifter for at gøre systemet effektivt. Denne sektor har selv efterlyst feedback, der kan vise, at deres indsats bærer frugt, og som kan sætte dem i stand til at videreudvikle beskyttelsesforanstaltningerne. 20 Bilag 8 viser antallet af suspekte transaktioner, der er indberettet til myndighederne i medlemsstaterne. Selv om man skal holde sig for øje, at det er forskelligt fra en medlemsstat til en anden, hvem der har pligt til at indberette mistænkelige transaktioner og hvilke former for formodet kriminel adfærd der skal indberettes, tyder antallet af indberetninger på, at systemet er velfungerende. Der foreligger derimod langt færre oplysninger om retsforfølgninger, domfældelser og beslaglæggelse af penge, der helt eller delvis stammer fra de indberettede suspekte transaktioner. I nogle medlemsstater er hvidvaskning af penge ikke defineret som en særskilt lovovertrædelse, og der retsforfølges under overskriften "hæleri". Dette udelukker formodentlig muligheden for at indsamle særskilte oplysninger om tilfælde af hvidvaskning af penge. I andre medlemsstater fungerer den finansielle efterretningsenhed som et filter, som kun lader en del af de tilfælde, den undersøger, gå videre til rets- og politimyndighederne, som ikke altid giver efterretningsenheden en detaljeret feedback, og denne kan derfor ikke føre et register over antallet af indberettede suspekte transaktioner, som resulterer i retsforfølgning og domfældelse. Den ofte meget langvarige procedure i forbindelse med efterforskning og retsforfølgning gør det ligeledes vanskeligt at fremskaffe oplysninger om resultaterne, navnlig når systemerne til bekæmpelse af hvidvaskning af penge først for nylig er begyndt at virke eller stadig er under udvikling. Endvidere leverede flere medlemsstater oplysningerne i en form, som ikke umiddelbart kunne sammenlignes med oplysningerne fra andre medlemsstater. Det relativt simple spørgeskema, som Kommissionen udsendte, voldte klart nok problemer i nogle medlemsstater, og deres svar kunne ikke altid sammenfattes i tabelform. I bilag 9 forsøges det at give en oversigt over resultaterne af ordningen for indberetning af mistænkelige transaktioner og over antallet af retsforfølgelser og/eller domfældelser for hvidvaskning af penge i medlemsstaterne. Det er klart, at det vil være nødvendigt med en betydelig indsats i en række medlemsstater, hvis det skal lykkes at fremlægge mere anvendelige tal. I visse medlemsstater findes der i øjeblikket ganske enkelt ingen oplysninger om retsforfølgelser og domfældelser for hvidvaskning af penge. Der foreligger ligeledes kun få oplysninger om størrelsen af de beslaglagte og/eller konfiskerede beløb. Også på dette område er der ifølge sagens natur vanskeligheder forbundet med indsamlingen af oplysninger. Sagsbehandlingen er ofte lang og kompleks, og pengene kan være indefrosset i lange perioder, før de definitivt beslaglægges eller tilbagegives. Det ser ikke ud til, at der konfiskeres store beløb, og der er i visse medlemsstater forskellige ting, der tyder på, at en stor del af de beslaglagte eller indefrosne beløb i sidste ende skal tilbagegives eller frigives. 21 Der kan gives følgende eksempler på de oplysninger, der er indsendt til Kommissionen: Siden oprettelsen af den belgiske finansielle efterretningsenhed i december 1993 er der konfiskeret et beløb på 3 116mio. BEF i sager, der er afsløret over for den finansielle efterretningsenhed. Danmark oplyste, at der var konfiskeret omkring 50 mio. DKK, 18 mio. DKK var blevet tilbagebetalt eller betalt i skadeserstatning, og der var blevet pålagt 12 mio. DKK i bøder. Irland rapporterer om beslaglæggelse af 15 500 IEP. I Italien viste tallene for 1996, at følgende beløb var blevet beslaglagt (ikke konfiskeret): 3 002 mio. ITL efter artikel 648 A i straffeloven (hvidvaskning af penge) og 68 631 mio. ITL efter artikel 648 B (brug af penge, varer eller aktiver af ulovlig oprindelse). I Det Forenede Kongerige blev der konfiskeret næsten 10,5 mio. GBP i 1996. 1 Luxembourg blev der beslaglagt 300 mio. LUF i forbindelse med de rejste sager, og desuden blev en kendelse afsagt af tyske domstole om konfiskation af 200 000 DEM fuldbyrdet. I Portugal blev der i forbindelse med den ovenomtalte domfældelse konfiskeret 2,5 mio. PTE, og der er indledt undersøgelser vedrørende næsten 1 800 mio. PTE i kontanter og formuegoder. Sverige meddeler, at der i 1996-97 blev beslaglagt eller på anden måde sikret i alt 124 mio. SEK. Kommissionen mener ikke, at de talmæssige oplysninger, den på indeværende tidspunkt er i stand til at give Rådet og Parlamentet, er tilfredsstillende, og den vil sammen med medlemsstaterne i Kontaktudvalget arbejde på at forbedre situationen, men er udmærket klar over, at dette ikke vil være nogen let opgave. Det vil uden tvivl også være nødvendigt at inddrage rets- og politimyndigheder inden for rammerne af den tredje søjle samt EDL/Europol. Der er også mulighed for, at der i det mindste på mellemlang eller længere sigt kan komme bidrag fra Det Europæpiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug. I afsnit 5 i bilag A til Rådets forordning (EF) 302/93 medtages indsamling af oplysninger om hvidvaskning af penge under centrets femte prioriterede arbejdsområde. 