title: Az Európai Parlament és a Tanács 98/34/EK irányelve (1998. június 22.) a műszaki szabványok és szabályok terén történő információszolgáltatási eljárás megállapításáról

eurovoc_concepts:
Cenelec
ETSI
EU Member State
European Committee for Standardisation
access to information
exchange of information
technical standard

formats: html pdf print

text: 13/20. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 337 31998L0034 1998. 7. 21. AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA L 204/37 AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 98/34/EK IRÁNYELVE (1998. június 22. ) a műszaki szabványok és szabályok terén történő információszolgáltatási eljárás megállapításáról AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, (5) tekintettel az Európai Közösséget különösen annak 100. a, 213. és 43. cikkére, létrehozó szerződésre és tekintettel a Bizottság javaslatára (1), tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (2), mivel a Bizottság számára lényeges, hogy a műszaki rendelkezések elfogadását megelőzően a szükséges infor- máció rendelkezésére álljon; mivel azoknak a tagálla- moknak, amelyeknek elő kell segíteniük, hogy a Bizott- ság teljesíthesse a Szerződés 5. cikke szerinti feladatát, értesíteniük kell a Bizottságot a műszaki szabályokat érintő projektjeikről; a Szerződés 189b. cikkében megállapított eljárásnak megfelelő- en (3), (6) mivel a tagállamokat is tájékoztatni kell az egyes tagál- lamok által tervezett műszaki szabályokról; (1) (2) (3) (4) mivel a műszaki szabványok és szabályok terén (4) a tájékoztatási eljárás megállapításáról szóló, 1983. márci- us 28-i 83/189/EGK tanácsi irányelv többször lényege- sen módosult; mivel az említett irányelvet az érthetőség és ésszerűség érdekében egységes szerkezetbe kell foglal- ni; mivel a belső piac egy olyan belső határok nélküli térség, amelyben biztosított az áruk, a személyek, a szolgáltatások és a tőke szabad mozgása; mivel az áruk mozgására vonatkozó mennyiségi korlátozások és az azokkal azonos hatású intézkedések tilalma egyike a Közösség alapelveinek; mivel a belső piac zavartalan működésének előmozdítása érdekében a lehető legnagyobb mértékű átláthatóságra kell törekedni a műszaki szabványok és szabályok meg- állapítását célzó nemzeti kezdeményezések terén; mivel a termékekre vonatkozó műszaki szabályokból eredő kereskedelmi akadályokat csak akkor lehet megen- gedni, ha ezek az alapvető követelmények teljesüléséhez szükségesek, és ha fő biztosítékként közérdekű célt szolgálnak; (1) HL C 78. , 1997. 3. 12. , 4. o. (2) HL C 133. , 1997. 4. 28. , 5. o. (3) Az Európai Parlament 1997. szeptember 17-i véleménye (HL C 304. , 1997. 10. 6. , 79. o. ), a Tanács 1998. február 23-i közös álláspontja (HL C 110. , 1998. 4. 8. , 1. o. ) és az Európai Parlament 1998. április 30-i határozata (HL C 152. , 1998. 5. 18. ). Az 1998. május 28-i tanácsi határozat. (4) HL L 109. , 1983. 4. 26. , 8. o. A legutóbb a 96/139/EK tanácsi határozattal módosított irányelv (HL L 32. , 1996. 2. 10. , 31. o. ). (7) (8) (9) mivel a belső piac célja olyan környezet megteremtése, amely előmozdítja a vállalkozások versenyképességét; mivel a fokozottabb információszolgáltatás elősegíti e piac előnyeinek a vállalkozások által történő jobb ki- használását; mivel a bejelentett projektek címeinek rend- szeres közzététele és a bizalmas jellegre vonatkozó ren- delkezések útján lehetővé kell tenni a gazdasági szerep- lők számára, hogy a más javasolt nemzeti műszaki szabályok hatásait illetően állást foglal- janak; tagállamok által mivel a jogbiztonság érdekében célszerű, hogy a tagálla- mok közzétegyék, milyen nemzeti műszaki szabályt fogadtak el az ezen irányelvben meghatározott alaki követelményeknek megfelelően; mivel a termékekre vonatkozó műszaki szabályokat ille- tően a piac megfelelő működésének vagy folyamatos fejlődésének biztosítását célzó intézkedések a nemzeti célokat átláthatóbbá teszik, valamint bővítik a javasolt szabályok piacra gyakorolt lehetséges hatása értékelésé- nek szempontjait és feltételeit; 338 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/20. kötet (10) mivel értékelni kell a termékekkel kapcsolatban megálla- pított követelményeket, és figyelembe kell venni a termé- kek szabályozására vonatkozó nemzeti gyakorlat fejlődé- sét; március 5-i megállapodással módosított (1), a tagállamok kormányait képviselő, a Tanács keretében ülésező képvi- selők 1969. május 28-i megállapodásában (2) szereplő határidők a szóban forgó esetekben nem bizonyultak megfelelőnek, és ezért ezeket meg kell hosszabbítani; (11) mivel azok a műszaki leírásnak nem minősülő követel- mények, amelyek a termék forgalomba hozatala utáni életciklusára vonatkoznak, e termékek szabad mozgását befolyásohatják, vagy a belső piac megfelelő működését akadályozhatják; (17) mivel a 1969. május 28-i megállapodásban foglalt szü- netelésre és a Bizottság értesítésére vonatkozó eljárás továbbra is alkalmazandó azokra a termékekre, amelyek nem tartoznak ezen irányelv hatálya alá; (12) mivel meg kell határozni a de facto műszaki szabály fogalmát; mivel különösen azok a rendelkezések, ame- lyekkel egy hatóság műszaki leírásokra vagy más köve- telményekre utal vagy ösztönzi ezek figyelembevételét, illetve a termékekre vonatkozó, a köz érdekében a hatósággal kapcsolatos rendelkezések szigorúbban köve- tendő jelleget kölcsönöznek az ilyen követelményeknek vagy leírásoknak, mint amilyenek magánjellegű eredetű termékek esetén lennének; (18) mivel a közösségi intézkedések Tanács általi elfogadásá- nak elősegítése érdekében a tagállamoknak tartózkodni- uk kell műszaki szabályok elfogadásától, ha a Tanács már közös álláspontot fogadott el az adott ágazatra vonatkozó bizottsági javaslatról; (19) mivel a nemzeti műszaki szabványoknak gyakorlatilag ugyanolyan hatása lehet az áruk szabad mozgására, mint a műszaki szabályoknak; (13) mivel a Bizottságnak és a tagállamoknak elegendő időt kell biztosítani, hogy egy tervezett intézkedéssel kapcso- latban módosításokat javasolhassanak, azon korlátozások megszüntetése vagy mérséklése céljából, amelyeket az intézkedés az áruk szabad mozgása elé állíthatna; (14) mivel az érintett tagállamnak figyelembe kell vennie ezeket a módosításokat a tervezett intézkedések végleges szövegének megfogalmazásakor; (15) mivel a belső piacra jellemző, hogy különösen akkor, amikor a tagállamok nem tudják a kölcsönös elismerés elvét alkalmazni, a Bizottság kötelező közösségi jogsza- bályokat fogad el, vagy javasol elfogadásra; mivel egy különleges ideiglenes szünetelési időtartamot állapítottak meg, hogy a nemzeti intézkedések bevezetése ne veszé- lyeztesse a kötelező közösségi jogszabályoknak a Tanács vagy a Bizottság által történő elfogadását ugyanazon a területen; (20) mivel a Bizottságot ugyanolyan feltételek mellett kell tájékoztatni a szabványtervezetekről, mint amilyen felté- telek a műszaki szabályokra vonatkoznak; mivel a Bi- zottság a Szerződés 213. cikke alapján a Tanács által a Szerződés rendelkezéseivel összhangban megállapított korlátok és feltételek mellett a számára kijelölt feladatok végrehajtása érdekében információkat gyűjthet és ellen- őrzést folytathat; (21) mivel szükséges, hogy a tagállamok és szabványügyi intézmények tájékoztatást kapjanak a más tagállamok szabványügyi intézményei által tervezett szabványokról; (22) mivel rendszeres értesítésre csak új szabványosítási té- mák esetén van szükség, és csak akkor, ha ezen témák szintű kezelése olyan eltéréseket okozhat a nemzeti nemzeti szabványokban, amelyek a piac működésének zavarát eredményezhetik; mivel a nemzeti tevékenységgel kapcsolatos további értesítés vagy tájékoztatás attól függ, hogy az ilyen tevékenységek iránt milyen érdekeltséget jelentenek be azok, akikkel ezt az új témát már közöl- ték; (16) mivel a szóban forgó tagállamnak a Szerződés 5. cikké- ben meghatározott általános kötelezettségei alapján el kell halasztania a tervezett intézkedés végrehajtását any- nyi idővel, amely elegendő ahhoz, hogy a javasolt mó- dosításokat közösen megvizsgálják, vagy javaslatot tegye- nek a Tanács kötelező jogszabályára, illetve kötelező bizottsági jogszabályt fogadjanak el; mivel a szünetelés- ről és a Bizottság értesítéséről szóló, a legutóbb az 1973. (23) mivel a Bizottság részére lehetőséget kell biztosítani, hogy kérhesse a nemzeti szabványosítási programok egészben vagy részben történő közlését, hogy megvizs- gálhassa a szabványosítás előrehaladását az egyes gazda- sági ágazatokban; (1) HL C 9. , 1973. 3. 15. , 3. o. (2) HL C 76. , 1969. 6. 17. , 9. o. 13/20. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 339 (24) mivel az európai szabványosítási rendszert az egységes- ség, az átláthatóság, a nyilvánosság, a konszenzus, az egyéni érdekektől való függetlenség, a hatékonyság és a nemzeti képviseleten alapuló döntéshozatal elvének szem előtt tartásával az érintett felek által és számára kell megszervezni; (25) mivel a Közösségben a szabványosítás működését a testületek alapvető jogaira kell szabványügyi nemzeti ilyen például a szabványtervezetekhez történő alapozni, hozzájutás lehetősége, tájékoztatás a benyújtott észrevé- telekre tett intézkedésekről, részvétel a nemzeti szabvá- nyosítási tevékenységben vagy nemzeti szabványok he- lyett európai szabványok kidolgozásának kérése; mivel a tagállamoknak meg kell tenniük a hatáskörükbe tartozó megfelelő intézkedéseket, hogy a szabványügyi testüle- teik figyelembe vegyék ezeket a jogokat; 2. leírás”: egy dokumentumban szereplő részletes „műszaki leírás, amely egy termék előírt tulajdonságait határozza meg, ilyen például a minőségi színvonal, a teljesítmény, a biztonság vagy a méretek, beleértve a termékre alkalma- zandó olyan követelményeket, mint a termék megnevezése, a terminológia, a jelképek, a vizsgálat és a vizsgálati módszerek, a csomagolás, a jelölés vagy címkézés és a megfelelőségértékelési eljárások. A „műszaki leírás” kifejezés a Szerződés 38. cikkének (1) bekezdése alapján mezőgazdasági termékekkel kapcsolato- san használt gyártási módszerekre és eljárásokra, emberi és állati fogyasztásra szánt termékekre, valamint a 65/65/EGK irányelv (1) 1. cikkében meghatározott gyógyszerekre, illet- ve más termékekre vonatkozó gyártási módszerekre és eljárásokra is kiterjed, ha ezek hatással vannak a termék tulajdonságaira; (26) mivel az európai szabványok kidolgozása során a nem- zeti szabványügyi testületekre alkalmazandó szünetelési rendelkezéseket összhangba kell hozni az európai szab- ványügyi testületek keretében működő szabványügyi tes- tületek által elfogadott vonatkozó rendelkezésekkel; (27) mivel egy, a tagállamok jelöltjeiből álló állandó bizottsá- got kell létrehozni azzal a feladattal, hogy segítse a Bizottságot a nemzeti szabványtervezetek vizsgálatában, és közreműködjön a Bizottság azon törekvésében, hogy csökkentse e tervezeteknek az áruk szabad mozgására gyakorolt kedvezőtlen hatását; 3. „egyéb követelmények”: a műszaki leíráson kívüli egyéb olyan követelmény, amelyet a termékre különösen a fo- írnak elő, és gyasztók vagy a környezet védelme céljából amely befolyásolja a termék forgalomba hozatal utáni életciklusát, ilyen követelmény például a használat, az újrafeldolgozás, az újrafelhasználás vagy hulladékkezelés feltételei, ha ezek a feltételek jelentősen befolyásolhatják a termék összetételét vagy természetét, valamint értékesítését; 4. „szabvány”: egy elismert szabványügyi testület által ismételt vagy folyamatos alkalmazás céljára jóváhagyott műszaki leírás, amelynek betartása nem kötelező, és amely a követ- kező kategóriák valamelyikébe tartozik: (28) mivel célszerű az állandó bizottság véleményét kikérni az ezen irányelvben említett szabványtervezet-kérésekről; (29) mivel ezen irányelv nem befolyásolhatja a tagállamoknak a III. melléklet B. részében foglalt irányelvek átültetési határidejére megállapított kötelezettségét, ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET: 1. cikk – nemzetközi szabvány: szabványügyi szervezet által elfogadott, a nyilvánosság számára is hozzáférhető szabvány, egy nemzetközi – európai szabvány: egy európai szabványügyi testület által elfogadott, a nyilvánosság számára is hozzáférhető szab- vány, – nemzeti szabvány: egy nemzeti szabványügyi testület által elfogadott, a nyilvánosság számára is hozzáférhető szabvány; Ezen irányelv alkalmazásában az következő meghatározásokat kell alkalmazni: 1. „termék”: minden iparilag előállított termék és mezőgazda- sági termék, beleértve a haltermékeket is; 5. „szabványosítási program”: egy elismert szabványügyi tes- tület munkaprogramja, amely a szabványosítási munka tárgyát képező témákat sorolja fel; (1) A bejegyzett gyógyszerkészítményekre vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási intézkedésekben megállapított rendelkezések közelí- téséről szóló, 1965. január 26-i 65/65/EGK tanácsi irányelv (HL 22. , 1965. 2. 9. , 369/65. o. ). Legutóbb módosította a 93/39/EGK irányelv (HL L 214. , 1993. 8. 24. , 22. o. ). HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/20. kötet 340 6. témára vonatkozó műszaki „szabványtervezet”: egy adott leírás szövegét tartalmazó dokumentum, amelynek a nem- zeti szabványosítási eljárásnak megfelelő elfogadása meg- fontolás alatt áll, miután ezen a dokumentumon már elvégezték az előkészítő munkát, és nyilvános véleménye- zés vagy vizsgálat céljából közzétették; 7. „európai szabványügyi testület”: az I. mellékletben említett testület; 8. „nemzeti szabványügyi testület”: a II. mellékletben említett testület; 9. „műszaki szabály”: műszaki leírások és más követelmények, beleértve a vonatkozó közigazgatási intézkedéseket is, ame- lyek betartása egy tagállamban vagy annak nagyobb részé- ben való értékesítés vagy használat esetén de jure vagy de facto kötelező, valamint a tagállamok törvényi, rendeleti rendelkezései, kivéve a 10. cikkben vagy közigazgatási foglaltakat, amelyek megtiltják valamely termék gyártását, behozatalát, értékesítését vagy használatát. facto műszaki szabályok a következőket A de magukban: foglalják – valamely tagállam törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezései, amelyek műszaki leírásokra vagy más követelményekre, valamint olyan szakmai, illetve gyakor- lati szabályzatokra vonatkoznak, amelyek azonban mű- szaki leírásokra vagy más követelményekre vonatkoznak, és amelyek betartása feltételezi a fent említett törvényi, rendelkezések által előírt rendeleti vagy közigazgatási kötelezettségeknek való megfelelést, Ugyanezen eljárást kell alkalmazni e jegyzék módosítása esetén is. 10. „műszakiszabály-tervezet”: egy műszaki leírás vagy más követelmény szövege, beleértve az elfogadása vagy műszaki szabályként történő végleges elfogadása céljából megszöve- gezett közigazgatási rendelkezéseket is, ha a szöveg az előkészítés olyan fokán áll, amelyen még lényeges módosí- tások végezhetők. Ezen irányelv nem vonatkozik azokra az intézkedésekre, ame- lyeket a tagállamok a Szerződés alapján a termékeket használó személyek, különösen a munkavállalók védelme szempontjából szükségesnek ítélnek, amennyiben ezek az intézkedések nincse- nek hatással a termékekre. 2. cikk (1) A Bizottságot és az I. , valamint II. mellékletben említett szabványügyi testületeket tájékoztatni kell azokról az új témák- ról, amelyekkel kapcsolatban a II. mellékletben említett nemzeti testületek – a témák szabványosítási tervükbe történt felvételét követően – szabvány kidolgozásáról vagy módosításáról határ- oztak, ha az nem egy nemzetközi vagy európai szabvány megegyező vagy egyenértékű átültetése. Az (1) bekezdésben említett tájékoztatásból ki kell tűn- (2) nie annak, hogy az érintett szabvány: – egy nemzetközi szabványt vesz át anélkül, hogy azzal egyen- értékű lenne, – új nemzeti szabvány lesz, vagy – egy nemzeti szabványt fog módosítani. – önkéntes megállapodások, amelyeknél az egyik szerződő fél állami hatóság, amely a köz érdekében intézkedik a leírások vagy más követelmények teljesítéséről, műszaki kivéve a közbeszerzési ajánlati leírásokat, Az 5. cikkben említett bizottsággal folytatott konzultációt követően a Bizottság kidolgozhatja az egységes szerkezetbe foglalt tájékoztató benyújtásának szabályait, valamint az értéke- lés megkönnyítése céljából a tájékoztató benyújtását szabályozó szempontokat és tervet határozhat meg. – műszaki leírások vagy más követelmények, amelyek az ezeknek való megfelelés ösztönzése által termékek fo- gyasztására vagy szolgáltatások igénybevételére hatással bíró adó- vagy pénzügyi intézkedésekkel kapcsolatosak; ide nem értve a nemzeti társadalombiztosítási rendsze- rekkel kapcsolatos műszaki leírásokat vagy más követel- ményeket, illetve szolgáltatásra vonatkozó szabályokat. A Bizottság kérheti, hogy tájékoztassák a szabványosítási (3) program egészéről vagy ennek egy részéről. A Bizottság ezt a tájékoztatást olyan formában bocsátja a tagállamok rendelkezésére, hogy ezáltal lehetővé tegye a külön- böző programok kiértékelését és összehasonlítását. Ez magában foglalja azokat a műszaki szabályokat, ame- lyeket a tagállamok által kijelölt hatóságok írtak elő, és amelyek a Bizottság által 1995. július 1-ig az 5. cikkben említett bizottság keretében összeállítandó jegyzékben sze- repelnek. A Bizottság szükség esetén a tagállamoktól kapott közle- (4) mények alapján módosítja a II. mellékletet. Az I. melléklet bármilyen módosításáról a Bizottság (5) javaslata alapján a Tanács határoz. 13/20. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 341 3. cikk nak, és javaslatokat tesz a létező vagy előrelátható kereskedelmi akadályok elhárítására. Az I. és II. mellékletben említett szabványügyi testületek és a Bizottság kérésére részükre minden szabványtervezetet meg kell testületnek rendszeres tájékoztatást kell küldeni; az érintett küldeni számukra a tervezetekre vonatkozó észrevételeikkel kapcsolatban tett intézkedésekről. 