title: Regulamento (CE) nº 1411/98 da Comissão de 1 de Julho de 1998 que rectifica o Regulamento (CE) nº 1381/98 que fixa os direitos de importação no sector do arroz

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
rice

text: 2. 7. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 188/33 REGULAMENTO (CE) Nº 1411/98 DA COMISS(cid:212)O de 1 de Julho de 1998 que rectifica o Regulamento (CE) nº 1381/98 que fixa os direitos de importa(cid:135)(cid:209)o no sector do arroz A COMISS(cid:212)O DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO: Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, Tendo em conta o Regulamento (CE) nº 3072/95 do Conselho, de 22 de Dezembro de 1995, que estabelece a organiza(cid:135)(cid:209)o comum de mercado do arroz (1), alterado pelo Regulamento (CE) nº 192/98 (2), Considerando que uma verifica(cid:135)(cid:209)o revelou a exist(cid:136)ncia de um erro no anexo I do Regulamento (CE) nº 1381/98 da Comiss(cid:209)o (3); que (cid:130), pois necess(cid:145)rio rectificar o regula- mento em causa, Artigo 1º O anexo I do Regulamento (CE) nº 1381/98 (cid:130) substitu(cid:146)do pelo anexo do presente regulamento. Artigo 2º O presente regulamento entra em vigor em 2 de Julho de 1998. (cid:144) aplic(cid:145)vel a partir de 1 de Julho de 1998. O presente regulamento (cid:130) obrigat(cid:155)rio em todos os seus elementos e directamente aplic(cid:145)vel em todos os Estados-membros. Feito em Bruxelas, em 1 de Julho de 1998. Pela Comiss(cid:209)o Franz FISCHLER Membro da Comiss(cid:209)o (1) JO L 329 de 30. 12. 1995, p. 18. (2) JO L 20 de 27. 1. 1998, p. 16. (3) JO L 187 de 1. 7. 1998, p. 10. L 188/34 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 2. 7. 98 ANEXO Direitos de importa(cid:135)(cid:209)o aplic(cid:145)veis ao arroz e (cid:133)s trincas Direitos de importa(cid:135)(cid:209)o (5) Pa(cid:146)ses terceiros (excepto ACP e Bangladesh) (3) (7) ACP Bangladesh (1) (2) (3) (4) Basmati (cid:237)ndia e Paquist(cid:209)o (6) Egipto (8) (em ecus/t) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) 294,34 294,34 294,34 262,12 294,34 294,34 294,34 262,12 (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) 121,01 121,01 121,01 121,01 121,01 121,01 121,01 121,01 142,83 142,83 142,83 126,72 142,83 142,83 142,83 126,72 232,09 232,09 232,09 232,09 232,09 232,09 232,09 232,09 232,09 232,09 232,09 232,09 232,09 232,09 232,09 232,09 72,38 12,12 12,12 188,03 188,03 188,03 188,03 188,03 188,03 188,03 188,03 220,76 220,76 220,76 196,59 220,76 220,76 220,76 196,59 370,50 370,50 370,50 370,50 370,50 370,50 370,50 370,50 370,50 370,50 370,50 370,50 370,50 370,50 370,50 370,50 114,00 C(cid:155)digo NC 1006 10 21 1006 10 23 1006 10 25 1006 10 27 1006 10 92 1006 10 94 1006 10 96 1006 10 98 1006 20 11 1006 20 13 1006 20 15 1006 20 17 1006 20 92 1006 20 94 1006 20 96 1006 20 98 1006 30 21 1006 30 23 1006 30 25 1006 30 27 1006 30 42 1006 30 44 1006 30 46 1006 30 48 1006 30 61 1006 30 63 1006 30 65 1006 30 67 1006 30 92 1006 30 94 1006 30 96 1006 30 98 1006 40 00 (1) Sob reserva do disposto nos artigos 12º e 13º do Regulamento (CEE) nº 715/90 do Conselho (JO L 84 de 30. 3. 1990, p. 85), alterado. (2) Em conformidade com o Regulamento (CEE) nº 715/90, os direitos de importa(cid:135)(cid:209)o n(cid:209)o s(cid:209)o aplicados aos produtos origin(cid:145)rios dos Estados de (cid:214)frica, das Cara(cid:146)bas e do Pac(cid:146)fico (ACP) e importados directamente para o departamento ultramarino da Reuni(cid:209)o. (3) O direito de importa(cid:135)(cid:209)o de arroz para o departamento ultramarino da Reuni(cid:209)o (cid:130) definido no nº 3 do artigo 11º do Regulamento (CE) nº 3072/95. (4) No que se refere (cid:133)s importa(cid:135)(cid:210)es de arroz, (cid:133) excep(cid:135)(cid:209)o das trincas de arroz (c(cid:155)digo NC 1006 40 00), origin(cid:145)rio do Bangladesh, o direito de importa(cid:135)(cid:209)o (cid:130) aplic(cid:145)vel no (cid:131)mbito do regime definido pelos Regulamentos nº 3491/90 do Conselho (JO L 337 de 4. 12. 1990, p. 1) e (CEE) nº 862/91 da Comiss(cid:209)o (JO L 88 de 9. 4. 1991, p. 7), alterado. (5) A importa(cid:135)(cid:209)o de produtos origin(cid:145)rios dos pa(cid:146)ses e territ(cid:155)rios ultramarinos (PTU) est(cid:145) isenta de direitos de importa(cid:135)(cid:209)o, em conformidade com o nº 1 do artigo 101º da Decis(cid:209)o 91/482/CEE do Conselho (JO L 263 de 19. 9. 1991, p. 1), alterada. (6) Em rela(cid:135)(cid:209)o ao arroz descascado da variedade Basmati de origem indiana e paquistanesa, redu(cid:135)(cid:209)o de 250 ecus/t [artigo 4ºA do Regulamento (CE) nº 1503/96, alterado]. (7) Direito aduaneiro fixado na Pauta Aduaneira Comum. (8) No que se refere (cid:133)s importa(cid:135)(cid:210)es de arroz, origin(cid:145)rio e proveniente do Egipto, o direito de importa(cid:135)(cid:209)o (cid:130) aplic(cid:145)vel no (cid:131)mbito do regime definido pelos Regulamentos (CE) nº 2184/96 do Conselho (JO L 292 de 15. 11. 1996, p. 1) e (CE) nº 196/97 da Comiss(cid:209)o (JO L 31 de 1. 2. 1997, p. 53)


title: Dictamen del Comité Económico y Social sobre la «Comunicación de la Comisión al Consejo, al Parlamento Europeo, al Comité Económico y Social y al Comité de las Regiones - La mundialización y la sociedad de la información - Necesidad de reforzar la coordinación internacional»

eurovoc_concepts:
Universalism
electronics
mass media
single market
telecommunications

formats: html pdf print

text: C 284/6 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 14. 9. 98 Dictamen del Comité Econo´ mico y Social sobre la «Comunicacio´n de la Comisio´ n al Consejo, al Parlamento Europeo, al Comité Econo´ mico y Social y al Comité de las Regiones — La mundializacio´n y la sociedad de la informacio´ n — Necesidad de reforzar la coordinacio´ n internacional» (98/C 284/03) El 6 de febrero de 1998, de conformidad con el artı´culo 198 del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, la Comisio´ n decidio´ consultar al Comité Econo´ mico y Social sobre la comunicacio´n mencionada. La Seccio´n de Industria, Comercio, Artesanı´a y Servicios, encargada de preparar los trabajos en este asunto, aprobo´ su dictamen el 3 de junio de 1998 (ponente: Sr. Burani). En su 356o Pleno (sesio´n del 1 de julio de 1998), el Comité Econo´ mico y Social ha aprobado por 143 votos a favor, con 2 abstenciones el presente Dictamen. 1. Introduccio´n 2. Los nuevos desafı´os polı´ticos En la lı´nea de su accio´n de profundizacio´ n en la 1. 1. problema´tica relativa a la sociedad de la informacio´ n (1), la Comisio´ n analiza en el documento sometido a examen los aspectos de una comunicacio´n que se ha vuelto «global» con la difusio´n de una informacio´ n sin fronteras y que requiere un marco técnico y jurı´dico armonizado a nivel mundial. 1. 2. Los problemas que se plantean en este a´mbito, si distan mucho de ser simples a nivel europeo, se vuelven au´ n ma´s complejos con la «globalizacio´ n». La complejidad inherente a los distintos aspectos abordados —el tecnicismo de la cuestio´n, la variedad de las disciplinas, la diversidad de las experiencias y de las necesidades de los agentes— se encuentra reforzada por el elevado nu´mero de organismos internacionales que, en diferentes conceptos, son o se consideran competentes en la materia. 1. 3. La Comunicacio´ n tiene por objetivo presentar (2): — la necesidad de un marco internacional favorable al desarrollo del mercado electro´nico mundial; — un ana´lisis preliminar de los obsta´culos que se oponen a este marco en los a´mbitos técnico, comercial y jurı´dico; — una propuesta de actuacio´n inmediata para coordi- nar las iniciativas destinadas a eliminar los principa- les obsta´culos; — una propuesta de Carta internacional que permita a las partes interesadas ponerse de acuerdo. ilı´citos y nocivos (1) Véanse, en particular, las siguientes comunicaciones: «Ini- ciativa europea de comercio electro´nico» (COM(97) 157 en Internet» final); «Contenidos (COM(86) 487 final); «El fomento de la seguridad y la confianza en la comunicacio´n electro´ nica» (COM(97) 503 final) y el «Libro Verde sobre la proteccio´ n de los menores y de la dignidad humana en los nuevos servicios audiovisuales y de informacio´ n» (COM(96) 483 final). (2) Véase el punto 4 de la Comunicacio´n: Pro´ ximas etapas. La Comunicacio´ n recuerda la situacio´n actual: 2. 1. la Unio´n Europea contribuye, a nivel internacional, a la elaboracio´n de acuerdos en diferentes foros: OMC, ITA (Information Technology Agreement: acuerdo sobre derechos para los productos de las tecnologı´as de la informacio´n), etc. ; y se han emprendido numerosas iniciativas y acciones reglamentarias a escala nacional, tanto en los paı´ses europeos como en otras partes del mundo. La coherencia y la coordinacio´ n de las iniciativas son imperativas. Los Estados miembros deberı´an efec- tuar un ana´lisis crı´tico de sus propias polı´ticas para adaptarse a las nuevas exigencias, sin que ello signifique «el abandono de tradiciones y culturas nacionales o regionales». Siempre que actu´e «con celeridad y determina- 2. 