22 IV. KONKLUSIONER Kommissionens anden rapport til Rådet og Parlamentet om gennemførelsen af direktivet om hvidvaskning af penge fra 1991 bekræfter, at alle medlemsstaterne har gennemført denne retsakt fuldt ud. Den Europæiske Unions medlemsstater viser således deres vilje til at fortsætte kampen mod hvidvaskning af penge og foregå vore europæiske naboer og fjernere liggende lande med et godt eksempel. Problemets globale karakter og nødvendigheden af en global i medlemsstaternes og Kommissionens vedvarende støtte til Den Finansielle Aktionsgruppe og i den tekniske bistand til bekæmpelse af hvidvaskning af penge, der ydes under PHARE- programmet, i Caribien og i andre regioner. reaktion afspejles Dette er udtryk for erkendelsen af, at Den Europæiske Unions beskyttelsessystem mod hvidvaskning af penge, hvor tætmasket det end er, let kan undergraves som følge af svagheder andre steder i verden. Medlemsstaternes lovgivning på området er imidlertid ikke begrænset til gennemførelsen af direktivet. Rent bortset fra de aspekter, der udelukkende henhører under den tredje søjle, er medlemsstaternes vilje til at udbygge lovgivningen ud over det, direktivet pålægger, et bevis på, at de fuldt ud erkender, at hvidvaskning af penge udgør en langsigtet og stadig større trussel, og at det er nødvendigt at gøre en indsats for at bekæmpe den. Denne udvikling betyder, at hvidvaskningsdirektivet fra 1991 kan forekomme noget forældet i visse henseender, og dette rejser naturligt nok spørgsmålet om, hvorvidt det skal ajourføres. Det første spørgsmål, der skal undersøges i den forbindelse, er spørgsmålet om forbuddet mod hvidvaskning af penge. Er det - for at citere den ajourførte FATF-rekommandation - nødvendigt "at udvide lovovertrædelsen hvidvaskning af penge til at omfatte alle former for grov kriminalitet" ? Som det fremgår af bilag 4, har alle medlemsstaterne gjort betydelige fremskridt i denne retning. Hvis direktivet skulle ændres, således at det omfatter andre lovovertrædelser, der kan formodes at give anledning til hvidvaskning af penge, ville dette på sin side rejse spørgsmålet om forbud versus kriminalisering. Kriminalisering via direktivet afvises række medlemsstater, hvilket synes at pege på et bredere forbud som den bedste løsning. Og i betragtning af de store problemer, der er forbundet med at fastlægge en fælles definition af "grov kriminalitet", er det højst sandsynligt, at også et ændret direktiv vil give plads for forskelle i anvendelsesområdet i de forskellige medlemsstater uden at opnå noget, der kommer i nærheden af fuldstændig harmonisering på dette område. fortsat af en Kommissionen mener imidlertid, at behovet for at holde dette vigtige instrument ajourført taler stærkt til fordel for at udvide antallet af kriminelle handlinger, der er omfattet af direktivet. Med hensyn til de aktiviteter, der falder ind under direktivets anvendelsesområde, er anvendelsesområdet for den finansielle sektor temmelig omfattende. 23 På den anden side er mange virksomheder og erhverv uden for den finansielle sektor reelt eller potentielt sårbare over for misbrug til hvidvaskningsformål. Situationen udvikler sig konstant, efterhånden som pengehvidvaskerne forsøger nye muligheder. Artikel 12 i direktivet fra 1991 viser, at medlemsstaterne allerede på daværende tidspunkt var sig farerne bevidst. De forpligtede sig til at udvide samtlige eller en del af direktivets bestemmelser til at omfatte aktiviteter uden for den finansielle sektor, der særlig vil kunne udnyttes til hvidvaskning af penge. Det fremgår af bilag 6, at medlemsstaterne har vist en reel vilje til at opfylde denne forpligtelse i et stigende antal tilfælde, efterhånden som de får flere erfaringer med bekæmpelse af hvidvaskning af penge. Med iværksættelsen af handlingsplanen til bekæmpelse af organiseret kriminalitet i juni 1997 indre anliggender), har EU- efter at den var blevet vedtaget af Rådet (retlige og medlemsstaternes stats- og regeringschefer givet deres opbakning til, at der senest i slutningen af 1998 sker en generel udvidelse af kravet om indberetning af suspekte transaktioner til også at omfatte personer og erhverv uden for den finansielle sektor. Selv om det ikke udtrykkeligt siges, er det Kommissionens opfattelse, at en forpligtelse til at indberette suspekte transaktioner forudsætter registrering og verificering af kundernes identitet. På denne baggrund må Kommissionen være rede til at påtage sig sit ansvar i henhold til dens beføjelser under første søjle. Kommissionen har derfor konkluderet, at der er behov for et nyt direktiv, og dens tjenestegrene er begyndt at udarbejde et nyt forslag til direktiv, hvor en af de vigtigste bestemmelser vil være en større udvidelse af pligten til at indberette mistanke om hvidvaskning af penge til også at gælde uden for den finansielle sektor. Rådets konklusioner om Kommissionens første rapport betonede nødvendigheden af et samarbejde mellem de myndigheder, der er involveret i bekæmpelsen af hvidvaskning af penge. Kommissionen finansierer under OISIN-programmet en feasibility-undersøgelse med henblik på indførelse af et EU-politisystem for udveksling af oplysninger om hvidvaskning af penge. For så vidt angår spørgsmålet om udveksling af oplysninger om hvidvaskning af penge mellem de finansielle efterretningsenheder (FIU), er Kommissionen bekymret over de forhindringer (omtalt i bilag 7), som stadig blokerer for udvekslingen af oplysninger mellem visse enheder, fordi de har forskellig retsstilling. Med hensyn til beskyttelsen af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser foregår der allerede en udveksling af oplysninger mellem politi- og retsmyndighederne og Kommissionen. Der er imidlertid også behov for et struktureret samarbejde og udveksling af oplysninger mellem de finansielle efterretningstjenester indbyrdes og mellem dem og Kommissionen i forbindelse med den gensidige administrative bistand. Til dette formål bør der opstilles klart definerede juridiske rammer på fællesskabsplan. 