4. cikk (3) A bizottság kialakítja az álláspontját a (2) bekezdésben említett közleményekről és javaslatokról, és ezzel kapcsolatban különösen azt javasolhatja, hogy a Bizottság: – kérje az európai szabványügyi szerveket, hogy adott határ- időn belül dolgozzanak ki európai szabványt, A tagállamoknak minden szükséges intézkedést meg kell (1) tenniük annak érdekében, hogy szabványügyi testületeik: – biztosítsa, hogy először az érintett tagállamok maguk között határozzanak a megfelelő intézkedésekről, hogy elkerüljék a kereskedelem korlátozásának kockázatát, – a 2. és 3. cikknek megfelelően a tájékoztatást megadják, – tegyen meg minden megfelelő intézkedést, – szabványtervezeteiket oly módon tegyék közzé, hogy más is kaphassanak észrevétele- tagállamban letelepedett felektől ket, – határozza meg azokat a területeket, ahol a harmonizáció szükségesnek tűnik, és végezze el a megfelelő harmonizációt az adott ágazatban. – biztosítsák a II. mellékletben említett más testületeknek azt a jogát, hogy passzív vagy (megfigyelő kiküldése útján) aktív módon részt vegyenek a tervezett tevékenységekben, – ne ellenezzék, hogy egy, a munkaprogramjukban szereplő szabványosítási testületek által megállapított szabályoknak megfelelően európai szinten tárgyaljanak, és ne tegyenek olyan intézkedéseket, amelyek hátrányosan befolyásolhatják az erre vonatkozó döntést. témát az európai szabványügyi A tagállamoknak tartózkodniuk kell különösen a 2. és 3. (2) cikk, valamint e cikk (1) bekezdésének megsértésével elfogadott nemzeti szabvány bármilyen elismerésétől, jóváhagyásától vagy használatától. 5. cikk létrehozni a tagállamok által Egy állandó bizottságot kell kijelölt képviselőkből, akik szakértők vagy tanácsadók segítsé- gét vehetik igénybe; a bizottság elnöke a Bizottság egy képvi- selője. Eljárási szabályzatát az állandó bizottság maga állapítja meg. 6. cikk (1) Az állandó bizottságnak legalább évente kétszer kell az I. és II. mellékletben említett szabványügyi szervek képviselőivel üléseznie. (2) A Bizottság az ezen irányelvben meghatározott eljárások végrehajtásáról és alkalmazásáról jelentést nyújt be a bizottság- (4) A Bizottságnak konzultálnia kell a bizottsággal: a) az I. és II. mellékletben szereplő jegyzékek bármilyen mó- dosítása előtt (2. cikk (1) bekezdés); b) az egységes szerkezetbe foglalt tájékoztatóra és a szabványo- sítási programok beterjesztésének tervére és szempontjaira vonatkozó szabályok megállapításakor (2. cikk (2) bekezdés); c) az ezen irányelvben előírt információcsere tényleges rend- szerének kialakításakor, vagy ha annak bármilyen módosítá- sáról határoz; d) az ezen irányelv által létrehozott rendszer működésének felülvizsgálatakor; e) a (3) bekezdés első francia bekezdésében említett szabvány- ügyi szervek kérésére. A Bizottság konzultálhat a bizottsággal az általa kapott (5) előzetes műszakiszabály-tervezetekről. (6) Bármely, az ezen irányelv végrehajtásával kapcsolatos kérdés a bizottság elé terjeszthető az elnök vagy egy tagállam kérésére. A bizottság jegyzőkönyvei és a bizottsághoz benyújtandó (7) információk bizalmas jellegűek. A bizottság és a nemzeti hatóságok azonban a szükséges óvintézkedések megtétele mellett szakvélemény beszerzése cél- jából konzultálhatnak természetes vagy jogi személyekkel, bele- értve a magánszektorban működő személyeket is. 342 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/20. kötet 7. cikk A tagállamoknak minden megfelelő intézkedést meg kell (1) tenniük, hogy egy, a 6. cikk (3) bekezdésének első francia bekezdésében említett európai szabvány előkészítése alatt, vagy jóváhagyása után szabványügyi testületeik ne tegyenek olyan intézkedést, amely a tervezett harmonizációt érintené, különö- sen ne tegyenek közzé a szóban forgó területre vonatkozó olyan új vagy felülvizsgált nemzeti szabványt, amely nincs teljesen összhangban a hatályos európai szabvánnyal. Ha a tervezet – a közegészségügyre vagy a fogyasztók illetve a környezet védelmére tekintettel – különösen egy kémiai anyag, készítmény vagy termék értékesítését vagy használatát kívánja korlátozni, a tagállamok átadják a szóban forgó anyag, készít- mény vagy termék, valamint az ismert és létező helyettesítő lényeges adatára vonatkozó összesítést anyagok valamennyi vagy tájékoztatást, ha ilyen létezik, és közlik az intézkedésnek a közegészségügyre és a fogyasztók, illetve a környezet védel- mére gyakorolt várható hatásait, a kémiai anyagok kockázat- becslésére vonatkozó általános elveknek megfelelően elvégzett esetében a kockázatelemzéssel 793/93/EGK tanácsi rendelet (1) 10. cikkének (4) bekezdésében foglaltak, vagy új anyagok esetében a 67/548/EGK tanácsi irányelv (2) 3. cikkének (2) bekezdésében foglaltak szerint. együtt, meglévő anyagok (2) Az (1) bekezdés nem alkalmazható a szabványügyi szer- vek olyan munkájára, amelyet meghatározott termékekre vo- natkozó műszaki leírás vagy szabvány kidolgozása érdekében, az ilyen termékekre vonatkozó műszaki szabály elfogadása céljából a hatóságok kérésére végeznek. A Bizottság haladéktalanul értesíti a többi tagállamot a terve- zetről és minden hozzá beérkezett dokumentumról. E tervezet- tel kapcsolatban véleményt kérhet az 5. cikkben említett bizottságtól és szükség esetén a szóban forgó területért felelős bizottságtól. A tagállamok műszakiszabály-tervezetként közlik a Bizottsággal az előző bekezdés szerinti kéréseket a 8. cikk (1) bekezdésével összhangban, és indokolják azok elfogadását. Tekintettel az 1. cikk (9) bekezdése második albekezdésének harmadik francia bekezdésében említett műszaki leírásokra vagy más követelményekre, a Bizottság vagy a tagállamok részletes észrevételei vagy véleményei csak azokra a szempon- tokra vonatkozhatnak, amelyek a kereskedelmet akadályozhat- ják, és nem vonatkozhatnak az intézkedés adózási vagy pénz- ügyi szempontjaira. 8. cikk A Bizottság és a tagállamok észrevételeket (2) tehetnek a műszakiszabály-tervezetet benyújtó tagállamnak; a tagállamnak az ilyen észrevételeket a legnagyobb mértékben figyelembe kell vennie a műszaki szabály későbbi kidolgozása során. (1) A 10. cikkre is figyelemmel a tagállamok azonnal kö- zölnek a Bizottsággal minden műszakiszabály-tervezetet, kivéve szabvány teljes ha az csak egy nemzetközi vagy európai szövegét ülteti át, ebben az esetben a megfelelő szabványra történő hivatkozás is elegendő; a Bizottságot egy közlemény- ben a szabály elfogadása szükségességének indokairól is tájé- koztatni kell, amennyiben ezek nem derülnek ki már a terve- zetből is. Ha szükséges, a tagállamok egyidejűleg közlik az elsődlegesen és közvetlenül érintett alapvető törvényi és rendeleti rendelke- zések szövegét, ha ezen szövegek ismerete szükséges a műsza- jelentőségének megítéléséhez, amennyiben kiszabály-tervezet egy korábbi közleményben még nem tették ezt meg. A tagállamok a fenti feltételek mellett újra közlik a tervezetet, ha olyan változtatásokat hajtanak rajta végre, amelyek jelentős mértékben módosítják azok hatályát, lerövidítik a végrehajtásá- ra eredetileg előirányzott időtartamokat, leírásokat vagy köve- telményeket fűznek hozzá, illetve ez utóbbiakat szigorítják. A tagállamok késedelem nélkül közlik a Bizottsággal a (3) műszaki szabály végleges szövegét. (4) Az e cikk alapján szolgáltatott információk nem bizal- masak, ha ezt a bejelentő tagállam kifejezetten nem kéri. A kérést meg kell indokolni. Ilyen esetekben az 5. cikkben említett bizottság és a nemzeti hatóságok a szükséges óvintézkedések megtétele mellett szak- véleményt kérhetnek a magánszektorban működő természetes vagy jogi személyektől. (1) A régi kémiai anyagok kockázatának felbecsüléséről és ellenőrzéséről szóló, 1993. március 23-i 793/93/EGK tanácsi rendelet (HL L 84. , 1993. 4. 5. , 1. o. ). (2) A veszélyes anyagok osztályozására, csomagolására és címkézésére vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések közelí- téséről szóló, 1967. június 27-i 67/548/EGK tanácsi irányelv (HL L 196. , 1967. 8. 16. , 1. o. ). Az irányelvet a 92/32/EGK irányelv módo- sította. (HL L 154. , 1992. 6. 5. , 1. o. ) 13/20. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 343 Ha a műszakiszabály-tervezet olyan intézkedés részét (5) képezi, amelyet egy másik közösségi jogszabály alapján a tervezési szakaszban közölni kell a Bizottsággal, a tagállamok az (1) bekezdés szerinti közleményt e másik jogszabály keretein tehetik meg, amennyiben szabályszerűen utalnak arra, belül hogy az említett közlemény ezen irányelvet is érinti. Amennyiben a Bizottság nem tesz észrevételt ezen irányelv szerint egy műszakiszabály-tervezetre, ez nem sértheti a közös- ségi jogszabályok alapján meghozandó egyéb döntéseket. 9. cikk (1) A tagállamok a 8. cikk (1) bekezdésében említett közle- történő kézhezvételétől számított ménynek a Bizottság által három hónap időtartamra elhalasztják a műszakielőírás-tervezet elfogadását. (2) A tagállamoknak el kell halasztaniuk: – négy hónappal az 1. cikk (9) bekezdésének második szaka- sza értelmében az önkéntes megállapodás formájában meg- jelenő műszakiszabály-tervezet elfogadását, – a (3), (4) és (5) bekezdés sérelme nélkül, hat hónappal minden más műszakiszabály-tervezet elfogadását attól az időponttól kezdődően, amikor a Bizottság kézhez vette a 8. cikk (1) bekezdésében említett közleményt, ha a Bizottság vagy egy másik tagállam ettől az időponttól számított három hónapon belül olyan részletes véleményt ad ki, amely szerint az előirányzott intézkedés akadályozhatja az áruk szabad moz- gását a belső piacon. Az érintett tagállam jelenti a Bizottságnak, hogy milyen intéz- kedéseket javasol a részletes vélemények alapján. A Bizottság észrevételt tesz erre az intézkedésre. A tagállamok a műszakiszabály-tervezet elfogadását (3) ti- zenkét hónappal elhalasztják attól az időponttól kezdődően, amikor a Bizottság kézhez vette a 8. cikk (1) bekezdésében említett közleményt, ha a Bizottság ettől az időponttól számí- tott három hónapon belül bejelenti azon szándékát, hogy ebben az ügyben a Szerződés 189. cikkének megfelelően irányelvre, rendeletetre vagy határozatra kíván javaslatot előter- jeszteni vagy elfogadni. A tagállamok tizenkét hónappal elhalasztják a műszaki- (4) szabály-tervezet elfogadását attól az időponttól kezdődően, amikor a Bizottság kézhez vette a 8. cikk (1) bekezdésében említett közleményt, ha a Bizottság ettől az időponttól számí- tott három hónapon belül bejelenti, hogy véleménye szerint a műszakiszabály-tervezet olyan ügyre vonatkozik, amelyre kiter- jed egy, a Szerződés 189. cikkének megfelelően a Tanácsnak irányelv, rendelet vagy határozat meghozatalára tett javaslat. (5) Ha a Tanács a (3) és (4) bekezdésben említett szünetelési idő alatt közös álláspontot fogad el, akkor ezt az időtartamot a (6) bekezdéstől függően 18 hónapra meg kell hosszabbítani. (6) A (3), megszűnnek, ha: (4) és (5) bekezdésben említett kötelezettségek – a Bizottság arról nem szándékozik kötelező közösségi vagy elfogadni, tájékoztatja a tagállamokat, hogy többé javasolni jogszabályt – a Bizottság arról tájékoztatja a tagállamokat, hogy visz- szavonta tervezetét vagy javaslatát, – a Bizottság vagy a Tanács kötelező közösségi jogszabályt fogadott el. Az (1)–(5) bekezdés nem vonatkozik azokra az esetekre, (7) amikor sürgős okokból a közegészségügy vagy közbiztonság védelmével, az állatvédelemmel vagy a növényvédelemmel kap- csolatos súlyos és előre nem látható körülmények miatt a tagállamnak rövid időn belül műszaki szabályokat kell kidol- goznia haladéktalan elfogadás és bevezetés céljából, anélkül hogy konzultációkat tudna lefolytatni. A 8. cikkben említett közleményben a tagállamnak meg kell jelölnie a megtett intéz- kedések sürgősségének okát. A Bizottságnak mielőbb közölnie kell a közleményre vonatkozó észrevételeit. Az eljárás helytelen alkalmazása eseteiben megfelelő lépéseket kell tennie. A Bizott- ságnak rendszeresen tájékoztatnia kell az Európai Parlamentet. 10. cikk (1) A 8. és 9. cikk nem alkalmazható a tagállamok azon törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseire, vagy azokra az önkéntes megállapodásokra, amelyek következtében a tagál- lamok: – eleget tesznek a műszaki leírások elfogadását eredményező kötelező közösségi jogszabályoknak, – eleget tesznek a Közösségben közös műszaki leírások elfoga- dását eredményező nemzetközi megállapodásokból származó kötelezettségeknek, – kötelező közösségi jogszabályokban előírt védzáradékot hasz- nálnak, 344 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/20. kötet – a 92/59/EGK irányelv (1) 8. cikkének (1) bekezdését alkal- mazzák, – az Európai Közösségek Bírósága által hozott ítélet végrehaj- tására korlátozódnak, – A Bizottság kérésének megfelelően az ezen irányelv 1. cikké- nek (9) bekezdése szerinti műszaki szabály módosítására korlátozódnak a kereskedelmi tartva szem előtt. akadály elhárítását (2) A 9. cikk nem alkalmazható a tagállamok gyártást tiltó törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezéseire, ha azok nem gátolják a termékek szabad mozgását. A 9. cikk (3)–(6) bekezdése nem alkalmazható az 1. cikk (3) (9) bekezdésének második francia bekezdésében említett ön- kéntes megállapodásokra. A 9. cikk nem alkalmazható az 1. cikk (9) bekezdésének leírásokra (4) harmadik francia bekezdésében említett műszaki vagy más követelményekre. 11. cikk 12. cikk Amikor a tagállamok elfogadnak egy műszaki szabályt, abban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy ahhoz hivatalos kihir- fűzni. A hivatkozás detése alkalmával módját a tagállamok határozzák meg. ilyen hivatkozást kell 13. cikk (1) A III. melléklet A. részében felsorolt irányelvek és határ- ozatok hatályukat vesztik, a tagállamoknak az említett irány- elvek átültetésére a III. melléklet B. részében megadott határ- időkre vonatkozó kötelezettségeinek sérelme nélkül. (2) A hatályon kívül helyezett irányelvekre és határozatokra történő hivatkozást az ezen irányelvre történő hivatkozásként kell értelmezni, és a IV. mellékletben foglalt korrelációs táblá- zatnak megfelelően kell olvasni. 14. cikk Ez az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő 20. napon lép hatályba. Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei. 15. cikk A Bizottság ezen irányelv alkalmazásának eredményeiről két- évente jelentést tesz az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és a Gazdasági és Szociális Bizottságnak. Az ezen irányelv szerint az európai szabványügyi szervezetekre bízott szabványosítási feladatok jegyzékét, illetve a kapott értesítések statisztikáját évente közzé kell tenni az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában. Kelt Luxembourgban, 1998. június 22-én. az Európai Parlament részéről az elnök J. M. GIL-ROBLES a Tanács részéről az elnök J. CUNNINGHAM (1) Az általános termékbiztonságról szóló, 1992. június 29-i 92/59/EGK tanácsi irányelv (HL L 228. , 1992. 8. 11. , 24. o. ). 13/20. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 345 I. MELLÉKLET EURÓPAI SZABVÁNYÜGYI TESTÜLETEK CEN European Committee for Standardisation (Európai Szabványügyi Bizottság) Cenelec European Committee for Electrotechnical Standardisation (Európai Elektrotechnikai Szabványügyi Bizottság) ETSI European Telecommunications Standards Institute (Európai Távközlési Szabványügyi Intézet) 346 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/20. kötet II. MELLÉKLET NEMZETI SZABVÁNYÜGYI TESTÜLETEK 1. BELGIUM IBN/BIN Institut belge de normalisation Belgisch Instituut voor Normalisatie CEB/BEC Comité électrotechnique belge Belgisch Elektrotechnisch Comité 2. DÁNIA DS Dansk Standard NTA Telestyrelsen, National Telecom Agency 3. NÉMETORSZÁG DIN Deutsches Institut für Normung e. V. DKE Deutsche Elektrotechnische Kommission im DIN und VDE 4. GÖRÖGORSZÁG ΕΛΟΤ Ελληνικοζ Οργανισμοζ Τυποποιησηζ 5. SPANYOLORSZÁG AENOR Asociación Espaòola de Normalización y Certificación 6. FRANCIAORSZÁG AFNOR Association française de normalisation UTE Union technique del’électricité — Bureau de normalisation auprés de l„AFNOR 7. ÍRORSZÁG NSAI National Standards Authority of Ireland ETCI Electrotechnical Council of Ireland 8. OLASZORSZÁG UNI (1) Ente nazionale italiano di unificazione CEI (1) Comitato elettrotecnico italiano (1) Az UNI és a CEI az Instituto superiore delle Poste e telecommunicazioni-val és a ministero dell’Industria-val együttműködésben a munkát az ETSI-n belül a CONCIT-ra (Comitato nazionale di coordinamento per le tecnologie dell’informazione) osztotta. 13/20. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 347 9. LUXEMBURG ITM Inspection du travail et des mines SEE Service de l’énergie de l’État 10. HOLLANDIA NNI Nederlands Normalisatie Instituut NEC Nederlands Elektrotechnisch Comité 11. AUSZTRIA ON Österreichisches Normungsinstitut ÖVE Österreichischer Verband für Elektrotechnik 12. PORTUGÁLIA IPQ Instituto Portugués da Qualidade 13. EGYESÜLT KIRÁLYSÁG BSI British Standards Institution BEC British Electrotechnical Committee 14. FINNORSZÁG SFS Suomen Standardisoimisliitto SFS ry Finlands Standardiseringsförbund SFS rf THK/TFC Telehallintokeskus Teleförvaltningscentralen SESKO Suomen Sähköteknillinen Standardisoimisyhdistys SESKO ry Finlands Elektrotekniska Standardiseringsförening SESKO rf 15. SVÉDORSZÁG SIS Standardiseringen i Sverige SEK Svenska elektriska kommissionen ITS Informationstekniska standardiseringen 348 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/20. kötet III. MELLÉKLET A. RÉSZ Hatályon kívül helyezett irányelvek és határozatok (amelyeket a 13. cikk említ) 83/189/EGK irányelv és az azt követő módosítások 88/182/EGK tanácsi irányelv 90/230/EGK bizottsági határozat 92/400/EGK bizottsági határozat Az Európai Parlament és a Tanács 94/10/EK irányelve 96/139/EK bizottsági határozat B. RÉSZ A nemzeti jogba történő átültetési határidők jegyzéke (amelyeket a 13. cikk említ) Irányelv Az átültetés határideje 83/189/EGK (HL L 109. , 1983. 4. 26. , 8. o. ) 88/182/EGK (HL L 81. , 1988. 3. 26. , 75. o. ) 94/10/EK (HL L 100. , 1994. 4. 19. , 30. o. ) 1984. 3. 31. 1989. 1. 1. 1995. 7. 1. IV. MELLÉKLET KORRELÁCIÓS TÁBLÁZAT 83/189/EGK irányelv Ezen irányelv 1. cikk 2. cikk 3. cikk 4. cikk 5. cikk 6. cikk 7. cikk 8. cikk 9. cikk 10. cikk 11. cikk 12. cikk – – – I. melléklet II. melléklet – – 1. cikk 2. cikk 3. cikk 4. cikk 5. cikk 6. cikk 7. cikk 8. cikk 9. cikk 10. cikk 11. cikk 12. cikk 13. cikk 14. cikk 15. cikk I. melléklet II. melléklet III. melléklet IV. melléklet


