title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen hinta Euroopassa"

eurovoc_concepts:
aid to disadvantaged groups
fight against unemployment
marginalisation
poverty
social cost

formats: html pdf print

text: 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/25 alueella oleviin EU:n ulkopuolisiin maihin liittyvät yrityskumppanuusohjelmat ja teolliset yhteistyökeskuk- set voisivat osaltaan auttaa tukemaan teknologiavaihtoa ja edistää yritysten välisiä teknologiasopimuksia (luvat, patenttiluovutukset jne. ). Komitea suosittaa Phare-, Tacis- ja Meda-rahoitusvälineiden käyttöä tähän tarkoi- tukseen. 9. 2. Vaikka hakijamaille, muille naapurimaille ja Välimeren alueelle annetaan etusija, on toivottavaa, että unioni edistää vastavuoroisuuden ja molemminpuolisen hyödyn periaatteiden mukaisesti TTK:n tiedotus-, edist- ämis- ja hyödyntämisverkkojen yhdistämistä myös mui- den pääasiallisten kumppaneidensa kanssa. Bryssel, 1. heinäkuuta 1998. 9. 3. Kehitysmaiden – etenkin Lomén sopimukseen kuuluvien maiden – kanssa voitaisiin ryhtyä toimiin näiden valtioiden talouksiin soveltuvan erityisesti pk- yritysten ja paikallisen käsiteollisuuden käyttöön tarkoi- tetun teknologian levittämiselle suotuisten olosuhteiden luomiseksi. Komitea ehdottaa lausunnossaan ”Vihreä kirja Euroopan unionin ja AKT-maiden välisistä suhteis- ta 2000-luvun alussa – Uuden kumppanuuden tuomat haasteet ja mahdollisuudet”(1), että uudelle Euroopan kehitysrahastolle perustettaisiin yhteistyön ja teknolo- gisten innovaatioiden horisontaalisia välineitä. (1) EYVL C 296, 29. 9. 1997, s. 65. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen hinta Euroopassa” (98/C 284/07) Talous- ja sosiaalikomitea päätti 11. heinäkuuta 1996 työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan nojalla antaa lausunnon aiheesta ”Köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen hinta Euroopassa”. Asian valmistelusta vastannut sosiaali-, perhe-, koulutus- ja kulttuuriasiain jaosto antoi lausuntonsa 18. kesäkuuta 1998. Esittelijä oli Roger Burnel. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 1. –2. heinäkuuta 1998 pitämässään 356. täysistunnossa (heinäkuun 1. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 130 puolesta, 6 vastaan, ja 14 pidättyi äänestämästä. I. TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEA SOITTAA HA¨ TA¨ KELLOA Köyhyyden vastaisen taistelun väliaikainen toimintaoh- jelma (3). TSK on aina kiinnittänyt suurta huomiota eriarvoi- 1. suuteen ja epäoikeudenmukaisiin oloihin, siis myös köyhyyteen ja sosiaaliseen syrjäytymiseen, joka on köyhyyden äärimmäinen ilmenemismuoto. Muistutetta- koon, että TSK on laatinut asiasta mm. seuraavia lausuntoja ja tiedonantoja: Köyhyyden vastaisen taistelun kokeiluhanke- ja tutki- musohjelma (1). Köyhyyden vastaisen taistelun kokeiluhanke- ja tutki- musohjelman tarkistus (2). (1) EYVL C 263, 17. 11. 1975. (2) EYVL C 180, 28. 7. 1977. Köyhyyden vastaista taistelua koskevat yhteisön erityis- toimet (4). Köyhyyden vastaista taistelua koskevat yhteisön erityis- toimet – Päätöksen tarkistus (5). Tiedonanto köyhyydestä Maaliskuu 1989 (ei julkaistu EYVL:ssä). Huonoimmassa asemassa olevien ryhmien taloudellinen ja sosiaalinen integrointi (6). (3) EYVL C 113, 7. 5. 1980. (4) EYVL C 25, 28. 1. 1985. (5) EYVL C 263, 20. 10. 1986. (6) EYVL C 159, 26. 6. 1989. C 284/26 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 Oma-aloitteinen lausunto köyhyydestä (1). II. KO¨ YHYYDEN JA SYRJA¨ YTYMISEN KUSTAN- NUKSISTA Resurssien ja sosiaalietuuksien riittävyys sosiaalisen suojelun järjestelmissä (2). Oma-aloitteinen lausunto sosiaalisesta syrjäytymi- sestä (3). Toimintaohjelma syrjäytymisen estämiseksi ja heikoim- massa asemassa olevien ryhmien taloudellisen integroin- nin edistämiseksi (4). Komitean asiaan paneutumista eivät 2. todista pelkästään tästä aiheesta erityisesti laaditut lausunnot. Eräissä komitean lausunnoissa käsitellään epäsuorasti köyhyyden syitä ja seurauksia. Mainittakoon esimerkik- si taloudellisia ja sosiaalisia oloja koskevat lausunnot, lukuisat työttömyyttä, nuorisoa, ikääntymistä, koulu- tusta, tiedonvälitystä, sosiaalista yhteenkuuluvuutta tai integraatiota koskevat lausunnot sekä edelleen lausun- not, joissa käsitellään ihmisiä ja kansanryhmiä elämän koettelemusten ja historian myllerryksen keskellä. Erityisesti on mainittava TSK:n toiminta kansalais- 3. oikeuksien kehittämiseksi. Ehdottomana tavoitteena on oltava kaikkien ihmisten sekä heidän poliittisten, sosiaalisten, taloudellisten, kulttuuristen, yksilöllisten ja perhettä koskevien velvollisuuksiensa ja oikeuksiensa vankkumaton kunnioittaminen. 4. Valtiot ryhtyvät kukin tilanteensa, resurssiensa ja poliittisten linjaustensa mukaisiin toimiin köyhyyden taltuttamiseksi ja köyhyyden vaikutusten torjumiseksi. 5. Euroopan unioni toimii aktiivisesti niin runsaskä- tisten ohjelmiensa kuin kohdetukiensa avulla esimerkiksi ehkäistäkseen pitkäaikaistyöttömyyttä, edistääkseen koulutusta ja yhteiskuntaan sopeutumista tai vaikkapa kehittääkseen vaikeuksissa olevia alueita ja aloja. Köyhyyttä vastaan taistelevat julkiset tahot sekä 6. yksityiset järjestöt ja liikkeet antavat kaikkensa. Erilaiset järjestöt kehittävät usein vähin ja epävar- 7. moin varoin konkreettista toimintaansa. Kirkot ja ihmis- oikeuksien puolustajat muistuttavat vapauden, oikeu- denmukaisuuden ja solidaarisuuden periaatteista ja toi- mivat myös käytännössä. KUITENKIN KO¨ YHYYS LEVIA¨ A¨ JA PAHENEE! 8. Niinpä TSK yhtyy voimakkaasti kurjuutta vastaan kapinoivien kuoroon ja päästää hätähuudon. (1) EYVL C 221, 28. 8. 1989. (2) EYVL C 14, 20. 1. 1992. (3) EYVL C 352, 30. 12. 1993. (4) EYVL C 52, 19. 2. 1994. 1. TSK:n on vaikea pohtia tätä aihetta, kun otetaan huomioon erilaiset tilanteet ja osittain vajavaiset tiedot. 2. ”Köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen hinta” voidaan ymmärtää kahdella tavalla: köyhyydestä ja syrjäytymisestä varsinaisesti kärsivien tai puolestaan niitä vastaan taistelevien maksamana hintana. Köyhät ja syrjäytyneet maksavat köyhyydestä ja 3. syrjäytymisestä huononemisena. elämänlaatunsa Tämän laadullisen huononemisen syvyys voidaan peri- aatteessa myös mitata. Lain mukaanhan pretium doloris voidaan määritellä ja rahallisesti korvata. Elämänlaadun huononeminen ilmenee myös siten, että kotitalouksien välttämättömät tarpeet jäävät huomatta- vasti aiempaa useammin tyydyttämättä. 4. Kulutustason lasku vaikuttaa aina köyhien itsensä ohella, myös kokonaistalouteen: yritysten liikevaihto laskee, työntekijät kärsivät, koska uusia työntekijöitä palkataan aiempaa vähemmän, valtio ja sosiaaliturvajär- jestelmät kärsivät, koska tuloihin ja kulutukseen perus- tuvat verotulot sekä työvoiman sosiaaliturvamaksut vähenevät. Ostovoiman heikentyminen saa kuluttajat hankkimaan edullisempia, usein Euroopan unionin ul- kopuolelta peräisin olevia tuotteita. 5. Köyhyyden ja syrjäytymisen hintaan sisältyvät myös mm. yhteiskunnan köyhille ja syrjäytyneille mak- samat julkiset ja yksityiset tuet, ennalta ehkäisevät toimet, sosiaalitoimi, erilaiset korvaukset ja palvelut. 6. On kuitenkin kysyttävä, mitä sanat ”köyhyyden vastaisen taistelun korkea hinta” merkitsevät valtion tai yhteiskunnan kannalta. Johtuuko hinta köyhien suuresta määrästä vai köyhyyden ennaltaehkäisyyn ja lievittämiseen tähtäävästä politiikasta ja runsaista tuki- toimista? 7. Viranomaisten lisäksi on muitakin köyhyyttä vas- taan taistelevia tahoja. Vanhemmat kouluttavat lapsiaan lasten edun vuoksi ja käyttävät tällöin osan ajastaan ja varoistaan valtion ja yhteiskunnan yleisen edun hyväksi. Perhevelvoitteista huolehtiminen myötävaikuttaa lasten ja nuorten kasvatukseen ja siten heidän sopeutumiseensa yhteiskuntaan. Vanhempien osallistuminen on yksi per- hepolitiikkojen kehittämisen puolesta puhuvista teki- jöistä. 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/27 8. Köyhyyden ennaltaehkäisyyn ja lievittämiseen eri- koistuneilla järjestöillä ja liikkeillä on erittäin tärkeä tehtävä harjoittaa solidaarisuutta ja myötäillä todelli- suutta mahdollisimman läheltä. Tällaiset järjestöt perus- tavat toimintansa laajalti vapaaehtoisuuteen, joka on yksi yhteisvastuullisuuden havainnollinen muoto. Järjestöt rahoittavat toimintansa saamillaan avustuksil- la ja lahjoituksilla sekä jäseniltään perimillään jäsenmak- suilla. Sosiaalityöntekijöiden ja kasvatusalan ammattilaisten ensiarvoisuutta ei tule asettaa vastakkain vapaaehtois- työntekijöiden aseman kanssa. Uudelleensopeutumisen pohjana on opettaa syrjäytymässä oleville tai syrjäyty- neille alusta alkaen tai uudelleen, kuinka he voivat toimia itsenäisesti. Se edellyttää ohjaajilta persoonallisuutta ja kärsivällisyyttä ja täten suuria inhimillisiä valmiuksia. Ottaen huomioon köyhyyden ja syrjäytymisen kaikki seuraukset sekä erittäin vakavat vaarat, joita niistä aiheutuu ihmisille ja valtioillekin, kaikkien kansalaisten on syytä todella ymmärtää, että heidän odotetaan kunkin toimivan omalla tavallaan omine taitoineen ja keinoineen. III. KA¨ YTETYT LA¨ HTEET hyväksymistä, rahassa mitattavan köyhyyden kartoitta- mista, sosiaalisen syrjäytymisen tilastollista määrittä- mistä ja jäsentelemistä sekä arvioinnin ja selvitysten laatua, on määrä esittää syksyllä 1998. Tilastotoimiston tavoitteena on laatia säännöllinen selvitysmenettely sosiaalisesta syrjäytymisestä ja köyhyydestä EU:n jäsen- valtioiden käyttöön. Ensimmäinen selvitys valmistunee vuoden 1999 lopulla. On kyse oleellisista päätöksistä. 