24 Kommissionen påskønner Egmont-gruppens store arbejde, der i stigende grad får international karakter. Den opfordrer medlemsstaterne til at overveje, om det vil være hensigtsmæssigt, at medlemsstaternes finansielle efterretningsenheder mødes for at drøfte, hvorledes samarbejdet inden for Den Europæiske Union kan forbedres. Samtidig er Kommissionens tjenestegrene i færd med en hurtig overvejelse af, om det i forbindelse med forslaget om at ajourføre og udvide 1991-direktivet ville være hensigtsmæssigt at tage fat på nogle af de spørgsmål, der angår relationerne mellem de finansielle efterretningsenheder. Endelig vil Kommissionen arbejde på at fremskaffe mere detaljerede og omfattende statistiske oplysninger om resultaterne af indsatsen til bekæmpelse af hvidvaskning af penge. Kommissionen noterer sig, at Europol kan være interessant på dette område og mener, at Europol vil kunne spille en vigtig rolle i bestræbelserne på at indsamle oplysninger om retsforfølgninger, domfældelser og konfiskationer af aktiver. Kommissionen agter at indføje talmæssige oplysninger om resultaterne i de gennemførelsesrapporter, den fremover forelægger Rådet og Parlamentet. Til trods for den relative mangel på statistiske oplysninger kan det konkluderes, at mens den finansielle sektor stort set har reageret positivt med hensyn til antallet af indberetninger af mistænkelige transaktioner til de kompetente myndigheder, ser det ikke ud til, at denne indsats i øjeblikket giver sig udslag i et stort antal retsforfølgelser, domfældelser eller konfiskationer af aktiver. Kommissionen skal igen understrege, at direktivet spiller en betydelig præventiv rolle, og mener, at direktivet med held har bidraget til at gøre det vanskeligere for sorte penge at få adgang til EU's finansielle system. Samtidig er det klart, at der stadig foregår hvidvaskning af penge, og at indberetninger om mistænkelige transaktioner må sætte fokus på en del af disse sorte penge. På den baggrund må det konstateres, at der på det politimæssige og retlige område tilsyneladende kun er opnået begrænsede resultater, der ligger ud over direktivet, selv om der kan spores en fremgang. Selv om det ikke ligger inden for rammerne af denne rapport at analysere grundene til denne situation, er det bestemt afgørende, at den finansielle sektors engagement, og i stigende grad engagementet i de øvrige sektorer, der skal deltage i bekæmpelsen af hvidvaskning af penge, retfærdiggøres i form af en vellykket kriminalretlig reaktion. Der er ingen tvivl om, at dette er et område, hvor der fortsat skal gøres en stor indsats. 25 BILAG 1 RÅDETS KONKLUSIONER Rådet har gennemgået Kommissionens første rapport om gennemførelsen af direktivet om bekæmpelse af hvidvaskning af penge. Rådet har med stor interesse gjort sig bekendt med den analyse, som Kommissionen fremlægger i sin rapport, samt de konklusioner, der drages heraf. Rådet er i det væsentlige enigt i disse konklusioner. Som Kommissionen bemærker, har gennemførelsen af direktivet haft en tydelig indvirkning på medlemsstaternes indførelse af systemer til bekæmpelse af hvidvaskning af penge. De fremskridt, der er gjort, er meget opmuntrende, men det er vigtigt at fortsætte bestræbelserne på at øge effektiviteten på nationalt såvel som på europæisk og internationalt plan af systemerne til bekæmpelse af hvidvaskning af penge. Rådet opfordrer medlemsstaterne til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre fuld og hel gennemførelse af direktivet. Det ser med tilfredshed de overvejelser, der er i gang med henblik på at nå til en øget samordning i gennemførelsen af direktivet, navnlig for så vidt angår omfanget af de handlinger, der er dækket, eller de erhverv og kategorier af virksomheder, der er omfattet af direktivets bestemmelser under hensyn til den særlige status for de erhverv, der er knyttet til retsvæsenet. Rådet ser gerne, at Kommissionen uddyber overvejelserne vedrørende disse spørgsmål i nært samråd med medlemsstaternes repræsentanter, forsamlet i det kontaktudvalg, der er nedsat i henhold til direktivet. Rådet er helt enig med Kommissionen om, at der, hvis det skal lykkes at styrke systemerne til bekæmpelse af hvidvaskning af penge, er behov for øget samarbejde mellem de forskellige myndigheder, der deltager i bekæmpelsen af dette fænomen. Også på dette punkt ønsker Rådet, at Kommissionen inden for rammerne af sine beføjelser fortsætter og uddyber sine overvejelser. Mere generelt henstiller det til alle de kompetente instanser, at de skal uddybe deres overvejelser og, hver gang det er nødvendigt, styrke deres samarbejde på området. Rådet opfordrer Kommissionen til at uddybe behandlingen af disse forskellige spørgsmål og at forelægge det passende forslag, der tager hensyn til de erfaringer, der er gjort siden vedtagelsen af direktivet, dets gennemførelse i hver medlemsstats nationale lovgivning samt de drøftelser om samme spørgsmål, der er i gang i forskellige internationale fora. Under alle omstændigheder opfordrer Rådet Kommissionen til at aflægge rapport om sine overvejelser om disse spørgsmål inden for en frist på 18 måneder. 26 BILAG 2 Parlamentets beslutning om Kommissionens første rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen af direktiv 91/308/EØF om hvidvaskning af penge (KOM(95)0054 - C4-0137/95 (EF-Tidende nr. C 198 af 8-7-1996, s. 245) Europa-Parlamentet, der henviser til Rådets direktiv (91/308/EØF) om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge (EFT nr. L 166, 28-6-1991, s. 77), til Kommissionens første rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om der henviser gennemførelsen af direktivet om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge (KOM(95)54 - C4-0137/95), der henviser til Europarådets konvention om hæleri og efterforskning samt beslaglæggelse og konfiskation af udbyttet fra strafbart forhold, åbnet for undertegnelse i 1990 i Strasbourg, der henviser til De Forenede Nationers konvention om bekæmpelse af ulovlig handel med narkotika og psykotrope stoffer, vedtaget i 1988 i Wien, der henviser til henstillingerne om hvidvaskning af penge, som vedtoges af Rådet (retlige og indre