2. cio´n», la Unio´ n Europea contribuira´ a la definicio´n de un nuevo entorno, y, en este sentido, deberı´a dar una sen˜ al a la comunidad internacional. La Comisio´ n presenta, pues, varias propuestas de medios adecuados para determinar los campos que requieren una colabora- cio´n internacional reforzada, y subraya que ha llegado el momento de buscar un acuerdo internacional sobre las modalidades de actuacio´ n en un futuro inmediato para lograr un mercado verdaderamente mundial y sin fronteras. 2. 3. El Comité recuerda que hace tiempo que varias comunicaciones anteriores, recientes o no, han destacado la necesidad de una colaboracio´n internacional y de una coordinacio´ n urgente a nivel europeo. Reiterar ahora esta afirmacio´n da la impresio´n, a un lector no infor- mado, de que se ha progresado poco por esta vı´a, es decir, que desde que se puso de manifiesto esta necesidad hasta ahora parece que se ha perdido un tiempo valioso. Pero, independientemente de las expresiones utilizadas, esta sensacio´n se confirma, también para los lectores informados, con las consideraciones que se presentan ma´s adelante. Entretanto, varios Estados miembros han tomado iniciativas aisladas, sin coordinacio´ n. 2. 4. Las autoridades comunitarias y las partes intere- sadas son plenamente conscientes de los problemas de cara´cter jurı´dico planteados, como los problemas de 14. 9. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 284/7 normalizacio´n, criptografı´a, firma electro´nica, compe- tencia y fiscalidad. Si exceptuamos el u´ltimo aspecto citado (la fiscalidad), los dema´s tienen ahora caracterı´sti- cas conocidas, entre otras cosas porque se consulta continuamente a las partes interesadas. Para acortar los plazos, la Comisio´ n deberı´a dar a conocer cuanto antes su propio punto de vista sobre los diversos problemas, que constituirı´a el punto de partida para la adopcio´ n de iniciativas concretas que debera´n ponerse en pra´ctica urgentemente. 3. Necesidad de soluciones técnicas interoperables La Comunicacio´ n subraya que, en el pasado, la 3. 1. colaboracio´n entre autoridades, usuarios y organismos de normalizacio´n ha funcionado correctamente en diver- sos a´mbitos, como las telecomunicaciones, la telefonı´a mo´vil, etc. En lo referente a la tecnologı´a, se esta´ produciendo actualmente una mutacio´n: en vez de un marco oficial e institucional se esta´ desarrollando una autorregulacio´n esponta´nea, como es el caso de Internet, que ha creado una comunidad propia con normas y organismos propios. 3. 2. La Comisio´n no critica este feno´meno, sino que se limita a observar que la comunidad Internet adopta normas abiertas (protocolos) que respetan los principios de interoperabilidad y de competencia. An˜ade, sin embargo, que las medidas destinadas a fomentar la continuacio´n y el desarrollo de Internet debera´n tener en cuenta el enfoque «abierto» que ya se esta´ aplicando. Por su parte, el Comité sen˜ ala que habra´ que cuidar de que la autorregulacio´n no introduzca discriminaciones de cara´cter social o exclusiones que vayan en detrimento de determinados grupos de usuarios. Pensando en los jo´venes, habra´ que impedir que la autorregulacio´n les permita acceder a material inadecuado o chocante. 3. 3. El Comité considera que estas observaciones abren la vı´a a una reflexio´n: Internet ha nacido de normas iniciales preestablecidas y, a continuacio´n, se ha desarrollado en ausencia de normas especı´ficas, que las autoridades no han podido establecer a tiempo debido a la lentitud de sus procesos decisorios. Afortunadamente para todos, la autorregulacio´n ha tenido en cuenta las normas fundamentales de cara´cter general que fundamentan la convivencia internacional: interoperabi- lidad, no discriminacio´n, respeto de las normas de competencia. Se deberı´a extraer de estas observaciones una 3. 4. conclusio´n, o ma´s bien, una ensen˜anza, a saber: que los avances tecnolo´gicos no pueden estar sometidos a normas minuciosas, basadas necesariamente en el pasado; son suficientes unos pocos puntos firmes sobre principios generales y un control eficaz de los comporta- mientos incorrectos. No deberı´a ser demasiado difı´cil elaborar acuerdos internacionales cuyo contenido y plazos fueran en este sentido; la dificultad surge en cuanto se cede a la tentacio´ n de regular de manera detallada un a´mbito en constante y ra´pida evolucio´ n. 4. Medidas para garantizar el acceso al mercado y la competencia 4. 1. En lo que respecta al acceso al mercado, la Comunicacio´ n menciona un obsta´culo importante: el del coste elevado de las telecomunicaciones; pero en el punto 2. 1 reconoce que ya se han producido «importan- tes reducciones de precios» impulsadas por los costes a la baja y una creciente competencia. 4. 2. La cuestio´n tiene su importancia: el coste de las telecomunicaciones ¿es «demasiado» elevado, con la consecuencia de que podrı´a frenar el progreso y penalizar a Europa desde el punto de vista de la competencia con los Estados Unidos, o es «razonablemente» elevado, y no desalienta el acceso de los menos favorecidos ni tiene un impacto sensible en la competitividad europea? La Comunicacio´n aborda dicho problema en la 4. 3. segunda parte del capı´tulo, tratando de forma indirecta la competencia: los precios de las telecomunicaciones transatla´nticas cuestan ahora un 1,5 % de lo que costaban hace 60 an˜os y se prevé que, para 2010, habra´n disminuido en otros dos tercios. Ello permitirı´a a las PYME y a los consumidores entrar en un mercado no reservado ya a las grandes empresas. 4. 4. El Comité ya ha advertido del peligro de entusias- marse con demasiada facilidad en varios dicta´menes anteriores: por una parte, las PYME pueden beneficiarse de la sociedad de la informacio´ n, pero podrı´an perder terreno frente a competidores con mayor habilidad o experiencia; por otra parte, los consumidores deben ser conscientes de los riesgos que corren en un mercado mundial integrado, en el que no se garantiza uniforme- mente su proteccio´n. 4. 5. De todas formas, no cabe duda de que las ventajas derivadas de una reduccio´ n de los precios de las telecomunicaciones son con mucho superiores a los posibles inconvenientes y peligros. En cualquier caso, en las circunstancias actuales, el Comité considera que es su deber llamar la atencio´ n de las autoridades sobre un hecho que todos pueden comprobar: los precios de las telecomunicaciones varı´an considerablemente no so´lo de un paı´s a otro sino también de un proveedor a otro dentro de un mismo paı´s. Esta situacio´n, fruto de una competencia que redunda en beneficio de los usuarios, debe acogerse favorablemente. Sin embargo, el Comité observa que los precios de los distintos tipos de comunicacio´ n (telefonı´a fija y mo´vil, conexiones Internet, etc. ) se detallan a menudo de manera minuciosa y compleja, lo que dificulta su comparacio´n. A los consumidores y a las PYME les resulta pues difı´cil tomar decisiones con conocimiento de causa. El Comité es plenamente consciente de que no 4. 6. incumbe a las autoridades regular los precios, que deben C 284/8 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 14. 9. 98 someterse al juego de la libre competencia; pero lo que sı´ deben hacer las autoridades es garantizar el respeto del principio de transparencia (que implica, entre otras cosas, la posibilidad de comparar precios y prestaciones) y de las normas de competencia y posicio´n dominante. La cuestio´n es, intrı´nsecamente, multidisciplinar, pero los distintos a´mbitos que la componen esta´n estrecha- mente vinculados. 5. Desarrollar un marco jurı´dico coherente; sus ele- mentos fundamentales La necesidad de crear un marco jurı´dico interna- 5. 1. cional ya se ha mencionado en varias otras comunicacio- nes de la Comisio´n, de las cuales la ma´s reciente, titulada: «El fomento de la seguridad y la confianza en la comunicacio´n electro´ nica» (1), ha subrayado la urgencia de encontrar soluciones a los problemas de certificacio´ n y autenticacio´n de las firmas. El marco jurı´dico relativo al conjunto de las 5. 2. comunicaciones electro´ nicas es muy amplio y abarca muchos aspectos que la Comisio´ n trata de enumerar, sin voluntad de ser exhaustiva: aplicacio´n del IVA, conflictos de competencia jurı´dica y jurisdiccional, derecho laboral, derechos de autor, proteccio´n de datos y marcas, derechos de los consumidores, validez de los contratos, proteccio´n contra el fraude y la criminalidad, etc. No se menciona, aunque no sea menos importante, el problema del contenido de las comunicaciones, especialmente en el a´mbito de la proteccio´n de meno- res (2). El Comité observa que, en general, el marco jurı´dico no debe sustituir a la autorregulacio´n; ahora bien, sı´ debe fijar los «lı´mites» dentro de los cuales podra´ expresarse la libre voluntad de las distintas partes. 5. 3. El Comité no puede sino reconocer la necesidad de afrontar los problemas mencionados y de resolverlos cuanto antes. Sin embargo, manifiesta su perplejidad ante la afirmacio´ n de que habrı´a que elaborar una lista de prioridades de los obsta´culos al desarrollo de la sociedad de la informacio´ n. Esta perplejidad tiene dos causas: en primer lugar, los obsta´culos son de sobra conocidos por los legisladores y operadores. Pueden variar las opiniones acerca de las posibles soluciones, pero hay unanimidad en torno a su naturaleza. El segundo motivo se refiere al método: establecer priorida- des entre la urgencia (y probablemente la importancia) significa fraccionar un problema global en una multitud de soluciones separadas. Desde un punto de vista conceptual y pra´ctico, 5. 