2. 3. Suurin osa nyt käsillä olevassa lausunnossa esitetyistä tilastotiedoista on peräisin tilastotoimiston vuonna 1993 tekemästä tutkimuksesta. 2. 3. 1. Tuolloin Euroopan unioni koostui 12 valtiosta. Itävalta, Suomi ja Ruotsi liittyivät unioniin vuonna 1995. 2. 3. 2. Valtioiden köyhyystasoissa on saattanut tapah- tua muutoksia vuoden 1993 jälkeen. Ne eivät kuitenkaan muuta tuonnempana esitettyjen tietojen merkitystä. IV. ENNEN KO¨ YHYYDEN AIHEUTTAMIEN KUS- TANNUSTEN ONGELMAN KA¨ SITTELEMISTA¨ TUONNEMPANA ON PEREHDYTTA¨ VA¨ KO¨ Y- HYYDEN KONKREETTISEEN MERKITYKSEEN Tämä lausunto pohjautuu ensisijaisesti neljään 1. lähteeseen: Muun muassa vastaamalla neljään kysymykseen: – komission tilastotoimiston ja eri maiden tilastokes- kusten aineistot; 1) Kuinka köyhyys määritellään ja mitataan? – mielipidetutkimukset; – TSK:n asettaman työryhmän jäsenten kokoamat poh- dinnat ja jäsenvaltioita koskevat tiedot; – köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjuntaan osallistuvien järjestöjen kokemuksiin perustuvat tiedot. 2. Välittömästi voidaan tehdä kolme havaintoa: 2. 1. Köyhyyden kustannuksista ei ole paljon juuri luettelemamme tyyppistä aineistoa ja sen muoto vaihte- lee maittain. 2. 2. Komission tilastotoimistolla ja eri maiden tilasto- keskuksilla on erittäin tärkeä asema strategisena avusta- jana poliittisessa päätöksenteossa ja sen seurannan arvioinnissa. Pahoiteltuamme, ettei tilastotoimisto voi- nut varojen puutteessa vastata TSK:n pyyntöihin, TSK on pannut kiinnostuneena merkille, että 15. huhtikuuta 1998 ryhdyttiin toimiin sosiaalista syrjäytymistä ja köyhyyttä koskevia tilastotietoja käsittelevän erityis- jotka koskevat ryhmän perustamiseksi. Suositukset, verrattavissa olevien tulokäsitteiden ja -määritelmien 2) Kuinka syrjäytyminen määritellään? 3) Paljonko Euroopassa on köyhiä? 4) Mistä köyhyys aiheutuu? 1. Köyhyyden tilastollinen määritteleminen ja mittaa- minen 1. 1. Köyhyysilmiöiden mittaaminen on mielekästä vain, jos se tehdään ”kotitalouksien” (1) tasolla. Tällöin oletetaan, että kaikilla kotitalouden jäsenillä on sama elintaso. Tilastollista ”kotitaloutta” ei tule sekoittaa ”perhee- seen”, jonka muodostavat pariskunta tai yksinhuoltaja lapsineen. Yksi perhe voi jakautua tilastollisesti useisiin kotitalouksiin. Kääntäen tarkasteltuna tilastollisen koti- talouden voi muodostaa ryhmä ihmisiä, joilla ei ole sukulaisuussuhdetta toisiinsa. (1) ”Kotitaloudella” tarkoitetaan kansainvälisen tilastomääri- telmän mukaan yksineläjää tai samassa huoneistossa asu- vaa ihmisryhmää. C 284/28 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 1. 2. Euroopan komissio on määrittänyt köyhyyden tilastollisesti. Määritys perustuu keskiarvokulutukseen kulutusyksikköä tai ”vastaavaa täysi-ikäistä hen- kilöä” (1) kohden. Kotitalous määritellään köyhäksi, jos se kuluttaa alle 50 % tästä keskiarvosta. Tämä mitta on ”köyhyyden raja-arvo”. 1. 5. Mitä vauraampi maa on kokonaisuudessaan, sitä korkeampi sen köyhyysraja on. Näin ollen esimerkiksi luxemburgilainen kotitalous alittaa köyhyysrajan maas- saan yli kolme kertaa suuremmalla ostovoimalla kuin kreikkalainen tai portugalilainen kotitalous kotimaas- saan. 1. 3. Koska köyhyys vaikuttaa siitä kärsiviin ihmisiin monin tavoin, sitä on mitattava mahdollisimman lähellä elinoloja. Kullekin maalle valittu köyhyysraja on siis laskettu kunkin valtion valuutassa maan kokonaistulo- jen pohjalta. 1. 6. Jos valtioiden välillä on suuria eroja, niin löytyy niitä saman valtion sisältäkin. Sama tulotaso ei esimer- kiksi välttämättä takaa samoja elinoloja eri alueilla, suurkaupungin keskustassa tai sen eri lähiöissä saati kylissä. Valtio Köyhyysraja maan valuuttana keskimääräisten tulojen perusteella laskettuna Köyhyysraja (ja keskimääräinen elintaso) indeksoituina suhdelukuina. Perusindeksi 100 on 12:sta raja-arvosta painotettu eurooppa- lainen keskiarvo Luxemburg Saksa Yhdist. Ku- ningaskunta Belgia Tanska Alankomaat Ranska Italia Irlanti Espanja Kreikka Portugali 38 750 LUF 1 248 DEM 378 GBP 22 930 BEF 5 328 DKK 1 175 NLG 3 716 FRF 667 600 ITL 294 IEP 48 090 ESP 67 990 GRD 42 580 PTE 202 115 111 110 108 106 106 84 82 77 66 64 1. 4. Keskimääräinen elintaso vaihtelee huomattavas- ti Euroopan unionin maissa. Köyhyysrajojen vertailemi- seksi eri rahayksiköt muunnetaan siis yhteiseksi rahaksi käyttämällä vaihtokurssia, jossa otetaan huomioon eri maiden yleisen hintatason ero siten, että köyhyysrajoja vastaava tuloero ilmentää ao. kotitalouksien ostovoi- man eroa. Nämä vaihtokurssit varmistavat ”ostovoi- mien pariteetin”. (1) Kulutusyksikköjen arviointi Oxfordin menetelmällä – en- simmäinen henkilö, joka on yleensä aikuinen: 1 yksikkö; seuraavat vähintään 14-vuotiaat henkilöt: 0,7 yksikköä; alle 14-vuotiaat: 0,5 yksikköä. Tilastotoimiston ja tiettyjen maiden tilastokeskusten käyttämän menetelmän mukaan ensimmäinen henkilö: ei eroa edelliseen; vähintään 14- vuotiaat henkilöt: 0,5 yksikköä; alle 14-vuotiaat: 0,3 yk- sikköä. Esimerkkinä kahden aikuisen, yhden 15-vuotiaan, yhden 10-vuotiaan ja yhden 7-vuotiaan lapsen muodostama kotitalous, josta on tuloksena: Oxfordin menetelmällä 3,4 kulutusyksikköä; toisella menetelmällä 2,6 yksikköä. 2. Syrjäytymisen määritteleminen 2. 1. TSK on jo ottanut kantaa asiaan Ada Maddock- sin laatimassa oma-aloitteisessa lausunnossa syrjäytymi- sestä. Tämä merkittävä lausunto hyväksyttiin yksimieli- sesti 30. syyskuuta 1993 (2). 2. 2. Köyhät kotitaloudet voidaan porrastaa tietenkin niiden tulojen perusteella, mutta myös muiden seikkojen perusteella. Tällaisia tekijöitä ovat mm. kyseisten henki- löiden psyykkinen tilanne, heidän perhesiteensä, ihmis- suhdeverkkonsa ja sosiaalinen ympäristönsä, sosiaalitoi- men ja sosiaaliavustusten hyödyntämistä koskevat säännöt sekä taustayhteisön olemassaolo. Näitä tekijöitä ei välttämättä pystytä arvioimaan taloudellisesti, mutta ne vaikuttavat voimakkaasti köyhyyden syntyyn ja kehittymiseen. Käsite ”vakava köyhyys” on siis otettu käyttöön 2. 3. jossa yksilöt ja perheet ovat kuvaamaan tilannetta, syrjäytymisen kynnyksellä tai jo syrjäytyneet. Kaikki syrjäytyneet uhkaavat jäädä ennemmin tai myöhemmin yhteiskunnan ulkopuolelle, jollei heidän auttamisekseen ryhdytä mahdollisimman pian asianmukaisiin toimiin. 2. 4. ”Kokonaisvaltainen” yhteiskunnan ulkopuolelle jääminen on äärimmäinen seuraus sarjasta perusoikeuk- sien menettämistä. Tällaisia perusoikeuksia ovat mm. oikeus saada koulutusta ja työpaikka, oikeus kunnolli- seen asuntoon, oikeus elää vastuullisessa parisuhteessa ja perheessä, oikeus sosiaaliseen suojeluun ja terveyden- huoltoon sekä riittävään elintasoon. Yhteiskunta ei tunnusta syrjäytynyttä yksilöä tai perhettä oikeuksineen ja tunnuspiirteineen, jotka ilmentävät ihmisarvoa ihmis- ten sosiaalisen, taloudellisen ja kulttuurisen integraation merkein ja ovat osoitus kansalaisoikeuksista. Syrjäyty- nyt ei pysty enää nauttimaan laillisesti tavallisimmista perusoikeuksistaan. Hän on eräässä mielessä vailla oikeuksia ja ilmaisukeinoja. (2) EYVL C 353, 30. 12. 1993. 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/29 2. 5. Kaikki köyhät eivät kuitenkaan ole tuomittuja syrjäytymään ja jäämään yhteiskunnan ulkopuolelle. Vaikka köyhät ja syrjäytyneet voivat olla taipuvaisia rikollisuuteen ja väkivaltaan, lähimainkaan kaikki eivät sorru tällaisiin äärimmäisyyksiin. On silti totta, että köyhyys ja yhteiskunnan ulkopuolelle joutuminen voivat johtaa oikeus-, koulutus- tai pakkotoimiin, jotka aiheut- tavat yhteiskunnalle lisäkustannuksia, puhumattakaan väkivallantekojen kustannuksista niiden uhreille ja teki- jöille sekä molempien perheille. Lapsi ei ole vastuussa vanhempiensa teoista, eikä hänen tulisi kärsiä niistä. 2. 6. Kaikki yhteiskunnan ulkopuolelle joutuneet eivät vastaavasti ole köyhiä. Syrjäytymisen muut syyt voivat olla fyysisiä, psykologisia, sosiaalisia, etnisiä, kulttuuri- sia, uskonnollisia, poliittisia tai vammaisuuteen liittyviä, jolloin niihin ei välttämättä liity aineellista köyhyyttä (joskin näin usein on). 2. 7. Köyhyysraja pystytään laskemaan, mutta on sitä vastoin paljon vaikeampaa määritellä pelkän köyhyyden – jos näin uskaltaa sanoa – ja yhteiskunnan ulkopuolelle jäämisen raja. Selvästi voidaan kuitenkin hahmottaa vain äärimmäinen muoto, kodittomien laiminlyöminen. Voidaan kuitenkin todeta, että jollei köyhyyttä vastaan taistella kunnolla tai riittävän ajoissa, se saattaa ajaa yksilön ennemmin tai myöhemmin yhteiskunnan ulko- puolelle ja johtaa syrjäytymiseen. 2. 8. Tilastotutkimuksissa on vaikea kirjata syrjäyty- neitä ja yhteiskunnan ulkopuolelle jääneitä, joista suurin osa elää poikkeusoloissa. He asuvat usein mm. yöma- joissa tai yhteiskunnalliseen sopeuttamiseen tarkoite- tuissa keskuksissa, tilapäismajoituksessa, kalustetuissa huoneissa, parakkikylissä, asuntovaunuissa tai pahim- missa tapauksissa ilman vakituista osoitetta ulkosalla, rautatieasemilla tai siltojen alla. 3. 1. 1. Keskiarvon puolivälin valitseminen selittyy halulla jatkaa komission aiemmin tekemiä köyhyysarvi- oita. Kuten myöhemmin nähdään, näin saatava köyhien osuus on selvästi suurempi kuin laskettaessa köyhyysra- jat puolitettuun mediaaniin viitaten. Viittaus tuloon kulutuksen asemasta lisää var- 3. 1. 2. sin huomattavasti köyhien kotitalouksien prosenttio- suutta. Sen sijaan kulutusyksikköjen laskutavan muutos muuttaa vain erittäin vähän köyhien kotitalouksien prosenttiosuutta kokonaisväestöstä, mutta pienentää hieman heidän osuuttaan monijäsenistä perheistä ja kasvattaa heidän osuuttaan yhden henkilön talouksista. Seuraavan taulukon keskimmäisessä sarak- 3. 1. 3. keessa on juuri esitettyjen periaatteiden (2) avulla laskettu köyhien kotitalouksien prosenttiosuus kaikissa Euroo- pan unioniin vuonna 1993 kuuluneissa 12:ssa valtiossa: Valtio Köyhien kotitalouksien Köyhien kotitalouksien prosenttiosuus verrattuna puolitettuun keskituloon prosenttiosuus verrattunatulojen puolitettuun mediaaniin Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Portugali Yhdist. Ku- ningaskunta 13 9 13 24 19 16 21 18 14 14 29 23 9 5 10 18 11,5 11 6 13 7 10 19 14 12 2. 9. Rappiotila on yhteiskunnan ulkopuolelle jäämi- johtaa itsemurhaan, sen äärimmäinen vaihe. Se voi viimeiseen vastausta vaille jäävään avunhuutoon, joka on etenkin nuorten, erittäin eristyneiden tai iäkkäiden huomattava ja lisääntyvä kuolinsyy. jäsenval- 12 tion EU:n kes- kiarvo 17,3 3. Paljonko Euroopassa on köyhiä? 3. 1. Tilastotoimiston laskuin on määritetty köyhyy- den raja-arvot eri valtioissa suhteessa kulutusyksikön puolitettuun keskituloon. Kuten edellä on todettu, nämä yksiköt on laskettu perinteisestä Oxfordin laskentame- netelmästä poikkeavalla taulukolla (1). 3. 1. 4. Tämä tilasto ei muiden tilastojen tavoin luon- nollisestikaan ole valtioiden välinen paremmuusjärjes- tys, mikä olisi loukkaavaa vaikeissa tilanteissa olevia köyhiä, valtioita ja niiden hallituksia kohtaan, jotka soveltavat tilanteisiin sopiviksi katsomiaan toimia. 3. 1. 5. On mielenkiintoista havaita, mikä köyhien kotitalouksien prosenttiosuus olisi kussakin edellisessä taulukossa esitetystä 12 jäsenvaltiosta, mikäli köyhyys- rajaksi olisi valittu puolitetun keskitulon sijaan tulojen (1) Ks. alaviite 2. (2) Ks. kohta 3. 1. 1. C 284/30 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 puolitettu mediaani. Ranskan tilasto- ja taloustutkimus- instituutti (Institut National de la Statistique et des Études Économiques, INSEE) on laskenut sen. Tulokset on esitetty taulukon oikeanpuoleisessa sarakkeessa. tearvona tulon (tai elintason) mediaania yhteisössä kuin laskettaessa köyhien kotitalouksien prosenttiosuus ao. maiden yksittäisen elintason mediaanista. 3. 1. 6. Rinnakkaisten prosenttilukujen välinen suuri ero merkitsee, että erittäin korkeiden tulojen osuus on asianomaisessa maassa hyvin suuri (puolitetun keskiar- von ja puolitetun mediaanin välinen ero on suuri). 3. 1. 9. Vuoden 1993 tutkimuksen mukaan 12 jäsen- valtion yhteisössä oli 57 miljoonaa köyhää, mikäli viitearvona käytetään puolitettua keskituloa, ja 38,7 mil- joonaa, jos viitearvoksi otetaan tulojen puolitettu me- diaani. 3. 1. 7. Laskettiin köyhien prosenttiosuus sitten puoli- tetusta keskitulosta tai tulojen puolitetusta mediaanista, se on tähän asti aina ollut valtiokohtainen ja suhteessa kyseessä olevan valtion elintasoon (sen keskiarvoon tai mediaaniin). Koska tämä elintaso vaihtelee valtioittain, yhdessä valtiossa köyhäksi katsottu kotitalous ei olisi senhetkisellä elintasollaan köyhä, mikäli se eläisi jossa- kin toisessa valtiossa. Tämä havainto johdattaa mittaa- maan, mikä olisi köyhien prosenttiosuus kussakin Eu- roopan unionin valtiossa, mikäli sen mittaamisessa käytettäisiin viitearvona yhtenä talouskokonaisuutena käsitettävän unionin puolitettua keskituloa tai tulojen puolitettua mediaania. Laskelman tulokset ovat seuraa- van taulukon oikeanpuoleisessa sarakkeessa. Laskel- massa viitearvona käytetty tulojen puolitettu mediaani 12 jäsenvaltion EU:ssa vuonna 1993 on saatu kussakin valtiossa ilmoitetuista tuloista, jotka on muunnettu yhtenäisvaluutaksi ostovoiman pariteetin varmistavin vaihtokurssein. Ko¨yhien kotitalouksien laskettu prosenttiosuus laskettu suhteessa tulojen puolitettuun mediaaniin kussakin maassa (%) laskettu suhteessa tulojen puolitettuun mediaaniin 12 jäsenvaltion EU:ssa(%) (*) 9 5 10 18 11,5 11 6 13 7 10 19 14 12 7 5 7 36 25 10 25 19 1 9 44 13 13,7 Valtio Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Portugali Yhdist. Ku- ningaskunta jäsenval- 12 tion EU:n kes- kiarvo Itävalta, Suomi ja Ruotsi liittyivät Euroopan unioniin kaksi vuotta vuoden 1993 tutkimuksen jälkeen. Varovasti päätellen ja eri lähteistä saatuja tietoja silmällä pitäen voidaan olettaa, että 15 valtiossa köyhiä olisi laskutavasta riippuen noin 59 miljoonaa tai 39,5 miljoo- naa, toisin sanoen yksi kuudesta tai yksi yhdeksästä asukkaasta. 3. 2. Euroopan köyhyyden kartoituksen jälkeen on hyödyllistä silmäillä lyhyesti tilanteen vakavuutta koko maailmassa. 3. 2. 1. Monet kansat tavoittelevat kehittyneisyyttä. Ne katsovat Euroopan unionia kateuden ja toivon sekaisin tuntein, joihin saattaa vaikuttaa Euroopan tilanteen enemmän tai vähemmän objektiivinen tunte- mus. Näiden kansojen oikeutettuja odotuksia ei pidä pettää, ellei haluta toimia vastoin yleismaailmallista ihmisoikeuksien julistusta, jonka 1 artiklassa todetaan, että ”kaikki ihmiset syntyvät vapaina ja tasa-arvoisina – – ja heidän on toimittava keskenään veljeyden hen- gessä”. 3. 2. 2. Vuonna 1994 kolme neljännestä maapallon väestöstä eli 4,3 miljardia ihmistä asui kehitysmaissa. Vuoden 1992 tietojen mukaan 57 valtion (joissa elää 3,7 miljardia ihmistä) vuosittainen BKT henkeä kohti oli alle 675 dollaria. Yli miljardin ihmisen oli tultava päivittäin toimeen alle dollarilla. Vaikka otettaisiin huomioon harmaan talouden vaikeas- ti arvioitavat vaikutukset, tämän väestön ja Euroopan unionin väestön varojen suhde toisiinsa on 1:25. 3. 2. 3. Tällä karvaalla totuudella ei pyritä vakuutta- maan Euroopan köyhille, ettei heidän pidä valittaa, koska muissa maanosissa miljardit ihmiset ovat vielä paljon köyhempiä. Sillä halutaan korostaa kaksinker- taista vastuuta: (*) INSEE on tehnyt tämän laskelman tilastotoimiston vuoden 1993 tutkimuksen avulla. – yhtäältä vastuuta köyhyydessä ja kurjuudessa elävistä lähimmäisistä; 3. 1. 8. Maissa, joiden elintaso ja sen seurauksena köyhyysraja on alle yhteisön mediaanin, köyhien kotita- louksien prosenttiosuus on korkeampi käytettäessä vii- – toisaalta vastuuta vielä kehittymättömissä, historialli- sista syistä tiettyihin Euroopan valtioihin sidoksissa olevissa maissa asuvista ihmisistä, jotka haluaisivat parantaa elinolojaan, mikä tarkoittaa monissa ta- 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/31 pauksissa nälkäkuoleman välttämistä. Välinpitämät- tömyys tai jopa voimankäyttö eivät ole köyhyyden vastaiseen taisteluun soveltuvia aseita. Sama pätee valitusvirsiin köyhyydestä kärsivien säälimiseksi. – Tämä toteamus korostaa pohjoisen ja etelän välisen vuoropuhelun tärkeyttä ja velvollisuutta liittää suu- ressa kurjuudessa elävän väestön ahdinko nopeasti maailmanlaajuisiin talous- ja kauppakeskusteluihin humaaneista syistä ja geopoliittisen tasapainon vuoksi. – yli 75-vuotiaat eläkkeellä olevat entiset ammattitai- dottomat työläiset tai työntekijät sekä heidän les- kensä; – vähintään nelilapsiset kotitaloudet, joissa kotitalou- den pää käy työssä, mutta hänen puolisonsa ei toimi ammatissa tai on työtön; – yksinhuoltajaperheet, jonka pää – useimmiten nainen – on ammattitaidoton. 4. Mistä köyhyys aiheutuu? 4. 1. Kaikki köyhyyden suorat syyt aiheutuvat tilan- teista, jotka rajoittavat voimakkaasti ja pysyvästi kotita- louden resursseja siten, että sen oikeuksien ja velvolli- suuksien hoitaminen sekä elämänlaatu häiriytyvät voi- makkaasti. 4. 1. 2. Etenkin tilastotoimiston tiedoista voidaan ha- vaita köyhyyden päätekijät. Kaksi ensimmäistä ovat usein toisiinsa liittyvät työttömyys ja ammattitaidotto- muus. Viimeksi mainittu heikentää työsuhdeturvaa ja merkitsee riittämätöntä korvausta työssä käyvällekin. Sen jälkeen tulevat suuret perhekustannukset (vähintään neljä lasta) ja ikä (yli 75 vuotta). Viimeksi mainittu tekijä on useimmiten sukupolven vaikutusta: vanhukset eivät aina pääse osallisiksi vastaavista eläkkeistä kuin nuoremmat sukupolvet. Useita tekijöitä (yhteiskunnallis-taloudellinen 4. 1. 3. asema, kotitalouden päätulonhankkijan ammattitaito, työttömyyden kesto, perhekustannukset, ikä) yh- distämällä voidaan yksilöidä kotitaloustyypit, joiden joukossa on todennäköisesti paljon köyhiä. Nämä tyypit ovat: – kotitaloudet (lapsettomat pariskunnat tai pariskun- nat, joilla on lapsia, sekä yksinhuoltajaperheet), joiden kaikki aikuisjäsenet ovat työttömiä; – yli 25-vuotiaat ammattitaitoisetkin pitkäaikais- työttömät (yli vuoden ja etenkin kaksi vuotta tai sitä pidempään työttöminä olleet); – alle 25-vuotiaat vanhempiensa kodista lähteneet työttömät, etenkin pitkäaikaistyöttömät; – työssä käyvät, joilla on ammattitaidon puutteellisuu- den, työn osa-aikaisuuden tai katkonaisuuden tai muun vastaavan syyn vuoksi vähäiset tulot; – kotitaloudet, jotka elävät vain yhden, ammattitaidot- toman työntekijän palkan varassa; – maanviljelijät (moniviljely, karjanhoito), joiden tila on ominaisuuksiltaan sellainen, että se voi taata vain vaatimattoman tulon (pieni pinta-ala, keskinkertai- nen tuottavuus, kannattamattomat tuotteet), eikä tukea saada muista tuloista, esim. palkkatyöstä; 4. 1. 4. Köyhyyttä aiheuttavista tekijöistä työttömyys vaikuttaa erityisen voimakkaasti, vaikkei se aina olekaan pääsyynä. Kaikki työttömät eivät kuitenkaan ole köyhiä, mutta vähän tai ei lainkaan ammattitaitoa edellyttävää työtä tekevien henkilöiden joukossa on köyhiä ja enti- sestään köyhtyviä, joilla on heikot ja usein epävarmat tulot. 4. 2. Köyhyyteen voi olla myös muita, edellä lueteltuja välillisempiä syitä. Näistä mainittakoon saadun koulu- tuksen riittämättömyys tai soveltumattomuus, minkä vuoksi työpaikan etsiminen ja säilyttäminen vaikeutuvat etenkin talouskriisin tai nopean teknisen kehityksen aikana. Myös heikko terveys ja riittämätön hoito tai hoitamattomuus voivat vaarantaa työuran tai jopa pakottaa lopettamaan työnteon. 4. 3. Asuinolojen vaikutuksesta on syytä huomauttaa erityisesti. Epävakaa asuminen on usein seurausta köy- hyydestä, mutta se voi olla myös sen syynä tai joka tapauksessa nopeuttaa köyhtymistä sekä yhteiskunnan ulkopuolelle ajautumista ja syrjäytymistä. 4. 3. 1. Asunto vaikuttaa voimakkaasti elämän laa- tuun, parisuhteen onnellisuuteen ja lasten kasvatukseen ja koulutukseen. Asunnottomilla ei ole siteitä yhteiskun- taan ja heidän on harvoin mahdollista löytää vakinaista työtä. Asunto vaikuttaa sosiaaliseen arvostukseen. Asunnon puuttuminen saattaa toisinaan johtaa kansa- laisarvostuksen tai jopa kansalaisoikeuksien menettämi- seen. Tietyissä maissa on ryhdytty toimiin äänestämis- mahdollisuuden ulottamiseksi asunnottomiin. Asuinolot vaihtelevat huomattavasti asuinpaikan mu- kaan. Asuinpaikka vaikuttaa useimpien henkilöiden rahankäyttöön (matka- ja koulukustannuksiin, elinoloi- hin ja edelleen ostosten hintaan) ja toisinaan myös sosiaalisiin suhteisiin. Asunnon omistaminen vastaa lisätuloa. Tosi- 4. 3. 2. asiallisen elintason mittaamiseksi lisätään asuntonsa omistavien kotitalouksien tuloon tai menoihin useissa maissa tämän edun arvoiseksi arvioitu fiktiivinen tulo. Tästä syystä köyhyyden raja-arvo nousee ja köyhien talouksien osuus on hieman suurempi kuin ilman sitä. C 284/32 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 4. 3. 3. Tietyt kotitaloudet ovat ”siirtymässä omistus- suhteeseen”. Niiden täytyy lyhentää lainaa ja maksaa toisinaan liiankin korkeaa korkoa, millä voi olla kieltei- siä vaikutuksia heidän elämänlaatuunsa. Ylivelkaantu- minen saattaa laukaista köyhtymisprosessin tai pahentaa sitä voimakkaasti. Tämän vuoksi objektiivinen tieto ja apu on tärkeää ennen omistusasunnon hankintaa, ja tarvitaan laadukasta yhteiskunnan tukemaa lisäksi vuokra-asuntotuotantoa. 4. 3. 4. Euroopan parlamentin sosiaali- ja työllisyysa- siain valiokunta hyväksyi 18. maaliskuuta 1997 päätöslauselmaehdotuksen, jonka mukaan Euroopan unionissa on ”vähintään 18 miljoonaa ihmistä, joita voidaan pitää kodittomina tai jotka asuvat puutteellisesti varustetuissa asunnoissa tai liian ahtaasti”. Ehdotuk- sessa todetaan edelleen, että ”asuntoa tulee pitää kiinne- kohtana kaikille muille sosiaalisille perusoikeuksille” (1). TSK kannattaa tätä analyysia ja päätelmää. optimismia luovana ja yhteiskuntaan integroitumista vahvistavana tekijänä. Laskennallisesti köyhiksi määri- tetyt kotitaloudet eivät koe itseään köyhiksi, jos yksikin talouden jäsenistä on vakituisessa palkkatyössä, sen sijaan laskennallisesti ei-köyhiksi todetut taloudet il- moittavat olevansa köyhiä heti, kun yksikään talouteen kuuluvista ei käy palkkatyössä. 4. 4. 5. Elintason lisäksi subjektiiviseen köyhyysasteik- koon vaikuttaa muitakin tekijöitä. Työttömyys, iäkkyys tai yksinäisyys muistuttavat ihmistä hänen haavoittu- vuudestaan ja saavat hänet pohtimaan ahdistuneesti hyödyllisyyttään ja kohtaloaan. V. KO¨ YHYYDEN JA SYRJA¨ YTYMISEN KUSTAN- NUSTEN MITTAAMINEN 4. 4. Köyhyyden objektiivisen tarkastelun ohella on pysähdyttävä hetkeksi tutkimaan mielipidetiedusteluista saatuja tietoja, eli sitä, miltä köyhyys tuntuu. 1. Taustaa 4. 4. 1. Kotitalouksissa tehdyistä tutkimuksista, joilla pyritään subjektiiviseen arvioon köyhyydestä kotita- louksien omasta hyvinvoinnistaan antamien arvioiden perusteella, saadaan esim. kotitalouksien kulutukseen perustuvien tutkimusten objektiivisista tiedoista toisi- naan poikkeavia tuloksia. Erot ovat selkeimmät eläke- läisten ja monijäsenisten perheiden kohdalla. 4. 4. 2. Eläkeläisillä on taipumus pitää itseään köy- hempinä kuin heidän elintasostaan voi päätellä, mikä saattaa joidenkin kohdalla johtua esimerkiksi huomisen pelosta, joutilaisuudesta, eristyneisyydestä tai siitä, et- teivät asianomaiset ota huomioon joskus ilmaiseksi tai alennushintaan saamiensa palvelujen arvoa. 4. 4. 3. Monijäseniset perheet ovat usein tyytyväisem- piä tilanteeseensa, vaikka niiden elintaso on suhteellisen alhainen verrattuna yksineläjien tai pariskuntien, joilla ei ole lapsia huollettavinaan, huomattavasti korkeampaan elintasoon. Lapset – jotka ovat usein köyhimpien ainoa toivo – tarjoavat näille perheille vahvan suojan köyhyy- den tunnetta vastaan (2). toisaalta, 4. 4. 4. Mielipidetutkimukset vahvistavat että ammatissa toimiminen on äärimmäisen tärkeää 1. 1. Köyhyyden ja syrjäytymisen kustannusten laske- minen edellyttää, että sanojen merkityksestä sovitaan etukäteen ja ihmisryhmät kyetään määrittämään sekä laadullisesti että määrällisesti. Edelli- sissä kohdissa on näiltä osin pyritty alustamaan pohdin- toja ja antamaan kuva suuruusluokista. että kyseiset Seuraava vaihe edellyttää, että yhtäältä määri- 1. 2. tetään köyhyyden ja syrjäytymisen vähentämis- ja tor- juntatoimien hinta, toisaalta hillitään köyhien ja syrjäy- tyneiden alhaisen kulutuksen heijastuminen tuotantoon, työllisyyteen, verotuloihin ja sosiaalimaksuihin. 1. 3. Näissä kohdin tehtävä on monimutkainen ja vaatii varovaisuutta. Vaikka tiedetään esimerkiksi työt- tömyyden raskas vaikutus köyhyyden kehittymiseen, ei työttömyyden kustannuksia tule sisällyttää kokonaan köyhyyden hintaan. Samoin myöskään kaikkia perhetu- kia ei voi pitää köyhyyden vastaisen taistelun osateki- jöinä. Tulee myös kysyä, saavatko köyhät perheet avustuksia perheinä vai siksi, että ne ovat köyhiä. Kirjanpidollisen vaikutuksen lisäksi vastaus on tärkeä myös erilaisten perheavustusten (korvaus vai tuki) ja sen määrittelemiseksi, millä perheillä on oikeus niihin. On kuitenkin muistettava, että sosiaaliavustukset ovat usein erittäin köyhien perheiden ja henkilöiden ainoat vakituiset tai suorastaan ainoat tulot. (1) EP. 219. 267/def. Part A – Esittelijä: Euroopan parlamentin jäsen Brian Crowley. (2) Nämä perheet saavat usein apua järjestöiltä, jotka korosta- vat kaikenlaisen arvostuksen oppimista tai palautumista: vanhempien arvostuksen, yhteiskunnallisen arvostuksen ja kansalaisarvostuksen. 1. 4. Vaikka tiettyjen nimenomaisesti köyhyyden seu- rauksia koskevien vastatoimien (erityisavustukset ja -palvelut) hinta näyttää yleensä olevan mitattavissa, on sitäkin vaikeampaa eriyttää opetus-, koulutus-, tiedo- tus-, asunto- ja terveysbudjettien kaltaisista kokonais- valtaisista budjeteista nimenomaan ennaltaehkäisyyn 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/33 liittyviä eriä. Kaikki politiikka on epäsuorasti ennalta ehkäisevää. Opetuksella taistellaan lukutaidottomuutta vastaan, lääketiede edistää kansanterveyttä huolehtimal- la yksityistapauksista ja päinvastoin. yhtäältä tuotannon avulla, jolloin lasketaan, paljonko osittain tai kokonaan työttömät köyhät ihmiset tuottaisi- vat, jos he saisivat työtä, ja toisaalta kulutuksen avulla, jolloin lasketaan, paljonko kokonaiskysyntä nousisi, jos köyhien täyttämättömät tarpeet tyydytettäisiin. Eri lähteistä saatujen tietojen perusteella voidaan 1. 5. jo todeta, että köyhyyden ja syrjäytymisen taloudelliset kustannukset ovat huomattavat ja yleisesti kasvamaan päin. Kuten edellä jo mainittiin ei tilastotoimisto kykene tällä hetkellä antamaan seikkaperäistä ja yhdenmukaista tietoa köyhyyden ja syrjäytymisen kustannuksista. Ko- mitea ei kykene omin keinoin antamaan tyhjentävää kuvaa köyhyyden ja syrjäytymisen kustannuksista. Edistääkseen kuitenkin asian pohtimista ja ketään opet- tamatta komitea hahmottelee seuraavassa esimerkkien valossa erityisen mittausmenetelmän. TSK:n sosiaali- jaoston perustaman valmisteluryhmän jäsenet – joista eräät ovat jo keränneet tietoja – voivat soveltaa halu- amallaan tavalla tätä menetelmää, mikä tarjonnee mah- dollisuuden edetä asiassa uuteen välivaiheeseen. 2. Mittausmenetelmän kehittäminen Eräät köyhyyden kustannukset näkyvät todellisi- 2. 1. na kuluerinä, toiset taas voidaan rinnastaa muodostu- mattomiin tai menetettyihin tuottoihin. Näitä kustannuksia näkökulmasta: voidaan tarkastella neljästä 2. 1. 1. jäsenvaltioiden, alueyhteisöjen sekä sosiaali- tai kansanterveysorganisaatioiden rahana tai materiaa- liapuna antama tuki köyhille, jotta he voisivat elää hieman paremmin, sekä työelämään ja yhteiskuntaan uudelleensijoittumista varten ja köyhien joskus aiheutta- mien vahinkojen korvaamiseen tarkoitetut yhteiskunnan kustannukset; 2. 1. 2. kustannukset; köyhyyden ja syrjäytymisen torjuntapolitiikan julkistalouden tulonmuodostuksen vähentymi- 2. 1. 3. nen verotulo- ja sosiaalimaksukertymän supistuessa alityöllisyydestä sekä kotitalouksien köyhtymisestä ja yksilöiden syrjäytymisestä johtuvan tulojen ja kulutuk- sen vähenemisen vuoksi; Ensimmäisen näkökulman mukaiset kustannuk- 2. 2. set pitäisi olla välittömästi laskettavissa kaikissa jäsen- valtioissa. Ne perustuvat yleensä vain vähäosaisille myönnettäviin sosi- 2. 2. 1. aalipalveluihin (toimeentuloturva ja tietyt varattomuu- den perusteella myönnettävät avustukset) ja periaat- teessa laaja-alaisempiin palveluihin, joista vaikeasti arvioitavissa oleva osa lankeaa köyhille kotitalouksille ja henkilöille; 2. 2. 2. kotitalousotantaan perustuviin haastattelutut- kimuksiin, joissa haastateltavaa pyydetään haastatteli- jan avustuksella selvittämään tulonsa (työtulot ja tulon- siirrot); tällä menetelmällä voidaan määritellä köyhät kotitaloudet esimerkiksi komission tarkoittamassa mie- lessä ja laskea eri sosiaaliapulähteistä peräisin olevat tulot. 2. 3. Jos halutaan laskea periaatteessa köyhille tarkoi- tettujen ja heille mahdollisesti myönnettävien avustusten hinta, voitanee laatia seuraava luettelo: – ”työttömyysavustuksiksi” kutsutut maksut, myönnetään ”työttömyysvakuutuskorvauksista”; pitkäaikaistyöttömille joita erotuksena – sopeuttamis- ja uudelleentyöllistämisavustukset, joita maksetaan pitkäaikaistyöttömille, erityisesti nuorille ja ikääntyneimmille henkilöille; – toimeentulotuki (vähimmäistulo, toimeentuloturva), joka myönnetään varattomille henkilöille; – sosiaaliavustukset epäedullisissa oloissa eläville lapsil- le, vaikeuksissa oleville nuorille ja vähätuloisille vammaisille; – perheavustukset, joita myönnetään vähintään kolmi- lapsisille varattomille ja vähävaraisille perheille ja yksinhuoltajaperheille; – vähimmäiseläke vanhuksille, sosiaaliavustukset ja ko- tiapu varattomille vanhuksille; – terveydenhuolto vähävaraisille, invalideille, vammai- sille ja yleensä henkilöille, jotka eivät kuulu sosiaalisen suojelun piiriin tai kuuluvat siihen vain vähäisiltä osin; 2. 1. 4. tuotantokoneistolle aiheutuvat kustannukset, jotka johtuvat alityöllisyyden ja köyhien heikon ostovoi- man aiheuttamasta tuotannon laskusta. Näitä kustan- nuksia voidaan yrittää mitata kahdella menetelmällä: – asumistuki, jota myönnetään vähävaraisille henkilöil- le tai perheille, joiden tulot eivät riitä asianmukaisen asunnon hankkimiseen, puutteenalaisille tai asunnot- tomille tarkoitetut asuntolat, vastaanottokeskukset C 284/34 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 vaikeuksissa oleville nuorille, varattomille vanhuksille tarkoitetut vanhainkodit ja hoitolat; – tukiopetus epäedullisista oloista tuleville lapsille, lukutaidon opetus, uudelleenkoulutus vaikeuksissa oleville nuorille; – tiettyjen yhteiskunnan tarjoamien palveluiden osittai- nen tai täydellinen ilmaisuus: kuljetukset, ateriat, lämmitys, tiedotus, virkistys- ja kulttuuripalvelut jne. ; – kaikenikäisistä köyhistä, vaikeuksissa olevista nuoris- ta, pitkäaikaistyöttömistä jne. huolehtivien sosiaali- työntekijöiden palkat; näiden palveluiden vaatimat sijoitukset ja niistä aiheutuvat kulut; – köyhyydestä johtuvan rikollisuuden ja sen ennaltaeh- käisyn kustannukset, joihin kuuluu köyhyyteen liit- tyvän alkoholismin ja huumeriippuvuuden hoito. 2. 3. 1. Näillä avustuksilla on jäsenmaittain erilaiset nimikkeet. Edellä oleva luettelo on laaja muttei aukoton. Tavoitteena on selvittää tukia myöntävien elinten kirjan- pidosta kunkin tukimuodon kustannukset, ja kun tuen- saajien piiri ylittää varsinaiset ”köyhät”, arvioida, mikä osuus menee heille. 2. 3. 2. Yksi menetelmän heikkouksista on, että avus- tukset myönnetään usein yksityishenkilöille kotitalouk- sien sijaan: avustuksia saava henkilö voi asua kotitalou- dessa, joka ei ole köyhä. On siis mahdollista, että edellä mainittujen avustusten kokonaissumma ylittää köyhyyden varsinaisille uhreille myönnettävien avustus- ten loppusumman. 2. 3. 3. Lausuntoa valmistelevan TSK:n valmistelu- ryhmän jäsenille lähetettiin kysely edellä olevan luettelon asioista, jotta he voivat hankkia vastaavat tiedot oman maansa toimivaltaisilta elimiltä. Vastauksia saatiin Itä- vallasta, Belgiasta, Espanjasta, Ranskasta, Saksasta, Kreikasta, Italiasta ja Yhdistyneestä kuningaskunnasta. Työttömien määrästä ja tunnuspiirteistä saatiin varsin monipuolisia tietoja, useissa tapauksissa saatiin tietoa myös heille maksettavista korvaussummista ja muita tietoja sosiaaliturvasta. Useimmissa tapauksissa osoit- tautui kuitenkin käytännössä mahdottomaksi eriyttää ko. avustuksista tai korvauksista köyhille ja vain heille menevä osa. Olisi tarpeen teettää useilla tutkimuslaitok- silla pitkä ja laaja erikoistutkimus, joka edellyttäisi kussakin maassa suurta panosta yhteistoimintaan, mikäli halutaan saada luotettavia tuloksia. työttömyysavustusten, sosiaaliavun ja erilaisten hoitojen ja terapioiden lohkaisseen julkisista varoista vuonna 1994 noin 70 miljardia Saksan markkaa (37 miljoonaa ecua). Edelleen selityksenä todettakoon, että Ranskan sosiaali- ministeriö ilmoitti vuoden 1997 alussa myöntävänsä kyseiseksi vuodeksi 126 miljardia Ranskan frangia (19,5 miljardia ecua) köyhyyden ja syrjäytymisen vastai- seen taisteluun. Lukuun tulee lisätä alueyhteisöjen joka oli noin 40 miljardia Ranskan frangia panos, (6 miljardia ecua). 2. 4. Köyhyyden vastaisen taistelun kustannukset voi- daan laskea vaihtoehtoisesti haastattelututkimuksen pohjalta, jossa tietyltä määrältä kotitalouksia tiedustel- laan niiden tulolähteitä. Tilastotoimiston kotitalouso- tantaan perustuva kysely vuonna 1993 antoi tulokseksi tässä lausunnossa käytettyjä tietoja köyhien määrästä. Ranskan sosiaaliministeriö on hyödyntänyt tutkimuksen Ranskaa koskevia tietoja köyhien kotitalouksien tulois- ta. Tietoja käytetään tuonnempana pelkästään esimerki- nomaisesti. 2. 4. 1. Kotitalouksien parissa tehdyillä kyselyillä voi olla tiettyjä heikkouksia kuten tulojen aliarvioinnin vaara, joka koskee sekä varakkaita (”ei-köyhiä”) että varattomia koteja. Vaikka varattomia koteja kannuste- taan määrätietoisesti antamaan puolueettomia vastauk- sia, ne saattavat jättää joitakin tulonlähteitä mainitse- matta peläten menettävänsä ne, erityisesti jos kysymys on enimmäisvarallisuuteen sidotuista avustuksista. Tämä käytös johtunee pikemminkin pelosta kuin petos- halusta. Aliarviointiin on myös toinen syy, joka ei johdu haasta- teltavista, vaan siitä, että kyselyissä ei tarkoituksellisesti oteta huomioon maksutonta terveydenhuoltoa. Sama koskee sellaisia köyhyyden torjunnan kustannuksia, jotka eivät aiheudu kotitalouksille maksettavista sosiaa- liavustuksista vaan esimerkiksi sosiaalityöntekijöille tai -kasvattajille maksettavasta palkasta ja siitä, että eräät julkiset palvelut ovat ilmaisia tai hinnaltaan alennettuja (esim. liikennevälineet, ateriat). ”Tavallisissa” kotitalouksissa suoritettujen 2. 4. 2. haastattelututkimusten lisäheikkoutena on niiden anta- ma epätarkka kuva alimmasta portaasta. Tutkimuksilla on nimittäin vaikea tavoittaa kurjuudesta eniten kärsi- viä, jotka ovat paitsi köyhiä myös syrjäytyneitä (1). Tästä syystä Ranskan talous- ja sosiaalineuvosto on Geneviève 2. 3. 4. Synteesiä on yritetty erittäin harvoin. Todetta- koon esimerkinomaisesti tohtori Rudolf Martensin tut- kimukset Saksassa. Hän arvioi pitkäaikaistyöttömien (1) Esimerkiksi sairaaloissa ja yleisemmin julkisissa tai yksityi- sissä laitoksissa elävät köyhät jäävät niiden ulkopuolelle. 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/35 de Gaullen tekemän köyhyyttä koskevan selonteon johdosta pyytänyt elinolojen tutkimus- ja tiedotuskes- kusta (Centre de recherche et de documentation sur les conditions de vie, CREDOC) suorittamaan erityiskyse- lyn ”köyhyyden tyyssijoilla” elävien henkilöiden parissa. Julkiset vetoomuskampanjat ovat yleensä tehokkaampia taisteltaessa tiettyjä sairauksia (kuten syöpä, lihassairau- det, AIDS) kuin köyhyyttä vastaan. Toisaalta järjestöjen keräämissä varoissa ei aina ole helppoa erottaa toisistaan summia, jotka on tarkoitettu alikehittyneisyyden torjun- taan muissa maanosissa, ja avustuksia Euroopan köy- hille. 2. 4. 3. Tilastotoimiston suorittaman kyselyn tuloksia analysoitaessa köyhyysrajaksi määriteltiin kotitalouk- sien tulojen puolitettu mediaani kulutusyksikköä koh- den. Täten 11 % ranskalaisista perheistä luokiteltiin köyhiksi vuonna 1993. Mikäli köyhyysrajana olisi sen sijaan pidetty puolitettua keskituloa, olisi köyhinä pidet- ty 16 %:a. Lisäksi käytettiin tilastotoimiston käyttämää kulutusyk- sikköjen mitta-asteikkoa. Oxfordin asteikolla saatuihin tuloksiin verrattuna köyhien kotitalouksien osuus on Ranskassa hieman suurempi (10 prosenttia 9,6:n sijasta) ja köyhien henkilöiden osuus kokonaisväestöstä hieman pienempi (9 prosenttia 10,4:n sijasta). 2. 4. 4. Tällaisia laskentamenetelmiä käyttäen Rans- kan sosiaaliministeriön tutkimuksen tekijä päätyy tulok- seen, että köyhien ”sosiaaliset tulot” olivat vuonna 1993 – tilastotoimiston haastattelututkimuksen perusteella – 63 miljoonaa Ranskan frangia (hieman alle 10 miljardia ecua). Luku nousee noin 130 miljardiin Ranskan frangiin (20 miljardiin ecuun), kun oikaistaan aliarvioinnin vaikutus ja otetaan huomioon viranomaisten normaaliin tapaan myöntämät ja kotitalouksien ilmeisesti nostamat sosiaaliavustukset, joita ne eivät kuitenkaan ole ilmoitta- neet kyselyssä, ja kun arvioon lisätään köyhyyden vastaisten toimien kustannukset, joita tilastotoimiston kyselyssä ei ole otettu huomioon. Jos tämän tutkimuksen tarkasteluun käytetty- 2. 4. 5. jen perusteiden sijaan käytetään viitearvona puolitettua keskituloa eikä tulojen puolitettua mediaania, ja mikäli käytetään ns. Oxfordin asteikkoa uuden asteikon sijasta, köyhien sosiaaliavustuksina saaman tulonsiirron määrä on 115 miljardia Ranskan frangia. Tämä määrä perustuu kyselyyn osallistuneiden kotitalouksien ilmoitukseen. Jos lukua korjataan ottamalla huomioon kyselyteknii- kasta johtuvan aliarvioinnin vaikutukset, kokonaisar- voksi saadaan 180–200 miljardia frangia (noin 30 mil- jardia ecua). Tässä ei ole otettu huomioon yksityisoikeudel- 2. 4. 6. listen järjestöjen ja organisaatioiden puutteenalaisille antaman avun arvoa. Näiden kustannusten arvioimisek- si on nykyään saatavissa liian vähän tilastotietoa. Kyseisten organisaatioiden sosiaalisen merkityksen vuoksi olisi hyödyllistä suorittaa kysely niiden parissa paikallistasolla. TSK toivoo, että perheenjäsenten ja sukupol- 2. 4. 7. vien väliset, erityisesti esim. työttömyyden vuoksi vai- keuksissa oleville nuorille siirrettävät summat otetaan huomioon. Niillä on hyvin tärkeä rooli köyhyyden ennaltaehkäisyssä ja köyhyyden lisääntymisen torjun- nassa. Eräässä INSEE:n neljä vuotta sitten tekemässä tutkimuksessa arvioitiin perheenjäsenten välisten siirto- jen kokonaissummaksi 140 miljardia Ranskan frangia (noin 23 miljardia ecua). 80 % siirroista tehdään iäk- käiltä nuorille ja 20 % päinvastaiseen suuntaan. Olisi mielenkiintoista kerätä tämäntyyppisiä tietoja jokaisesta valtiosta. 2. 5. On paljon vaikeampaa määritellä köyhyyden ehkäisytoimien kustannuksia kuin tämän hetken köyhil- le suoraan suunnattavaa apua tai muita nykytilanteesta johtuvia kustannuksia. Ennaltaehkäisyn kustannusten laskemiseksi täytyisi itse asiassa määrittää, mikä osuus esimerkiksi perhe- ja terveydenhoitoavustuksista (esim. äitien ja lasten terveyshuolto) ja tietyistä eläkkeistä olisi katsottava köyhyyden ja syrjäytyneisyyden ennaltaeh- käisyksi. Lisäksi olisi mitoitettava perus- ja jatkokoulu- tuksen osuus ja liitettävä sekin ennaltaehkäisyn kustan- nuksiin (on määriteltävä, olisiko niihin esimerkiksi sisällytettävä suurten taajamien esikaupunkialueiden kaikille lastentarhoille ja peruskouluille vai vain joillekin niistä suunnattava rahoitus niissä käyvien lasten perus- teella). Tämäntyyppisiä laskelmia ei ole tietojemme mukaan tehty tähän päivään mennessä. Niitä on hyvin vaikea toteuttaa. 2. 6. Kahden viimeiseksi mainitun köyhyyden kustan- nustekijä eli yhtäältä verotulojen ja sosiaaliturvamaksu- jen vähenemisen ja toisaalta köyhien kotitalouksien alhaisesta kulutuksesta aiheutuvan ”tuottamattomuu- den” mittausyritykset ovat olleet lähes yhtä harvinaisia. 2. 6. 1. Saksaa käsittelevässä Rudolf Martensin tutki- muksessa arvioidaan, että verotulojen ja sosiaaliturva- maksujen kertymän vajaus ylti vuonna 1995 virallisesti ilmoitetun työttömyyden johdosta 65 miljardiin Saksan C 284/36 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 markkaan (35 miljardiin ecuun). Summa jakautuu noin puoliksi saamatta jääneiden verotulojen ja sosiaaliturva- maksujen kesken. Mikäli köyhät rinnastetaan pitkäai- kaistyöttömiin, olisi saamatta jääneiden verotulojen ja köyhien työttömyyden vuoksi maksamatta jääneiden sosiaaliturvamaksujen arvo noin 13 miljardia Saksan markkaa (7 miljardia ecua). Tällöin oletetaan, että verojen ja sosiaaliturvamaksujen maksamatta jäämisen kannalta pitkäaikaistyötöntä voidaan verrata ”keskiver- totyöttömään”. ilmoittautuneet Institut für Arbeitsmarkt und Berufsforschung 2. 6. 2. (IAB) arvioi vuonna 1987 (1), että työttömyydestä johtu- van ”tuotantovajeen” arvo on Liittotasavallassa 190 mil- jardia Saksan markkaa (92 miljardia ecua), mikäli otetaan huomioon kaikkien työttömien suorittamatta jäänyt työpanos. IAB laskee työttömiksi virallisesti työnhakijoiksi työttömät (näiden työttömien kuvitteellinen tuottavuus oletetaan keskimäärin 75 %:ksi työssä käyvien tuottavuudesta). Mutta tällöin tarkoitetaan kaikkia työttömiä eikä pelkästään ”köyhiksi” luokiteltavia työttömiä. Arvioi- taessa jälkimmäisten osuudeksi noin viidennes kaikista työttömistä, olivat he sitten työnhakijoiksi ilmoittautu- neita tai eivät, heidän työttömyydestään aiheutuvan tuottamattomuuden arvo olisi noin 38 miljardia Saksan markkaa (18 miljardia ecua). ja muut 2. 6. 3. Työttömyydestä aiheutuvan sosiaaliturvamak- sujen menetyksen arvioitiin olleen Ranskassa 138 mil- jardia Ranskan frangia (21 miljardia ecua) vuonna 1991 (2). ”Menetykseksi” arvioitiin tuloveron osalta 25 miljardia Ranskan frangia (3,8 miljardia ecua), alv:n osalta (kulutusvajeen vuoksi) 14 miljardia frangia: yhteensä 39 miljardia frangia (6 miljardia ecua). Koska kaikkia työttömiä ei voi luokitella ”köyhiksi”, työttö- mistä köyhiä on laskelmien mukaan arvioitu olevan 25 %, mikä on todennäköisesti vähimmäismäärä. Heidän saamansa työttömyyskorvaukset ovat kaukana keskimääräisistä korvauksista. Nämä kaksi tekijää huo- mioon ottaen voitiin arvioida kielteisen vaikutuksen olleen pelkästään sosiaaliturvamaksujen osalta noin 25 miljardia frangia (3,9 miljardia ecua) vuonna 1991. 2. 6. 4. Nämä Saksan ja Ranskan tapaukset on otettu esiin yksittäisinä esimerkkeinä ilman että niiden pohjalta on päätelty sen enempää. Niistä ei varsinkaan tehdä minkäänlaista muita valtioita koskevaa yleistystä. VI. PA¨ A¨ TELMA¨ T: EUROOPPA, MONIEN VAI KAIKKIEN UNIONI? 1. Otsikon lyhyt ja ytimekäs kysymys on komission jäsenen Pa´draig Flynnin. Se menee pitemmälle kuin sinänsä tärkeät köyhyyden torjunta ja lievittäminen. (1) Rudolf Martensin toimittaman asiakirjan mukaan. (2) Ranskan työministeriön alustava synteesi 16. 11. 1994. 1. 1. Euroopan unionista halutaan muodostaa vahva poliittinen, taloudellinen, sosiaalinen ja kulttuurinen kokonaisuus, joka ei ole ”dominoiva”, sillä se perustuu humanistisiin ja demokraattisiin arvoihin eli siten ihmis- ten perusoikeuksien kunnioittamiseen. Mikä on kaiken toiminnan päämäärä demokraattisessa yhteiskunnassa ellei juuri vapaan ja vastuullisen elämän olojen tasa-arvoisella parantamisella tavoiteltava yhtei- nen hyvä, sillä oikeus, solidaarisuus ja ihmisarvon kunnioittaminen edellyttävät ennen muuta haavoittu- vimmista huolehtimista tärkeimpänä näköpiirissä oleva- na painopisteenä? 1. 2. Komissaari Flynnin tarjoamista kahdesta vaihto- ehdosta voidaan valita vain jälkimmäinen, ellei haluta kieltää poliittisen Eurooppa-aatteen alullepanijoiden uskoa ja kääntää selkää ihmisoikeuksien julistuksen periaatteille. 2. Köyhyyden ja syrjäytymisen tilanteissa vastassa on epäonnistumisen tunnustaminen: ehkä on kyse tiettyjen politiikkojen virheistä, mutta ennen muuta ihmisoikeuk- sien loukkaamisesta. Ei ole tosin laskennallisesti – eikä varsinkaan epäonnen ja kurjuuden kohteeksi joutuneille – sama, onko köyhiä 40 vai 60 miljoonaa, mutta loukkaukset ihmisarvoa vastaan ovat periaatteessa moraalisesti ja yhteiskunnalli- sesti yhtä raskaita tekijöitä eettisten vaatimusten ja yhteiskuntamoraalin kannalta. Laskutavasta riippuen ainakin yksi yhdeksästä 2. 1. Euroopan unionin asukkaasta on tilastollisesti köyhä. Syrjäytyneitä arvioidaan olevan noin neljä miljoonaa. Joka viides 0–16-vuotias lapsi elää köyhässä kodissa. Ja kuitenkin elämme maailmanlaajuisesti katsottuna hyvin korkealle kehittyneessä yhteiskunnassa ja kult- tuurimme perustuu humanismin pysyviin arvoihin. Voimmeko olla rauhallisin mielin niin kauan kuin yksikin ihminen on vailla ihmisarvoa? 2. 2. Euroopan unionin valtioiden välillä on huomat- tavia köyhyyseroja. Ne edellyttävät yhteisön asianmu- kaisten toimien vahvistamista kansojemme välisen yh- teisvastuullisuuden lisäämiseksi. 2. 3. Tämän tavoitteen saavuttaminen edellyttää po- liittisen tahdon vahvistamista kunkin valtion kansalais- ten keskuudessa, jotta päästään eroon välittömien omien ja ryhmäkohtaisten etujen ahtaasta suojasta ja ”kukin huolehtikoon itsestään” -ajattelu saadaan vaihtumaan yhteisvastuullisuudeksi. 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/37 2. 4. Köyhyyden ja syrjäytymisen ilmentymiä sekä niiden syitä vastaan olisi toimittava kaikkialla nopeasti ja voimakkaasti. Kaikenlainen vitkastelu olisi vahingol- lista köyhille, mutta myös Euroopan unionin julkisuus- kuvalle ja yhteenkuuluvuudelle. Kuka haluaisi ottaa nämä riskit? 2. 5. TSK kannattaa neuvoston Maastrichtin ja Ams- terdamin sopimuksen liitteessä ilmaisemaa pyrkimystä tehdä syrjäytymisen torjumisesta yksi unionin sosiaali- politiikan tavoitteista. 3. TSK on tyytyväinen, että on ryhdytty toimiin luotettavan tiedon saamiseksi köyhyydestä ja syrjäyty- misestä. Kunkin maan tilanne selvitettäneen erikseen maassa yhteisön viranomaisten sopimien sääntöjen pe- rusteella tehtyjen tutkimusten ja aloitteiden pohjalta, jotta tulokset ovat tilastollisesti yhdenmukaisia. Taudin määrittämisen varmuus ja objektiivisuus ovat ehtona kaiken hoidon aloittamiselle. 4. Tosiasioiden tuntemuksen välttämätöntä paranta- mista täydennettäneen koko sosiaalialan henkilöstön kattavalla koulutuksella sekä henkilöstön osanotolla ja vahvistamalla seuraavia toimia: 4. 1. ”köyhyyden ja syrjäytymisen ulottuvuuden” järjestelmällinen liittäminen kaikkiin valtioiden ja yh- teisön tason keskusteluihin ja kannanottoihin mm. seuraavilla aloilla: politiikka, kasvatus, koulutus, tiedo- tus, työllisyys, terveyshuolto, sosiaalinen suojelu, asumi- nen, terveyspalvelujen saatavuus ja uuden teknologian kehittäminen; 4. 2. kansalaisvalistuksen ja eettisten arvojen ymmärt- ämyksen kehittäminen kaikkien ihmisten ja sosiaaliryh- mien, etenkin haavoittuvimpien ja epäonnen, kohtalon tai olosuhteiden vuoksi muista poikkeavien kansalais- kunnioituksen lisäämiseksi; sosiaalityöntekijöiden, kasvattajien, terveyden- 4. 3. hoitohenkilökunnan, tuomareiden ja poliisihenkilöiden kouluttaminen lähestymään, kohtaamaan ja auttamaan köyhiä ja haavoittuvia henkilöitä ja sosiaaliryhmiä; valtioiden ja köyhyydenvastaiseen taisteluun kes- 4. 4. kittyneiden järjestöjen kokemustenvaihto; olisi syytä arvostaa ja sille olisi annettava tunnustusta nykyistä enemmän; 4. 7. tarjoamalla syrjäytyneille mahdollisuus ilmaista omien järjestöjensä kautta, joihin he tuntevat kuulu- vansa, yhteinen kantansa. Siten he voivat saada vapau- tensa takaisin tai kokea sen oppimalla itsenäisyyden, kansalaisen tärkeimmän ominaisuuden. 5. Köyhien ja syrjäytyneiden elinolojen parantami- seen tähtäävien toimien lisäksi täytyy samanaikaisesti tehostaa köyhyyden ennaltaehkäisyä. 5. 1. Köyhyyttä ennalta ehkäisevistä ja vähentävistä toimista työttömyyden vastainen taistelu on ensiarvois- ta. TSK muistuttaa asiasta jatkuvasti. Kaikki työttömät eivät tosin ole taloudellisesti köyhiä, mutta useat, ehkä kaikki, ovat saaneet henkisiä, sosiaalisia tai tunnekolhu- ja. Työttömyys – varsinkin pitkään jatkuvana – hei- kentää jatkuvasti useiden kotitalouksien elinoloja ja siis elämänlaatua. Yksikään kansalainen ei voi kieltäytyä tukemasta aktiivisesti työttömyyden vastaista taistelua työttömyyden aiheuttamien inhimillisten vaarojen vuok- si. Oikeus oikeaan työpaikkaan on perusoikeus. Koko yhteiskunnan on ryhdyttävä köyhyyden 5. 2. torjuntaan varhain, kasvatus- ja koulutusvaiheessa. Perustaitojen opetus (taito lukea, kirjoittaa, puhua, laskea, ”ajatella käsillään”) ja jatkuva ammattikoulutus ovat välttämättömiä. TSK on aina kiinnittänyt asiaan erityistä huomiota. 5. 3. Vanhempien tukeminen lasten ja nuorten kasvat- tamisessa ja elättämisessä (esimerkiksi laadukkain las- tenhoitojärjestelmin) on voimakkaasti yhteiskuntaan sopeutumiseen ja vastuuseen kasvattavaa ja siten siis syrjäytymisvaaroja ehkäisevää toimintaa. Perhepolitiik- kojen ja kasvatuksen tulee tarjota perheille ja opettajille mahdollisuus hoitaa tehtävänsä ja vastuunsa täysipai- noisesti. työmarkkinaosapuolten välisen vuoropuhelun 4. 5. hyväksyminen erittäin toimivaksi ihmisarvon kunnioit- tamisen ja edistämisen välineeksi; 5. 4. Etenkin yhteiskunnan järjestämiä asuntoja kos- kevien politiikkojen ja haavoittuvimpien terveystilan- teen seurannan vahvistaminen ovat erittäin tärkeitä köyhyyttä ja syrjäytymistä ehkäiseviä tekijöitä. yhteiskunnan laitosten ja hyväntekeväisyys- 4. 6. järjestöjen sekä kaikkien köyhyyttä vastaan taistelevien organisaatioiden asiallinen tunnustaminen ja auttami- nen, mikä johtaa hyväntekeväisyyden konkreettiseen tukemiseen etenkin vapaaehtoisten koulutuksen muo- dossa, sillä vapaaehtoiset ovat ammattimaisen sosiaali- ja opetustoimen välttämätön lisä ja heidän tietotaitoaan 6. Yhteisön toimielinten rooli niin köyhyyden ja syrjäytymisen vastaisessa taistelussa kuin siihen liitty- vissä työllisyys-, asumis-, kasvatus-, terveys-, perhe-, nuoriso- ym. toimissa on tärkeämpi kuin ensi näkemältä vaikuttaa. Siitä olisi syytä tiedottaa kansalaisille parem- C 284/38 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 min, oli sitten kyse vasta myöhemmin näkyvistä toimista tai kiistatta hyödyllisistä toimista esimerkiksi moottori- taloudellisten toimintojen teiden rakentamiseksi tukemiseksi. tai Tästä noidankehästä olisi päästävä eroon. Työmarkki- naosapuolten välinen vuoropuhelu auttaa oikeudenmu- kaisten ja realististen linjausten muokkaamisessa. Sitä on vahvistettava. Yhteisvastuullisuus on täydellä syyllä hallitseva 7. sana köyhyyden ja syrjäytymisen vastaisessa taistelussa. Vahvimpien aseman pönkittäminen toisinaan heikom- massa asemassa olevien kustannuksella ja kaikkein heikommat enemmän tai vähemmän kuitenkin valitettavasti kuvaavan kehittynei- den yhteiskuntien – ja siten myös eurooppalaisen yhteis- kunnan – 15 viime vuoden kehitystä. Rikkaat rikastuvat entisestään, köyhät köyhtyvät ja heidän määränsä kasvaa. syrjäyttämällä näyttää Tietyillä poliittisilla tai muilla linjauksilla on näytetty esimerkiksi vähentävän sosiaalimenoja, samalla kun yksityisten ihmisten harteille on siirretty se, mikä ennen kuului yhteisvastuullisuuden piiriin. Verukkeena on toisinaan käytetty markkinavoimien vaatimuksia ja kuviteltu epäilemättä vilpittömästi, että siten säilytetään paremmin yritysten kilpailukyky, joka on välttämätön ase työttömyyden vastaisessa taistelussa ja siten ratkaise- va tekijä köyhyyden torjunnassa. Voidaanko aidon vapauden yhteiskuntaa kuitenkin kehittää moniin koh- distuvan turvattomuuden ja epäoikeudenmukaisuuden maailmassa? Vastaus on yksiselitteisesti: ei! 8. Vastaus haasteeseen, jonka lisääntyvä köyhyys ja syrjäytyminen esittävät kaikille päättäjille ja kaikille kansalaisille, ei saa kuitenkaan typistyä tukitoimiin. Nehän ovat vain väliaikaiseksi tarkoitettu osa laajaa taloudellista ja yhteiskunnallista kehityspolitiikkaa. Va- litettavasti erilaiset sosiaalituet ovat yhä useampien eri ikäisten ihmisten ja perheiden ainoat säännölliset tulot. 8. 1. Hukkuvan päätä täytyy toki pitää vedenpinnan yläpuolella, mutta sosiaalipolitiikka ei voi olla vain pelkkä ”poliklinikka”, jonka tehtävä on hyvittää ja korjata strategiset, poliittiset, taloudelliset, sosiaaliset tai kasvatusvirheet. Sen tulee toki olla suojelu- ja korjauspolitiikkaa, mutta myös olla omiaan edistämään kaikkien ihmisten oikeuksien ja velvollisuuksien yksilöl- listä ja yhteisöllistä lujittamista. 9. 2. Nykyisille köyhille ja syrjäytyneille annettava apu sekä köyhyyden ja syrjäytymisen uuden uhan ennakkotorjunta edellyttävät, että voidaan päättäväi- sesti noudattaa sisäisen kasvun talouspolitiikkaa, jossa otetaan huomioon kaikkien tarpeessa olevien talouksien – ala- ja keskiluokan – maksukyvyn kohottaminen. Tämä on ajan mittaan kaikkien, myös etuoikeutettujen ryhmien edun mukaista. Kasvun äärimmäisen tärkeyden korostaminen ei 10. suinkaan tarkoita minkäänlaisen sosiaalituen väheksy- mistä. Toiminnot täydentävät toisiaan. Komission jäsen Pa´draig Flynn toteaa samoin: ”Euroopan unionin jäsen- maiden talouskasvu ja kehitys ovat sosiaalisen yhteen- kuuluvuuden välttämätön, mutta sinällään riittämätön edellytys. ” Erittäin osuvasti komissaari Flynn vetoaa ”tarvittavaan tukipolitiikkaan – – jota ilman Euroopan kansojen yhä tiiviimmän liiton luomisprosessi pysyy kaukaisena unelmana. ”TSK tukee täysin tätä näke- mystä. 11. Ellei kaikkien ponnistuksia – niin julkisia kuin yksityisiäkin – yhdistetä, rikkaiden ja köyhien välisen kuilun syvenemisen vaara on suuri. Se voimistaisi eurooppalaisen yhteiskunnan kahtiajakokehitystä ja li- säisi sisäisiä jännitteitä Euroopan unionin jäsenvaltioissa ja kaikkialla maailmassa. Jokaisen kansalaisen on opit- tava tiedostamaan jatkuva vastuunsa oikeudenmukaisen ja sopusointuisen yhteiskunnan rakentamisessa. TSK kieltäytyy näkemästä köyhyyttä Myös väistämättömänä kohtalona, seurauksena tai suoranai- sena edellytyksenä sellaiselle ”tulevaisuuden yhteiskun- nalle”, joka ei kykene sovittamaan tieteellisen ja teknisen kehityksensä valtavaa kapasiteettia suureen ääneen omikseen väittämiinsä eettisiin arvoihin. Köyhät eivät saa olla vain osalle yhteiskuntaa avoimesta talouskehi- tyksestä kertyvää väistämätöntä kuonaa. Köyhyys ja syrjäytyminen maksavat paljon, ennen 12. kaikkea niiden usein viattomille uhreille. Köyhiä ei auteta ottamalla ”vähemmän köyhiltä”. 9. Se olisi epäoikeudenmukaista ja tehotonta. Ne maksavat paljon valtioille ja Euroopan unionille ja siten myös veroa maksaville kansalaisille. 9. 1. Olkoonkin, että on kallista taistella köyhyyttä vastaan sosiaaliavun turvin, täytyy myöntää, että mak- settavan hinnan syynä ovat etenkin huonot kasvuluvut, jotka puolestaan johtuvat sisäisen kysynnän vähäisyy- destä. Sen aiheuttavat lähinnä sosiaaliryhmät, joilla on eniten tyydyttämättömiä tarpeita ja jotka ovat maksukyvyttömämpiä ja joiden määrä on nousussa. Ne ovat haitaksi taloudelle. 13. Niinpä on tarpeen perehtyä kaikkiin näihin kus- tannuksiin. Politiikka, jossa ”pannaan pää pensaaseen” ja vältetään katsomasta ympärilleen, on osoittautunut tehottomaksi useilla aloilla. 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/39 Kukin voi omakohtaisesti yrittää tutustua tosiasioihin. Yksikään köyhä ei halua pitkittää tilannettaan. Kehitysedellytysten ja kehityksen hedelmien tasapuoli- sesta ja realistisesta jaosta voi myös löytyä ratkaisu. 14. TSK toivoo myös, että aloitettu työ viedään pian onnistuneesti päätökseen. Ensihavainnot, kieltämättä varsin suppeat, riittävät osoittamaan, että on kyse eettisten, moraalisten ja kansalaisoikeuksia koskevien näkökohtien ohella raskaasta yhteiskunnallisesta ja taloudellisesta ongelmasta. Asia koskee kaikkia kansa- laisia. Kukaan ei voi pysyä välinpitämättömänä nyt eikä jatkossa itsensä tai lastensa puolesta saati yhteiskuntiem- me tulevaisuuden ja niiden perusarvojen ylläpitämisen ja edistämisen puolesta. 15. Jo tiedonannossaan vuodelta 1989 TSK puhui samoin äänenpainoin. Edellä esitetty ei suinkaan tarkoi- ta, ettei mitään olisi tehty, kaikkea muuta, vaan että tilanteen pahenemiseen täytyy vastata järkkymättömin ja realistisin konsensuspoliittisin asentein. Asia koskettaa täysin jokaista Euroopan kansalaista. Bryssel 1. heinäkuuta 1998. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Geneettisesti muunnetut organismit maatalou- dessa: vaikutukset yhteiseen maatalouspolitiikkaan” (98/C 284/08) Talous- ja sosiaalikomitea päätti 11. joulukuuta 1997 työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan mukaisesti antaa lausunnon aiheesta ”Geneettisesti muunnetut organismit maataloudessa: vaikutukset yhteiseen maatalouspolitiikkaan”. Asian valmistelusta vastannut maa- ja kalatalousjaosto antoi lausuntonsa 15. kesäkuuta 1998. Esittelijä oli Marı´a Candelas Sa´nchez Miguel. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 1. –2. heinäkuuta 1998 pitämässään 356. täysistunnossa (heinäkuun 1. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. A¨ änestyksessä annettiin 145 ääntä puolesta, 2 ääntä vastaan 6:n pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto 1. 1. Modernin bioteknologian käyttö maataloudessa tuo mukanaan uusia ratkaisuja, jotka antavat satota- kuun, edistävät vahinkoja ja tauteja torjuvien kasvinsuo- jeluaineiden käytön vähentämistä sekä mahdollistavat korkealaatuisen tuotannon. EU:ssa ollaan parhaillaan aloittamassa keskustelua siirtogeenisistä organismeista maataloudessa. Keskustelussa otetaan huomioon lau- sunnot, joissa korostetaan näiden organismien käyttämi- sestä mahdollisesti aiheutuvia ei-toivottuja vaikutuksia keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä sekä kuluttajien terveyteen että ympäristöön. Samaan aikaan markkinoil- le tulee geeniteknisesti muunnettuja tuotteita EU:n ulkopuolisista maista, erityisesti Yhdysvalloista. 1. 1. 1. Nykyään (arvio vuodelta 1998) siirtogeenisten kasvien viljelyala on maailmanlaajuisesti 30 miljoonaa hehtaaria (vuonna 1997 se oli 14 miljoonaa hehtaaria). Suurin osa (88 %) tästä alasta on Yhdysvalloissa. Etelä- Amerikan osuus (Argentiinan puuvilla) on 6 % ja Japa- nin osuus 6 %. Kiinan oletettavasti huomattavasta osuu- desta ei ole tarkkaa tietoa. Arvioiden mukaan vuonna 2000 viljelyala on 60 miljoonaa hehtaaria, josta Euroo- pan osuus on vain 1 %. 1. 2. Tämä lausunto on lähtökohdiltaan joustava kuitenkin niin, että siinä otetaan huomioon kaikki asianomaiset toimijat (maanviljelijät, kuluttajat ja maa- talouteen liittyvä teollisuus). Tavoitteena on päästä päätelmiin, joissa korostetaan erityisesti vaikutuksia, joita siirtogeenisten tuotteiden viljelyllä olisi YMP:iin ja siten tuotteiden lopullisiin hintoihin, kun otetaan huomioon näiden tuotteiden yleistymisestä kansainväli- sillä markkinoilla mahdollisesti aiheutuvat seuraukset


title: Opinion of the Economic and Social Committee on the 'Proposal for a Council Directive on the registration and use within the Community of certain types of civil subsonic jet aeroplanes which have been modified and recertificated as meeting the standards of Volume I, Part II, Chapter 3 of Annex 16 to the Convention on International Civil Aviation, third edition (July 1993)'

eurovoc_concepts: International Civil Aviation Organisation

text: 14. 9. 98 EN Official Journal of the European Communities C 284/1 II (Preparatory Acts) ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE Opinion of the Economic and Social Committee on the ‘Proposal for a Council Directive on the registration and use within the Community of certain types of civil subsonic jet aeroplanes which have been modified and recertificated as meeting the standards of Volume I, Part II, Chapter 3 of Annex 16 to the Convention on International Civil Aviation, third edition (July 1993)’ (98/C 284/01) On 27 March 1998 the Council decided to consult the Economic and Social Committee, under Article 198 of the Treaty establishing the European Community, on the above-mentioned proposal. The Section for Protection of the Environment, Public Health and Consumer Affairs, which was responsible for preparing the Committee’s work on the subject, adopted its opinion on 1 June 1998. The rapporteur was Mr Gafo Ferna´ndez. At its 356th plenary session held on 1 and 2 July 1998 (meeting of 1 July), the Economic and Social Committee adopted the following opinion by 125 votes to three, with one abstention. 1. Introduction The implementation of Directive 92/14/EEC (1) 1. 1. on noise from civil subsonic jet aeroplanes means the gradual phase-out between 1995 and 2002 of aeroplanes which exceed the noise thresholds established according to the most stringent international noise standards (2) and contained in the directive. 1. 2. The development of ‘hushkits’ for many noisy aeroplane types has meant that some of these aeroplane types no longer need to be phased out, as the fitting of hushkits enables them to meet the noise standards laid down in Directive 92/14/EEC. 1. 3. The noise problem, however, is not the only adverse effect that these generally very old aeroplanes have on the environment. At the same time they have a considerably higher fuel consumption than more modern planes, which means that their CO2 and NOx emissions are relatively much higher. In addition, while there (1) OJ L 76, 23. 3. 1992. (2) These are contained in Chapter 3 of Annex 16 to the Convention on International Civil Aviation. may not necessarily be any direct correlation between environment considerations and aircraft safety, the use of new aircraft would increase passenger safety and public safety in general. 1. 4. The current draft directive seeks to reconcile the right of European carriers to demand a structured renewal of their fleet, as provided for in Directive 92/14/EEC, with the protection of the environment. It aims to achieve this by restricting the fitting of hushkits to aeroplanes currently registered in an EU Member State and banning the registration in Member States of hushkitted aeroplanes which have been operating in other countries. So, one of the objectives of the current draft 1. 4. 1. directive is to avoid a potential influx of hushkitted aircraft from the United States for registration in the EU, as the noise standards established for the air fleet in the US are set to trigger a considerable surplus of this type of aircraft with a very high average age, and these aircraft may well find their way into the EU. C 284/2 EN Official Journal of the European Communities 14. 9. 98 2. General comments The Economic and Social Committee supports 2. 1. the current draft directive’s aim of improving the protection of the environment and air transport safety while safeguarding existing plans for the renewal of the air fleet owned by EU carriers in keeping with the provisions of Directive 92/14/CEE. 2. 2. The ESC wishes to stress that, given the inter- national nature of air transport, EU measures should serve as an immediate reference framework for adoption at international level within the ICAO (1) so that Euro- pean air carriers are not forced into a situation of competitive disadvantage. The ESC would also like to highlight the fact 2. 3. that, in order to achieve harmonization across the EU and fit in with the global and border-free nature of air transport operations the adoption of the draft directive in conjunction with Directive 92/14/EEC should avoid justified any operating restrictions in certain airports, which could endanger the single market in air transport. across-the-board and insufficiently 2. 3. 1. The ESC recently issued an opinion on airport charges (2) in which it welcomes the Commission’s proposal (3) to allow these to be differentiated according to the level of noise pollution from different aeroplanes. This would promote the use of less noisy aeroplanes and thus contribute to protecting the environment. 2. 4. The ESC has become aware of the major effort which the draft directive will entail for air freight carriers, due to the fact that the aeroplanes used for this purpose are relatively older and mainly use airports during night hours. The ESC calls upon the Commission (1) International Civil Aviation Organization. (2) OJ 73, 9. 3. 1998. (3) Proposal for a Council Directive on airport charges, OJ C 257, 22. 8. 1997. Brussels, 1 July 1998. to study ways of preventing the possible emergence of flags of convenience under the protection of the temporary exemption provided for under Article 3(3), which would result in unfair competition for EU carriers. The ESC agrees with the temporary exemptions 2. 5. granted in the draft directive for emergency cases. 2. 5. 1. However, the Committee wishes to oppose the exemption granted under Article 4. 2 to civil aircraft used exclusively outside the territory of the Community and in the French overseas departments. 2. 6. Lastly, the ESC stresses that the European Union should play a pro-active leadership role, within Europe itself above all and also within the ICAO, to ensure that these standards are adopted at international level. This is the only way to guarantee effective and universal protection of the environment and a parallel increase in air transport safety. 3. Specific comments 3. 1. The following new recital should be added: ‘Whereas given the international nature of air trans- port, efforts should be made to ensure that measures to limit noise pollution from aeroplanes are adopted as part of international agreements; whereas if such measures are adopted at Community level, they should serve as a reference for adoption as quickly as possible at international level. ’ 3. 2. The following new recital should be added: ‘Whereas in order to avoid a deterioration in noise levels around airports, measures to restrict aeroplane noise should be backed up with more systematic planning of the surrounding air space and be accompanied by specific measures for research into noise reduction under the Fifth Community RTD Framework Programme. ’ The President of the Economic and Social Committee Tom JENKINS