anliggender) på dets møde i København den 1. -2. juni 1993, der henviser til opfattelsen hos eksperterne inden for områderne banktilsyn og strafferetlig forfølgelse, som på mødet den 20. december 1995 aflagde beretning for Udvalget om Retlige Anliggender og Borgernes Rettigheder og Udvalget om Borgerlige Frihedsrettigheder og Indre Anliggender vedrørende de praktiske problemer i forbindelse med anvendelsen og gennemførelsen af direktivet, der henviser til forslaget til Rådets retsakt om udarbejdelse af en konvention på grundlag af artikel K. 3 i traktaten om Den Europæiske Union om oprettelse af en europæisk politienhed (Europol-konventionen) (EFT nr. C 316, 27-11-1995, s. 1), der henviser til sin beslutning af 14. marts 1996 om Europol s. 288), (EFT nr. C 96, 1-4-1996, der henviser til betænkningen fra Udvalget om Retlige Anliggender og Borgernes Rettigheder samt til udtalelserne fra Udvalget om Borgerlige Frihedsrettigheder og Indre Anliggender, Budgetkontroludvalget og Udvalget om Økonomi, Valutaspørgsmål og Industripolitik (A4-0187/96), A. der henviser til, at finansielle transaktioner, som står i forbindelse med kriminelle handlinger, fortsat finder sted, B. der henviser til, at Den Europæiske Unions system til bekæmpelse af hvidvaskning af penge udviser mangler og især ikke i tilstrækkeligt omfang medtager nye former for finansielle bevægelser, 27 C. der henviser til, at det såvel på nationalt som på europæisk plan er påkrævet med nye lovgivningsforanstaltninger med henblik på at sikre en fuldstændig overvågning af alle de fysiske og juridiske personer, som er erhvervsmæssigt beskæftiget med afvikling af finansielle transaktioner, D. der henviser til, at ovennævnte Strasbourg-konvention fra 1990 allerede indeholder bestemmelser om retshjælp, hvilket ville muliggøre en effektiv bekæmpelse af økonomisk anvendelse af udbytte fra strafbart forhold på europæisk plan, E. der henviser til, at der til trods for tilstrækkelige bestemmelser i afsnit VI i unionstraktaten om samarbejde på områderne retlige og indre anliggender ikke findes nogen globale lovgivningsaktiviteter med henblik på en bedre koordinering af retsinstansers og politimyndigheders arbejde på europæisk plan, F. der er overbevist om, at en hurtig oprettelse af en europæisk politienhed efter indgåelse af Europol-konventionen vil kunne yde et vigtigt bidrag til en effektiv bekæmpelse af hvidvaskning af penge og kriminelle handlinger i forbindelse hermed, G. der henviser til, at Rådet (retlige og indre anliggender) i dets henstillinger fra 1993 har betegnet både ratificeringen og gennemførelsen af ovennævnte Strasbourg-konvention fra 1990 og inddragelsen af Europol som vigtige skridt til bekæmpelse af hvidvaskning af penge, 1. opfordrer Kommissionen til at sikre en fuldstændig gennemførelse af direktivet og inden for de næste to år at forelægge en detaljeret rapport, som afspejler antallet af anmeldte transaktioner, antallet af påviste tilfælde af hvidvaskning af penge samt antallet afstraffede personer og de beslaglagte beløb ; 2. er af den opfattelse, at Den Europæiske Unions system til bekæmpelse af hvidvaskning af penge må gøres mere effektivt og tilpasses den tekniske udvikling i de finansielle bevægelser ; 3. opfordrer følgelig Kommissionen til at aflægge rapport om nye former for hvidvaskning af penge, som opstår på grund af ændringer i afviklingen af forretninger og pengeoverførsler, samt inden for rammerne af en revision af direktivet at forelægge passende forslag til bekæmpelse heraf ; 4. opfordrer Kommissionen til under hensyntagen til kontaktudvalgets forberedende arbejde snarest muligt, dog senest den 6. marts 1998, at forelægge et forslag til ændring af det foreliggende direktiv, som muliggør, at erhverv og kategorier af virksomheder umiddelbart omfattes af direktivet, hvis de med sikkerhed kan betragtes som indblandede eller kan sættes i forbindelse med aktiviteter eller adfærd, der er knyttet til hvidvaskning af penge ; 5. opfordrer medlemsstaterne til, for så vidt som de endnu ikke har gjort dette, ikke blot at udvide deres lovgivning til bekæmpelse af hvidvaskning af penge til udbytte, som stammer fra narkotikahandel, men også til alle andre typer af økonomisk udbytte, som hidrører fra professionel og organiseret kriminalitet ; 28 6. udtrykker tilfredshed med Kommissionens bestræbelser på udtrykkeligt og bindende at inddrage bestemmelserne i hvidvaskningsdirektivet i alle fremtidige partnerskabs- og associeringsaftaler samt at intensivere samarbejdet med de nuværende partnere på dette område ; 7. opfordrer medlemsstaterne til at ratificere og anvende De Forenede Nationers konvention om bekæmpelse af ulovlig handel med narkotika og psykotrope stoffer, vedtaget den 19. december 1988 i Wien, og ovennævnte Strasbourg-konvention, hvilket medlemsstaterne i den i bilaget til hvidvaskningsdirektivet offentliggjorte «Erklæring fra repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet» har forpligtet sig til ; 8. er af den opfattelse, at der i alle medlemsstater findes eller bør indføres passende proceduremæssige bestemmelser, som muliggør, a) at man kan overvåge telekommunikationsnettet, hvis der består mistanke om, at der er begået eller vil blive begået en strafbar handling i form af hvidvaskning af penge, b) at der kan træffes midlertidige foranstaltninger, som f. eks. midlertidig sikkerhedsstillelse eller beslaglæggelse med henblik på at hindre veksling, overførsel eller afhændelse af værdier, som stammer fra hvidvaskning af penge eller en tidligere strafbar handling, som står i forbindelse hermed, c) at der kan træffes midlertidige foranstaltninger i henhold til litra b), når de kompetente myndigheder har kendskab til elementer, som giver begrundet mistanke om en strafbar handling, d) at inddrage