4. el enfoque basado en las «prioridades» parece, a primera vista, defendible: en definitiva, los problemas son de cara´cter diferente y se refieren a disciplinas diferentes. Pero se olvida un elemento fundamental, a saber, que el «marco» jurı´dico no puede, por su naturaleza, estar basado en componentes separados y en tiempos distintos. (1) DO C 157 de 25. 5. 1998. (2) DO C 287 de 22. 9. 1997 y DO C 214 de 10. 7. 1998. 5. 5. Por lo tanto, el Comité considera que debe existir una voluntad polı´tica de construir, con relativa rapidez, un marco jurı´dico europeo coordinado e inspirado en principios generales unitarios, que tenga en cuenta lo que ya se ha hecho en los distintos Estados miembros, aunque sin dejarse condicionar por estos elementos. En principio, nada se opone a que argumentos diferentes sean debatidos por separado y simulta´neamente por varios organismos y expertos, con una coordinacio´n central. El Comité es consciente de que una solucio´ n de este tipo es fa´cil de enunciar pero difı´cil de poner en pra´ctica: los obsta´culos para ello son la multiplicidad de intereses en juego pero, sobre todo (véase el punto 6. 1), la pluralidad de organismos internacionales y los proce- dimientos de negociacio´ n consolidados, que deberı´an revisarse y agilizarse. La oportunidad de una reglamentacio´n europea 5. 6. radica en que el 90 % de los intercambios comerciales se realiza a nivel intracomunitario. Por otra parte, si tenemos en cuenta que la sociedad de la informacio´ n es, por naturaleza, global, sera´ necesario elaborar el marco jurı´dico europeo con realismo: cuanto ma´s detallado sea, menos posibilidades tendra´ de ser reconocido en el exterior. Dicho de otra forma, las normas debera´n limitarse a establecer principios ba´sicos universalmente aceptables. Naturalmente, ello no es o´bice para que puedan elaborarse unas normas ma´s detalladas va´lidas u´nicamente para las relaciones entre proveedores, usua- rios y operadores europeos. 6. Reforzar la coordinacio´n internacional 6. 1. La Comisio´ n pone de relieve la necesidad de reforzar la coordinacio´n, pero suscita cierta inquietud su definicio´n de las iniciativas emprendidas y programadas. Refiriéndose so´lo a un aspecto de la sociedad de la informacio´n, el comercio electro´ nico, se recuerdan no menos de doce convenios o conferencias que se han celebrado entre 1995 y principios de 1998 a iniciativa de otros tantos organismos, pu´blicos o privados. Si es cierto que se han realizado ya «numerosos trabajos en el seno de la OMC, fundamentalmente los acuerdos GATT, GATS y TRIPS», el establecimiento de un marco jurı´dico universal no deberı´a tardar. Sin embargo, la realidad parece distinta: la 6. 2. libertad de prestacio´n y acceso a los servicios de informacio´n au´ n no se ha codificado; las normas de competencia, debatidas en un grupo de trabajo de la OMC, deberı´an reforzarse «en u´ltima instancia», pero esta´ claro que la transposicio´ n de un acuerdo OMC a la legislacio´n llevara´ tiempo y requerira´ superar numerosas 14. 9. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 284/9 reservas. La propia Comisio´n reconoce que «aunque se han realizado progresos considerables, los acuerdos alcanzados en estos foros consisten bien en principios, que no son necesariamente compatibles, o no abarcan todos los elementos de un marco general. (. ) existe un creciente nu´mero de cuestiones urgentes pendientes de resolucio´n. » Se podrı´a observar respecto a estas afirmaciones que aunque el nu´mero de cuestiones «urgentes» aumenta con el tiempo, los mecanismos disponibles para resolverlas demuestran ser inade- cuados. 6. 3. Atendiendo a las declaraciones de la propia Comisio´n, el Comité observa que si éstos son los resultados obtenidos tras an˜ os de debates en decenas de foros diferentes por cientos de expertos, gubernamenta- les o no, sobre una cuestio´n bien conocida y cuyos tapete desde hace an˜ os, problemas esta´n sobre el cabe interrogarse seriamente sobre la eficacia de los mecanismos consultivos y decisorios internacionales. El mercado, y, en particular, las PYME y los consumidores, contemplan esta situacio´n con un sentimiento de inquie- tud y frustracio´n. Considerado individualmente, cada organismo 6. 4. justifica su propia existencia mostrando los resultados de sus trabajos: defensa de intereses particulares, coordi- nacio´n de intereses diferentes o foro de debate para varias partes. Si se considera globalmente, en cambio, el nu´mero excesivo —o la plétora, si se prefiere— de organismos frena y complica el proceso decisorio. De forma ma´s general, cabrı´a interrogarse sobre el coste para la colectividad de cada decisio´ n. 6. 5. El Comité es plenamente consciente de la inutili- dad de una propuesta dirigida a reducir el nu´ mero de organismos internacionales, cuya existencia ya consoli- dada no se podrı´a desmantelar. So´lo quiere llamar la atencio´ n de las autoridades nacionales, europeas e internacionales sobre la necesidad de revisar los procedi- mientos con vistas a una mayor eficacia y rapidez decisoria y a la contencio´n de los costes a cargo del contribuyente. Naturalmente, las autoridades deberı´an empezar por sus propios procedimientos internos. revisar 6. 6. Las observaciones contenidas en los puntos 6. 4 y 6. 5 son de cara´cter general y no se refieren especı´fica- mente a la cuestio´n tratada en el presente Dictamen. En cuanto a esta cuestio´n, precisamente, cabe sen˜ alar que la Comisio´n tiene la intencio´ n de organizar en 1998 una mesa redonda de expertos para brindarles la oportunidad de expresar los puntos de vista de todas las partes interesadas, ası´ como, en su caso, una conferencia ministerial internacional con objeto de determinar las prioridades mencionadas en el punto 5. 3. El Comité espera que se tengan en cuenta las sugerencias relativas a los métodos enunciadas en los puntos 5. 4 y 5. 5, y manifiesta el deseo de que el resto de los trabajos se inspire en las consideraciones generales del presente Dictamen. 7. Hacia un nuevo método de coordinacio´ n: una Carta internacional 7. 1. Las consideraciones del Comité formuladas en el punto 6. 5, que podrı´an considerarse provocadoras, son compartidas implı´citamente por la Comisio´ n (1), que, habida cuenta de la «creciente constelacio´ n de agentes y organismos interesados», se pregunta co´ mo podrı´an «trabajar conjuntamente en el futuro». A continuacio´n se propone llegar a un acuerdo entre las diferentes partes sobre «la manera o´ptima de elaborar estrategias comunes» y la elaboracio´n de procedimientos de coordinacio´ n entre intereses pu´blicos y privados. Este acuerdo, o «Carta», no tendrı´a cara´cter vinculante, reconocerı´a el valor de los trabajos en curso y contribui- rı´a a una mayor «transparencia» reglamentaria. 7. 2. También en este caso, el Comité manifiesta su perplejidad. Por sı´ misma, la propuesta sı´ tiene sentido, pero la complejidad de los procedimientos para llegar a la aprobacio´n de una «Carta» replantea los problemas que ya se han mencionado anteriormente: nu´mero excesivo de partes, conflictos de competencia, plazos largos. Todo ello para llegar al resultado de un «acuerdo (no vinculante) sobre la forma de organizar un proceso de intensificacio´ n de la coordinacio´n internacional». La coordinacio´ n se necesita ya para llegar a aprobar la «Carta»: ¿cua´nto tiempo, cua´ntos esfuerzos sera´n necesarios para obtener este resultado, previo a todo el resto? El Comité manifiesta su perplejidad, no sobre la propuesta en sı´, sino sobre sus probabilidades de éxito en un futuro pro´ximo. 8. Pro´ximas etapas El u´ltimo capı´tulo de la Comunicacio´ n expone 8. 1. el programa de la Comisio´ n en un futuro pro´ximo: — llegar a un acuerdo con los Estados miembros sobre el procedimiento que debera´ seguirse; — continuar el debate con las partes internacionales; — organizar una mesa redonda de expertos para tener una visio´n ma´s completa de los problemas; — promover una «activa contribucio´ n» europea para llegar a un acuerdo entre los sectores privado y pu´blico; — invitar a todas las partes interesadas a enviar sus observaciones antes del 31 de marzo de 1998. 8. 2. El Comité aprueba esta iniciativa y alienta a la Comisio´n a que continu´e sus esfuerzos para llegar, en un plazo razonable, a elaborar un marco para esta compleja cuestio´ n. Estos esfuerzos se ven dificultados (1) Véase el punto 3. 3 de la Comunicacio´n. C 284/10 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 14. 9. 