title: Az Európai Parlament és A Tanács 98/31/EK irányelve (1998. június 22.) a befektetési vállalkozások és hitelintézetek tőkemegfeleléséről szóló 93/6/EGK tanácsi irányelv módosításáról

eurovoc_concepts:
credit guarantee
credit institution
financial instrument
financial solvency
management audit
share capital

text: 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 113 31998L0031 L 204/13 AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA 1998. 7. 21. AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 98/31/EK IRÁNYELVE (1998. június 22. ) a befektetési vállalkozások és hitelintézetek tőkemegfeleléséről szóló 93/6/EGK tanácsi irányelv módosításáról AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésére és külö- nösen az 57. cikk (2) bekezdés első és harmadik mondatára, nagyobb mértékben érintik a Közösséget és veszélyt jelen- tenek a határidős tőzsdei ügyletek összképe és egysége tekintetében; mivel szükségessé vált, hogy a Bizottság meg- fontolja egy prudenciális keret meghatározását e csalárd gyakorlat jövőbeni megelőzése érdekében; tekintettel a Bizottság javaslatára (1), tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (2), tekintettel az Európai Monetáris Intézet véleményére (3), a Szerződés 189b. cikkében megállapított eljárásnak megfelelő- en (4), (1) mivel az árukereskedelemhez és a származtatott áru- ügyletekhez kapcsolódó kockázatok jelenleg a hitelintéze- tek szolvenciamutatójáról szóló, 1989. december 18-i 89/647/EGK tanácsi irányelv hatálya alá tartoznak (5); mivel azonban az e pozíciókhoz kapcsolódó piaci kocká- zatokat a 89/647/EGK irányelv nem rögzíti pontosan; mivel a „kereskedési könyv” fogalmát szükséges azokra az árukkal, illetve származtatott áruügyletekkel kapcsolatosan vállalt pozíciókra is kiterjeszteni, amelyeket kereskedési célból tartanak, és amelyek főként piaci kockázatoknak vannak kitéve; mivel az intézményeknek meg kell felelniük ezen irányelvnek a teljes üzleti tevékenységük árukockáza- tainak fedezete tekintetében; mivel az egyes határidős áru- tőzsdei kereskedők által elkövetett súlyos csalások egyre (1) HL C 240. , 1997. 8. 6. , 24. o. , és HL C 118. , 1998. 4. 18. , 16. o. (2) HL C 19. , 1998. 1. 21. , 9. o. (3) 1997. október 7-én adott vélemény. (4) Az Európai Parlament 1997. december 18-i véleménye (HL C 14. , 1998. 1. 19. ), a Tanács 1998. március 9-i közös álláspontja (HL C 135. , 1998. 4. 30. , 7. o. ) és az Európai Parlament 1998. április 30-i határozata (HL C 152. , 1998. 5. 18. ). A Tanács 1998. május 19-i határozata. (5) HL L 386. , 1989. 12. 30. , 14. o. A legutóbb az Európai Parlament és Tanács 98/32/EK irányelvével módosított irányelv (lásd ennek a Hiva- talos Lapnak a 26. oldalát). (2) (3) (4) mivel a befektetési vállalkozások és hitelintézetek tőkemeg- feleléséről szóló, 1993. március 15-i 93/6/EGK tanácsi irányelv (6) szabványosított módszert állapít meg a befek- tetési vállalkozásoknál és a hitelintézeteknél felmerülő piaci kockázatok tőkekövetelményének kiszámítására; mivel az intézmények felállították saját kockázatkezelési rendszereiket (belső modelljeiket), amelyek a szabványosí- tott módszernél pontosabban mérik fel a befektetési vállal- kozások és hitelintézetek esetében felmerülő piaci kocká- zatokat; mivel a kockázatok mérésére irányuló pontosabb módszerek alkalmazását ösztönözni kell; mivel e belső modelleknek a tőkekövetelmény kiszámítá- sára történő alkalmazása szigorú belső ellenőrzési mecha- nizmusokat igényel, amelyek az illetékes hatóságok elisme- rése és felügyelete alá tartoznak; mivel a belső modell szerinti számítások eredményének folyamatos megbízha- tóságát utólagos ellenőrzéssel vizsgálni kell; mivel helyénvaló, hogy az illetékes hatóságok fedezeti követelményeket engedélyezhessenek a tőzsdén forgalma- zott határidős és opciós ügyletekre, valamint átmeneti jel- leggel az azonos jellegű elszámolt, tőzsdén kívüli származ- tatott eszközökre, ami által az ezen értékpapírokra ennek az irányelvnek az értelmében számított tőkekövetelmény helyettesíthető, amennyiben ez nem eredményez az ezen irányelvben előírt egyéb módszerek szerint számított tőkekövetelménynél alacsonyabb tőkekövetelményt; mivel ezen elv alkalmazása nem követeli meg a fedezeti (6) HL L 141. , 1993. 6. 11. , 1. o. Az Európai Parlament és a Tanács 98/33/EK irányelve által módosított irányelv (lásd ennek a Hivatalos Lapnak a 29. oldalát). 114 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet (5) (6) (7) (8) (9) követelményekkel való egyenlőséget, az ezen irányelvben előírt egyéb módszerek szerint számított tőkekövetel- ményeket pedig az ezen elvet alkalmazó intézményeknek folyamatosan ellenőrizniük kell; mivel a szélesebb, nemzetközi szinten elfogadott szabályok – a belső modelleken alapuló kifinomultabb kockázatke- zelési módszerek ösztönzése érdekében – csökkenthetik a harmadik országbeli hitelintézetek számára előírt tőkekö- vetelményt; mivel e hitelintézetek versenytársként jelennek meg a tagállamokban bejegyzett befektetési vállalkozások és hitelintézetek mellett; mivel a tagállamokban bejegyzett befektetési vállalkozások és hitelintézetek számára csak a 93/6/EGK irányelv módosítása nyújthat hasonló ösztönző- erőt belső modellek kidolgozására és alkalmazására; mivel a piaci kockázati tőkekövetelmény kiszámítása cél- jából az arany- és a származtatott aranyügyleteket a deviza- pozíciókhoz hasonló módon kell kezelni; mivel a hátrasorolt tartozás kibocsátása nem zárhatja ki automatikusan a kibocsátó osztalékra jogosító értékpapír- jának belefoglalását az olyan portfólióba, ami a 93/6/EGK irányelv I. mellékletének 33. pontja értelmében 2 %-os egyedi kockázati súlyozás alá tartozik; mivel ez az irányelv összhangban áll a piaci kockázat, vala- mint az áru és a származtatott áruügylet-pozíciók felügye- leti kezelésével foglalkozó banki felügyelők nemzetközi fórumának munkájával; mivel azon jelentős mértékű árukereskedelmet folytató befektetési vállalkozások és hitelintézetek számára, ame- lyek változatos áruportfólióval rendelkeznek és még nem képesek modelleket alkalmazni az áruügyletekkel kapcso- latos kockázat tőkekövetelményének kiszámításához, ezen irányelv harmonikus alkalmazása érdekében, választható alapon, a tőkére vonatkozóan átmeneti szabályozást kell biztosítani; (10) mivel ezen irányelv a legmegfelelőbb eszköz a kitűzött célok eléréséhez, és nem lép túl az ezek eléréséhez szüksé- ges kereteken, „a) b) az olyan pénzügyi eszközökhöz, áru- és származta- tott áruügyletekhez kapcsolódó tulajdonosi (saját) pozíciók, amelyeket az intézmény újraértékesítési céllal tart, és/vagy azzal a céllal vásárolt, hogy a vételi és eladási árak közötti tényleges és/vagy vár- ható különbözetből, vagy az egyéb ár- vagy kamatláb-változásokból rövidtávú haszonra tegyen szert, valamint az egyidejű, ellentétes előjelű (egy- mást fedező) közvetítői – vételi és eladási – ügyle- tekből (matched principal broking-ból) származó pénzügyi eszközbeli, áru- ás származtatott áru- ügyletbeli pozíciók, illetőleg a kereskedési könyv egyéb elemeinek fedezésére szolgáló pozíciók; a II. melléklet (1), (2), (3) és (5) bekezdésében emlí- tett kiegyenlítetlen tranzakciókból, nyitva szállítá- sokból és tőzsdén kívüli (OTC) származtatott ügyle- tekből származó kockázatok, a II. melléklet (4) bekezdésében említett, a fenti a) pontban meghatá- rozott kereskedési könyvben szereplő, értékpapí- rokon vagy árukon alapuló visszavásárlási (repó) megállapodásokból, valamint értékpapír- és áru- kölcsönzésből származó kockázatok, az ugyanab- ban a bekezdésben leírt, fordított visszavásárlási (re- pó) megállapodásokból, valamint értékpapír- és áru- kölcsönügyletekből származó olyan kockázatok, amelyek megfelelnek vagy az alábbi i. , ii. , iii. és v. alpont feltételeinek, vagy az iv. és v. alpont feltéte- leinek, amennyiben a illetékes hatóságok jóváhagy- ják azt: i. a kockázatokat naponta értékelik, piaci értéken, a II. mellékletben megállapított eljárásnak meg- felelően; ii. a biztosítékot a szóban forgó megállapodások- ban vagy ügyletekben érintett értékpapírok és áruk értékében bekövetkezett tényleges változá- sok figyelembevételével kiigazítják az illetékes hatóságok által elfogadható szabálynak megfele- lően”; ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET: b) a 15. és 16. pont helyébe a következő szöveg lép: 1. cikk A 93/6/EGK rendelet szövege a következőképpen módosul: 1. A 2. cikk szövege a következőképpen módosul: a) a 6. a) pont, valamint a 6. b) pont bevezető mondata, és annak i. és ii. alpontja helyébe a következő szöveg lép: „ 15. »opciós utalvány« az olyan értékpapír, amely jogot biztosít a birtokosának, hogy meghatáro- zott áron, alapul szolgáló eszközt vásároljon az utalvány lejárati napjáig vagy napján. A teljesítés történhet magának az alapul szolgáló eszköznek az átadásával vagy készpénz-fizetéssel. 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 115 16. »készletfinanszírozás« az olyan pozíciók, amelyeknél a tényleges árukészletet határidősen értékesítették, és a finanszírozás költségét a határidős értékesítés időpontjáig zárolták”; „i. az I. , II. és VI. , valamint adott esetben a VIII. mellékletnek megfelelően, a kereskedési könyv szerinti üzleti tevékeny- ségük alapján számított tőkekövetelmény; c) a 17. pont első bekezdésének helyébe a következő szö- veg lép: ii. a III. és VII. , valamint adott esetben a VIII. mellékletnek megfelelően, az összes üzleti tevékenységük alapján szá- mított tőkekövetelmény”. „17. »visszavásárlási megállapodás« és »fordított visszavá- sárlási megállapodás« minden olyan megállapodás, amely az intézmény vagy a másik fél értékpapír- jainak vagy áruinak, vagy az értékpapírok vagy az áruk tulajdonjogához fűződő garantált jogainak átruházásáról rendelkezik, – amennyiben e garanciát olyan elfogadott tőzsde bocsátja ki, amely az érték- papírokhoz vagy az árukhoz fűződő jogokkal ren- delkezik, és a megállapodás nem teszi lehetővé az intézmény számára, hogy az adott értékpapírt vagy árut adott időpontban egyszerre több félnek ruházza át vagy adja biztosítékul – az átruházó meghatáro- zott áron, meghatározott vagy meghatározandó jövőbeli időpontban történő visszavásárlási kötele- zettsége mellett; a megállapodás az értékpapírokat, illetve árukat eladó intézmény szempontjából vissza- vásárlási megállapodásnak, az értékpapírokat megvá- sárló intézmény szempontjából fordított visszavásár- lási megállapodásnak tekintendő. ” d) a 18. pont helyébe a következő szöveg lép: „18. »értékpapír- vagy árukölcsönzés«, valamint »értékpapír- vagy áru-kölcsönvétel« minden olyan tranzakció, amelynek során az intézet vagy a másik fél értékpapírokat vagy árukat ruház át megfelelő ügyleti biztosíték ellenében, azzal a kötelezettség- vállalással, hogy a kölcsönbe vevő azonos értékű értékpapírokat, visszaadni valamely jövőbeli vagy a kölcsönbe adó által megha- tározott időpontban; a tranzakció az értékpapírokat vagy szempontjából átruházó intézet értékpapír- vagy árukölcsönzésnek, annak az intézetnek a szempontjából pedig, amelyre az értékpapírokat vagy árukat átruházzák, vagy áru- kölcsönvételnek tekintendő. értékpapír- árukat árukat illetve fog Az értékpapír- vagy áru-kölcsönvétel szakmaközi tranzakciónak minősül, ha a másik fél közösségi szinten prudenciális koordináció alá esik, vagy a 89/647/EGK irányelv értelmében vett »A« zónába tartozó hitelintézet, vagy elfogadott harmadik országbeli befektetési vállalkozás, vagy ha a megál- lapodást elfogadott elszámolóházzal vagy tőzsdével kötik”; 2. a 4. cikk (1) bekezdésének első albekezdésében az i. és ii. pont helyébe a következő szöveg lép: 3. az 5. cikk (2) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép: „(2) Az (1) bekezdéstől eltérően, azon intézmények, amelyek a kereskedési könyv szerinti üzleti tevékenységükre vonatkozó tőkekövetelményüket az I. és II. , valamint adott esetben a VIII. mellékletnek megfelelően számítják, nagykockázataikat a 92/121/EGK irányelvnek megfelelően, ennek VI. mellékleté- ben megállapított módosításokra is figyelemmel felügyelik és ellenőrzik. ”; 4. a 7. cikk (10) bekezdése és a 7. cikk (11) bekezdésének beve- zető része helyébe a következő szöveg lép: „(10) Ha a (7) és (9) bekezdésben foglalt felmentésre nem kerül sor, az illetékes hatóságok az I. és VIII. mellékletben meghatározott tőkekövetelmények, valamint a VI. melléklet- ben meghatározott ügyfélkockázatok konszolidált alapú kiszámítása céljából engedélyezhetik, hogy az egyik intézmény kereskedési könyvében szereplő nettó pozíciók a másik intéz- mény kereskedési könyvében szereplő pozícióknál beszámí- tásra kerüljenek az I. , VI. , és VIII. mellékletben meghatározott szabályoknak megfelelően. Engedélyezhetik továbbá, hogy az egyik intézmény devizapo- zíciói beszámításra kerüljenek a másik intézmény devizapozí- cióinál, a III. mellékletben meghatározott szabályoknak meg- felelően. A hatóságok azt is engedélyezhetik, hogy az egyik intézmény áru-pozíciói beszámításra kerüljenek a másik intéz- mény áru-pozícióinál, a VII. és/vagy VIII. mellékletben megha- tározott szabályoknak megfelelően. (11) Az illetékes hatóságok engedélyezhetik a harmadik országokban található vállalkozások kereskedési könyvének és deviza, illetve árupozícióinak beszámítását is, ha egyidejűleg teljesülnek a következő feltételek:” 5. A 8. cikk (5) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép: „(5) Az illetékes hatóságok kötelezővé teszik az intézmények számára, hogy azonnal jelentsék, ha a visszavásárlási és a for- dított visszavásárlási megállapodásoknál vagy az értékpapír- és árukölcsönzési, valamint értékepapír- vagy áru-kölcsönvételi ügyletek során a másik fél nem tesz eleget kötelezettségeinek. A Bizottság legkésőbb a 12. cikkben említett időponttól szá- mított három év elteltével jelentést tesz a Tanácsnak az ilyen esetekről és arról, hogy ezeknek milyen hatásuk volt az ezen irányelvben említett megállapodások és ügyletek kezelésére. E 116 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet jelentésnek aztis tartalmaznia kell, hogy az intézmények hogyan tesznek eleget a 2. cikk (6) bekezdés b) pontja i–v. alpontjának feltételei közül a rájuk vonatkozóknak, különö- sen az v. alpontban említetteknek. Továbbá fel kell tüntetnie az intézmények hagyományosnak mondható kölcsönügylete- inek, illetve a fordított visszavásárlási megállapodásokon, vala- mint az értékpapír- és áru-kölcsönügyletek formájában meg- valósuló kölcsönügyletei relatív volumenének adataiban bekövetkezett változásokat. A Bizottság megteszi a megfelelő javaslatokat, ha e jelentés és egyéb információk alapján arra a következtetésre jut, hogy további biztosítékokra van szükség a visszaélések megakadályozására”. 