udbyttet af hvidvaskning af penge eller tidligere strafbare handlinger i forbindelse hermed eller værdier erhvervet fra dette udbytte ; 9. opfordrer medlemsstaterne til at fortsætte arbejdet med Europol- konventionen med henblik på at udvirke, at De Europæiske Fællesskabers Domstol får kompetence, således som Parlamentet har krævet i henhold til EU-traktatens artikel K. 3, stk. 2, litra c), tredje afsnit, og herefter ratificere og anvende konventionen ; 10. fremsætter ønske om, at de myndigheder i medlemsstaterne, som har fået pålagt at gennemføre bestemmelserne i direktivet, udnytter de bestående muligheder for samarbejde 11. understreger udtrykkeligt, at bankerne og finansieringsinstitutterne - for at kunne overholde bestemmelserne i artikel 5 i direktiv 91/308/EØF om hvidvaskning af penge og for på korrekt måde at kunne opfylde deres registrerings- og indberetningspligt - må råde over uddannet personale og kontrolmuligheder for i tilfælde af mistanke om hvidvaskning af penge at kunne foretage den nødvendige professionelle opklaring af sagen ; 12. opfordrer Kommissionen til at tilvejebringe et system med passende incitamenter med henblik på, at de enkelte banker og finansieringsinstitutter kan råde over uddannet personale og effektive kontrolforanstaltninger som beskrevet i punkt 11 ; 29 13. mener, at det er nødvendigt, at både kredit- og finansieringsinstitutter i henhold til andet bankdirektiv og alle øvrige fysiske og juridiske personer, som foretager finansielle transaktioner med erhvervsmæssigt formål eller aktiviteter, der i særlig grad må forventes at blive anvendt til hvidvaskning af penge også for tredjemand, i praksis bør omfattes af direktivet og underkastes statsligt tilsyn ; 14. er desuden af den opfattelse, at dette tilsyn bør foretages i henhold til ensartede europæiske kriterier ; 15. opfordrer Kommissionen til i henhold til artikel 17 i ovennævnte direktiv (91/308/EØF) i sin anden rapport om gennemførelsen af nævnte direktiv at behandle de eventuelle pengemæssige følger af ulovlige pengetransaktioner. De eventuelle følger kunne være : a) pengenes omløbshastighed kan påvirkes af ulovlige pengestrømme mellem oprindelses- og destinationslande, b) indvirkningen på pengemængden i lande, der indgår i hvidvaskningskredsløbet, c) den form, investeringen af de ulovlige midler kan tage, når først hvidvaskningen har fundet sted, d) pengepolitikkens transmissionsmekanisme i de berørte lande, e) stabiliteten på de finansmarkeder, hvorpå hvidvaskningen foregår ; 16. opfordrer Kommissionen til i sin anden rapport at behandle årsagerne til og aktiviteterne bag ulovlige pengetransaktioner. Der skal vedtages foranstaltninger, der sigter mod at finde en løsning på problemet, såsom : a) optagelse i handelsaftaler af artikler vedrørende hvidvaskning af penge med henblik på at kræve og sikre, at partnerlande vedtager standarder svarende til Den Europæiske Unions standarder ; b) stramning af artiklerne i Europaaftalerne med landene i Central- og Østeuropa vedrørende hvidvaskning af penge med henblik på at kræve og sikre, at associerede lande vedtager standarder svarende til Den Europæiske Unions standarder ; c) stramning af artiklerne i partnerskabs- og samarbejdsaftalerne med Den Russiske Føderation og de nye uafhængige stater i det tidligere Sovjetunionen vedrørende hvidvaskning af penge med henblik på at kræve og sikre, at associerede lande vedtager standarder svarende til Den Europæiske Unions standarder ; d) udarbejdelse af en liste over «rene» banker ; e) sikring af, at Kommissionen og dens underleverandører kun benytter «rene» banker; f) g) summarisk håndhævelse af forsigtighedsbestemt tilsyn med bankvirksomhed inden for Den Europæiske Union ; indførelse «forsigtighedsbestemt standarder, der svarer til Den Europæiske Unions standarder ; i handelsaftaler af artikler vedrørende vedtagelse af standarder for ifølge hvilke det kræves, at partnerlande vedtager tilsyn», 30 17. ønsker konkrete beviser for, at hvidvaskningen af penge tager til, navnlig i forbindelse med organiseret kriminalitet ; 18. påpeger eftertrykkeligt, at hvidvaskning af penge kun kan tackles effektivt, hvis det sker på bred europæisk basis inden for rammerne af en fælles kontrol og i snævert samarbejde med USA; 19. opfordrer desuden Kommissionen til at foreslå en foranstaltning, inden for hvis rammer medvirken til finansiel afvikling af kriminelle handlinger forbydes og gøres strafbar i medlemsstaterne; retsgrundlaget for denne foranstaltning bør være EF-traktatens artikel 100 A ; 20. opfordrer medlemsstaterne til at intensivere bekæmpelsen af hvidvaskning af penge samt at yde støtte til borgere og virksomheder i form af orientering med henblik på at forhindre enhver form for medvirken til hvidvaskning af penge ; 21. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen og medlemsstaternes regeringer. 31 BILAG 3 Undertegnelse , ratifikation og gennemførelse af Wiener- og Strasbourg-konventionerne Wienerkonventionen Strasbourg-konventionen Under tegnelse Ratifikation Gennemførelse Art. 3-9 Under tegnelse Ratifikation Ikrafttrædelse Gennemførelse Belgien Danmark Tyskland Grækenland Spanien Frankrig Irland Italien Luxembourg Nederlandene Østrig Portugal Finland Sverige Det Forenede Kongerige J J N N N J J J N J. 1 J J. 1. 