98 por los procedimientos largos y costosos que no podra´n cambiarse mientras no se aborde el problema de fondo: la evolucio´ n de las tecnologı´as y de sus aplicaciones se anticipa con mucho a las reglamentaciones. La aceleracio´n de los procedimientos deberı´a integrarse en las reflexiones de los organismos internacionales y comunitarios y constituir su principal deber con respecto a la colectividad. Bruselas, el 1 de julio de 1998. El Presidente del Comité Econo´mico y Social Tom JENKINS Dictamen del Comité Econo´ mico y Social sobre la «Propuesta de Reglamento (CE) del Consejo por el que se establecen disposiciones de aplicacio´n del artı´culo 93 del Tratado CE» (1) (98/C 284/04) El 11 de marzo de 1998, de conformidad con el artı´culo 198 del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, el Consejo decidio´ consultar al Comité Econo´ mico y Social sobre la propuesta mencionada. La Seccio´n de Industria, Comercio, Artesanı´a y Servicios, encargada de preparar los trabajos en este asunto, aprobo´ su dictamen el 3 de junio de 1998 (ponente: Sr. Sepi). En su 356o Pleno de los dı´as 1 y 2 de julio de 1998 (sesio´ n del 1 de julio de 1998) el Comité Econo´ mico y Social ha aprobado por 135 votos a favor, 1 voto en contra y 3 abstenciones el presente Dictamen. 1. Introduccio´n 1. 1. El Comité ya expuso en diversas ocasiones la necesidad de elaborar normas para regular el a´mbito de la competencia de manera exhaustiva y con validez jurı´dica. Por otra parte, ya en el dictamen sobre el XXII 1. 2. Informe sobre la polı´tica de competencia (2), el Comité destaco´ que, para garantizar a todas las partes interesa- das transparencia y mayor seguridad jurı´dica, era absolu- tamente necesario que la Comisio´n asumiera la iniciativa legislativa. El Comité sen˜ ala que existe un interés creciente 1. 3. por los temas de competencia en todos los paı´ses de la UE, tanto por parte de los agentes econo´ micos y jurı´dicos como, de una manera ma´s general, de la opinio´n pu´blica, debido a los resultados positivos que se han obtenido en la contencio´ n de los precios y la mejora de la competitividad. Precisamente en este contexto resulta ma´s evi- 1. 4. dente la necesidad de una legislacio´ n que reu´na de forma transparente y meto´ dica la actuacio´n de la Comisio´ n. Por lo dema´s, el Reglamento considerado es 1. 5. continuacio´n del Reglamento sobre la aplicacio´ n de los artı´culos 92 y 93 del Tratado «a determinadas categorı´as de ayudas estatales horizontales» (3). 1. 6. El Comité anima a la Comisio´n a no cejar en su actuacio´n normativa, cada vez ma´s amplia, con el fin de elaborar un «corpus» de normas de procedimiento que, en la perspectiva de la ampliacio´ n, homogeneice y clarifique todo el derecho en la materia. 1. 7. Para ello, en algunos sectores neura´lgicos de la industria europea debera´ tenerse en cuenta la situacio´n de las ayudas concedidas en los Estados competidores. 1. 8. En la propuesta de Reglamento se intenta lograr un difı´cil equilibrio entre eficacia y transparencia. En general, el Comité considera que las instituciones comunitarias deben prestar ma´s atencio´n a la transparen- cia y a los derechos de terceros. 2. Documento de la Comisio´n 2. 1. En sustancia, la propuesta de Reglamento es una propuesta de procedimiento que, por una parte, codifica (1) DO C 116 de 16. 4. 1998, p. 13. (2) DO C 34 de 2. 2. 1994. (3) DO C 129 de 27. 4. 1998


eurovoc_concepts:
European Economic Area
free movement of persons
free movement of workers
residence permit

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 01. 07. 1998 KOM(1998) 403 slutlig Kommissionens meddelande till Europaparlamentet och rådet om uppföljningen av rekommendationerna från expertgruppen på hög nivå för fri rörlighet för personer Kommissionens meddelande till Europaparlamentet och rådet om uppföljningen av rekommendationerna från expertgruppen på hög nivå för fri rörlighet för personer Den 24 januari 1996 bad kommissionen expertgruppen på hög nivå för fri rörlighet för personer, för vilken Simone Veil är ordförande, att undersöka vilka problem som återstår på detta område samt att utvärdera dem och föreslå lösningar. Den 18 mars 1997 lade expertgruppen på hög nivå fram sin rapport som innehåller mer än 80 rekommendationer inom de sju huvudområden som är av intresse för de medborgare i unionen som önskar flytta inom gemenskapens område, nämligen: inresa och bosättning, tillträde till arbete, social och familjerättslig ställning, skatterättslig och ekonomisk ställning, - - - - - kulturella rättigheter, - den särskilda situationen för medborgare i tredje land, - skydd av enskildas rättigheter. För kommissionen är gruppens rapport en utmärkt utvärdering av de många svårigheter som de medborgare möter som utövar friheten fri rörlighet för personer. rekommendationer från gruppen med togs ett stort antal På så sätt i kommissionenshandlingsplan för den inre marknaden från juni 19971 och särskilt i handlingsplanen för fri rörlighet för arbetstagare från november 19972. Vissa andra rekommendationer förbigicks eller var av den karaktären att de måste utvärderas en gång till på grund av de nya juridiska förutsättningar som ikraftträdandet av Amsterdamfördraget medfört. Detta meddelande åskådliggör särskilt två aspekter av den fria rörligheten som har undersökts av gruppen: å ena sidan rätten till inresa och bosättning och å andra sidan att det behövs bättre information till medborgarna om deras rättigheter. Bilagan innehåller en detaljerad slutrapport av den genomförda uppföljningen med alla gruppens rekommendationer. Rätt till inresa och bosättning Som konstateras i gruppens rapport var rätten till inresa och bosättning från början förknippad med utövandet av ekonomisk verksamhet. Denna rätt har sedan gradvis utvidgats, bl. a. genom sekundärrätten, till att omfatta alla medborgare. Denna gradvisa utvidgning har dock medfört en uppdelning av vilka som åtnjuter rättigheten som inte längre är anpassad till moderna former av rörlighet eller till införandet av ett unionsmedborgarskap. 1 Referensdokument CSE (97) 1 slutlig. 2 Referensdokument KOM (97) 586 slutlig. A* Alltså kan man konstatera att gällande gemenskapslagstiftning framför allt har utformats för arbetstagare och deras familjemedlemmar som permanent eller för en mycket lång tid vill slå sig ned i en annan medlemsstat. I gengäld har dessa texter inte anpassats till de personer som utövar sin rätt till rörlighet under en begränsad tid eller på deltid (studerande, praktikanter, unga volontärer, löntagare som är tillfälligt förflyttade, egenföretagare som utnyttjar rätten till rörlighet, gränsarbetare, pensionärer med flera bostäder. ). Det är svårt att bedöma dessa personers antal. Antalet borde dock öka betydligt i och med de samlade effekterna av den europeiska integrationen, förändringen av levnads- och arbetssätt, det växande behovet bland yngre i grundutbildning att få en del av sin utbildning i ett annat land, tekniska innovationer inom kommunikation och det ökande antalet transportmedel. Dessutom har i fördraget om Europeiska unionen, i artikel 8a i EG-fördraget införts begreppet unionsmedborgarskap, som ger alla medborgare rätt till inresa, bosättning och uppehälle på en annan medlemsstats territorium. På det sättet blir dessa rättigheter en del av det juridiska regelverk som gäller för alla medborgare i Europeiska unionen. Dessa regler bör ges en gemensam form. Av dessa skäl anser kommissionen att det är nödvändigt att den rättsliga ställningen för alla gemenskapens medborgare görs mer enhetlig i de olika medlemsstaterna , oavsett om dessa medborgare sedan utövar en ekonomisk verksamhet eller inte. Därför är huvudinriktningen för kommissionens förslag följande: Att så vitt det är möjligt införa en gemensam ordning för fri rörlighet, artikel 8a, för alla medborgare i unionen och deras familjemedlemmar. En ny inställning till utövandet av rätten till bosättning, bl. a. genom att endast kräva uppehållstillstånd i de fall då detta är berättigat. Att klargöra den rättsliga ställningen för familjemedlemmar till en medborgare i unionen, om dessa är medborgare i tredje land. - Att i högre grad begränsa möjligheten att hindra en medborgare i unionen att utöva rätten till bosättning. En sådan revidering av rätten till fri rörlighet och bosättning inom ramen för bestämmelserna om medborgarskap är ett arbete vars omfattning och övergripande karaktär gör att man inte på kort sikt kan hoppas på några resultat för unionens medborgare. Det är därför som kommissionen redan nu, parallellt med detta meddelande, föreslår en revidering av förordning (EEG) 1612/68 och direktiv (EEG) 68/360 vad avser arbetskraftens fria rörlighet och arbetstagares rätt till inresa och bosättning. Denna särskilda revidering syftar till att förbättra den nuvarande situationen för arbetstagare och deras familjemedlemmar då dessa flyttar, såsom kommissionen åtog sig i sin handlingsplan från november 1997. I detta avseende påpekade Europeiska rådet den 20 november 1997 betydelsen av arbetstagares rörlighet för att arbetsmarknaden i respektive land skall fungera bättre. Förslag om reformering och förenkling av bestämmelserna om samordning av de sociala trygghetssystemen kommer också att läggas fram någon gång före årsskiftet. Bättre information till medborgarna Arbetet med att underlätta fri rörlighet för personer är mycket mångfacetterat. Detta framkommer av den mångfald ämnesområden som gruppens rapport behandlar. I rapporten betonas dock flera gånger att det behövs bättre information till medborgarna om deras rättigheter enligt gemenskapslagstiftningen och bättre utbildning av och information till alla de som berörs av utövandet av fri rörlighet. Vad beträffar dessa punkter finns det anledning att uppmärksamma de åtgärder som kommissionen redan har vidtagit: - Lanseringen vid Europeiska rådets möte i Cardiff den 15-16 juni 