6. Az irányelv szövege a következő cikkel egészül ki: „11a. cikk A tagállamok 2006. december 31-ig felhatalmazhatják intéz- ményeiket arra, hogy a VII. melléklet (13), (14), (17) és (18) bekezdésében feltüntetettek helyett a következő táblázatban szereplő minimális különbözeti, átviteli és outright rátát alkal- mazzák, amennyiben illetékes hatóságaik véleménye szerint az intézmények: i. jelentős mértékű áru-kereskedelmi tevékenységet folytat- nak; ii. változatos áru-portfólióval rendelkeznek; és iii. még nincsenek abban a helyzetben, hogy az áru- kockázatokkal kapcsolatos tőkekövetelmény kiszámításá- hoz a VIII. mellékletnek megfelelően belső modelleket alkalmazzák. A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot e cikk alkalmazásá- ról”. 7. Az I. , II. , III. és V. melléklet ezen irányelv mellékletének meg- felelően módosul, illetve ezen irányelv mellékletének megfele- lően a VII. és VIII. melléklettel egészül ki. 2. cikk (1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek ahhoz szükségesek, hogy az ezen irányelv hatálybalépésétől számított legkésőbb 24 hónap- pal annak rendelkezéseinek megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot. Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azok- ban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell csatolni. A hivatko- zás módját a tagállamok határozzák meg. (2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a legfontosabb rendelkezéseit, amelyeket az irányelv hatálya alá tartozó területen elfogadnak. 3. cikk Ez az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetése napján lép hatályba. Táblázat 4. cikk Nemesfémek (arany kivételével) Nem nemesfé- mek Mezőgaz- dasági termékek (softs) Egyéb, beleértve az energiaipari termékeket Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei. Különbözeti ráta (%) Átviteli ráta (%) Outright ráta (%) 1,0 0,3 8 1,2 0,5 1,5 0,6 10 12 1,5 0,6 15 Kelt Luxembourgban, 1998. június 22-én. az Európai Parlament részéről a Tanács részéről az elnök az elnök J. M. GIL-ROBLES J. CUNNINGHAM 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 117 1. Az I. melléklet a következőképpen módosul: MELLÉKLET a) A 4. pontutolsó mondatát el kell hagyni,ésa bekezdés a következő albekezdéssel egészül ki: „Az illetékes hatóságok lehetővé tehetik, hogy a tőzsdén forgalmazott határidős ügyletek esetében a tőkekövetelmény egyenlő legyen a tőzsde által előírt letéti követelménnyel, ha teljes mértékben meggyőződtek arról, hogy az lehetővé teszi a határidős ügylettel kapcsolatos kockázat pontos felmérését, és legalább egyenlő azzal a határidős ügyletre vonatkozó tőkekövetelménnyel, amelyet az e melléklet hátralévő részében ismertetett módszer alkalmazásával végzett számítás, vagy a VIII. mellékletben ismertetett belső modellmódszer alkalmazásával végzett számítás eredményezne. Az illetékes hatóságok 2006. december 31-ig engedélyezhetik továbbá, hogy az általuk elismert elszámolóház által elszámolt, e bekezdésben említett típusú származtatott, tőzsdén kívüli (OTC) ügyletekre kötött szerződésre vonatkozó tőkekövetelmény egyenlő legyen az elszámolóház által előírt letéti követelménnyel, amennyiben teljes mértékben meggyőződtek arról, hogy az lehetővé teszi a származékos ügyletekre vonatkozó szerződéssel kapcsolatos kockázat pontos felmérését, és legalább egyenlő a szóban forgó szerződés tőkekövetelményével, amelyet az e melléklet hátralévő részében ismertetett módszer alkalmazásával végzett számítás, vagy a VIII. mellékletben ismertetett belső modell módszer alkalmazásával végzett számítás eredményezne. ” b) Az 5. pont harmadik albekezdésének helyébea következő szöveg lép: „Az illetékes hatóságoknak rendelkezniük kell arról, hogy az opciókhoz kapcsolódó, delta kockázaton kívüli, egyéb kockázatokra is legyen fedezet. Az illetékes hatóságok megengedhetik, hogy a kibocsátott, tőzsdén forgalmazott opcióval szembeni követelmény megegyezzen a tőzsde által megkövetelt fedezettel, ha teljes mértékben meg vannak győződve arról, hogy az lehetővé teszi az opcióhoz kapcsolódó kockázat pontos felmérését, és az legalább egyenlő az opció azon tőkekövetelményével, amelyet az ezen melléklet további részében meghatározott módszert alkalmazó számítás, vagy a VIII. mellékletben leírt belső modell módszer alkalmazása eredményezne. Az illetékes hatóságok 2006. december 31-ig megengedhetik továbbá, hogy az általuk elismert elszámolóház által elszámolt, tőzsdén kívüli (OTC) opcióra vonatkozó tőkekövetelmény egyenlő legyen az elszámolóház által előírt fedezettel, amennyiben teljes mértékben meggyőződtek arról, hogy az lehetővé teszi az opcióval kapcsolatos kockázat pontos felmérését, és legalább egyenlő a tőzsdén kívüli részében ismertetett módszer (OTC) opció tőkekövetelményével, amelyet az e melléklet alkalmazásával végzett számítás, vagy a VIII. mellékletben ismertetett belső modell módszer alkalmazása eredményezne. Ezenkívül a hatóságok megengedhetik, hogy a megvásárolt, tőzsdén forgalmazott vagy OTC opció tőkekövetelménye ugyanaz legyen, mint az annak alapjául szolgáló értékpapír esetében, azzal a megszorítással, hogy az így adódó tőkekövetelmény nem haladja meg az opció piaci értékét. A kibocsátott OTC opcióval szembeni tőkekövetelményt az annak alapjául szolgáló értékpapírhoz kapcsolódóan kell meghatározni”. további c) A 6 ponthelyébe a következő szöveg lép: „6. A hitelviszonyt megtestesítő és az osztalékra jogosító értékpapírokra vonatkozó opciós utalványokat ugyanúgy kell tekinteni, mint az 5. pont szerinti opciókat”. d) A 33. pont i. alpontja helyébe a következő szöveg lép: „i. a törzsrészvények nem olyan kibocsátótól származnak, amely kizárólag olyan forgalmazott, hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokat bocsátott ki, amelyek tényleges tőkekövetelménye a 14. pontban foglalt 1. táblázatban 8 %, vagy amelyekhez alacsonyabb tőkekövetelmény fűződik csak azért, mert azokra garanciát vállaltak vagy biztosítékot nyújtottak”. 2. A II. melléklet a következőképpen módosul: a) Az 1. pont helyébea következő szöveg lép: „1. Olyan tranzakciók esetében, amelyeknél a hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokat, osztalékra jogosító értékpapírokat vagy árukat az esedékes leszállítási határidőig nem egyenlítik ki (kivéve a visszavásárlási és fordított visszavásárlási megállapodásokat, valamint az értékpapír- és árukölcsönzést, illetve értékpapír- és áru-kölcsönvételt), az intézménynek ki kell számítania a felmerült árkülönbözetet. Ez a különbözet az adott hitelviszonyt megtestesítő értékpapír, osztalékra jogosító értékpapír vagy áru kikötött teljesítési árfolyama és a jelenlegi piaci értéke közötti különbözet, ahol a különbözet veszteséget jelenthet az intézmény számára. A tőkekövetelmény kiszámításához az intézménynek ezt a különbözetet meg kell szoroznia a 2. pontban található táblázat A. oszlopának megfelelő tényezőjével”. 118 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet b) A 3. 1. és 3. 2. ponthelyébe a következő szöveg lép: „3. 1. Az intézménynek tőkével kell rendelkeznie a partnerkockázattal szemben, ha: i. értékpapírokat, illetve árukat fizetett ki azok átvétele előtt, vagy értékpapírokat, illetve árukat szállított le az ellenértékük átvétele előtt; és ii. a határokon átlépő tranzakciók esetében egy vagy több nap eltelt a fizetés vagy leszállítás óta. 3. 2. A tőkekövetelmény azoknak az értékpapíroknak, áruknak vagy készpénznek a 8 %-a, amellyel az intézetnek tartoznak, szorozva az érintett másik félre alkalmazott kockázati súllyal”. c) A 4. 1. pont előtti cím és a 4. 1. pont első albekezdése helyébe a következő szöveg lép: „Visszavásárlási és fordított visszavásárlási megállapodások, értékpapír- és árukölcsönzés, illetve -kölcsönvétel 4. 1 A kereskedési könyvben szereplő értékpapírokon vagy árukon alapuló visszavásárlási megállapodások, valamint értékpapír- és árukölcsönzés esetében az intézmény kiszámítja az értékpapírok vagy az áruk piaci értéke és az intézmény által kölcsönzött összeg vagy az ügylet fedezetéül szolgáló biztosíték piaci értéke közötti különbözetet, amennyiben ez a különbözet pozitív. A fordított visszavásárlási megállapodások, valamint az értékpapír- és áru-kölcsönvétel esetében az intézmény kiszámítja a különbözetet az intézet által kölcsönadott összeg vagy az ügylet fedezetéül szolgáló biztosíték piaci értéke és az átvett értékpapírok vagy az áruk piaci értéke között, amennyiben ez a különbözet pozitív”. 3. A III. melléklet a következőképpen módosul: a) Az 1. ponthelyébe a következő szöveg lép: „1. Ha valamely intézmény teljes nettó devizapozíciójának, illetve nettó aranypozíciójának összege, amelyet az alábbiakban részletezett eljárás szerint számítottak ki, meghaladja teljes saját tőkéjének a 2 %-át, a devizaárfolyam-kockázattal szembeni tőkekövetelmény kiszámításához az intézmény megszorozza nettó devizapozíciójának, illetve nettó aranypozíciójának értékét 8 %-kal. illetékes hatóságok 2004. december 31-ig Az intézmények sajáttőke-követelményüket annak az összegnek a 8 %-kal való megszorzásával számítsák ki, amennyivel teljes nettó devizapozíciójuk és nettó aranypozíciójuk összege meghaladja a teljes szavatoló tőke 2 %-át”. engedélyezhetik, hogy az b) A 3. 1. és 3. 2. ponthelyébe a következő szöveg lép: „3. 1. Első lépésben az intézmény nettó nyitott pozícióit kell kiszámítani minden egyes valutában (ide értve a jelentések alapjául szolgáló valutát is) és aranyban. Ez a pozíció az alábbi (pozitív vagy negatív) összetevők összegéből áll: – nettó készpénzpozíciók (vagyis minden eszköztétel mínusz minden forrástétel, ide értve az adott valutában felhalmozott kamatot is, vagy arany esetében, a nettó azonnali aranypozíciót), – – a nettó határidős pozíciók (vagyis a határidős deviza- és aranyügyletek keretében minden jövőben befolyó összeg mínusz minden jövőben kifizetendő összeg, ide értve a készpénzpozíciókban nem szereplő határidős deviza- és aranyügyleteket és a deviza swap-ügyletek névleges tőkeösszegét), olyan visszavonhatatlan garanciák (és hasonló eszközök), amelyeket biztosan lehívnak, és valószínűsíthetően visszavonhatatlanok, – még fel nem merült, de már lefedezett nettó jövőbeli jövedelmek/kiadások (a jelentést készítő intézmény mérlegelése alapján és az illetékes hatóságok előzetes beleegyezésével a könyvelési bizonylatokba még fel nem vett, de határidős devizaügyletekkel már lefedezett nettó jövőbeli jövedelmek/kiadások szerepelhetnek itt). Az ezzel kapcsolatos mérlegelésnek következetesnek kell lennie, – a deviza és arany opciók teljes könyv szerinti értékének nettó delta (vagy delta alapú) megfelelője, – más opciók (vagyis nem deviza és nem arany opciók) piaci értéke, 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 119 – minden olyan pozíció, amelyet az intézmény kifejezetten azért vállal, hogy ezzel a valutaárfolyamnak a tőkemegfelelésre gyakorolt negatív hatását fedezze, kizárható a nettó nyitott devizapozíciók számításából. Ezeknek a pozícióknak kereskedelmen kívülieknek vagy strukturális jellegűeknek bármilyen megváltoztatásához az illetékes hatóságok beleegyezésére van szükség. Ugyanez az eljárás alkalmazható, ugyanúgy a fenti feltételek szerint azokra az intézmény tulajdonában lévő pozíciókra, amelyek olyan tételekhez kapcsolódnak, amelyeket a szavatoló tőke számításakor már levontak. kizárásukhoz, feltételeik valamint lenniük, kizárási kell és 3. 2. Az illetékes hatóságoknak mérlegelési joguk van, hogy megengedjék az intézményeknek a nettó jelenérték használatát az egyes valutákban és aranyban fennálló nettó nyitott pozíciók kiszámításához. ”. c) A 4. pont első mondatának helyébea következő szöveg lép: „4. Második lépésben az elszámolási pénznemen kívül minden más valutabeli nettó rövid és hosszú pozíciót, valamint aranybeli nettó rövid és hosszú pozíciót azonnali devizaárfolyamon kell átváltani az elszámolási pénznemre”. d) A 7. ponthelyébe a következő szöveg lép: „7. Második lépésben, 2004. december 31-ig az illetékes hatóságok megengedhetik az intézményeknek, hogy ennek a mellékletnek a szempontjából az 1. –6. pontban körvonalazott módszerek helyett alternatív módszereket alkalmazzanak. Az e módszerrel kapott tőkekövetelménynek elegendőnek kell lennie ahhoz, hogy meghaladja a 4. pontban számított nettó nyitott pozíció 2 %-át, és az elmúlt három év összes görgetett, 10 munkanapos időszaka alatti árfolyammozgások elemzése alapján ahhoz, hogy a várható veszteséget az időszak legalább 99 %-ában meghaladja. Az első albekezdésben ismertetett alternatív módszer csak a következő feltételekkel alkalmazható: i. a számítási képletet és a korrelációs együtthatókat az illetékes hatóságok állapítják meg az árfolyammozgásról általuk készített elemzés alapján; ii. az illetékes hatóságok a korrelációs együtthatókat a devizapiacok alakulásának alapján rendszeresen felülvizsgálják”. 4. Az V. melléklet a következőképpen módosul: a) A 2. pont első mondatának helyébea következő szöveg lép:„Az 1. pont rendelkezéseitől eltérően, az illetékes hatóságok engedélyezhetik azoknak az intézményeknek, amelyek kötelesek az I. , II. , III. , IV. , VI. , VII. és VIII. mellékletekben megállapított szavatoló tőke követelmények betartására, hogy alternatív meghatározást alkalmazzanak, amikor csak ezeknek a követelményeknek a betartásáról van szó”. b) A 4. ponthelyébe a következő szöveg lép: „4. A 2. pont c) pontjában említett alárendelt kölcsöntőke nem haladhatja meg az I. , II. , III. , IV. , VI. , VII. és VIII. mellékletben megállapított tőkekövetelményeknek való megfelelést szolgáló eredeti szavatoló tőke legfeljebb 150 %-át, és csak az illetékes hatóságok számára elfogadható, különleges körülmények között közelítheti meg ezt az összeget”. c) A 6. és a 7. pont helyébe a következő szöveg lép: „6. 7. Az illetékes hatóságok engedélyezhetik a befektetési vállalkozásoknak, hogy meghaladják az alárendelt-kölcsöntőke 4. pontban előírt felső határát, ha azt prudenciális szempontból megfelelőnek ítélik meg és feltéve, hogy az ilyen alárendelt-kölcsöntőke és az 5. pontban említett elemek összessége nem haladja meg az I. , II. , III. , IV. , VI. , VII. és VIII. mellékletben megállapított tőkekövetelményeknek való megfelelést szolgáló eredeti szavatoló tőke maximum 200 %-át, vagy ugyanannak az összegnek a 250 %-át, ha a befektetési vállalkozások saját tőkéjük kiszámításakor levonják a 2. pontban említett 2. d) elemet. Az illetékes hatóságok engedélyezhetik a hitelintézeteknek, hogy meghaladják a másodrangú kölcsöntőke 4. pontban előírt felső határát, ha azt prudenciális szempontból megfelelőnek ítélik meg és feltéve, hogy az ilyen alárendelt-kölcsöntőke és az 5. pontban említett elemek összessége nem haladja meg az I. , II. , III. , IV. , VI. , VII. és VIII. mellékletben megállapított tőkekövetelményeknek való megfelelést szolgáló eredeti szavatoló tőke maximum 250 %-át”. 120 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet 5. A szöveg a következő mellékletekkel egészül ki: „VII. MELLÉKLET ÁRUKOCKÁZAT 1. Minden egyes áruügylet vagy származtatott áruügylet-pozíciót szabványos mértékegységben kell kifejezni. Az áruügyletek azonnali (spot) árát az elszámolás pénznemében kell kifejezni. 2. 3. 4. 5. 6. Az arany- vagy származtatott aranypozíciókat úgy kell tekinteni a piaci kockázat kiszámítása szempontjából, mintha a devizaárfolyam-kockázat hatálya alá tartoznának, és a III. vagy VIII. mellékletnek megfelelően kezelendők. E melléklet alkalmazásában a tisztán készletfinanszírozásra szolgáló pozíciók csak az árukockázat számításánál hagyhatók figyelmen kívül. ennek a mellékletnek és Az devizaárfolyam-kockázatokat a forgalmazott, hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokra vonatkozó általános kockázatszámításánál és a devizaárfolyam-kockázat számításánál figyelembe kell venni. nem érintett rendelkezései kamatláb- egyéb által az Ha a rövid pozíció a hosszú pozíciót megelőzően válik esedékessé, az intézményeknek az egyes piacokon fennálló likviditáshiány kockázata ellen is biztosítaniuk kell magukat. A 19. pont alkalmazásában valamely intézmény ugyanabban az áruban és azonos határidős áruügyleteiben, opcióiban és opciós utalványaiban lévő rövid (hosszú) pozícióit meghaladó hosszú (rövid) pozíciói az egyes áruk nettó pozícióival azonosak. Az illetékes hatóságoknak lehetővé kell tenniük a származtatott ügylet pozícióknak – a 8. , 9. és 10. pontban megállapított rendelkezéseknek megfelelően – az alapul szolgáló áru pozíciójakénti kezelését. 7. Az illetékes hatóságok a következő pozíciókat úgy tekinthetik, mint az ugyanazon áru pozícióit: – – az áruk különböző alkategóriáinak pozíciói, amennyiben az alkategóriák egymás helyettesítésére leszállíthatók, és a hasonló áruk pozíciói, amennyiben azok közeli helyettesítők, és amennyiben az ármozgások között legalább egyéves időszakon keresztül, egyértelműen legalább 0,9-es korreláció állapítható meg. Különleges értékpapírok 8. 9. A határidős áruügyleteket, és az áruk vételére vagy eladására vonatkozó határidős kötelezettségvállalásokat szabványos mértékegységben kifejezett, fiktív összegekként kell beépíteni a számítási rendszerbe, és esedékességüket a lejárat napjára való utalással jelölni kell. Az illetékes hatóságok megengedhetik, hogy a tőzsdén forgalmazott határidős ügylet tőkekövetelménye megegyezzen a tőzsde által előírt fedezettel, ha teljes mértékben meg vannak győződve arról, hogy az lehetővé teszi a határidős ügylethez kapcsolódó kockázat pontos felmérését, és az legalább megegyezik a határidős ügylet azon tőkekövetelményével, amelyet az ezen melléklet további részében meghatározott módszert alkalmazó számítás, vagy a VIII. mellékletben leírt belső modell módszer alkalmazása eredményezne. Az illetékes hatóságok 2006. december 31-ig megengedhetik továbbá, hogy az általuk elismert elszámolóház által elszámolt, az e pontban említett típusú, tőzsdén kívüli (OTC) származtatott áruügyletre vonatkozó tőkekövetelmény egyenlő legyen az elszámolóház által előírt fedezettel, amennyiben teljes mértékben meggyőződtek arról, hogy az lehetővé teszi a származtatott ügylettel kapcsolatos kockázat pontos felmérését, és legalább a szóban forgó ügylet azon tőkekövetelményével egyenlő, amelyet az e melléklet további részében ismertetett módszer alkalmazásával végzett számítás, vagy a VIII. mellékletben ismertetett belső modell módszer alkalmazása eredményezne. Azokat az áru swap-ügyleteket, ahol az ügylet egyik oldalán rögzített ár, a másik oldalán pedig az aktuális piaci ár áll, a lejárat szerinti lépcsőzetes megközelítésbe úgy kell beépíteni, mint az olyan ügylet fiktív összegével egyenlő pozíciók sorozatát, ahol egy pozíció a swa-pügylet egy kifizetésének felel meg, és be kell sorolni a 13. pontban szereplő, lejárati sávokat tartalmazó táblázatba. A pozíciók hosszú pozícióknak minősülnek, ha az intézmény rögzített árat fizet és változó árat kap, illetve rövid pozícióknak minősülnek, ha az intézmény rögzített árat kap és változó árat fizet. Azokat az áru swap-ügyleteket, ahol az ügylet oldalain különböző áruk állnak, a lejárati sávok módszere esetében a megfelelő elszámolási sávban kell elszámolni. 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 121 10. Az áruügyletekre vagy származtatott áruügyletekre vonatkozó opciókat úgy kell kezelni, mintha azoknak az alapul szolgáló áru összegével egyenlő értékű pozíciók lennének, amelyekre az opció vonatkozik, megszorozva a delta értékével ennek a mellékletnek az értelmében. Az utóbbi pozíciók nettósíthatók az alapul szolgáló azonos áruügylet vagy származtatott áruügylet kiegyenlítő pozíciókkal szemben. Az alkalmazott delta érték az adott tőzsde által alkalmazott delta érték, amelyet az illetékes hatóságok számítanak ki, vagy ezek hiányában, továbbá a tőzsdén kívüli (OTC) opciók esetében az intézmény számít ki, azzal a feltétellel, hogy az illetékes hatóságok meggyőződtek arról, hogy az intézmény által alkalmazott modell megfelelő. Az illetékes hatóságok ugyanakkor előírhatják, hogy az intézmények delta értékeiket az illetékes hatóságok által meghatározott módszer alkalmazásával számítsák ki. Az illetékes hatóságok előírhatják az áruopciókkal kapcsolatos, delta kockázaton kívüli egyéb kockázatokkal szembeni biztosítéknyújtást. Az illetékes hatóságok megengedhetik, hogy a jegyzett, tőzsdei áruügylet-opció tőkekövetelménye megegyezzen a tőzsde által előírt fedezettel, ha teljes mértékben meg vannak győződve arról, hogy az biztosítja az opcióhoz kapcsolódó kockázat pontos felmérését, és az legalább megegyezik az opció azon tőkekövetelményével, amelyet az ezen melléklet további részében meghatározott módszert alkalmazó számítás, vagy a VIII. mellékletben leírt belső modell módszer alkalmazása eredményezne. Az illetékes hatóságok 2006. december 31-ig megengedhetik továbbá, hogy az általuk elismert elszámolóház által elszámolt tőzsdén kívüli (OTC) áruügylet-opcióra vonatkozó tőkekövetelmény egyenlő legyen az elszámolóház által előírt fedezettel, amennyiben teljes mértékben meggyőződtek arról, hogy az lehetővé teszi az opcióval kapcsolatos kockázat pontos felmérését, és legalább a tőzsdén kívüli (OTC) opció azon tőkekövetelményével egyenlő, amelyet az e melléklet további részében ismertetett módszer alkalmazásával végzett számítás, vagy a VIII. mellékletben ismertetett belső modell módszer alkalmazása eredményezne. Ezenfelül megengedhetik, hogy a megvásárolt, (OTC) áruügylet-opció tőkekövetelménye megegyezzen az alapul szolgáló áru követelményével, azzal a kikötéssel, hogy az így keletkező követelmény nem haladja meg az opció piaci értékét. A jegyzett, tőzsdén kívüli (OTC) opció tőkekövetelményét az annak alapjául szolgáló árura tekintettel kell megállapítani. tőzsdén forgalmazott vagy tőzsdén kívüli 11. Az árukra vonatkozó opciós utalványokat ugyanúgy kell kezelni, mint a 10. pontban foglalt áruopciókat. 12. A visszavásárlási megállapodásban az áruk vagy áruk tulajdonjogához kötődő szavatolt jogok átruházójának, valamint árukölcsönzési-megállapodásokban az áruk kölcsönbeadójának az ilyen árukat bele kell foglalnia tőkekövetelményeinek e melléklet szerinti kiszámításába. a) Lejárat szerinti lépcsőzetes megközelítés 13. Az intézmény minden egyes árura külön lejárati sávot alkalmaz a következő táblázattal összhangban. Minden árupozíciót és minden olyan pozíciót, amely ugyanazon árupozíciónak minősül, a 7. pontnak megfelelően be kell sorolni a megfelelő lejárati sávba. A tényleges árukészleteket az első lejárati sávba kell besorolni. Lejárati sáv (1) 0 ≤ 1 hónap 1 ≤ 3 hónap > 3 ≤ 6 hónap > 6 ≤ 12 hónap > 12 ≤ 2 év > 2 ≤ 3 év > 3 év Különbözeti ráta (%-ban) (2) 1,50 1,50 1,50 1,50 1,50 1,50 1,50 14. Az illetékes hatóságok megengedhetik, hogy az azonos, illetve a 7. pont szerint azonosnak minősülő árupozíciókat kiegyenlítésre, illetve nettó alapon a megfelelő lejárati sávba besorolásra kerüljenek: – az azonos napon lejáró szerződésbeli pozíciók esetében, valamint 122 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet – az egymáshoz képest 10 napon belül lejáró szerződésekbeli pozíciók esetében, amennyiben az ügyletet olyan piacokon forgalmazzák, amelyek napi szállítási határidőkkel rendelkeznek. 15. Az intézmény ezt követően kiszámítja a hosszú pozíciók összegét és a rövid pozíciók összegét mindegyik lejárati sávban. Az előbbi (utóbbi) utóbbival (előbbivel) kiegyenlített összege egy adott lejárati sávban az adott sávon belül kiegyenlített pozíció lesz, míg a fennmaradó hosszú, illetve rövid pozíció ugyanannak a sávnak nem kiegyenlített pozíciója lesz. 16. Az adott lejárati sávon belüli nem kiegyenlített hosszú (rövid) pozíció egy másik lejárati sávban lévő nem kiegyenlített rövid (hosszú) pozícióval kiegyenlített pozíciója a két lejárati sáv közötti kiegyenlített pozíció lesz. Az a nem kiegyenlített hosszú, illetve nem kiegyenlített rövid pozíció, ami így sem párosítható össze, lesz a nem kiegyenlített pozíció. 17. Az intézménynek az egyes árukkal kapcsolatos tőkekövetelménye a megfelelő lejárati sávok táblázata alapján a következők összegeként számítandó ki: i. ii. a kiegyenlített hosszú és rövid pozíciók összege, megszorozva az egyes lejárati sávokra a 13. pontban található táblázat második oszlopában feltüntetett különbözeti rátával és az áru azonnali árával; a két lejárati sáv közötti viszonylatban kiegyenlített pozíció minden olyan lejárati sávra, amelyikbe egy nem kiegyenlített pozíció került átvitelre, megszorozva 0,6 %-kal (átviteli ráta) és az áru azonnali árával; iii. a fennmaradó nem kiegyenlített pozíciók, megszorozva 15 %-kal (outright ráta) és az áru azonnali árával. 18. Az intézménynek az árukockázattal kapcsolatos teljes tőkekövetelményét az egyes árukra a 17. pontnak megfelelően kiszámított tőkekövetelmények összegeként kell kiszámolni. b) Egyszerűsített megközelítés 19. Az intézménynek az egyes árukkal kapcsolatos tőkekövetelményét a következők összegeként kell kiszámítani: i. a nettó, hosszú vagy rövid pozíciók 15 %-a, szorozva az áru azonnali árával; ii. a hosszú és a rövid pozíciók összegeként kapott bruttó pozíció 3 %-a, szorozva az áru azonnali árával. 20. Az intézménynek az árukockázattal kapcsolatos teljes tőkekövetelményét az egyes árukra a 19. pontnak megfelelően kiszámított tőkekövetelmények összegeként kell kiszámolni. VIII. MELLÉKLET BELSŐ MODELLEK 1. 2. Az illetékes hatóságok az e mellékletben megállapított feltételek mellett megengedhetik az intézményeknek, hogy a pozíció-kockázatukra, devizaárfolyam-kockázatukra és/vagy árukockázatukra vonatkozó tőkekövetelményt az I. , III. és VII. mellékletben ismertetett módszerek helyett vagy azokkal kombinálva saját belső kockázatkezelési modelljeik szerint számítsák ki. Az illetékes hatóságoknak minden esetben kifejezett formában el kell ismerniük a tőkefelügyeleti célra alkalmazott modelleket. Az elismerés csak akkor adható meg, ha az illetékes hatóságok meggyőződtek arról, hogy az intézmény kockázatkezelési rendszere elméletileg megalapozott, egységesen végrehajtott és különösen megfelel a következő minőségi előírásoknak: i. ii. a belső kockázatértékelési modell szorosan illeszkedik az intézmény napi kockázatkezelési folyamatába, és alapul szolgál a kockázatvállalásoknak az intézmény felső vezetése felé történő jelentéséhez; az intézmény az üzleti kereskedelmi részlegétől független kockázatellenőrzési részleggel rendelkezik, amely közvetlenül a felső vezetésnek számol be. A részleg felel az intézmény kockázatkezelési rendszerének megtervezéséért és végrehajtásáért. A kockázatértékelési modell eredményeiről és az üzletkötési limitekkel kapcsolatban hozandó intézkedésekre vonatkozóan napi jelentéseket készít és azokat elemzi; 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 123 iii. iv. v. az intézmény igazgatótanácsa és felső vezetése aktívan részt vesz a kockázatellenőrzési folyamatban, és a kockázatellenőrző részleg által készített napi jelentéseket olyan szintet képviselő vezetés nézi át, amely megfelelő hatáskörrel rendelkezik az egyes üzletkötők által vállalt pozíciók, valamint az intézmény teljes kockázatvállalása csökkentésének végrehajtását illetően; az intézmény a kifinomult modellek használatában jártas, megfelelő létszámú alkalmazottal rendelkezik a forgalmazás, a kockázatellenőrzés, az auditálás és a back-office területeken; az intézmény kialakult eljárásokkal rendelkezik a kockázatértékelési rendszer általános működésével kapcsolatos, dokumentált belső irányelveknek és ellenőrzésnek való megfelelés figyelemmel kísérésére és biztosítására; vi. az intézmény modelljei a kockázatértékelésben megfelelő pontosságú, igazolható, időbeli sorrend szerinti nyilvántartással rendelkeznek; vii. az intézmény rendszeresen szigorú stressz-vizsgálati programokat végez, amely eredményeit a felső vezetés vizsgálja felül, és azok az általa megállapított irányelvekben és limitekben tükröződnek; viii. az intézmény rendszeres belső ellenőrzési eljárásának részeként köteles független felülvizsgálatot végezni kockázatértékelési rendszerét illetően. Ennek a felülvizsgálatnak az üzleti kereskedelmi részlegek tevékenységeire és a független kockázatellenőrző részleg tevékenységeire is ki kell terjednie. Az intézménynek évente legalább egyszer felül kell vizsgálnia egész kockázatkezelési eljárását. A felülvizsgálatnál a következő szempontokat kell figyelembe venni: – a kockázatkezelési rendszer és eljárás dokumentációjának, valamint a kockázatellenőrző részleg szervezetének alkalmassága, – a piaci kockázatértékelés napi kockázatkezelésbe való beépítése és a vezetői információs rendszer integritása, – az az eljárás, amit az intézmény a főiroda és a back-office alkalmazottai által használt kockázatárazási modellek és értékelési rendszerek jóváhagyására alkalmaz, – a kockázatértékelési modell által lefedett piaci kockázatok köre és a kockázatértékelési eljárásban történő bármilyen jelentősebb változás érvényesítése, – a pozíciókra vonatkozó adatok pontossága és teljessége, a volatilitási és korrelációs feltevések pontossága és megfelelősége, valamint az értékelés és a kockázatérzékenységi számítások pontossága, – az intézmény által a belső modellek működtetésére felhasznált adatforrások következetességének, időszerűségének és megbízhatóságának – beleértve az ilyen adatforrások függetlenségét – értékelésére alkalmazott ellenőrzési eljárás, és – az intézmény által a modell pontosságának felmérése érdekében végzett utólagos tesztelés értékelésére alkalmazott ellenőrzési eljárás. 3. Az intézmény modelljének pontosságát és teljesítményét egy utólagos ellenőrzési program segítségével kíséri figyelemmel. Az utólagos ellenőrzésnek minden munkanapra vonatkozóan összehasonlítást kell nyújtania az intézménynek a portfólió napvégi pozícióira vonatkozó modellje által kiadott egynapi kockázati értéke mértékének, és a portfólió értékének a következő munkanap végéig bekövetkezett egynapi változására vonatkozóan. Az illetékes hatóságok vizsgálják az intézménynek a portfólió értékében bekövetkezett tényleges és feltételes változásokra vonatkozó utólagos ellenérzés elvégzésére vonatkozó kapacitását. A portfólió értékének feltételes változásaira vonatkozóan végzett utólagos ellenőrzés a portfólió nap végi értékének és, változatlan pozíciókat feltételezve, a következő nap végi értékének az összehasonlítása alapján történik. Az illetékes hatóságok előírják az intézményeknek, hogy megfelelő intézkedéseket hozzanak utólagos ellenőrzési programjuk fejlesztésére, amennyiben az hiányosnak bizonyul. 4. A tőzsdén forgalmazott hitelviszonyt megtestesítő értékpapír- és osztalékra jogosító értékpapír-pozíciókkal kapcsolatos egyedi kockázatokra vonatkozó tőkekövetelmény kiszámítását illetően az illetékes hatóságok akkor ismerhetik el egy intézmény belső modelljének használatát, ha az e melléklet további részében szereplő feltételeken felül a következőknek is megfelel: – magyarázatot ad a portfólió időbeli árváltozásaira, – – – képes mérni a koncentrációt a portfólió nagyságát és az összetételében bekövetkezett változásokat illetően, kedvezőtlen körülmények között is teherbíró, arra irányuló utólagos ellenőrzéssel érvényesítik, hogy képes-e az egyedi kockázat pontos észlelésére. Ha az illetékes hatóságok lehetővé teszik ezen utólagos ellenőrzésnek az adott al-portfóliókon való elvégzését, akkor azokat következetesen kell kiválasztani. 124 HU 5. Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet Az olyan belső modelleket használó intézmények esetében, amelyek a (4) bekezdés szerint nem elismertek, az egyedi kockázatra az I. mellékletnek megfelelően kiszámított külön tőkeösszeg alkalmazandó. 6. A 10. pont ii. alpontja alkalmazásában az intézmény saját számításának eredményeit legalább 3-as tényezővel kell megszorozni. 7. A szorzótényezőt az alábbi táblázatnak megfelelően egy 0 és 1 közötti plusz-tényezővel meg kell növelni a legutóbbi 250 munkanapban az intézmény által végzett utólagos ellenőrzés által észlelt túllépések számától függően. Az illetékes hatóságok előírják az intézmény számára, hogy a túllépések számát a portfólió értékének tényleges vagy feltételes változásaira végzett utólagos ellenőrzés alapján következetesen számítsa ki. Túllépésnek számít az a portfólió értékében egy nap alatt bekövetkezett változás, ami meghaladja az intézmény modellje által kiadott egynapos kockázati érték mértékét. A plusz-tényező meghatározásához a túllépések számát legalább negyedévente fel kell mérni. A túllépések száma Kevesebb, mint 5 5 6 7 8 9 10 vagy annál több Plusz-tényező 0,00 0,40 0,50 0,65 0,75 0,85 1,00 Az illetékes hatóságok egyes esetekben és kivételes helyzetben eltekinthetnek a szorzótényezőnek a fenti táblázat szerinti plusz-tényezővel történő megnövelésétől, ha az intézmény az illetékes hatóságok felé igazolta, hogy az ilyen növelés indokolatlan lenne, és hogy a modell alapvetően megbízható. Ha több túllépés jelzi, hogy a modell nem kellőképpen pontos, az illetékes hatóságok visszavonhatják a modell elismerését, vagy megfelelő intézkedéseket hozhatnak a modell haladéktalan kiigazításának biztosítására. Annak érdekében, hogy az illetékes hatóságok folyamatosan ellenőrizhessék a plusz-tényező alkalmasságát, az intézmény köteles haladéktalanul, de minden esetben legfeljebb öt munkanapon belül értesíteni az illetékes hatóságokat az utólagos ellenőrzési programjukból származó olyan túllépésekről, amelyek a fenti táblázat szerint a plusz-tényező növekedését vonnák maga után. 8. Ha az intézmény modelljét az illetékes hatóságok a 4. pontnak megfelelően elismerték az egyedi kockázattal kapcsolatos tőkekövetelmény kiszámítását illetően, az intézmény a 6. , 7. és 10. pont szerint kiszámított tőkekövetelményét a következők valamelyike szerinti összegű pótdíjjal növeli meg: i. ii. a kockázati érték mértékének az egyedi kockázati része, amit a felügyeleti iránymutatásnak megfelelően, vagy az intézmény választása szerint el kell különíteni; a hitelviszonyt megtestesítő és osztalékra jogosító értékpapír-pozíciók al-portfólióinak kockázati értékének egyedi kockázatot tartalmazó értékelései. Az ii. lehetőséget alkalmazó intézményeknek előre meg kell határozniuk al-portfólió struktúrájukat, és azt az illetékes hatóságok hozzájárulása nélkül nem változtathatják meg. 9. Az illetékes hatóságok eltekinthetnek a 8. pont szerinti, pótdíjra vonatkozó követelménytől, ha az intézmény igazolja, hogy modellje az elfogadott nemzetközi normákkal összhangban, a forgalmazott hitelviszonyt megtestesítő és osztalékra jogosító értékpapír-pozícióival kapcsolatos esemény- és mulasztási kockázatokat is pontosan képes észlelni. 10. Az intézményeknek a következők közül a magasabb tőkekövetelménynek kell eleget tenniük: i. az e mellékletben meghatározott paramétereknek megfelelően értékelt előző napi kockázati érték; 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 125 ii. a megelőző 60 munkanapon mért napi kockázati értékek átlaga, szorozva a 6. pontban említett tényezővel, és a 7. pontban említett plusz-tényezővel korrigálva. 11. A kockázati érték kiszámítására a következő minimális követelmények vonatkoznak: i. legalább naponta történő kockázati érték számítás; ii. 99 %-os, egyoldalú konfidencia-intervallum; iii. 10 napos tartási periódus; iv. legalább egyéves tényleges megfigyelési időszak, kivéve, ha az árfolyam-ingadozás jelentős növekedése ennél rövidebb megfigyelési időszakot indokol; v. háromhavonkénti adatállomány-frissítés. 12. Az illetékes hatóságok megkövetelik, hogy a modell pontosan mérje az opciók, illetve opciószerű pozíciók összes lényeges árfolyamkockázatát, és a modell által le nem fedett minden más kockázatra a szavatoló tőke formájában megfelelő fedezet álljon rendelkezésre. 13. Az illetékes hatóságok megkövetelik, hogy a kockázatértékelési modell észlelje az intézménynek a vonatkozó piacokon folytatott tevékenységének szintjétől függő, megfelelő számú kockázati tényezőt. Legalább a következő rendelkezéseket be kell tartani: i. ii. iii. iv. a kamatlábkockázat esetében a kockázatértékelési rendszernek magában kell foglalnia egy sor olyan kockázati tényezőt az egyes valuták kamatlábaira vonatkozóan, amelyre az intézmény mérlegben szereplő vagy mérlegen kívüli pozícióit illetően kamatláb-érzékeny. Az intézménynek a hozamgörbéket az általánosan elfogadott megközelítések valamelyikével kell modelleznie. A főbb piacok és valuták esetében jelentősebb kamatlábkockázat esetén a hozamgörbét legalább hat lejárati sávra kell osztani a kamatláb-ingadozásoknak a hozamgörbe mentén való változásának követése érdekében. A kockázatkezelési rendszernek a különböző hozamgörbék közötti tökéletesnél gyengébb korrelációban lévő mozgások kockázatát is kezelnie kell; a devizaárfolyam-kockázatot illetően a kockázatértékelési rendszernek magában kell foglalnia az aranyban és az intézmény egyedi külföldi valutában megnevezett pozícióinak megfelelő kockázati tényezőket; a részvénykockázatot illetően a kockázatértékelési rendszernek legalább minden olyan részvénypiacra külön kockázati tényezőt kell használni, ahol az intézmény jelentős pozíciókkal rendelkezik; tényezőt kell használni, ahol az intézmény jelentős pozíciókkal az árukockázatot illetően a kockázatértékelési rendszernek legalább minden olyan árura külön kockázati rendelkezik. A kockázatértékelési rendszernek mérnie kell a hasonló, de nem azonos áruk és a határidős árfolyamokban a lejárati megfelelések hiányából adódó változások kockázata közötti, tökéletesnél gyengébb korreláció kockázatát is. Továbbá figyelembe kell vennie a piac jellemzőit, különösen a leszállítási határidőket, és a kereskedők részére a pozíciók lezárására biztosított hatáskört. 14. Az illetékes hatóságok, a kockázati kategóriákon belül és a kockázati kategóriák között, megengedhetik az intézményeknek empirikus korrelációk használatát is, ha meggyőződtek arról, hogy az intézménynek a korrelációk mérésére szolgáló rendszere megalapozott és egységesen megvalósított. ”


title: Il-protokoll ta' l-emenda għall-Konvenzjoni Ewropea dwar il-protezzjoni ta' l-annimali vertebrati wżati għal għanijiet sperimentali u għanijiet oħra xjentifiċi Strasburgu, it-22 ta' Ġunju 1998

eurovoc_concepts:
European convention
animal experimentation
animal welfare
protocol to an agreement
ratification of an agreement

text: 15/Vol. 7 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 509 22003A0806(01) L 198/11 IL-ĠURNAL UFFIĊJALI TA’ L-UNJONI EWROPEA 6. 8. 2003 ANNESS IL-PROTOKOLL TA’ L-EMENDA għall-Konvenzjoni Ewropea dwar il-protezzjoni ta’ l-annimali vertebrati wżati għal għanijiet sperimentali u għanijiet oħra xjentifiċi Strasburgu, it-22 ta’ Ġunju 1998 L-ISTATI MEMBRI TAL-KUNSILL TA’ L-EWROPA U TAL-KOMUNITÀ EWROPEA, Firmatarji ta’ dan il-Protokoll mal-Konvenzjoni Ewropea dwar il-Protezzjoni ta’ l-Annimali Vertebrati wżati għal Għanijiet Sperimentali u Oħra Xjentifiċi, miftuħa għall-firma fi Strasburgu, fit-18 ta’ Marzu 1986 (minn issa’ l quddiem imsejħa l-Konvenzjoni) WARA LI KKUNSIDRAW il-Konvenzjioni li tinkludi disposizzjonijiet ġenerali ddisinjati sabiex jissalvagwardaw l-annimali maħsuba għalbiex jintużaw għal għanijiet xjentifiċi mill-uġigħ u n-niket, u fir-riżoluzzjoni tagħhom li jillimitaw l-użu ta’ l-annimali għal għanijiet sperimentali u oħra xjentifiċi, bil-għan li jibdlu dan l-użu kulmeta jkun possibbli, b’mod partikolari billi jfittxu miżuri alternattivi u jħeġġu l-użu ta’ dawn il-miżuri alternattivi, FILWAQT LI JQISU n-natura teknika tad-disposizzjonijiet inklużi fl-Appendiċijiet mal-Konvenzjoni, FILWAQT LI JAGĦRFU l-ħtieġa li jiżguraw il-konsistenza tagħhom mar-riżultti tar-riċerka fl-oqsma koperti, FTIEHMU KIF ĠEJ: Artikolu 1 L-Artikolu 30 tal-Konvenzjoni għandu jiġi emendat kif ġej: “1. Il-Partijiet għandhom, fi żmien ħames snin mid-dħul fis- seħħ ta’ din il-Kovenzjoni u kull ħames snin wara dan, jew iktar spiss jekk maġġoranza tal-Partijiet hekk jitolbu, iżommu konsultazzjonijiet multilaterali ġewwa l-Kunsill l-Ewropea sabiex jeżaminaw l-applikazzjoni ta’ din ta’ il-Konvenzjoni, u l-opportunità li jirriveduha jew jestendu kull waħda mid-disposizzjonijiet tagħha. 2. Dawn il-konsultazzjonijiet għandhom isiru fil-laqgħat imsejħa mis-Segretarju Ġenerali tal-Kunsill ta’ l-Ewropa. Il-Partijiet għandhom jikkomunikaw l-isem tar- rappreżentat tagħhom lis-Segretarju Ġenerali tal-Kunsill ta’ l-Ewropa mill-inqas xahrejn qabel il-laqgħat. 3. Bla ħsara għad-disposizzjonijiet ta’ din il-Konvenzjoni, il-Partijiet għandhom ifasslu r-regoli tal-proċedura għall- konsultazzjonijiet. ” Artikolu 2 Il-Konsvenzjoni għandha tkun issupplimentata minn Parti ġdida XI: “L-emendi” jinkludu l-Artikolu ġdid 31 kif ġej: “1. Kull emenda għall-Appendiċijiet A u B, proposti minn Parti jew mill-Kumitat tal-Ministri tal-Kunsill ta’ l-Ewropa għandha tiġi kkomunikata lis-Segretarju Ġenerali tal- Kunsill ta’ l-Ewropa u mibgħuta minnu lill-Istati Membri tal-Kunsill ta’ l-Ewropa, lill-Komunità Ewropea u lil kull Stat mhux membru li jkun aderixxa, jew ġie mistiedem li jaderixxi mal-Konvenzjoni skond id-disposizzjonijiet ta’ l-Artikolu 34. ta’ qabel 2. Kull emenda proposta skond id-disposizzjonijiet eżaminata tal- paragrafu fil- għandha konsultazzjoni multilaterali mhux inqas minn sitt xhur wara d-data ta’ meta jkun bagħatha s-Segretarju Ġenerali fejn tista’ tiġi adottata bil-maġġoranza ta’ żewġ terzi tal- Partijiet It-test adottat għandu jintbagħat lill-Partijiet. tiġi 3. Tnax-il xahar mill-adozzjoni tagħha f’laqgħa multilterali, kull emenda għandha tidħol fis-seħħ għajr jekk terz mill- Partijiet ikunu nnotifikaw oġġezzjoniiet. ” Artikolu 3 L-Artikoli minn 31 sa 37 tal-Konvenzjoni għandhom isiru l-Artikoli minn 32 sa 39 tal-Konvenzjoni rispettivament. Artikolu 4 1. Dan il-Protokoll għandu jkun miftuħ għall-firma tal-Firmatarji tal-Konvenzjoni li jistgħu jsiru Partijiet minn dan il-Protokoll bi: (a) il-firma mingħajr riserva dwar ir-ratifika, l-aċċettazzjoni jew l-approvazzjoni; jew (b) il-firma bla ħsara l-approvazzjoni, segwita mir-ratifika, l-approvazzjoni. għar-ratifika, l-aċċettazzjoni l-aċċettazzjoni jew jew 510 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 15/Vol. 7 dwar riserva 2. Firmatarju tal-Konvenzjoni jista’ ma jiffirmax dan il-Protokoll mingħajr jew l-approvazzjoni, tar-ratifika, l-aċċettazzjoni jew l-approvazzjoni, sakemm ikun diġà ddepożita jew jiddepożita tar-ratifika, l-aċċettazzjoni jew l-approvazzjoni tal-Konvenzjoni. jew jiddepożita simultanjament l-aċċettazzjoni ir-ratifika, strument strument 3. L-Istati li aderixxew mal-Konvenzjoni jistgħu jaderixxu wkoll ma’ dan il-Protokoll. 4. L-istrumenti tar-ratifika, l-aċċettazzjoni l-approvazzjoni jew l-adeżjoni għandhom jiġu ddepożitati mas-Segretarju Ġenerali tal- Kunsill ta’ l-Ewropa. Artikolu 5 Dan il-Protokoll għandu jidħol fis-seħħ fit-30 jum wara d-data li fiha l-Partijiet għall-Konvenzjoni jkunu saru Partijiet għal dan il-Protokoll skond l-Artikolu 4. Artikolu 6 Is-Segretarju Ġenerali tal-Kunsill ta’ l-Ewropa għandu jinnotifika lill-Istati Membri tal-Kunsill ta’ l-Ewropa, lill-Partijiet l-oħra mal- Konvenzjoni u lill-Komunità Ewropea dwar: (a) kull firnma mingħajr riserva rigward ir-ratifika, l-aċċettazzjoni jew l-approvazzjoni; (b) kull firma b’riserva rigward ir-ratifika, l-aċċettazzjon jew l-approvazzjoni; (ċ) kull depożitu ta’ strument ta’ ratifika, aċċettzzjoni, approvazzjoni jew adeżjoni; (d) kull data tad-dħul fis-seħħ ta’ dan il-Protokoll skond l-Arti- kolu 5 tiegħu; (e) kull att, notifika jew komunikazzjoni oħra li għandha x’taqsam ma’ dan il-Protokoll. B’xhieda ta’ dan, dawk hawn taħt iffirmati, awtorizzati għalhekk kif mistħoqq, iffirmaw dan il-Protokoll. Magħmul fi Strasburgu, dan it-tnejn u għoxrin jum ta’ Ġunju 1998, bl-ilsien Ingliż u bl-ilsien Franċiż, biż-żewġ testi jkunu ugwalment awtentiċi, f’kopja waħda li għandha tiġi ddespożitata fl-arkivji tal-Kunsill ta’ l-Ewropa. Is-Segretarju Ġene- rali tal-Kunsill ta’ l-Ewropa għandu jittrasmetti kopji attestati lill- Istati Membri tal-Kunsill ta’ lill-Partijiet l-oħra tal- Konvenzjoni u lill-Komunità Ewropea. l-Ewropa,


title: 98/704/Euratom: Neuvoston päätös, tehty 22 päivänä kesäkuuta 1998, yhteistyöstä kansainvälisen lämpöydinkoereaktorin (ITER) teknisessä suunnittelutoiminnassa (EDA) tehdyn Euroopan atomienergiayhteisön, Japanin hallituksen, Venäjän federaation hallituksen sekä Amerikan yhdysvaltain hallituksen välisen sopimuksen jatkamisesta

eurovoc_concepts:
EAEC
Japan
Russia
United States
cooperation agreement (EU)
nuclear reactor

formats: html print


title: Ändringsprotokoll till den europeiska konventionen om skydd av ryggradsdjur som används för försöks- och annat vetenskapligt ändamål


title: Reglamento (CE) nº 1285/98 de la Comisión de 22 de junio de 1998 por el que se modifica el Reglamento (CEE) nº 2123/89 por el que se establece la lista de mercados representativos para el sector de la carne de porcino en la Comunidad

eurovoc_concepts:
EU market
Ireland
Luxembourg
Spain
common organisation of markets
pigmeat

text: 23. 6. 98 ‹ ES ‹ Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 178/5 REGLAMENTO (CE) No 1285/98 DE LA COMISI(cid:222)N de 22 de junio de 1998 por el que se modifica el Reglamento (CEE) no 2123/89 por el que se establece la lista de mercados representativos para el sector de la carne de porcino en la Comunidad LA COMISI(cid:222)N DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO: Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Art(cid:146)culo 1 Visto el Reglamento (CEE) no 2759/75 del Consejo, de 29 de octubre de 1975, por el que se establece la organiza- ci(cid:155)n com ´un de mercados en el sector de la carne de porcino (1), cuya ´ultima modificaci(cid:155)n la constituye el Reglamento (CE) no 3290/94 (2), y, en particular, el apar- tado 6 de su art(cid:146)culo 4, Considerando que el Reglamento (CEE) no 2123/89 de la Comisi(cid:155)n (3), cuya ´ultima modificaci(cid:155)n la constituye el Reglamento (CE) no 532/96 (4), establece la lista de los mercados representativos del sector de la carne de porcino de la Comunidad; Considerando que en Irlanda, en Luxemburgo y en Espa ˜na se ha efectuado un cambio en los mercados repre- sentativos; que, por este motivo, es necesario modificar la lista de los mercados representativos del sector comuni- tario de la carne de porcino establecida en el anexo del Reglamento (CEE) no 2123/89; El anexo del Reglamento (CEE) no 2123/89 quedar ´a modificado como sigue: 1) El punto 4 ser ´a sustituido por el texto siguiente: «4. El conjunto de los centros de cotizaci(cid:155)n siguientes: Ebro (Zaragoza), Mercolleida (Lleida), Campillos (M ´alaga), Segovia, Segura (Murcia), Silleda (Ponteve- dra) y el conjunto de los mercados siguientes: Alhama (Murcia), Barcelona, Binefar (Huesca), Burgos, Cala- mocha (Teruel), Mollerussa (Lleida), Pamplona, Porri ˜no (Pontevedra), Segovia, Sierra de Yeguas (M ´alaga), Valdepe ˜nas (Ciudad Real). ». 2) El punto 7 ser ´a sustituido por el texto siguiente: «7. El conjunto de los mercados siguientes: Rooskey, Waterford, Tralee e Mitchelstown. ». 3) El punto 9 ser ´a sustituido por el texto siguiente: «9. El mercado siguiente: Esch. ». Considerando que las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comit(cid:130) de gesti(cid:155)n de la carne de porcino, Art(cid:146)culo 2 El presente Reglamento entrar ´a en vigor el 1 de julio de 1998. El presente Reglamento ser ´a obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro. Hecho en Bruselas, el 22 de junio de 1998. Por la Comisi(cid:155)n Franz FISCHLER Miembro de la Comisi(cid:155)n (1) DO L 282 de 1. 11. 1975, p. 1. (2) DO L 349 de 31. 12. 1994, p. 105. (3) DO L 203 de 15. 7. 1989, p. 23. (4) DO L 78 de 28. 3. 1996, p. 14