1 N N N J J J N J J J J J J 32 BILAG 4 Kriminelle handlinger, der omfattes af medlemsstaternes lovgivning om hvidvaskning af penge Belgien Straffeloven (paragraf 505) omfatter hvidvaskning af udbytte fra enhver form for kriminalitet. Den specifikke lovgivning om hvidvaskning af penge (lov af 11-1-1993, som ændret) omfatter hvidvaskning af udbytte med tilknytning til forbrydelser: terrorisme, organiseret kriminalitet, narkotikahandel, ulovlig handel med våben og ammunition, ulovlig handel med arbejdskraft, menneskehandel, prostitution, ulovlig anvendelse af hormoner i dyreopdræt, handel med menneskevæv og -organer, svindel, der skader EU's finansielle interesser, alvorlig og organiseret skattesvig, bestikkelse af embedsmænd, underslæb, svindel, gidseltagning, tyveri og pengeafpresning under anvendelse af vold eller trusler og fingeret konkurs. Danmark Den danske lov om bekæmpelse af hvidvaskning af penge omhandler aktiver hidrørende fra overtrædelser af den danske straffelov (dvs. alle kriminelle handlinger). "Hvidvaskning af penge" er ikke en særskilt lovovertrædelse i henhold til dansk lov, men behandles under to hæleriparagraffer i straffeloven - § 191 a, i henhold til hvilken det er strafbart at modtage en vinding, der er erhvervet ved en overtrædelse af § 191 om overdragelse af og handel med euforiserende stoffer, og § 284, hvori det er fastsat, at for hæleri straffes den, som modtager eller skaffer sig eller andre del i en ved tyveri, ulovlig omgang med hittegods, underslæb, bedrageri, databedrageri, mandatsvig, afpresning, skyldnersvig, indsmugling af særlig grov karakter og røveri erhvervet vinding. 33 Tyskland Hvidvaskning af penge er en strafbar handling i henhold til paragraf 261 i straffeloven (hvidvaskning af penge; tilsløring af ulovlige aktiver). Under hvidvaskning af penge medtages følgende strafbare handlinger : - - alle alvorlige kriminelle handlinger (Verbrechen), dvs. alle strafbare forhold, som straffes med mindst et års fængsel, f. eks. alvorlige former for menneskehandel, tyveri og hæleri samt ulovlig handel med narkotika og våben alle mindre alvorlige kriminelle handlinger (Vergehen) i henhold til paragraf 29, stk. 1, første punktum, nr. 1, i narkotikaloven (Betåubungsmittelgesetz) eller paragraf 29, stk. 1, i råvarekontrolloven (Grundstoffuberwachungsgesetz), særlig ulovlig handel med narkotika og prækursorer ("Vergehen" medfører en minimumsstraf på under et års fængsel eller bøde) - visse former for "Vergehen", herunder lovovertrædelser i forbindelse med fast ejendom, bedrageri, dokumenter og bestikkelse begået på kommercielt grundlag af et medlem af en bande oprettet med det formål at begå sådanne lovovertrædelser (f. eks. bedrageri i kommercielt eller kriminelt øjemed) - alle former for "Vergehen" begået af et medlem af en kriminel organisation i henhold til paragraf 129 i straffeloven (f. eks. afpresning, prostitution og ulovlig spillevirksomhed). Den 16. januar 1998 vedtog Bundestag lovforslaget om styrkelse af kampen mod organiseret kriminalitet. Dette indebærer en betydelig udvidelse af rækken af kriminelle handlinger, navnlig i forbindelse med organiseret kriminalitet. Grækenland Den græske lov om hvidvaskning af penge omfatter ulovlig handel med narkotika og våben, røveri, afpresning, kidnapning, groft tyveri, underslæb og svindel, ulovlig handel med antikviteter, tyveri af skibes last, ulovlig handel med menneskevæv og -organer, smugleri, ulovlig handel med nukleare materialer, prostitution, ulovlig spillevirksomhed. Spanien Straffelovens paragraf 301 omfatter hvidvaskning af penge i afsnittet om hæleri og lignende lovovertrædelser. Den omhandler alle former for grov kriminalitet (enhver form for kriminalitet, der straffes med fængsel i over tre år). Der er tale om skærpende omstændigheder, når lovovertrædelsen står i forbindelse med narkotikahandel. Den spanske lov om hvidvaskning af penge (af 23-12-1993) tager sigte på at bekæmpe hvidvaskning af det økonomiske udbytte af organiseret kriminalitet, terrorisme og narkotikahandel. 34 Frankrig Med lov nr. 96-392 af 13-5-1996 om ændring af straffeloven udvidedes lovovertrædelsen hvidvaskning af penge til at omfatte udbytte fra alle former for kriminalitet ("crimes" og "délits"). Irland Strafferetsplejeloven af 1994 kriminaliserer hvidvaskning af udbytte fra "narkotikahandel og anden kriminel virksomhed". Italien Med lov nr. 328/1993 ændredes paragraf 648a) og b) i straffeloven, således at hvidvaskning af udbytte fra alle forsætlige kriminelle handlinger kriminaliseredes ("tutti i delitti non colposi"). Luxembourg Den gældende lovgivning omfatter kun lovovertrædelser i tilknytning til narkotikarelateret hvidvaskning af penge. Et lovforslag, der nu er forelagt det luxembourgske parlament, tager sigte på at udvide de omfattede lovovertrædelser til alle former for forbrydelser (som medfører fængselsstraf af over 5 års varighed), til lovovertrædelser ("délits"), der involverer organiseret kriminalitet, og til visse lovovertrædelser begået mod mindreårige, prostitution, fordærvelse af unge samt handel med våben og ammunition. Nederlandene Definitionen af hæleri i strafferetten (paragraf 416 - 417 a) omfatter udbytte fra alle former for grov kriminalitet ("misdrijf ')• Østrig Den østrigske strafferet (paragraf 165 og 278a) kriminaliserer hvidvaskning af alle former for aktiver, der erhverves gennem grov kriminalitet, dvs. alle forbrydelser ("Verbrechen"), som i henhold til straffelovens paragraf 17, stk. l, medfører fængselsstraf af over 3 års varighed. 35 Portugal Lovdekret 15/93 gjorde handel med narkotika og prækursorer til en kriminel handling og kriminaliserede hvidvaskning af penge. Lovdekret 313/93 omsatte direktivet om hvidvaskning af penge til portugisisk lov, og lovdekret 325/95 udvidede rækken af kriminelle handlinger til at omfatte terrorisme, ulovlig handel med våben, afpresning, kidnapning, prostitution, bestikkelse og forskellige former for grov økonomisk og finansiel kriminalitet. Finland Hvidvaskning af penge hører i den finske strafferet ind under en lovovertrædelse (udtrykket "hvidvaskning af penge" bruges ikke), som omfatter erhvervelse af udbytte fra alle former for kriminelle handlinger. Sverige Det er en strafbar handling at hvidvaske udbyttet fra grov kriminalitet. I den svenske straffelovs artikel 9 om hæleri hedder det, at det er en strafbar handling forsætligt eller uagtsomt at hvidvaske udbyttet fra enhver form for grov kriminel handling, som medfører fængselsstraf af mere end seks måneders varighed. Medvirken til hvidvaskning af penge kriminaliseres også. Udtrykket "hvidvaskning af penge" anvendes imidlertid ikke i straffeloven. Det Forenede Kongerige Der er ingen generel definition på "hvidvaskning af penge" i den primære straffelovgivning. Det er en strafbar handling at hvidvaske udbytte erhvervet ved grov kriminalitet: narkotikahandel, terrorisme, tyveri og bedrageri, røveri, dokumentfalsk og forfalskning, pengeafpresning (principielt enhver handling, som udgør en "indictable offence" i Det Forenede Kongerige). 