1998 av "Dialogen med medborgarna och företagen" är en följd av och vidare utvecklar informationsprogrammet "Medborgarnas Europa". Dialogen har bl. a. till syfte att ge enskilda personer konkret information om deras rättigheter, att svara på frågor och att vid svårigheter hänvisa till lämplig myndighet. - Publicering av en "Vägledning för arbetssökande inom EU" som har sammanställts med anledning av de frågor som medborgarna ställt i samband med "Medborgarnas Europa". - Utveckling och förbättring av nätverket Eures som tillhandahåller information om lediga arbeten samt om levnads- och arbetsvillkor i medlemsstaterna. - Utveckling och konsolidering av nätverket Euro-jus som har till syfte att ge råd och juridisk hjälp på kommissionens representationskontor i medlemsstaterna. - Uppföljning och utveckling av programmen "Karolus" för utbyte och utbildning av nationella tjänstemän med ansvar för lagstiftning om "den inre marknaden", "Robert Schuman" om informera gemenskapsrätten, "Jean Monnet" för universiteten och "Grotius" för utbyte av rättstillämpare. yrkesverksamma jurister för att Stöd till utvecklingen av nätverket Eurodesk som är tänkt att tillhandahålla information om frågor från ungdomar och från organisationer som engagerar sig för deras rättigheter. Slutsats syftar svar på Detta meddelande rekommendationerna från gruppen på hög nivå inom två viktiga områden. För det första ges förslag till lagstiftning och för det andra ges förslag om hur man kan föra Europa närmare medborgarna. sammanfatta kommissionens till att För det första området har kommissionen antagit förslag till lagstiftning som syftar till att främja arbetstagares fria rörlighet, på grundval av en djupanalys av begreppet europeiskt medborgarskap och dess juridiska konsekvenser vad gäller medborgarnas rätt till inresa och bosättning i medlemsstaterna. BILAGA Sammanfattning av rapporten från högnivågruppen för fri rörlighet för personer Inledning Rapporten från högnivågruppen för fri rörlighet för personer under ledning av Simone Weil (nedan kallad "gruppens rapport") lades fram för kommissionen den 18 mars 1998 och väckte stort intresse hos många organisationer och institutioner, bland annat Europaparlamentet. Dess metodologiska stringens och dess analytiska kvaliteter erkändes allmänt och den har kunnat utgöra grunden för överväganden om vilka konkreta åtgärder som bör vidtas för att man skall kunna nå verkligt fri rörlighet för personer i Europeiska unionen. I detta sammanhang åtog sig kommissionens ordförande att se till att en sammanfattning av rapporten skulle göras samma år som den lades fram. Syftet med föreliggande rapport är att göra denna sammanfattning och ta upp uppföljningen av högnivågruppens rekommendationer, i synnerhet vad kommissionen gjort. Det mandat kommissionen gav gruppen var att kartlägga befintliga och potentiella hinder som de europeiska medborgarna stöter på när de utövar sin rätt att fritt röra sig och arbeta i unionen. Gruppen skulle dels undersöka hur befintliga rättsliga instrument användes, och hur de kunde förbättras eller göras effektivare, dels lägga fram rekommendationer om nya åtgärder för att komplettera den befintliga rättsliga verktygslådan genom att avskaffa vissa hinder eller lösa problem som hittills inte behandlats på gemenskapsnivå. Gruppens rapport innehåller således mer än 80 rekommendationer. Beträffande uppföljningen av rapporten är det inledningsvis på sin plats att påminna om de tre viktigaste gemenskapsakterna som antagits sedan rapporten lades fram och som påverkar den fria rörligheten för personer. Till att börja med antogs Amsterdamfördraget den 19 juni 1997 och undertecknades den 2 oktober samma år. Genom detta fördrag infördes i EG-fördraget bestämmelser för att underlätta förverkligandet av målet om fri rörlighet för personer, både i termer av gränsövergång utan kontroller och i termer av rätten att fritt röra sig och vistas på medlemsstaternas territorium. Dessutom godkände Europeiska rådet i Amsterdam handlingsplanen for den inre marknaden, vars fjärde strategiska mål är en inre marknad i alla medborgares tjänst1. De sex åtgärder som är under utveckling för att förverkliga detta mål går ut på att avskaffa gränskontroller, uppdatera reglerna för uppehållstillstånd, skydda sociala rättigheter, främja arbetskraftens rörlighet inom unionen, skydda konsumenternas rättigheter, folkhälsan och miljön samt utveckla dialogen med medborgaren. Med hjälp av resultattavlan för den inre marknaden2 kan man en gång i halvåret mäta framstegen för varje åtgärd i handlingsplanen. Slutligen är det också på sin plats att lyfta fram kommissionens handlingsplan för fri rörlighet för arbetstagare, framlagd den 12 november 1997, som utgör ett svar på vissa av gruppens rekommendationer3. I sitt arbetsprogram för 1998 anger kommissionen också att den ämnar omsätta principen om fri rörlighet för personer i praktiken, bland annat på grundval av resolution om programmet uppmanade gruppens alla gruppens Europaparlamentet rekommendationer om fri rörlighet för personer. rådet och kommissionen att genomföra rekommendationer. I sin För att göra det hela enklare och mer lättläst är denna sammanfattning uppställd i samma sju delar som gruppens rapport. Uppföljningen av den särskilda rapporten om tilläggspensioner4 återfinns i del 3 om social- och familjepolitik. 1. - Inresa och vistelse Gruppen tar i sin rapport upp bestående hinder för rätten att fritt röra sig och vistas på medlemsstaternas tre kategorier: upprätthållandet av kontroller vid de inre gränserna, bristande förvaltningsrutiner samt brister i lagstiftningen. territorium, och hindren kan delas in i - Kontroller vid de inre gränserna. Kommissionen håller naturligtvis med gruppen om att medborgarna inte kan utnyttja den inre marknadens alla fördelar så länge som det fortfarande finns kontroller vid de inre gränserna. Debatten vid alla gemenskapsinstitutioner har belyst de olika åsikterna om både vilka mål som är eftersträvansvärda och hur man skall uppnå en hög nivå av säkerhet i samband med den fria rörligheten. Kommissionens förslag 1995 för att komplettera den rättsliga verktygslådan godtogs i Amsterdamfördraget tagit vara på framstegen inom det mellanstatliga Schengen- samarbetet, genom att föra in dem i unionens ram och angett att detta får ta högst fem år; dessutom har man godkänt särlösningar för Förenade kungariket, Irland och inte. Däremot har man 1 CSE(97), 1 slutlig, 4 juni 1997. 2 Nr 1, november 1997, SEK 97/XXXI, nr 2, maj 1998, SEK 98/XXX 3 KOM(97) 586, slutlig 12. 11. 1997. 4 Högnivågruppens rapport av den 28-29 november 1996, bifogad till rapporten om fri rörlighet för personer. Danmark i form av olika protokoll som fogats till fördraget. Redan nu kan man dock konstatera att fri rörlighet utan kontroller redan är ett faktum mellan nio medlemsstater, och att en tionde är på väg att ansluta sig till dem. - Bristande förvaltningsrutiner. I brev till kommissionen och i de talrika klagomål och framställningar som medborgarna lämnar in till Europaparlamentet bekräftas tydligt högnivågruppens konstateranden om vissa bristande förvaltningsrutiner och det välmotiverade i kommissionens nya initiativ inom handlingsplanen för den inre marknaden. Initiativen tillämpas redan, bland annat i fråga om att påskynda de interna förfarandena beträffande klagomål och överträdelser i enlighet med artikel 169 i EG-fördraget, och i fråga om att göra dem mer tillgängliga för medborgarna (se kommissionens rapport till parlamentet och rådet om kontrollen av gemenskapslagstiftningens tillämpning). Dessutom har kommissionen lagt fram ett tolkningsmeddelande om tillämpningen av direktiv 64/221/EEG om allmän ordning, allmän säkerhet och folkhälsa. - Brister i lagstiftningen ta att allt genom Kommissionen håller med högnivågruppen om att det är nödvändigt att lägga fram nya förslag för att ändra och förenkla utövandet av rätten till fri rörlighet för personer, av framför unionsmedborgarskapet. Den mest ambitiösa metoden är helt klart att stöpa om alla rättigheter och skyldigheter i samband med rörlighet och vistelse för unionens medborgare och deras familjemedlemmar. Detta mål uttrycktes för första gången av Europeiska rådet vid sitt möte i Bryssel 1993, men det har inte kunnat nås på grund av bland annat de olika rättsliga grunderna och lagstiftningsförfarandena som gäller för olika kategorier av medborgare som utövar sin rätt till fri rörlighet5. konsekvenserna införandet alla av Unionsmedborgarskapet, och en ny bestämmelse som infördes genom Amsterdam fördraget i artikel 8a (artikel 18. 2 i den konsoliderade versionen) beträffande medbeslutandeförfarandet enligt artikel 189b (artikel 251 i den konsoliderade versionen), torde underlätta förslagen till en omstöpning som kan leda till en sammanhängande och heltäckande lösning på de rättsliga och administrativa problem som högnivågruppen anger. Således har nya förslag lagts fram av kommissionen rörande arbetstagare, samtidigt med föreliggande sammanfattning, syftande till ändring av förordning 1612/68 och direktiv 68/360/EEG, i linje med vad som redan tillkännagivits i handlingsplanen för arbetstagarnas fria rörlighet6; på detta sätt beaktas flera av högnivågruppens rekommendationer. I enlighet med det åtagande som handlingsplanen för den inre marknaden innebär, kommer kommissionen att lägga fram andra utförliga förslag. 