36 BILAG 5 Handlingsplan til bekaempelse af organiseret kriminalitet 26. Foelgende foranstaltninger boer overvejes i forbindelse med hvidvaskning af penge og konfiskation af udbytte fra kriminalitet : a) For at forbedre den internationale udveksling af politidata skal der indfoeres en ordning for udveksling af oplysninger om formodet hvidvaskning af penge paa europaeisk plan, under overholdelse af de relevante bestemmelser om databeskyttelse. Europol-konventionen boer med henblik herpaa suppleres med en bestemmelse, der giver Europol mulighed for at spille en rolle i den forbindelse (jf. politisk retningslinje nr. 10). b) Kriminalisering af hvidvaskning af udbyttet fra kriminalitet boer goeres saa generel som muligt, og der boer skabes et retsgrundlag for de videst mulige bcfoejclser til efterforskning heraf. Det boer undersoeges, om det er muligt at udvide hvidvaskning til ogsaa at omfatte forsoemmelighed. Der boer indledes en undersoegelse med henblik paa at styrke eftersporingen og beslaglaeggelsen af ulovlige aktiver og fuldbyrdelsen af retsafgoerelser om konfiskation af aktiver, der hidroerer fra organiseret kriminalitet (jf. politisk retningslinje nr. 11). c) Der boer indfoeres bestemmelser om konfiskation, de goer det muligt at foretage konfiskationer, uanset om lovovertraederen er til stede eller ej, f. eks. naar han er doed eller forsvundet (jf. politisk retningslinje nr. 11). d) Det boer undersoeges, om der er mulighed for paa medlemsstatsplan at dele aktiver, der er konfiskeret som foelge af internationalt samarbejde (jf- politisk retningslinje nr. 11). e) Indberetningskravet i artikel 6 i direktivet om hvidvaskning af penge boer udvides til at omfatte alle lovovertraedelser i forbindelse med alvorlig kriminalitet og personer og erhverv ud over de finansielle institutioner, der er naevnt i direktivet. Medlemsstaterne boer undersoege muligheden for at indfoere sanktioner med afskraekkende virkning i tilfaclde af undladelse af indberetning i forbindelse med mistaenkelige transaktioner (jf. politisk retningslinje nr. 11). Samtidig boer skattemyndighederne i den nationale lovgivning underlaegges et tilsvarende indberetningskrav i forbindelse med transaktioner i tilknytning til organiseret kriminalitet, i det mindste i forbindelse med transaktioner, der vedroerer moms og afgifter. Samarbejdet mellem de kontaktpunkter, der er naevnt i direktivet, skal forbedres. f) Behandling af spoergsmaalet om hvidvaskning af penge via Internet og elektroniske pengeprodukter og krav om, at meddelelser sendt via elektroniske betalings- og meddelelsessystemer skal indeholde oplysning om afsender og modtager (jf. politisk retningslinje nr. 11). g) Forhindring af, at fysiske og juridiske personers overdrevne brug af kontantbetalinger og kontant valutaveksling tjener til at daekke over, at udbytte fra kriminalitet omdannes til andre vaerdier (jf. politiks retningslinje nr. 11). 37 I lyset af gaeldende nationale og internationale instrumenter skal Raadet og Kommissionen desuden overveje behovet for at udarbejde faelles bestemmelser til bekaempelse af organiseret samt kriminalitet falskmoentneri, med henblik paa indfoerelse af en faelles valuta. for oekonomisk og kommerciel varemaerkeforfalskning inden Maaldato : slutningen af 1998. Ansvarlige : Raadet/Europol/Kommissionen. 38 BILAG 6 Aktiviteter uden for den finansielle sektor, som er omfattet af medlemsstaternes lovgivning om bekæmpelse af hvidvaskning af penge Belgien Et lovudkast tager sigte på at udvide anvendelsesområdet til at omfatte notarer, fogeder (huissiers de justice), revisorer, ejendomsmæglere, kasinoer og personer og virksomheder, som udfører pengetransport Danmark Kasinoer Tyskland Kasinoer, auktionsholdere, andre erhverv, der ikke allerede er omfattet af samarbejdspligten efter hvidvaskningslovgivningen, og enhver person, som administrerer andres formue mod betaling Grækenland Kasinoer Spanien Frankrig Irland Italien Kasinoer, ejendomsmæglere, frimærkehandlere virksomheder, der juvelerer, handler med antikvitetshandlere, mønt- ejendom, og fast Alle, der erhvervsmæssigt rådgiver om, gennemfører eller overvåger operationer i forbindelse med kapitalbevægelser, har pligt til at underrette myndighederne om enhver transaktion, som de ved har tilknytning til hvidvaskning af penge. Der er også sat visse grænser for kontantoverførsler Regeringen har meddelt, at den agter at auktionsholdere, lovgivningen ejendomsmæglere og revisorer lade advokater, af omfatte Transaktioner, der omfatter et beløb på over 20 mio. ITL, skal gennemføres via et finansielt mellemled Ifølge en ny lov fra 1997 er der mulighed for en fremskyndet procedure, hvorved ikke-finansielle aktiviteter kan underlægges lovgivningen om bekæmpelse af hvidvaskning af penge Luxembourg Lovforslaget omfatter kasinoer, lotterispil, revisorer og notarer Nederlandene Kasinoer. Notarerne har meddelt, at de agter at indføre en frivillig ordning for indberetning af meget suspekte transaktioner, der giver anledning til formodning om omfattende hvidvaskning af penge. Advokater og revisorer har indført en lignende ordning Østrig Kasinoer 39 Portugal Finland Kasinoer, ejendomsmæglere, selskaber, der handler med fast ejendom, spille- og lotteriindustrien, antikvitets- og kunsthandlere, juvelerer, fly-, skibs- og bilforhandlere om (Lovforslag at bookmakervirksomheder lovgivningen) lade samt kasinoer, ejendomsmæglere totalisatorspils- omfatte og af Sverige Investeringsselskaber Det Forenede Kongerige Den primære lovgivning omfatter alle personer. Lovbestemmelserne om hvidvaskning af penge omfatter alle personer og institutioner, herunder advokater og revisorer, når de beskæftiger sig med bank-, investerings- eller forsikringsrelaterede forretninger 40 BILAG 7 Finansielle efterretningsenheder Resultater af Egmont-gruppens arbejde vedrørende samarbejde / udveksling af oplysninger Generel mulighed for bilaterale aftaler / direkte udveksling af oplysninger 1. Til efterretningsformål Italien, Portugal, Sverige 2. Til efterretnings-, kriminalefterforsknings- og retsforfølgningsformål : Belgien, Frankrig, Nederlandene, Spanien, Det Forenede Kongerige Begrænsede muligheder Østrig Ingen udveksling med administrative enheder; ingen retshåndhævelsesoplysninger Danmark, Tyskland, Luxembourg Ingen udveksling med administrative enheder Irland Ingen udveksling med administrative enheder og retsmyndigheder Finland (FSA) Ingen udveksling med politi- og retsmyndigheder retshåndhævelsesoplysninger ; ingen 41 BILAG 8 Antal indberetninger om suspekte transaktioner MEDLEMSSTATER 1994 1995 1996 1997. Belgien8 Danmark Tyskland Graekenland Spanien Frankrig Irland Italien Luxembourg9 Nederlandene 0strig Portugal Finland Sverige 2 183 3 926 5 771 7 747 200 174 254 3 282 2 935 3 289 38 1213 684 163 866 199 (del) 670 902 378 1034 2 961 3 218 75 77 (usaedvanlige) (suspekte) 14 753 3 546 15 007 2 994 16 087 2 572 ± 17 000 346 17 223 429 310 85 190 391 301 115 232 502 129 206 909 Det Forenede Kongerige 15 007 13170 16 125 14 148 8 9 Tallene for Belgien omhandler henholdsvis 564, 795, i 317 og 1 484 sager. Indberetningerne for de to år omhandler henholdsvis 901 og 3264 transaktioner 42 BILAG 9 Resultater af indberetningssystemet, retsforfølgelser og domfældelser Sager videregivet til anklagemyndigheden: 1994 - 117, 1995 - 149, 1996 - 321 og 1997 - 495. Siden 1994 er der afsagt dom i 48 sager i forbindelse med indberetninger fra den belgiske FIU til de retlige myndigheder. Der findes ingen samlede statistikker om retsforfølgelser og domfældelser, selv om det vides, at der har været en række domfældelser for hvidvaskning af narkopenge (7 i 1994 og 5 i 1995). Hvad har 35 indberetninger ført til 26 sager (forskellige lovovertrædelser), hvor 49 personer er blevet dømt eller pålagt at betale administrative bøder. 1 person er blevet frikendt. indberetningssystemet, resultaterne angår af Belgien Danmark Tyskland 16 personer blev dømt i 1994, 15 i 1995 og 24 i 1996. Grækenland Af de 38 sager, der er indberettet til det udvalg, der er nedsat i henhold til lov nr. 2331 af 24-8-1995, er 13 sager blevet videregivet til anklagemyndigheden. Spanien Frankrig Irland Italien Mistænkelige domstole: 1995 - 19, 1996 - 165. transaktioner, som er videregivet til politi eller Sager videregivet til domstolene : 1994 - 22, 1995 - 30, 1996 - 47, 1997 - 75. Frem til udgangen af 1996 havde der været 34 endelige domfældelser ikke udtømmende, idet andre sager retsforfølges under overskriften hæleri ("recel"). (25 siden 1993). Dette imidlertid tal er 1 Irland er der indtil nu registreret 1 domfældelse. for hvidvaskning af penge efter paragraf 648 a Domfældelser (hvidvaskning af penge) og paragraf 648 b (anvendelse af penge, varer eller aktiver af ulovlig oprindelse) : 1993 - 72 og 1, 1994 - 58 og 4, 1995 - 62 og 3, 1996 - 116 og 9. Indberetninger af mistænkelige transaktioner har medført, at der er indledt 85 straffesager, heraf 16 for hvidvaskning af penge og 69 for andre lovovertrædelser. Luxembourg 2 retssager er under afvikling og endnu ikke afsluttet. Nederlandene Ingen nøjagtige statistikker over retsforfølgelser og domfældelser for hvidvaskning af penge. Der undersøges årligt ca. 5 000 hælerisager. 43 Østrig Portugal Finland Der er rejst formel anklage i 13 sager. Disse har ført til 3 domfældelser (1 i 1994 og 2 i 1995), hvoraf 1 involverede to personer; 4 retssager endte med frifindelse. I en af de sager, der førte til domfældelse, blev en anden medlemsstat anmodet om at indlede retsforfølgning mod andre personer. Indberetningerne gav anledning til 12 undersøgelser i 1994, 49 i 1995 og 53 i 1996. Der blev indledt retsforfølgelse i 3 sager, omfattende 26 personer. 1 person blev dømt i 1996. Mellem 1994 og 1997 blev 119 indberetninger om mistænkelige transaktioner videregivet til førretlig undersøgelse, hvilket førte til 70 straffesager. Ved udgangen af 1997 havde domstolene afsagt dom i 13 af disse sager. 4 af sagerne var endnu ikke afsluttet. Det blev overvejet at rejse tiltale i 4 sager. 1 21 sager blev tiltalen frafaldet, og i 28 sager fortsatte de førretlige undersøgelser. Sverige I alt 66 indberetninger blev videresendt til anklagemyndigheden med henblik på forundersøgelse i perioden 1994-1997. I samme periode blev der afsagt 21 domme. Det Forenede Kongerige Mellem 1993 og 1996 blev der registreret 25 domfældelser for hvidvaskning af penge, heraf 13 i 1996. Selv om kun 1 retsforfølgelse for hvidvaskning skyldtes en indberetning om en mistænkelig for andre transaktion, var der over 200 kendte retsforfølgelser lovovertrædelser i 1996 som følge af indberetninger til politi eller undersøgelsesmyndigheder. 44 ISSN 0254-1459 KOM(98) 401 endelig udg. DOKUMENTER DA 09 11 06 10 Katalognummer : CB-CO-98-412-DA-C ISBN 92-78-37456-3 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg tf