5 Se härför kommissionens andra rapport om unionsmedborgarskapet, KOM(97)230, slutlig, 27 maj 1997. 6 KOM(97)586 slutlig, 12. 11. 1997. I detta sammanhang har en rapport om tillämpningen av de tre direktiven om studerandes, pensionärers och icke-yrkesverksamma personers vistelse gjort det möjligt att ringa in de brister i lagstiftningen som bör avhjälpas. Det är slutligen på sin plats att ta upp domen av den 12 maj 1998 i Sala-målet7, där domstolen slog fast att det inte är förenligt med gemenskapsrätten att en medlemsstat kräver att medborgare i andra medlemsstater som har tillstånd att bo på dess territorium skall förete uppehållstillstånd, utfärdat av nationell myndighet, för att fa studiebidrag, när statens egna medborgare bara behöver vara bosatta i medlemsstaten. Domen är viktig eftersom domstolen här slår fast en princip om icke-diskriminering på de områden som berörs av gemenskapsrätten till förmån för medborgarna i unionen genom en kombinerad tillämpning av artiklarna 6, 8 och 8a i fördraget. 2. - Tillgång till sysselsättning När det gäller tillgång till offentlig anställning har domstolen i sin praxis definierat kriterier på vilka sektorer som kan förbehållas nationens egna medborgare i enlighet med artikel 48. 4 i EG-fördraget. Med denna praxis som utgångspunkt skall kommissionen se till att medlemsstaterna fullständigt avskaffar alla restriktioner för anställning i den offentliga sektorn. När det gäller den allmänna principen om ömsesidigt erkännande av medlemsstaternas samtliga offentliga sektorer har framsteg gjorts och diskussionerna fortsätter med och mellan medlemsstaterna. Beträffande frågan om erkännande av yrkeserfarenhet från en annan medlemsstat är det på sin plats att tala om att domstolen i sin dom i Kalliope-målet av den 15 januari 19988 förklarat att det inte är förenligt med artikel 48 i EG-fördraget att i ett kollektivavtal för den offentliga sektorn i en medlemsstat ha bestämmelser där man inte tar hänsyn till tidigare anställning i jämförbar verksamhet inom en annan medlemsstats offentliga sektor. Principen har bekräftats i dom av den 12 mars 1998, Kommissionen/Grekland9. Därför har principen om likabehandling av anställningar tagits med i förslaget till ändring av förordning 1612/68, och principen torde främst få konsekvenser för offentlig anställning (se nedan). Beträffande erkännande av examensbevis är det lämpligt att påminna om att direktivet om etableringsfrihet för advokater antogs den 16 februari 199810. Dessutom lade kommissionen som ett led i SLIM-initiativet (förenklad lagstiftning på den inre marknaden) i december 1997 fram ett förslag till direktiv för att förenkla och (sjuksköterskor, modernisera de sju sektorsdirektiven för lagreglerade yrken 7 Mål C-85/96. 8 Mål C-15/96. 9 Mål C-187/96. 10 Europaparlamentets och rådets direktiv 98/5/EG av den 16 februari om underlättande av stadigvarande utövande av advokatyrket i en annan medlemsstat än den i vilken auktorisationen erhölls, EGT L 77, 14. 3. 1998. tandläkare, veterinärer, barnmorskor, arkitekter, farmaceuter och läkare)11. I förslaget återfinns också vissa av gruppens rekommendationer (skyldighet att vid begäran om erkännande av examensbevis inom den generella ordningen beakta erfarenhet efter examen, möjlighet att i samband med de sektoriella direktiven erkänna utbildning som medborgare i gemenskapen genomgått utanför gemenskapen). Slutligen har rådet just nått politisk överenskommelse om det ändrade förslaget till direktiv från februari 199612 om konsolidering av direktiven om tillgång till hantverk och industriell verksamhet, och om införande av en mekanism för erkännande av examensbevis i yrken som ännu inte omfattas av den generella ordningen. Genom detta förslag konsolideras ett trettiotal direktiv om tillstånd att utöva lagreglerade yrken på grundval av yrkeserfarenhet i ursprungslandet, och förslaget kompletterar direktiven genom att införa ett förfarande för erkännade av examensbevis. Rörande utvärdering och tillgodoräknande av yrkeskvalifikationer har flera pilotprojekt inletts inom programmen Sokrates och Leonardo da Vinci. I detta sammanhang, vilket gruppen påminner om i sin rapport, har rådet beställt en genomförbarhetsstudie av ett "yrkespass". Slutrapporten från projektet visade dock 1995 på tekniska och kulturella svårigheter som gjorde att en sådan handling knappast kunde vara till hjälp för ökad tydlighet i fråga om yrkeskvalifikationer. Förslaget till kommissionens beslut om införande av ett gemenskapsdokument (Europass)13 för ungdomar i varvad utbildning, däribland lärlingsutbildning, som genomför en eller flera perioder av utbildning i en annan medlemsstat bereds nu inför en gemensam ståndpunkt i rådet som torde bli färdig i slutet av 1998; detta visar att det går att öka genomblickbarheten utan att inkräkta på medlemsstaternas befogenheter. Kommissionen undersöker för närvarande möjligheten att göra något liknande inom fortbildningen. Den centrala frågan är att allt kunnande man skaffar sig under sitt yrkesverksamma liv skall gå att föra över, oavsett om de inhämtats under formell skolgång med examen eller som internutbildning på ett företag tillsammans med nya metoder för utvärdering och tillgodoräknande i linje med kommissionens vitbok "Lära och lära ut: på väg mot kunskapssamhället". Kommissionen satsar för närvarande i flera riktningar för att lösa dessa problem för att förbättra informationsutbytet. tagit med principen om Dessutom har kommissionen likabehandling vid yrkesbedömning i sitt förslag till ändring av förordning 1612/68. Meningen med principen är att omständigheter som får rättsliga eller yrkesrelaterade konsekvenser i en medlemsstat skall beaktas även om de uppstått i en annan medlemsstat. Principen är således tillämplig på examensbevis från andra medlemsstater så att de gäller i den mottagande medlemsstaten. " KOM(97)638 slutlig, 2. 12. 1997. 12 EGTC 264, 30. 8. 1997. 13 Se not 23. Kommissionen vill också, såsom anges i handlingsplanen för fri rörlighet för arbetstagare, se till att arbetsmarknadens parter bidrar till genomförandet av den fria rörligheten. Kommissionen anser att deras medverkan kan leda till ett system som underlättar genomblickbarheten och jämförbarheten hos examensbevis mellan medlemsstaterna. Således har arbetsmarknadens parter kunnat medverka och yttra sig vid möten mellan sakkunniga på området ömsesidigt erkännande av examensbevis. För att stärka arbetsmarknadens parters medverkan och bidrag har kommissionen i samband med översynen av direktiv 1612/68 föreslagit att man skall slå samman de nuvarande rådgivande kommittéerna för fri rörlighet för arbetstagare respektive samordning av social tiygghet. Denna nya kommitté som skapas av de gamla trepartskommittéerna (medlemsstaterna, arbetsgivarna och fackföreningarna) kommer att bli ett forum för kvalificerade diskussioner och analyser av alla frågor som rör de europeiska arbetstagarnas fria rörlighet: sysselsättningspolitik, social trygghet, erkännande av examensbevis osv. Slutligen gör kommissionen betydande satsningar för att förbättra den praktiska informationen till de arbetssökande. Sedan gruppen lade fram sin rapport har nätverket Eures, som tillhandahåller information om lediga platser och levnads- och arbetsvillkor, vuxit till 477 Eurorådgivare i slutet av 1997. Enligt handlingsplanerna för den inre marknaden respektive för arbetstagarnas fria rörlighet skall detta system förbättras, framför allt i gränsöverskridande regioner. 3. - Sociala och familjerelaterade frågor I Amsterdamfördraget ändras inte bestämmelsen om enhällighet i artikel 51, vilket gruppen föreslog i sin rapport. Gruppen gör ett antal rekommendationer för att förenkla bestämmelserna för samordning av systemen för social trygghet. I sin handlingsplan för arbetstagarnas fria rörlighet åtar sig kommissionen att senast i slutet av 1998 lägga fram ett förslag för att se över och förenkla förordning 1408/71 om samordning av systemen för social trygghet14. Dessutom har denna lagstiftning valts ut för den tredje fasen av SLIM-projektet. När det gäller utvidgningen av systemen för social trygghet till de särskilda regler som gäller för tjänstemän antog rådet den 29 juni 199815 en del av kommissionens förslag av den i3 december 199116. Emellertid återstår den del i förslaget som rör studerande och icke-yrkesverksamma att diskutera. 14 Rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egen företagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen, i dess ändrade lydelse enligt rådets förordning (EG) 118/97 av den 2 december 1996 (EGT L 28, 30. 1. 1997). 15 Rådets förordning (EG) nr. av den 29 juni 1998. 16 EGT C 46, 20. 2. 1992. 10 Kommissionen gör allt den kan för att förslagen om att utvidga det materiella tillämpningsområdet för förordning 1408/71 till förtidspensionärer och arbetslöshets ersättning, vilka fortfarande ligger hos rådet, skall antas innan Amsterdamfördraget träder i kraft. När det gäller förslaget till förenkling av förordningarna 1408/71 och 574/72 ämnar kommissionen ta vara på de stora dragen i dessa förordningar om de inte ännu antagits av rådet. Gruppen betonar också i sin rapport att informationen till medborgarna om deras rättigheter till samordning av socialtrygghetssystemen måste förbättras. Här tar kommissionen ett helhetsgrepp på informationen till både den stora allmänheten och till mer begränsade målgrupper som de juridiska yrkena och arbetsmarknadens parter. Strategin går framför allt ut på att publicera olika handböcker om gemenskapens regler för social trygghet, inbegripet domstolens rättspraxis. Under 1998 fortsätter satsningen bland annat genom lanseringen av en informationsbulletin var tredje månad till en bred allmänhet i hela gemenskapen, men också med seminarier i varje medlemsstat av som samordningsbestämmelserna; syftet med seminarierna är att uppmuntra debatt om svårigheterna att på nationell nivå tillämpa samordningsreglerna för systemen för social trygghet. De skall också ge tillfälle till överväganden av reformer och förenklingar av samordningsreglerna, vilket utgör ett viktigt steg för att göra gemenskapsreglerna tydligare för medborgarna. tillämpningen berörs yrken alla för av En av gruppens rekommendationer var att göra det möjligt för alla medlemsstater att läsa de nationella datakorten för social trygghet. Även om det är tekniskt möjligt att göra det, anser kommissionen att en sådan storskalig introduktion skulle medföra organisatoriska och administrativa problem, såsom standardisering av de uppgifter som skall lagras på kortet, språkproblem, komplexiteten i medlemsstaternas och gemenskapens bestämmelser för social trygghet samt stora skillnader i strukturen hos medlemsstaternas olika ansvariga institutioner. Dessutom är det en förutsättning för att det skall gå att ersätta vissa E-blanketter att det finns en telematisk infrastruktur mellan de ansvariga institutionerna, i stil med det som banksektorn byggt upp innan bankkorten infördes i stor skala. Projekten för modernisering av dataöverföringen på socialtrygghetsområdet har gjort det möjligt att upprätta några förbindelser för dataöverföring på pensionsområdet. För att projekten skall kunna få en vidare omfattning krävs det dock att man ställer upp nya mål och skaffar nya medel för att genomföra dem hos medlemsstaternas ansvariga myndigheter. Kommissionen är medveten om svårigheterna och de komplexa situationerna i medlemsstaterna, men den arbetar med till de nationella myndigheterna. frågan och försöker föreslå lösningar Kommissionen säger också i sin handlingsplan för arbetstagarnas fria rörlighet att den kommer på socialtrygghetens område. Märk också att den i förslaget till ändring av förordning (EEG) 1612/68 hänvisar till gränsarbetare i en mer allmänt hållen bestämmelse17. gränsöverskridande att uppmuntra samarbete, framför allt 171 artikel 7a sägs: "Sociala, skattemässiga och andra fördelar som hänger samman med bosättning i en medlemsstat får inte förvägras en icke-bofast arbetstagare som arbetar i denna medlemsstat och som befinner sig i en situation som är objektivt jämförlig med en bofast arbetstagares". 11 Det är också på sin plats att påpeka att domstolen i sina två domar av den 28 april 1998 i målen Decker och Kohll18 anser att kravet på förhandstillstånd i nationell lagstiftning för att få ersättning för glasögon som köpts eller tandvård som utförts i en annan medlemsstat inte är förenligt med gemenskapsrätten, närmare bestämt inte med principen om fri rörlighet för varor (artiklarna 30-36 i EG-fördraget) och fritt i fördraget), om detta tillhandahållande av förhandstillstånd inte krävs för inköp eller vård i medlemsstaten i fråga och om kravet inte motiveras av det allmänna intresset. (artiklarna 59 och 60 tjänster I sin handlingsplan för arbetstagarnas fria rörlighet påminner kommissionen också om att den precis som högnivågruppen ser positivt på att utvidga rätten till familjeåter förening till följande grupper: - Barn äldre än 21 år som inte försörjs av sina föräldrar och släktingar i rakt uppstigande led som inte försörjs av sina barn. - Ogifta sambor till arbetstagare i gemenskapen, under förutsättning att den ogifta sambon likställs med en maka/make i lagstiftningen i medlemsstaten i fråga. Kommissionen har lagt fram förslag i denna riktning sedan 1989. I kommissionens förslag till ändring av förordning 1612/68 och direktiv 630/68/EEG sammanställs dessa bestämmelser, och vistelserätten utvidgas till alla andra familjemedlemmar som försörjs av eller bor hos arbetstagaren i ursprungslandet. Det är lämpligt att påpeka att förslaget också innehåller bestämmelser för att stärka den rättsliga ställningen för arbetstagarens familjemedlemmar så att de lättare kan integreras i den mottagande medlemsstaten, i synnerhet vid skilsmässa. Gruppen frånskilda i sin rapport att man ger uppehållstillstånd rekommenderar makar/makor som är medborgare i ett land utanför gemenskapen. till I avsnitt 7 i denna rapport redogörs för de informations- och utbildningssatsningar som inriktats på de ansvariga nationella myndigheterna. Kommissionen antog den 8 oktober 1997 ett förslag till rådets direktiv om skydd för inom tilläggspensioner för arbetstagare och icke-yrkesverksamma som flyttar Europeiska unionen19. Högnivågruppen hade lagt fram en rapport om denna viktiga fråga som bifogades huvudrapporten. Detta förslag omfattar bevarande och överförbarhet för tilläggspension samt möjligheten för en arbetstagare som tillfälligt arbetar i en annan medlemsstat att fortsätta bidra till systemet för tilläggspension i sitt hemland. Rådet enades om en politisk överenskommelse om förslaget den 4 juni 1998. 18 Målen C-120/95 och C-158/96. 19 EGT C 5, 9. 1. 1998. 12 4. - Skattemässig och ekonomisk ställning På skatteområdet granskar kommissionen gruppens rekommendationer i samarbete med företrädare för de nationella skattemyndigheterna och kommer så snart som möjligt att föreslå åtgärder i enlighet med sitt arbetsprogram för 1998. För att underlätta arbetskraftens rörlighet över gränserna ämnar kommissionen enligt sin handlingsplan för arbetstagarnas fria rörlighet uppmuntra samarbete över gränserna mellan de berörda förvaltningarna och arbetsmarknadens parter, framför allt på det skatterättsliga området20. Beträffande rekommendationerna som avser det förhållande att personer som flyttar med sin bil drabbas av dubbel registreringsavgift har kommissionen förelagt rådet ett förslag till direktiv21 om skattebehandling av privata motorfordon vid permanent införsel till en annan medlemsstat i samband med byte av hemvist eller vid tillfälligt bruk i en annan medlemsstat än den där de är registrerade. Förslaget togs upp i pltenum i Europaparlamentet den 17 juni 1998. Det grundas på principen om att undanta fordonet från skatt eftersom det redan beskattats i ursprungslandet. Om det råder olika uppfattningar om var bostaden finns mellan de ansvariga nationella myndigheterna skall ett särskilt samrådsförfarande användas. Enligt förslaget skall också medlemsstaterna registrera de fordon som tillhör gemenskapsmedborgare som inte har sin huvudsakliga bostad där men väl har en andra sådan. Vad gäller system för deklaration av ekonomiska transaktioner över ett visst tröskelvärde fortsätter kommissionen att handlägga de klagomål som inkommer enligt överträdelseförfarandet lämpliga lösningar med de berörda medlemsstaterna när kraven på deklarationen eller de därmed förbundna sanktionerna tycks omotiverat stränga. i artikel 169 i EG-fördraget, och eftersträvar 5. - Kulturella rättigheter i den konsoliderade versionen) med att det preciseras att man I och med Amsterdamfördraget kompletterades artikel 128. 4 i EG-fördraget (artikel i 151 gemenskapspolitiken bör ta hänsyn till de kulturella aspekterna för att respektera och främja de europeiska kulturernas mångfald. Artikel 126 (artikel 149 i den konsoliderade versionen) om utbildning och ungdomsfrågor har däremot inte ändrats (gruppen föreslår i sin rapport att man skulle ändra denna artikel för att inrätta ett gemenskapssystem för enklare erkännande av examensbevis och studieperioder). tre stora handlingsprogrammen De för utbildning, yrkesutbildning och ungdomsfrågor, Sokrates, Leonardo da Vinci och Ungdom för Europa, antogs för en tid om fem år och löper ut 1999; de har bidragit till det europeiska samarbetet inom 20 Se även not 17. 21 EGT C 108, 7. 4. 1998. 13 utbildningen. I detta sammanhang antog kommissionen den 12 november ett meddelande med titeln "För ett kunskapens Europa"22 där kommissionen främst betonade vikten av åtgärder som främjar språkkunskaperna och förståelsen för andra kulturer samt åtgärder för utbyte, inbegripet utvidgade rutiner för ömsesidigt erkännande på alla de berörda områdena. I överensstämmelse med dessa riktlinjer antog kommissionen den 26 maj 1998 förslag för att genomföra nästa generation program inom utbildning (Sokrates), yrkesutbildning (Leonardo da Vinci) samt ungdomsfrågor, vilka kommer att löpa från den 1 januari 2000 till den 31 december 2004. I programmen ingår omfattande utbytesverksamhet med olika målgrupper och varierande mål. Med denna nya generation program torde det bli möjligt för 1,2 miljoner studerande, 200 000 lärare, 400 000 studerande i yrkesutbildning och 660 000 personer i ungdomsprogrammen (sammanlagt 2,5 miljoner européer) att delta i ett utbytesprogram. Med de nya rutinerna för programmen skall de bli bättre och mer tillgängliga och ha tydligare mål, mer sammanhängande åtgärder samt enklare och mer decentraliserad administration. lade kommissionen den 12 lärlingsutbildningen Inom yrkesutbildningen och november 1997 fram ett förslag till rådets beslut om att främja europeiska banor för varvad utbildning, inbegripet lärlingsutbildning23. Enligt denna åtgärd skall man inrätta ett "Europass" för yrkesutbildning på gemenskapsnivå för att säkerställa större genomblickbarhet och tydligare profil för utbildning i andra länder. Budgeten för 1999-2004 är på 7,3 miljoner ecu. På ungdomsområdet förelade kommissionen den 27 december 1996 rådet ett förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om handlingsprogrammet Europeisk volontärtjänst24. Syftet med detta är att organisera ett gemenskapsprogram inriktat på att integrera ungdomarna i det aktiva livet genom transnationell, samhällsnyttig verksamhet. Beslutsprocessen är långt framskriden, varför det finns gott hopp om att det snart antas. Gruppen säger i sin rapport att det är lämpligt att utarbeta en särskild åtgärd för att bättre ta hänsyn till konstnärers och andra kulturarbetares särskilda situation. Denna punkt nämns uttryckligen i Europeiska gemenskapernas första ramprogram för kultur (2000-2004)25 och kommissionen får i uppdrag att detaljerat inventera hindren för fri rörlighet över gränserna för konstnärer och andra kulturarbetare. 6. - Den särskilda situationen för medborgare i länder utanför gemenskapen Gruppens rekommendationer för att förbättra situationen för medborgare i länder till en unionsmedborgare har utanför gemenskapen som är familjemedlemmar beaktats i det förslag till rådets rättsakt om en konvention om inresa och vistelse som 22KOM(97)563 slutlig, 12. 11. 1997. 23 KOM(97) 572 slutlig, 12. 11. 1997. 24 EGT C 302, 3. 10. 1997. 25 KOM(98) 266 slutlig, 6. 5. 1998. Se också kommissionens arbetsdokument SEK(98)837 av den 14 maj 1998, "Kultur, kulturbranschen och sysselsättningen", punkt 2. 1. 3. 14 kommissionen lade fram den 30 juli 199726. I artikel 25 i detta förslag anges att familjemedlemmar till en unionsmedborgare som inte utnyttjar sin rätt till fri rörlighet har rätt till familjeåterförening på samma villkor som i gemenskapslagstiftningen. Dessutom kan personer som omfattas av 1951 års konvention om flyktingar och statslösa dra nytta av bestämmelserna om varaktigt bosatta medborgare i tredje land i avsnitt VIII i förslaget. Det är här också lämpligt att hänvisa till Amsterdamfördragets målsättning om "att gradvis upprätta ett område med frihet, säkerhet och rättvisa", vilket innebär att en ny avdelning IV (i den konsoliderade versionen) införs i EG- fördraget med rubriken "Visering, asyl, invandring och annan politik som rör fri rörlighet för personer". Parallellt med handlingsplanen för arbetstagarnas fria rörlighet från november 1997 lade kommissionen i november 1997 fram ett förslag om ändring av förordning 1408/71 för att utvidga det till att omfatta medborgare i tredje land som är lagligen bosatta i en medlemsstat27. Gruppen betonar också i sin rapport att det är nödvändigt att klargöra situationen för medborgare i tredje land som är anställda av ett gemenskapsföretag och tillfälligt placerade i en annan medlemsstat i samband med gränsarbete (artikel 59 i EG- fbrdraget). Under hösten 1997 informerade och samrådde kommissionen med medlemsstaterna och yrkesorganisationerna på gemenskapsnivå om gruppens rekommendationer om att bland annat på gemenskapsnivå sträva efter att avskaffa hinder för arbetsgivarna, främst i fråga om visum samt uppehålls- och arbetstillstånd. Kommissionen analyserade de inhämtade uppgifterna och synpunkterna för att ta hänsyn till dem i utarbetandet av ett eventuellt förslag till direktiv. När det gäller verkningarna av gemenskapens avtal med andra länder rörande situationen för medborgare i tredje land kan man nämna domstolens dom av den 15 januari 1998 i Babahenini-målet28, där principen om icke-diskriminering tillämpas på beviljandet av handikappbidrag till förmån för makan till en algerisk arbetstagare eftersom artikel 39 i avtalet mellan EEG och Algeriet har direkt verkan. 7. - Skydd för enskildas rättigheter Gruppen betonar i sin rapport både vikten av rätten till information, av juridisk information, av juridisk information till yrkesverksamma på området samt av förbättrat rättsligt stöd till personer som stöter på problem med den fria rörligheten. För det första har unionsmedborgarnas rätt till information skrivits in i EG-fördraget genom den nya artikel 191a i EG-fördraget (artikel 255 i den konsoliderade versionen). I denna bestämmelse anges principen att Europaparlamentets, rådets och 26 Förslag till rådets rättsakt om utarbetandet av en konvention med bestämmelser för tredjelands- medborgares rätt till inresa och vistelse i medlemsstaterna, EGT C 337, 7. 11. 1997. 27 EGT C 6, 10. 1. 1998. 28 Mål C-113/97. 15 kommissionens handlingar skall vara offentliga enligt former som skall bestämmas närmare när fördraget trätt i kraft. De åtgärder som redan vidtagits för information och rådgivning till medborgarna inom initiativet "Medborgarnas Europa" skall utvecklas mer genom att man inför en mekanism för dialog med medborgarna och företagen, i enlighet med handlingsplanen för den inre marknaden och i enlighet med föredragningen inför Europeiska rådets möte i Cardiff den 15-16 juni 1998. Den första fasen i "Medborgarnas Europa" handlade om rätten att bo, arbeta och studera. Den nådde 75 miljoner personer i Europa och 969 000 personer tog direkt kontakt med telefonlinjen och webbplatsen. Den andra fasen inleddes i november 1997 och handlar om rättigheter i samband med köp av varor och tjänster, resor och lika möjligheter. Här ges också information till medborgarna om olika sätt att få sin sak prövad, både i och utanför domstolar. När det gäller att informera aktörerna om den fria rörligheten för personer har programmet "Karolus" för utbyte av nationella tjänstemän förlängts till slutet av 199929. Detta program innefattade utbildnings- och informationsverksamhet och det håller nu på att utvärderas för att eventuellt utvidga det avsevärt (Karolus 2000). Kommissionen inledde nyligen försöksfasen i Robert Schuman-projektet, vars syfte är att göra domare, åklagare och advokater mer benägna att anlägga ett gemenskapsperspektiv i sin verksamhet. Därför stöds utbildning i och information om gemenskapsrätt med inriktning på de juridiska yrkena. På liknande sätt fortsätter Jean Monnet-projektet att inriktas på universitet, och här har mycket uträttats för att få in undervisning i gemenskapsrätt i de första två årens juridiska studier (denna brist lyftes fram i gruppens rapport). Slutligen kan man nämna att programmet "Grotius" för utbildning och utbyte av arbetande jurister framskridit mycket och bidragit till ett förbättrat rättsligt samarbete, vilket automatiskt leder till ett bättre rättsligt skydd för personer som stöter på problem med den fria rörligheten. När det gäller juridiskt stöd till medborgarna oroar sig högnivågruppen över att nätverket Euro-jus förblir outvecklat trots sin stora nytta. Man har sedan dess beslutat förstärka nätverket med ytterligare krediter och öka antalet timmar som de Euro-jus- agenterna arbetar. Nätverkets totala budget uppgick till 552 000 ecu för 1998 och Euro-jus-agenterna skall enligt planerna vara tillgängliga i genomsnitt två dagar per vecka i år. Nätverket Euro-jus inriktas på rådgivning och stöd på informell basis till personer som ställs tillämpningen av gemenskapsrätten. inför problem med tolkningen eller Frågan om den rättsliga ramen för bolagsverksamhet på gemenskapsnivå ligger fortfarande hos rådet för granskning på grund av kopplingarna till frågan om arbetstagarnas representation i europeiska företag, vilken togs upp igen efter Davignon-rapporten och ännu inte lösts. 29 Europaparlamentets och rådets beslut nr 889/98 av den 7 april 1998 om ändring av rådets beslut 92/481/EEG om antagande av en handlingsplan för utbytesverksamhet mellan medlemsstaternas förvaltningar i fråga om nationella tjänstemän som medverkar i genomförandet av den gemenskapslagstiftning som krävs för att förverkliga den inre marknaden, EGT C 126, 28. 4. 1998. 16 Gruppen upprepar rekommendationen att samla alla tjänster som direkt rör den fria rörligheten för personer under en enda ledamot av kommissionen; detta kommer att tas upp av kommissionens avdelningar när kommissionen skall bytas ut nästa gång 1999. Vad gäller uppgörelser utanför domstol på gemenskapsnivå är det på sin plats att påpeka att enligt kommissionens nya interna regler skall dess avdelningar regelbundet informera de klagande om hur deras klagomål handläggs inom ramen för förfarandet enligt artikel 169 i EG-fördraget, och att ärendet inte bör avslutas utan att de klagande fått tillfälle att yttra sig. Europeiska ombudsmannen har nyligen haft anledning att ingripa på grund av detta vid flera tillfällen. På nationell nivå är det på sin plats att påpeka att ett nätverk av förmedlare av kontakter mellan de nationella och den europeiska ombudsmannen inrättats30. Se punkt 5 i årsrapporten från Europeiska unionens ombudsman, EGT C 272, 8. 9. 1997. 17 ISSN 1024-4506 KOM(98) 403 slutlig DOKUMENT SV 01 05 06 Katalognummer : CB-CO-98-433-SV-C ISBN 92-78-37905-0 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg