title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Geneettisesti muunnetut organismit maataloudessa: vaikutukset yhteiseen maatalouspolitiikkaan"

text: 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/39 Kukin voi omakohtaisesti yrittää tutustua tosiasioihin. Yksikään köyhä ei halua pitkittää tilannettaan. Kehitysedellytysten ja kehityksen hedelmien tasapuoli- sesta ja realistisesta jaosta voi myös löytyä ratkaisu. 14. TSK toivoo myös, että aloitettu työ viedään pian onnistuneesti päätökseen. Ensihavainnot, kieltämättä varsin suppeat, riittävät osoittamaan, että on kyse eettisten, moraalisten ja kansalaisoikeuksia koskevien näkökohtien ohella raskaasta yhteiskunnallisesta ja taloudellisesta ongelmasta. Asia koskee kaikkia kansa- laisia. Kukaan ei voi pysyä välinpitämättömänä nyt eikä jatkossa itsensä tai lastensa puolesta saati yhteiskuntiem- me tulevaisuuden ja niiden perusarvojen ylläpitämisen ja edistämisen puolesta. 15. Jo tiedonannossaan vuodelta 1989 TSK puhui samoin äänenpainoin. Edellä esitetty ei suinkaan tarkoi- ta, ettei mitään olisi tehty, kaikkea muuta, vaan että tilanteen pahenemiseen täytyy vastata järkkymättömin ja realistisin konsensuspoliittisin asentein. Asia koskettaa täysin jokaista Euroopan kansalaista. Bryssel 1. heinäkuuta 1998. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Geneettisesti muunnetut organismit maatalou- dessa: vaikutukset yhteiseen maatalouspolitiikkaan” (98/C 284/08) Talous- ja sosiaalikomitea päätti 11. joulukuuta 1997 työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan mukaisesti antaa lausunnon aiheesta ”Geneettisesti muunnetut organismit maataloudessa: vaikutukset yhteiseen maatalouspolitiikkaan”. Asian valmistelusta vastannut maa- ja kalatalousjaosto antoi lausuntonsa 15. kesäkuuta 1998. Esittelijä oli Marı´a Candelas Sa´nchez Miguel. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 1. –2. heinäkuuta 1998 pitämässään 356. täysistunnossa (heinäkuun 1. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. A¨ änestyksessä annettiin 145 ääntä puolesta, 2 ääntä vastaan 6:n pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto 1. 1. Modernin bioteknologian käyttö maataloudessa tuo mukanaan uusia ratkaisuja, jotka antavat satota- kuun, edistävät vahinkoja ja tauteja torjuvien kasvinsuo- jeluaineiden käytön vähentämistä sekä mahdollistavat korkealaatuisen tuotannon. EU:ssa ollaan parhaillaan aloittamassa keskustelua siirtogeenisistä organismeista maataloudessa. Keskustelussa otetaan huomioon lau- sunnot, joissa korostetaan näiden organismien käyttämi- sestä mahdollisesti aiheutuvia ei-toivottuja vaikutuksia keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä sekä kuluttajien terveyteen että ympäristöön. Samaan aikaan markkinoil- le tulee geeniteknisesti muunnettuja tuotteita EU:n ulkopuolisista maista, erityisesti Yhdysvalloista. 1. 1. 1. Nykyään (arvio vuodelta 1998) siirtogeenisten kasvien viljelyala on maailmanlaajuisesti 30 miljoonaa hehtaaria (vuonna 1997 se oli 14 miljoonaa hehtaaria). Suurin osa (88 %) tästä alasta on Yhdysvalloissa. Etelä- Amerikan osuus (Argentiinan puuvilla) on 6 % ja Japa- nin osuus 6 %. Kiinan oletettavasti huomattavasta osuu- desta ei ole tarkkaa tietoa. Arvioiden mukaan vuonna 2000 viljelyala on 60 miljoonaa hehtaaria, josta Euroo- pan osuus on vain 1 %. 1. 2. Tämä lausunto on lähtökohdiltaan joustava kuitenkin niin, että siinä otetaan huomioon kaikki asianomaiset toimijat (maanviljelijät, kuluttajat ja maa- talouteen liittyvä teollisuus). Tavoitteena on päästä päätelmiin, joissa korostetaan erityisesti vaikutuksia, joita siirtogeenisten tuotteiden viljelyllä olisi YMP:iin ja siten tuotteiden lopullisiin hintoihin, kun otetaan huomioon näiden tuotteiden yleistymisestä kansainväli- sillä markkinoilla mahdollisesti aiheutuvat seuraukset. C 284/40 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 1. 3. Tärkeä ellei peräti ennakkoehtona oleva kysymys on luvan myöntäminen geeniteknisesti muunnettujen lajien hyväksyntään ja markkinointiin. Kaikki jäsenval- tiot eivät sovella samanlaista politiikkaa tässä asiassa. Tietyt valtiot eivät päästä, yhteisön antamasta luvasta huolimatta, Yhdysvalloista peräisin olevia geenitekni- sesti muunnettuja maissilajikkeita alueelleen. Ranska on monen vuoden ajan sallinut amerikkalaisen siirtogee- nisen maissin markkinoinnin, mutta on kieltänyt aina viime aikoihin asti sen viljelyn maaperällään! Ennen kuin EU:ssa myönnetään lupia siirtogee- 1. 4. nisten tuotteiden viljelyyn, asiasta on tiedotettava ja siitä on käytävä laajaa keskustelua, johon osallistuvat kaikki osapuolet. Näin voidaan osoittaa tieteellisesti, mitä etuja ja haittoja niistä aiheutuu maanviljelijöille ja kuluttajille, sillä siirtogeenisten tuotteiden markkinoin- nin menestys riippuu siitä, luottavatko kuluttajat niihin. Tulisi pyrkiä geeniteknisesti muunnettujen organismien tuottajien ja maanviljelijöiden väliseen vuoropuheluun. mutkaisia tai paikantamattomia geneettisiä ominai- suuksia. 2. 2. Euroopan parlamentti hyväksyi helmikuussa 1998 tasapuolisen mietinnön bioteknologiasta. Siinä esitellään ensinnäkin maatalouden kannalta odotetta- vissa olevat edut ja kehotetaan unionia edistämään voimakkaasti alan tutkimusta kansainvälisiin kilpailijoi- hin nähden syntyneen eron kiinni kuromiseksi. Mie- tinnössä vaaditaan myös geeniteknisesti muunnettujen organismien hyväksyntään liittyvän kansainvälisen oi- keuskehyksen yhdenmukaistamista kilpailuvääristy- mien estämiseksi. Toisaalta Euroopan parlamentti ko- rostaa bioteknologian vaaroja ihmisille ja ympäristölle sekä bioteknologian käytön herättämiä eettisiä kysy- myksiä. 2. 3. Komissio antoi 22. huhtikuuta 1998 puoltavan lausunnon kolmen geeniteknisesti muunnetun maissila- jikkeen ja yhden rapsilajikkeen markkinoinnista Euroo- passa. 2. Yleistä 3. Tekninen osa 2. 1. Bioteknologian kehitys kokeellisella tasolla ja konkreettisissa sovelluksissa Geeniteknologian eri tekniikoita on kehitelty 2. 1. 1. kokeellisesti 80-luvun puolivälistä. Markkinoitavien tuotteiden asteelle on päästy 90-luvun alussa. Alan edelläkävijöitä ovat Yhdysvallat, Japani ja Kiina. Euroo- pan unionissa konkreettisten sovellutusten kehittämistä ovat jarruttaneet erilaiset esteet, etenkin hyväksymisme- nettelyiden hitaus ja hallinnollinen mutkikkuus, viiväs- tykset lupien myöntämisessä sekä epäedullinen taloudel- linen ja teollinen tilanne. 2. 1. 2. Geeniteknologiaa sovelletaan nykyään baktee- reihin, sieniin ja tiettyihin kasvituotteisiin, mutta eläin- sovelluksillakin on mahdollisuuksia. Geeniteknologian eläinsovelluksia ei ole vielä kehitelty loppuun asti tai ne eivät ole tällä hetkellä kannattavia. Lisäksi geeniteknolo- gian soveltaminen karjaan on eettisesti ongelmallista. Siirrettävät ominaisuudet ovat yksinkertaisia 2. 1. 3. ja välittyvät geenistä, jolla on yksi tarkoin määritelty lokus. Näillä tekniikoilla ei käsitellä toistaiseksi moni- 3. 1. Geneettisesti muunnettujen organismien määri- telmä Geeniteknisesti muunnettu organismi 3. 1. 1. (tai transgeeninen organismi) on eliö, johon on siirretty geeniteknologian avulla tietty lähtöorganismissa tunnis- tettu hyödyllinen geeni. Siirretty geeni antaa kasville uuden piirteen tai ominaisuuden, joka periytyy. Geenisiirto voidaan tehdä bakteerilla, esimer- 3. 1. 2. jolla on kyky kiksi Agrobacterium tumefasciensilla, siirtää geneettistä materiaalia plasmidien avulla kasviso- luun. Geenit tulevat siten osaksi kyseisen solun genomia. Kasvisolua voidaan myös pommittaa DNA-jaksoilla, jotka sisältävät siirrettävän geenin. 3. 1. 3. Geenisiirron lisäksi bioteknologiassa on muita tekniikkoja ja välineitä, joista voidaan mainita koeputki- lisääminen ja metaboliittien laajamittainen tuottaminen bakteerien avulla fermenttorissa. Kaikista näistä teknii- koista ei ole välttämättä kehitelty laajamittaisia sovel- luksia. 3. 2. Yhteenveto markkinoiduista sovelluksista geeniteknisesti muunnettujen organismien alalla Tilanne tammi- kuussa 1998 Soija Ominaisuus Yhdysvallat Kanada Japani Euroopan unioni glufosinaatti-ammoniumin sietokyky Agr Evo glyfosaatin sietokyky Monsanto Monsanto Can. Monsanto Japan Ltd. Inc. Monsanto 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/41 Tilanne tammi- kuussa 1998 Ominaisuus Yhdysvallat Kanada Japani Euroopan unioni Plant Genetic (F, System (P) UK huhtikuu 98) Novartis (joulu- kuu 96) Novartis, (glu- fosinaatti) Agre- vo, (glufosinaat- ti) Monsanto (glyfosaatti) (F, UK huhtikuu 98) korkea öljyhappo-pitoisuus Du Pont Agr Rapsi/ Canola muunnettu lipidiprofiili Calgene Calgene Inc. glufosinaatti-ammoniumin sietokyky Agr Evo Can. Agr Evo Inc. imidatsolin sietokyky glyfosaatin sietokyky rikkakasvien torjunta-aineen sietokyky koiraspuolisesti steriili, he- delmällisyyden palauttava Pionner Hi Bred Int. Inc. Monsanto Can. Monsanto Japan Ltd. Inc. Monsanto Japan Ltd. Plant Genetic System Maissi kestävyys maissikoisaa vas- Northrup King Ciba Seeds & Monsanto Japan Ltd. taan (Novartis) Co. Myogen (Novartis) kestävyys maissikoisaa vas- Novartis taan / glufosinaatin sietokyky Novartis Novartis Monsanto Ciba (Novartis) De Kalh Agr Evo Plant Genetic System kestävyys perhosia vastaan glufosinaatti-ammoniumin sietokyky koiraspuoli-sesti steriili + glu- fosinaatti-ammoniumin sie- tokyky imidatsolin sietokyky rikkakasvien torjunta-aineen sietokyky kestävyys tiettyä hyönteistä Ciba Seeds (No- vastaan vartis) kestävyys tiettyä hyönteistä De Kalb Gene- Corpora- vastaan tics tion glyfosaatin sietokyky / kestä- Monsanto Agr. vyys perhosia vastaan Co. Pionner Hi Bred Int. Inc. Ciba Geigy Japan (Novar- tis) Peruna kestävyys hyönteisiä vastaan kestävyys kovakuoriaisia vas- Monsanto taan kestävyys aista vastaan koloradokuori- Monsanto Nature Mark Potatoes Tomaatti kypsymisen viivyttäminen Agritope Calge- ne Monsanto DNA Plant Tech pehmenemisen viivyttäminen Zeneca & Peto- seed C 284/42 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 Tilanne tammi- kuussa 1998 Ominaisuus Yhdysvallat Kanada Japani Euroopan unioni Puuvilla sulfonyylin sietokyky Du Pont de Ne- mours glyfosaatin sietokyky Monsanto bromoksinyylin sietokyky Calgene kestävyys perhosia vastaan Monsanto vastustuskyky tiettyä virusta Upjohn (3 virus- ta) Asgrow (2 vi- vastaan rusta) vastustuskyky vastaan PRV-virusta Cornel U Kurpitsa Papaija Tupakka bromoksinyylin sietokyky Salaatti-sikuri koiraspuolisesti steriili + glu- fosinaatti-ammoniumin sie- tokyky SEITA (F) Bejo Zeden BV (NL) Taulukossa mainittujen maiden lisäksi siirtogeenistä soijaa viljellään myös Argentiinassa ja Brasiliassa, siirto- geenistä puuvillaa Argentiinassa ja Australiassa sekä koisankestävää maissia Argentiinassa. Luettelo ei ole täydellinen ja se kehittyy jatkuvasti. On huomattava, ettei Kiinan viljelypinta-alaa tunneta. 3. 3. Odotettavissa olevat edut 3. 3. 1. Nykyisin markkinoilla on tusinan verran elin- tarvikkeiksi tai kaupattavaksi tarkoitettuja lajikkeita, joita on paranneltu geeniteknologian avulla. Lisäksi tutkimuksen odotetaan edistyvän huomattavasti ja no- peasti, vaikka suurin osa sovelluksista on toistaiseksi (kesäkuu 1998) kokeiluasteella. Mahdolliset parannuk- set ovat erittäin tärkeitä etenkin elintarvikkeille eteläi- sissä maissa, joissa geenimuunnettujen organismien käyttö on yksinkertaisesti elintärkeää. Bioteknologia ei tarjoa kuitenkaan koskaan – niin kuin ei mikään muukaan kasvien parannuskeino – ihme- tai yleisratkai- sua kaikkiin ongelmiin. Teknologiasta voidaan odottaa merkittäviä parannuksia, mutta olisi vaarallista pitää niitä patenttiratkaisuna. Mainittakoon vielä geenitekni- sesti muunnettujen organismien kehittäminen muiden kuin elintarviketuotteiden alalla. Nämä tuotteet ovat mielenkiintoisia maatalouden monipuolistamisen kan- nalta. 3. 3. 1. 1. Maataloustuotanto (tekniset parannukset, tuottavuus, tuotteiden laatu) A. Rikkakasvien torjunta-aineiden sietokyky – Tämän alan sovellukset ovat kaikkein kehittyneimpiä. Ne ovat erittäin lupaavia maataloustuotannon, tuo- tantokulujen hallinnan ja maatalouden ympäristövai- kutusten kannalta. Nämä sovellukset sisältävät myös vaaran maanviljelijöiden riippuvuudesta yrityksiin, jos yritykset ovat määräävässä markkina-asemassa ja pakottavat viljelijät ostamaan samalla sekä siirtogee- nisiä siemeniä että kyseistä rikkakasvien torjunta- ainetta (ks. 3. 4. 5). – Edut liittyvät rikkakasvien torjuntaan, joka tehdään yhdellä, yleensä uudella ja kohdennetulla tuotteella, jolla on vähän jälkivaikutuksia ja joka on siten suhteellisen vaaraton ympäristölle. Monia käsittelyitä ei tarvita ja erityisesti ”varmistuskäsittelyt” voidaan välttää. Kuluissa ja työajassa säästetään ja saastumi- sen vähentyminen on huomattavaa. Vaikeuksia saat- taa ilmetä seuraavien satokausien aikana uudelleen kasvavien sietokykyisten kasvien tuhoamisessa. B. Vastustuskyky tauteja vastaan (virus-, bakteeri- ja sieniperäiset) – Edut (geenisiirrolla saavutettavasta) kasvien vastus- tuskyvystä tauteja vastaan ovat ilmeiset. Kasvien keinot torjua tavanomaisesti bakteereja ja viruksia ovat vähäiset, tiettyjen kasvien kohdalla jopa olemat- tomat. Kasvin oma vastustuskyky tekee lähes kaikissa tapauksissa torjuntakäsittelyn tarpeettomaksi, joten tuotto on huomattavasti suurempi kuin silloin, jos joudutaan turvautumaan torjuntakäsittelyyn. Näin ollen saavutetaan huomattavia etuja työajan, teknis- ten menettelyiden yksinkertaistamisen ja kulujen suh- teen, mikäli siirtogeenisiä siemeniä ei kaupata liian kalliiseen hintaan. C. Kestävyys hyönteisiä ja muita tuholaisia vastaan – Esimerkiksi maissikoisalle vastustuskykyisessä siirto- geenisessä maississa kasvin genomiin on lisätty geeni- 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/43 teknologian avulla geeni, joka tuottaa myrkyllistä ainetta. Tämä aine, joka tappaa hyönteisen, on yleensä peräisin bakteerista (Bacillus thuringiensis). Kasvista tulee näin vastustuskykyinen hyönteiselle eikä hyönteismyrkkykäsittelyä tarvita. Tuottavuus paranisi huomattavasti (noin 10 %) suhteessa kasvin- suojeluaineella käsiteltyyn viljelmään. Vaarana on kuitenkin, että tämä myrkyllinen aine vaikuttaa muu- hun kasvistoon. Asiaa tulee edelleen tutkia. D. Kestävyys vaikeissa maaperä- ilmasto- olosuhteissa: kuivuus, suolapitoisuus jne. (Pohjois- maat, kuivuudesta kärsivät alueet, kehitysmaat) ja – Geeniteknologian avulla kasvit voidaan sopeuttaa entistä paremmin vaikeisiin olosuhteisiin ja se voi antaa toivoa kehitysmaille. Asiassa ollaan pääosin vasta kokeiluasteella. Tulokset E. Satojen (huomattava) paraneminen ja säännöllisty- minen F. Tuotantokulujen pieneneminen ja kannattavuuden kasvu 3. 3. 1. 2. Ympäristö: entistä ympäristöystävällisemmät menettelyt G. lannoitteiden käytön vähentyminen kasvien assimi- laatiokyvyn parantumisen johdosta H. hyönteismyrkkyjen ja muiden kasvinsuojeluaineiden käytön vähentyminen tai jopa lopettaminen kysei- sillä viljelmillä I. ”laaja-alaisten”, kokonaisvaltaisen ja nopeasti ha- joavien rikkakasvien torjunta-aineiden käyttö sekä torjunta-ainekäsittelyjen määrän vähentyminen. 3. 3. 1. 3. Elintarvikkeiden laatu J. tuotteiden maun parantuminen K. vitamiini- tai proteiinipitoisuus, entistä parempi tasapaino tyydyttyneiden ja tyydyttämättömien ras- vahappojen sekä erilaisten aminohappojen välillä, öljypitoisuuden tai tiettyjen hyödyllisten yhdisteiden pitoisuuden kohoaminen L. säilymisen kesto ja laatu (tomaatti, meloni) M. elintarvikkeiden sulavuus ja allergiaa aiheuttavien yhdisteiden eliminointi. 3. 3. 1. 4. Tuotteiden sopeuttaminen markkinoiden uu- siin tarpeisiin Erityisyhdisteiden tuotannon uudet mahdollisuudet N. rokotteet O. antibiootit P. lääketieteelliseltä kannalta tärkeät inhimilliset te- kijät (hemoglobiini, insuliini, hemofilian hoidossa tarvittava F VIII, kasvuhormoni; esimerkiksi tupak- kakasvien avulla voidaan tuottaa vakavien sairauk- sien hoidossa käytettävää haimanesteen lipaasia) Q. tuotannossa käytettävät mikro-organismit (hiivat, käyteaineet, entsyymit); esimerkiksi vuohenjuuston tuotanto kasviperäisen kymosiinin avulla mahdollis- taa sen, että kasvissyöjät voivat käyttää juustoa R. elintarviketeollisuudessa käytettävät tuotteet (aro- mit, lisäaineet), geeniteknisesti muunnettujen orga- nismien vaikutus markkinajakautumaan ja näin syntynet markkinaraot. 3. 3. 1. 5. Kehitysmaiden elintarvikeomavaraisuus. teoreettisesti toiveita herättävää, mutta todellisuudessa toiveikkuus on huomattavasti vähäisempää ja riippuu julkisesta tutkimuksesta S. Siemenalan yritysten geenimuunnettujen organis- mien kehittämiskulut ovat korkeat. Yritysten ei siis kannata kehittää lyhyellä aikavälillä tuotteita, joiden pikainen tuotto ostokykyisillä markkinoilla ei ole taattua. Bataatti muodostaa poikkeuksen, mutta muuten ei ole todennäköistä, että yksityisissä tutki- muksissa kehitellyt geeniteknisesti muunnetut orga- nismit liittyvät kehitysmaiden kannalta mielenkiin- toisiin elintarvikkeisiin. Maatalouden julkiset kan- salliset tai kansainväliset tutkimuslaitokset voisivat korjata tämän vakavan puutteen: esimerkiksi kan- sainvälinen riisintutkimuslaitos (IRRI) on parhail- laan kehittämässä siirtogeenisiä riisilajikkeita, jotka ovat erityisen kiinnostavia, koska riisiä viljellään eniten maailmassa ja se on tärkeä elintarvike. Rans- kan kehitysyhteistyön tieteellinen tutkimuslaitos (ORSTOM) tekee yhteistyötä ILTAB:n (Internatio- nal Laboratory for Tropical Aricultural Biotechno- logy, Yhdysvallat) kanssa geeniteknologian avulla paranneltujen maniokkilajikkeiden kehittämiseksi. 3. 3. 1. 5. 1. Geenimuunnetut organismit ovat joka ta- pauksessa yksi harvoista mahdollisuuksista, joiden avul- la kehitysmaat voivat saavuttaa elintarvikeomavaraisuu- den, kun maailmanlaajuinen elintarvikekysyntä kaksin- kertaistuu seuraavien vuosikymmenten aikana ja kun viljelypinta-alan lisäämismahdollisuudet ovat maail- C 284/44 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 manlaajuisesti hyvin rajalliset. Elintarvikekysyntä kas- vaa nimenomaan kehitysmaissa, joissa viljelymaata on rajoitetusti ja yhä vähenevässä määrin. 3. 3. 1. 6. Molekyyliteknologian edut perinteiseen geeni- muunteluun verrattuna 3. 3. 1. 6. 1. Toisin kuin perinteisessä geenimuunte- lussa, jossa lähtöorganismin koko genomi risteytetään paranneltavan lajikkeen genomin kanssa, molekyylitek- nologian avulla voidaan eristää yksittäinen siirrettävä geeni. Perinteisessä muuntelussa tarvitaan useita ristey- tyksiä ”paranneltavan” organismin kanssa, jotta sen viljelyominaisuuksissa päästään parhaaseen mahdolli- seen tulokseen. Siihen kuluu useita vuosia ja kulut ovat korkeat. Tulos on kuitenkin vain osittainen. Geenitekno- logian avulla lajiominaisuuksia voidaan parannella koh- dennetusti. Se auttaa myös ennakoimaan vaaroja entistä kohdennetummin. 3. 4. Geneettisesti muunnettujen organismien käyttöön liittyvät mahdolliset ja todennäköiset vaarat 3. 4. 1. Risteytyminen sukulaislajikkeiden kanssa, joi- hin siirtyy vastustuskyky rikkakasvien torjunta-aineita tai antibiootteja vastaan: tämä vaara koskee vain ristipö- lytteisiä kasveja sekä niitä kasveja, joilla on lähilajikkeita viljelyalueen rikkakasveissa. Toistaiseksi vain rapsitut- kimuksista on käynyt ilmi, että risteytyminen läheisen peltoretikan kanssa on mahdollista ja se saattaa aiheut- taa ongelmia, jos peltoretikalle kehittyy tämän luonnolli- sen risteytymisen kautta vastustuskyky rapsin rikkakas- vitorjunta-ainetta vastaan. Tällaisessa tapauksessa on aina mahdollista hävittää peltoretikka muilla rikkakas- vien torjunta-aineilla. Tätä vaaraa ei ole käytännöllisesti katsoen laisinkaan yksinomaan itsepölytteisillä olkivar- tisilla viljakasveilla eikä maissilla (joka on tuontikasvi eikä sillä ole siten lähilajikkeita alueellamme). Etenkin maissin kohdalla, joka on ristipölytteinen, vaarana on, että lähiviljelmille siirtyy geenimuutoksen kautta hankittuja ominaisuuksia. Nämä ominaisuudet eivät ole välttämättä tuhoisia, mutta lähipellon viljelijä ei ole varautunut niihin eikä välttämättä halua niitä. Haittaa aiheutuisi erityisesti silloin, jos lähiviljelmien olisi täy- tettävä tietyt vaatimukset (esimerkiksi laatumerkinnät tai biologinen viljely). 3. 4. 2. T e r v e y s r i s k i t U. Allergiariskit: esimerkiksi maapähkinästä tai pa- rapähkinästä peräisin olevien geenien siirtäminen kasveihin, jotka eivät periaatteessa aiheuta allergiaa, saattaisi aiheuttaa allergisia reaktioita henkilöille, jotka ovat yliherkkiä näille ruoka-aineille. Nämä ongelmat on aina havaittu alkuvaiheessa monissa tiukoissa kokeiluissa, jotka edeltävät hyväksymistä. Tuotteita, joilla on tämä ongelma, ei ole tietenkään päästetty markkinoille. V. Antibioottiresistenssin välittyminen ihmisissä eläviin bakteereihin. Geenimuunnettuja organismeja tuotta- vien yritysten mukaan lähitulevaisuudessa on lajik- keen luomisvaiheessa mahdollista valita ilman anti- biooteille vastustuskykyistä geneettistä markkeria kasvit, joiden geenisiirto on onnistunut (vastaanotta- jakasviin ole välttämättä tehokas markkeri). Tämä vaara, jonka todellisia mittasuhteita ei ole todennettu, tulisikin eliminoida pikaisesti. viljelyominaisuus siirrettävä ei asiantuntijoiden mukaan 3. 4. 2. 1. Haastateltujen nämä riskit ovat ainakin teoreettisesti todellisia, mutta joukkoviestimet ovat suurennelleet niiden merkitystä käsittelemällä niitä paljon viime kuukausina ja esittämällä ennen hyväksymistä huomattuja mahdollisia ongelmia todellisina markkinoilla esiintyneinä ongel- mina. 3. 4. 3. M a a t a l o u d e n e k o s y s t e e m i n y h ä l a a j e m p i y h d e n m u k a i s t u m i n e n 3. 4. 3. 1. Siementuottajat turvautuvat uusien lajikkei- den kehittelyssä jokaisen kasvin kohdalla laajaan geeni- valikoimaan, mutta mikäli maanviljelijät käyttävät vain pientä osaa etenkin siirtogeenisistä lajikkeista, viljelyk- sien kasvikannan jo nyt niukka geneettinen valikoima supistuu. Viljeltyjen kasvien sopeutumiskyky tuholais- ten tai mutaation tuloksena syntyneiden rikkakasvien ilmaantuessa heikentyisi näin huomattavasti. 3. 4. 4. V i l j e l i j ö i d e n k a n s a l l i s i s t a j a s i e m e n y h t i ö i s t ä r i i p p u v u u s m o n i - k a s v i n s u o j e l u a i n e - 3. 4. 4. 1. Koska monikansalliset kasvinsuojeluaineyh- tiöt ovat ostaneet suurimman osan maailman siemenyh- tiöistä, yhtiöt velvoittavat viljelijät ostamaan samalla sekä rikkakasvin torjunta-aineen kestävät siemenet että kyseisen torjunta-aineen. Yhdysvalloissa on jopa tuotta- jien kannalta erittäin rajoittavia maataloustuottajien ja yritysten välisiä sopimuksia, joiden perusteella tuottaja varaa tietyn osan tuotannostaan yritykselle. Vaarana on, että tämä käytäntö yleistyy, jolloin se vahvistaisi muutaman monikansallisen kasvinsuojeluaineyhtiön valta-asemaa. 3. 4. 5. K a k s i n a i n e n t a r v e : g e n e e t t i s e s t i m u u n n e t t u j e n o r g a n i s m i e n t i u k - k a , y h d e n m u k a i n e n j a u s k o t t a v a v a l v o n t a e n n e n m a r k k i n o i l l e l a s - k e m i s t a j a t u o t t e i d e n j ä l k i s e u r a n - t a ” b i o t a r k k a i l u n ” y h t e y d e s s ä 3. 4. 5. 1. Kaikki osapuolet, joilla on jotain tekemistä geenimuunnettujen organismien kanssa, tunnustavat nämä tarpeet. Vain tällä tavalla kuluttajat saadaan 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/45 hyväksymään nämä tuotteet. FAO:n ja OECD:n tuorei- den suositusten mukaan tulisi valvoa ainakin – geeniteknisesti muunnettujen organismien ja ”perin- teisten” tuotteiden välisiä eroja ravintokoostumuk- sessa (erot, jotka saattavat mahdollisesti johtaa risti- riitaan uskonnollisten tai kulttuuristen velvoitteiden kanssa), – allergiaa aiheuttavien aineiden puuttumista, – tuotteen täydellistä myrkyttömyyttä, joka tulee taata tämän valvonnan kautta. 3. 5. Yhteisön säännökset geneettisesti muunnetuista organismeista ja niiden merkinnästä (ks. liite 1) jotka täyttävät Kuluttajien luottamusta tulee vahvistaa mer- 3. 5. 1. kinnöillä, tuotteiden markkinoinnin asettamat tiedotusvaatimukset direktiivin 90/220/ETY 14 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen määräysten mukaisesti. 3. 6. Kuluttajansuoja ja kuluttajille suunnattu tiedotus 3. 6. 1. Kuluttajat ovat geenimuunnetuista organis- meista kehitettyjen tuotteiden loppukäyttäjiä. Heille on suunnattu kaksinkertainen tiedotusjärjestelmä: tietoa tulee toisaalta sekä EU:n että jäsenvaltioiden elimiltä, joilla on toimivalta kyseisten tuotteiden markkinoinnin sallimisessa ja toisaalta kuluttajat saavat tietoa tuottei- den pakollisista pakkausmerkinnöistä. Näin vältetään vahingollinen järjestelmä, joka saattaisi aiheuttaa se- kaannusta markkinoilla erityisesti siten, että tuotteet sekoitetaan muihin, luonnonmukaisin menetelmin viljel- tyihin tuotteisiin. 3. 7. Yhteenveto geneettisesti muunnettujen organis- mien nykyisestä pääsystä Euroopan markkinoille: erottelun ja merkintöjen ongelma 3. 7. 1. On varmaa, että määrittämätön osa Yhdysval- loista Euroopan unioniin nykyään tuodusta maissista ja soijasta lukeutuu geneettisesti muunnettuihin organis- meihin. Yhdysvalloissa ei erotella geneettisesti muunnet- tuja ja geneettisesti muuntamattomia jyviä. Vaikka Euroopan tasolla päästäisiinkin sopimukseen (ks. kohta 3. 5), tuontituotteiden selkeä ja yksiselitteinen merkintä (”sisältää / ei sisällä geenimuunnettuja organismeja”) olisi siis näissä olosuhteissa käytännöllisesti katsoen mahdotonta. Euroopassa ja Yhdysvalloissa yleisessä mielipiteessä on tietty perusero. Yhdysvaltalaiset kulut- tajat käyttävät siirtogeenisiä tuotteita huoletta. 3. 8. Geneettisesti muunnettujen organismien kokeilun ja hyväksynnän ehtojen kansainvälisen yhdenmu- kaistamisen tarve nismien hyväksyntään ja kokeiluun liittyvät hallinnolli- set olosuhteet vaikuttavat Euroopan unionissa mer- kittävästi huonommilta kuin unionin pääasiallisissa kilpailijamaissa eli Yhdysvalloissa ja Japanissa. On pyrittävä kansainväliseen yhdenmukaistamiseen, jotta voidaan välttää, että kilpailuvääristymät lisäävät Euroo- pan unionin jälkeenjääneisyyttä tutkimuksen alalla. tie- Hyväksymismenettelyn uskottavuutta ei tenkään missään tapauksessa heikentää mahdollisella määräaikojen lyhentämisellä. TSK toivoo, että komissio saisi WTO:n tunnustamaan tarpeen geeniteknisesti muunnettujen organismien hyväksymiseen. tulisi 3. 9. Geneettisesti muunnettujen organismien käytön lisäämisen mahdolliset vaikutukset parhaillaan uudistettavaan YMP:iin (Agenda 2000:n ehdo- tukset) Komissio on esittänyt Agenda 2000 -asiakirjas- 3. 9. 1. saan uudistusehdotuksia yhteistä maatalouspolitiikkaa koskeviin asetuksiin. Haluamatta muodostaa ennakkok- äsitystä näin aikaisessa vaiheessa ehdotusten kohtalosta tulevina kuukausina ja aina siihen asti, kun neuvosto hyväksyy asetukset, voidaan kuitenkin huomauttaa, että suuntauksena on tukihintojen yleinen laskeminen sekä suorien tukien ja tuotantotukien tietynlainen erottami- nen. Ehdotukset johtaisivat myös YMP:n luonteen ja tavoitteiden muutokseen siten, että markkinoiden ohjaamisesta siirryttäisiin tulotukeen. Lisäksi ehdotus- ten tavoitteena on sitoa tuki entistä tiiviimmin ympäris- tötavoitteiden toteuttamiseen. Geneettisesti muunnettu- jen organismien kehittäminen ei vaikuta olevan ristiri- idassa näiden tavoitteiden kanssa. Tässä vaiheessa voidaan vain esitellä, miten geenimuun- nettujen organismien kehittäminen voi liittyä komission esittämään kuuteen vuoden 2000 jälkeisen YMP:n uuteen tavoitteeseen: – Eurooppalaisten maataloustuotteiden kilpailukyvyn parantamisen tavoite: geenimuunnettujen organis- mien käytön lisääminen näyttää auttavan suuresti tämän tavoitteen saavuttamista kasvituotannon alal- la. Geneettisesti muunnettujen organismien avulla voidaan vähentää tuholaisten ja tautien aiheuttamia tappioita (ja parantaa sadon määrää). Jos niiden hinta laskee, tuotantokustannuksetkin todennäköisesti su- pistuvat (tarvitaan vähemmän käsittelykertoja). – Geeniteknisesti muunnetut organismit auttavat myös parantamaan tuotteita laadullisesti (enemmän hyö- dyllisiä yhdisteitä, parempi maku, parempi säilyvyys jne. ). Tuotteiden laatu on etenkin eurooppalaisille maataloustuotteille ja elintarvikkeille tärkeä etu nii- den kilpailukyvyn kannalta. Muistutettakoon, ettei kilpailukyky rajoitu pelkkään hintaan. Geenimuunnettuja organismeja koskevalle tut- 3. 8. 1. kimukselle myönnettävän tuen ehdot sekä näiden orga- – Maatalouselintarvikkeiden turvallisuuden ja laadun tavoite: jos bioteknologiaa käytetään järkevästi ja varovaisuutta noudattaen, se saattaa vaikuttaa myön- C 284/46 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 teisesti tämän tavoitteen saavuttamiseen, sillä biotek- nologia edistää entistä laadukkaampien elintarvikkei- den tuotantoa. Geenimuunnettujen organismien tur- vallisuustakeista ja kuluttajille suunnatusta tiedotuk- sesta on ehdottomasti huolehdittava. – Ympäristötavoitteiden liittäminen YMP:iin: siirtogee- nisten kasvien viljely vaatii vähemmän kasvinsuoje- lukäsittelyitä. Näiden kasvien viljely saattaa siis vai- kuttaa merkittävällä tavalla maataloustuotannon ja ympäristön välisen vuorovaikutuksen parantamiseen. Ennen kuin geeniteknisesti muunnettujen organismien markkinoinnille annetaan lupa, on kuitenkin tutkitta- va äärettömän tarkkaan mahdolliset vaarat, jotka liittyvät geeniteknologian avulla saavutettujen piirtei- den mahdolliseen leviämiseen ympäristöön. Hyväk- synnän antamisen jälkeen tilannetta on vielä seuratta- va ”biotarkkailun” avulla. – Maataloustulojen vakiinnuttamisen tavoite: koska komissio ehdottaa tuotteiden myynnistä saatavien tulojen osuuden vähentämistä suhteessa suoraan tu- keen, satojen säännöllisyyden vaikutus pienenee. Ge- neettisesti muunnettujen organismien kehittäminen vaikuttaa kuitenkin myönteisesti tulojen vakiinnutta- miseen, koska viljelyyn liittyvät riskit vähenevät. – Maatalouden tulolähteiden ja työpaikkojen lisäämi- sen tavoite: geenimuunnetut organismit voivat vaikut- taa tähän tavoitteeseen laajentamalla jatkuvasti kas- vavaa terveystuotteiden valikoimaa ja muuhun kuin elintarvikekäyttöön (esim. energian tuotantoon tai lääketieteelliseen käyttöön) viljeltävien lajikkeiden määrää. 3. 10. Geneettisesti muunnettujen organismien käytön sosiaaliset vaikutukset Alustavan arvion ja asiasta tehtyjen ekono- 3. 10. 1. metristen tutkimusten (1) mukaan maatalousalalla on odotettavissa työpaikkojen lisääntyminen, joka johtuu geeniteknisesti muunnettujen organismien käytöstä, vil- jelyalan laajenemisesta ja ennen kaikkea sellaisten lisäar- votuotteiden kuin lääkkeiden, lisäaineiden ja aromaattis- ten aineiden sekä uusien polttoaineiden tai uusien biologisesti hajoavien muovien tuotannon kasvun myön- teisistä vaikutuksista. 3. 10. 2. Huolimatta siitä, että eurooppalaisilla viran- omaisilla on erittäin myönteisiä odotuksista geenimuun- nettujen organismien käytön työllisyyttä lisäävistä vai- kutuksista, on tarkennettava tiettyjä näkökohtia: jäsen- valtioiden näkemyksissä on eroja, jotka estävät tilanteen yhdenmukaistumisen EU:ssa; toisaalta oman tutkimuk- sen puute sekä hyväksyntä- ja patentointiprosessin hitaus saattavat viivästyttää geneettisesti muunnettujen organismien käyttöä, koska siementen hinnalla on kiel- teinen vaikutus. (1) EuropaBio-konferenssissa Amsterdamissa vuonna 1997 esitellyt Sussexin yliopiston (Yhdistynyt kuningaskunta) valtiotieteen tutkimusyksikön tutkimukset. on TSK:n pidettävä Agenda 3. 10. 3. 2000:n herättämän laajan maatalouspoliittisen keskustelun yh- teydessä mielessä, että on tutkittava, voiko geneettisten organismien käyttö viljelyssä ratkaista työpaikkojen vähenemiseen liittyvän ongelman, kuten tietyissä YMJ- uudistuksissa on ennakoitu. 4. Päätelmä: tiedotusta tulee parantaa ja tehdä entistä avoimemmaksi, jotta yleisön luottamusta geneetti- sesti muunnettuihin organismeihin voidaan vah- vistaa Geenimuunnetut 4. 1. tämättömiä Euroopan maatalouden kehittämiselle. organismit ovat vält- 4. 1. 1. Tässä esitetystä katsauksesta käy ilmi, että geeniteknisesti muunnetut organismit ovat tulevina vuo- sina Euroopan maatalouden kannalta välttämättömiä kehitystekijöitä. Edut, joita odotetaan satotason takaa- misen, ympäristön, tuotteiden kustannusten vähenemi- sen ja laadun paranemisen sekä muun kuin elintarvike- käytön aiheuttaman monipuolistumisen alalla, ovat valttikortti, jättää hyödyntämättä. Geenimuunnetut organismit eivät ole patenttiratkaisu, vaan yksi väline muiden joukossa, mutta ne ovat joka tapauksessa välttämättömiä. jota Euroopan maatalous ei voi 4. 2. Hyväksymistestien tulee olla tiukkoja, mutta ne eivät saa muodostua esteeksi. 4. 2. 1. Koska geeniteknisesti muunnettujen organis- mien mahdollisia kielteisiä ympäristö- ja kansanterveys- vaikutuksia ei vielä tunneta tarpeeksi hyvin ja koska alalla on noudatettava varovaisuusperiaatetta, hyväksy- mistä edeltävien testien on oltava edelleenkin mahdolli- simmantiukkoja. On kuitenkin pyrittävä alan kansain- välisten säännösten yhdenmukaistamiseen, jotta voi- daan välttää kilpailuvääristymiä, jos joku valtioista soveltaisi muita tiukempia ja sitovampia sääntöjä. Yhdenmukaistaminen on toteutettava ”alhaal- ta ylös”, sillä kyseessä on kansanterveyttä koskeva asia. joita syntyisi, Tuotteiden seuranta tulee tehdä ”biotarkkailun” 4. 3. avulla. Koska geenimuunnettujen organismien leviä- 4. 3. 1. misen pitkän aikavälin vaikutuksista ei ole vielä tietoa, hyväksyttyjä tuotteita on tarpeen valvoa säännöllisillä tarkastuksilla. Tarkastuksissa ei ole tarkoitus etsiä vakavia puutteita, jotka tulee luonnollisesti löytää jo ennen markkinoille saattamista ja jotka estävät hyväk- synnän. Tavoitteena on ennemminkin tarkistaa, ettei tuotteilla ole ajan kuluessa vaikutuksia, jotka ovat vähäisiä mutta ei-toivottuja. ”Biotarkkailun” nimellä kulkevaa valvontaa ehdottavat jäsenvaltioiden eettiset komiteat. 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/47 4. 4. Avoin ja täydellinen tiedotus on ehdoton vaati- mus eurooppalaisten kuluttajien luottamuksen palautta- miseksi. 4. 4. 1. Geeniteknisesti muunnettuja organismeja on pidetty kaupan jo usean vuoden ajan. Eurooppalaisilla maanviljelijöillä ja kuluttajilla näyttää kuitenkin olevan epäilyksiä ja pelkoja geenimuunnettujen organismien suhteen, sillä niiden eduista ja mahdollisista vaaroista ei ole tiedotettu riittävän vakuuttavasti ja avoimesti. Täydellinen, selkeä ja täysin avoin tiedotus – myös mahdollisista haittapuolista – vahvistaisi varmaan kulut- tajien luottamusta geneettisesti muunnettuihin organis- meihin. Kuluttajat tuntevat tällä hetkellä, ettei heille tarjota tietoa tyydyttävällä tavalla, jolloin heillä on täysi oikeus pelätä tulevansa huijatuksi. Bryssel 1. heinäkuuta 1998. Keskustelun ytimessä ovat merkinnät ja tuotan- 4. 5. tolinjojen erottelu. Sekä unionin että jäsenvaltioiden tasolla 4. 5. 1. käydään parhaillaan kansalaisyhteiskunnan toimijoiden (virkamiehet, poliitikot, maanviljelijät, kuluttajat ja geenimuunnettujen organismien valmistajat) välistä kes- kustelua tuotemerkintöjen ehdoista. Komission ehdotus- ta tuotteiden merkinnästä (”sisältää geneettisesti muun- nettuja organismeja” / ”ei sisällä geneettisesti muunnet- tuja organismeja” / ”saattaa sisältää geneettisesti muun- nettuja eikä ei neuvostokaan päässyt siitä yksimielisyyteen. Neuvosto äänesti 26. toukokuuta 1998 muunnettuja tuotteita koskevasta asetuksesta, josta poistettiin maininta ”saat- taa sisältää geneettisesti muunnettuja organismeja”. Keskustelua käydään myös tarpeesta erotella toisistaan tuotantolinjat, joilla käytetään geneettisesti muunnettu- ja organismeja ja joilla ei. Vain näin on mahdollista päästä tyydyttäviin merkintöihin. organismeja”) hyväksyä voida Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS LIITE talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon Geneettisesti muunnetut organismit – Yhteisön lainsäädännön nykytila – Komissio esitti 23. heinäkuuta 1997 geneettisesti muunnetuista organismeista valmistettujen tuotteiden merkintöjen yleiset linjaukset. Tämän linjauksen tavoitteena on taata yhdenmukainen kuluttajille suunnattu tiedotus ja antaa puitteet alalle suunnitellulle lainsäädännölle. – Geneettisesti muunnettuja organismeja koskeva lainsäädäntö muodostuu neljästä perussäännöksestä, joista tiettyjä on muutettu tai ollaan muuttamassa. Ne kattavat seuraavat alat: • geneettisesti muunnettujen mikro-organismien käyttö suljetuissa oloissa; • horisontaalinen lainsäädäntö, geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellinen levittäminen ympäristöön: ”elävät” geneettisesti muunnetut organismit; • alakohtainen lainsäädäntö: uuselintarvikkeet (uuselintarvikkeita koskeva asetus 15. toukokuuta 1997), rehut (valmisteilla), siemenet (valmisteilla), kasvinsuojeluaineet (tutkittavana); • erityissäännökset geneettisesti muunnetusta maissista ja soijasta. – Lopuksi on täsmennettävä, että tuotteiden turvallisuus ja merkinnät ovat sääntelyn kaksi erillistä näkökohtaa. Merkinnät eivät korvaa turvallisuuden arviointia (riskianalyysi), joka edeltää markkinoin- tiluvan myöntämistä. Yhteisön merkintäjärjestelmän pääpiirteet Komissio ehdotti 23. heinäkuuta 1997 yleistä linjausta yhteisöstä peräisin olevien tai tuotujen ”elävien” ja jalostettujen geneettisesti muunnettujen organismien tai niistä johdettujen tuotteiden merkinnälle. Nämä linjaukset muodostavat puitteet uusille lainsäädäntöehdotuksille tai jo voimassa olevaa lainsää- däntöä muuttaville ehdotuksille. C 284/48 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 – Linjaukset perustuvat seuraaviin periaatteisiin: • merkinnät tehdään tieteellisin perustein kaikissa elintarvikeketjun vaiheissa; • merkintöjen tavoitteena on antaa kuluttajille selkeitä, luotettavia ja puolueettomia tietoja tuotteiden muunnetusta alkuperästä; • merkinnät ovat Euroopan unionin kansainvälisten velvoitteiden mukaisia. – Niissä ehdotetaan kolmea merkintäluokkaa: • ”sisältää geneettisesti muunnettuja organismeja”: pakollinen merkintä tuotteille, joiden voidaan tieteellisesti todistaa olevan geneettisesti muunnettuja organismeja, sisältävän niitä tai olevan niiden sivutuotteita; • ”ei sisällä geneettisesti muunnettuja organismeja”: vapaaehtoinen merkintä tuotteille, jotka eivät sisällä geneettisesti muunnettuja organismeja; • ”saattaa sisältää geneettisesti muunnettuja organismeja”: pakollinen merkintä tuotteille, joiden kohdalla ei voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että ne sisältävät geneettisesti muunnettuja organismeja (esimerkiksi sekoitukset). Komissio tutkii parhaillaan yhteisön varmennus- ja merkintäpuitteita liittyen vapaaehtoiseen merkintäpe- riaatteeseen niiden tuotteiden kohdalla, jotka eivät sisällä geneettisesti muunnettuja organismeja. Geneettisesti muunnettujen mikro-organismien käyttö suljetuissa oloissa Neuvoston 23. huhtikuuta 1990 hyväksymä direktiivi 90/219/ETY on yhteisön perusteksti geneettisesti muunnettujen mikro-organismien käytöstä suljetuissa oloissa. Direktiivin sisältämät säännöt ovat luonteeltaan erittäin teknisiä ja liittyvät yksinomaan geneettisesti muunnettujen mikro-organismien käyttöön tai käsittelyyn tutkimuslaitoksissa tai laboratorioissa. Direktiivin sisältö ei siten kuulu tässä yhteydessä analysoitaviin aiheisiin. On kuitenkin huomautettava, että komissio ehdotti 6. joulukuuta 1995, että tätä direktiiviä muutettaisiin, jotta se voitaisiin mukauttaa tekniseen kehitykseen ja uusiin tietoihin riskien alalla. Horisontaalinen lainsäädäntö: geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellinen levittäminen ympäristöön (”elävät” geneettisesti muunnetut organismit) – Sovellusala Neuvoston 23. huhtikuuta 1990 antama direktiivi 90/220/ETY muodostaa yhteisön horisontaalisen lainsäädäntökehyksen, jonka tavoitteena on taata ”elävien” geneettisesti muunnettujen organismien (esim. viljakasvit) markkinaehdot sekä terveyden ja ympäristön suojelu. Direktiiviä ei sovelleta jalostettuihin tai sivutuotteisiin, mutta siinä ennakoidaan alakohtaisen lainsäädännön (”uuselintarvik- keet”) hyväksymistä sitä mukaa, kun tekniikka kehittyy. Direktiiviä 90/220/ETY sovelletaan kuitenkin tuotteisiin, jotka eivät kuulu mihinkään alakohtaiseen lainsäädäntöön. – Merkintä Alkuperäisessä direktiivissä 90/220/ETY ei mainita käytännössä lainkaan merkintöjä. Komissio on toiminut kahdella rintamalla tämän puuteen korjaamiseksi: • Välittömien tarpeiden täyttäminen: Komissio hyväksyi 18. kesäkuuta 1997 direktiivin (97/35/EY), jolla muutettiin neuvoston direktiivin 90/220/ETY yhtä liitettä siten, että siihen lisättiin merkintävelvoite tuotteille, jotka koostuvat geneettisesti muunnetuista organismeista tai sisältävät niitä. Mikäli tuote koostuu sekä geneettisesti muunnetuista että muuntamattomista organismeista, vaaditaan merkintä ”voi sisältää geneettisesti muunnettuja organismeja”. Direktiivin 90/220/ETY muutoksella ei ole taannehtivaa vaikutusta, joten se ei koske kahta tuotetta (maissi ja soija), joista on tehty ilmoitus ennen kesäkuun 18. päivää 1997. • Puitteiden täydentäminen: Komissio esitti 26. marraskuuta 1997 muutosehdotuksen direktiiviin 90/220/ETY. Muutoksen tavoitteena on mukauttaa direktiivi tekniseen kehitykseen, selkiyttää sen sovellusalaa ja korjata toimeenpanossa ilmaantuneet puutteet sekä geneettisesti muunnettujen organismien markkinoille saattamisen luvanantomenettelyn että merkintäsääntöjen kannalta. Siinä säädetään tietyistä merkintätoimista, jotka ovat komission heinäkuussa 1997 hyväksymien periaatteiden mukaisia. Teksti ei ole kuitenkaan vielä saatavilla, joten on mahdotonta tietää, mitä termejä siinä käytetään merkintöjen yhteydessä ja millaisia yksityiskohtia tietyt säännökselliset näkökohdat sisältävät. Komission oli määrä esittää ehdotuksensa virallisesti 23. helmikuuta. Ennen ehdotuksen hyväksymistä piti keskustella Euroopan parlamentissa ja neuvostossa (ympäristöministerien neuvosto 23. maaliskuuta 1998). 14. 9. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 284/49 Alakohtainen lainsäädäntö: uuselintarvikkeet (”novel food”), rehut (valmisteilla), siemenet (valmisteil- la), kasvinsuojeluaineet (tutkittavana) – Sovellusala (uuselintarvikkeet) Euroopan parlamentin ja neuvoston lopputuotteita koskeva asetus 97/258/EY uuselintarvikkeista astui voimaan 15. toukokuuta 1997. Sitä sovelletaan uusiin elintarvikkeisiin ja uusiin ainesosiin ja siten myös tuotteisiin, joissa on käytetty geeniteknologiaa. – Merkintä (uuselintarvikkeet) Uuselintarvikkeita koskeva asetus on ensimmäinen yhteisön säädös, jossa bioteknologian tuotteille on annettu oma merkintäkehys. Siinä säädetään merkintävelvoitteesta ja vaaditaan, että kuluttajille tulee tiedottaa eroista uuden ja vastaavien vanhojen tuotteiden välillä. Tämä asetus on annettu ennen heinäkuuta 1997, jolloin komissio hyväksyi yleislinjaukset, joten se ei perustu linjauksissa ehdotettuihin kolmeen merkintäluokkaan. – Rehut, siemenet ja kasvinsuojeluaineet Komission pitäisi esittää vuoden 1998 aikana ehdotuksia heinäkuussa 1997 hyväksyttyjen linjausten mukaisista merkintäsäännöistä. Merkintä: soijan ja maissin erityistapaus Geneettisesti muunnettu soija- ja maissilajike hyväksyttiin direktiivin 90/220/ETY perusteella ennen siihen 18. kesäkuuta 1997 tehtyä muutosta ja uuselintarvikkeista annetun asetuksen voimaantuloa. Näin ollen oli tarpeen tarkentaa näiden kahden lajikkeen ja niiden sivutuotteiden merkintäsääntöjä. Alunperin niihin ei liittynyt merkintävelvoitetta. Komissio neuvotteli asianomaisten tuottajien kanssa mahdollisuudesta määrätä näille kahdelle lajikkeelle vapaaehtoinen merkintä. Korjatakseen näiden kahden lajikkeen sivutuotteita koskevan erityistilanteen ja estääkseen ristiriitojen syntymisen näiden tuotteiden ja muutetun direktiivin 90/220/ETY ja/tai uuselintarvikkeita koskevan asetuksen perusteella tulevaisuudessa hyväksyttävien tuotteiden välille komissio on sen sijaan tehnyt seuraavat aloitteet: • Välittömien tarpeiden täyttäminen: Komissio hyväksyi 19. syyskuuta 1997 asetuksen (N:o 1813/97), jossa annetaan 1. marraskuuta 1997 lähtien geneettisesti muunnettua soijaa tai maissia tai niiden johdannaisia sisältävien tuotteiden merkinnästä samanalaiset säännökset kuin uuselintarvikkeita koskevassa asetuksessa. Tässä tilapäisessä toimenpiteessä varaudutaan siihen, että yksityiskohtaiset merkintämenettelyt tarkennetaan myöhemmin. • Puitteiden täydentäminen: Komissio esitti 3. joulukuuta 1997 ehdotuksen komission asetukseksi. Siinä esitetään yksityiskohtaisesti sekä uuselintarvikkeita koskevan asetuksen että heinäkuussa 1997 tehtyjen linjausten pohjalta geneettisesti muunnettua soijaa tai maissia sisältävien elintarvikkeiden (eli jalostettujen tuotteiden) merkintämenettelyt. Komissio esittää ehdotuksessa tieteelliset perusteet merkintöjen tekemiselle. Kriteeriksi on valittu muunnettu DNA, sillä komission mukaan siten merkinnän piiriin voidaan saada enemmän tuotteita kuin jos perusteena olisi ”muunnettu proteiini”. Koska DNA-kriteeri ei ole kuitenkaan sitova, vertaillaan myös muunnettujen ja perinteisten tuotteiden proteiineja. Jotta päästään lopulliseen asetukseen, joka korvaa 19. syyskuuta annetun asetuksen, pysyvän elintarvike- komitean on hyväksyttävä ehdotus määräenemmistöllä. Elintarvikekomiteassa tuli kuitenkin heti esille jäsenvaltioiden välisiä mielipide-eroja: vain Itävalta, Saksa, Tanska ja Ruotsi kannattivat komission tekstiä. Ehdotuksen kiistanalaisin kohta oli komission esittämä peruste geneettisesti muunnettujen organismien tunnistamiseksi eli muunnettu DNA. Suurin osa muista jäsenvaltioista oli sitä mieltä, että vain muunnettujen proteiinien tulee olla perusteena merkinnöistä päätettäessä. Koska komitea ei päässyt 15. tammikuuta 1998 pitämässään kokouksessa lausunnostaan määräenem- mistöpäätökseen, asia siirrettiin maatalousneuvoston käsiteltäväksi. Useiden käsittelyiden ja komission kanssa käytyjen neuvottelujen jälkeen komissio siirtyi lopulta brittiläisen puheenjohtajiston vastaehdotuksen kannalle. Näin neuvosto pystyi tekemään 26. toukokuuta 1998 päätöksen (asetus (EY) N:o 1139/98, EYVL N:o L 159, 3. 6. 1998). Asetuksessa täsmennetään, että sekä muunnettua DNA:ta että muunnettuja proteiineja tutkitaan ja ne ovat kummatkin perusteena merkinnälle. C 284/50 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 9. 98 Komission 23. heinäkuuta 1997 antaman kertomuksen pohjalta muodostetun komission alkuperäisen ehdotuksen vastaisesti 26. toukokuuta 1998 hyväksytystä asetuksesta on poistettu mahdollisuus merkintään ”saattaa sisältää geneettisesti muunnettuja organismeja”. Asetuksessa luetteloidaan lisäksi elintarvikkeet, joita ei tarvitse merkitä (luettelossa ei ole toistaiseksi merkintöjä, mutta sitä täydennetään tiedekomitean lausuntojen pohjalta). Asetuksen johdanto-osan perustelukappaleissa mainitaan DNA- ja proteiinimäärityksiä koskevien raja-arvojen käsite. Jos nämä raja-arvot alitetaan, merkintä ei ole tarpeen. Raja-arvoja ei ole kuitenkaan asetettu. Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Ehdotus neuvoston direktiiviksi eri jäsenvalt- ioissa sijaitsevien lähiyhtiöiden välisiin korko- ja rojaltimaksuihin sovellettavaksi yhteiseksi verojärjestelmäksi” (1) (98/C 284/09) Neuvosto päätti 30. maaliskuuta 1998 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 100 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut talous-, raha- ja valuutta-asiain jaosto antoi lausuntonsa 9. kesäkuuta 1998. Esittelijä oli Robert Pelletier. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 1. –2. heinäkuuta 1998 pitämässään 356. täysistunnossa (heinäkuun 1. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. A¨ änestyksessä annettiin 136 ääntä puolesta, 7 vastaan, ja 4 pidättyi äänestämästä. 1. Johdanto 1. 1. TSK arvostaa komission aloitetta yhtenäisten sisämarkkinoiden toteuttamista haittaavan verotusepä- kohdan korjaamiseksi. 1. 2. Korko- ja rojaltimaksuista kannettavien lähdeve- rojen poistaminen useista Euroopan unionin jäsenvalt- ioista on jo pitkään tunnustettu ensiarvoiseksi yhtenäis- markkinoiden saavuttamisen kannalta. 1. 3. Komissio teki ensimmäisen asiaa koskevan aloit- teensa 20. huhtikuuta 1990. Rudingin kertomuksessa jota TSK pääosin kannatti (2), tälle vuodelta 1992, uudistukselle myönnettiin ensisijainen asema. Valitetta- vasti komissio päätti vuonna 1994 vetää ehdotuksensa takaisin, koska neuvosto ei löytänyt asiassa yksimieli- syyttä. Vasta joulukuussa 1997 talous- ja raha-asiain ja komissio saattoi neuvosto näytti vihreää valoa, aloittaa tämän TSK:lle tehdyn lausuntopyynnön kohtee- na olevan ehdotuksen valmistelemisen. tavasti perusteluissa esitellyssä neuvoston hyväksymässä direktiiviehdotuksessa havaitaan samaa peräänantamat- tomuutta. Direktiivillä varmistetaan talletustulojen te- hokas vähimmäisverotus ottaen samalla huomioon tarve säilyttää eurooppalaisten rahoitusmarkkinoiden kilpai- lukyky maailmassa, mikä edellyttää verotuksen laajenta- mista yhteisön ulkopuolisiin maihin sekä jäsenvaltioista riippuvaisiin alueisiin tai niiden kanssa assosioituneille alueille (3). 1. 5. Direktiiviehdotuksen tavoitteena on estää, että yhdessä jäsenvaltiossa toimivan yrityksen toisessa jäsen- valtiossa toimivalle lähiyhtiölleen (jonka pääomasta se omistaa välittömästi tai välillisesti vähintään 25 %) maksamista korko- ja rojaltimaksuista kannetaan lähde- vero maksumaassa. Maksuista saatavan tulon verotta- minen on siis vain varsinaisen edunsaajan kotimaan tehtävä. 2. Direktiiviehdotuksen taloudellinen oikeutus TSK on erittäin tyytyväinen komission peräänan- 1. 4. tamattomuuteen ja suoranaiseen itsepäisyyteen. Toivot- Talouden kannalta tarkasteltuna on kysymys jo 2. 1. sinällään tuomittavan kaksinkertaisen verotuksen tai (1) EYVL C 123, 22. 4. 1998, s. 9. (2) Komitean 24. marraskuuta 1992 antama lausunto, EYVL C 19, 25. 1. 1993, s. 65. (3) ECOFIN-neuvoston 1. joulukuuta 1997 antamat päätelmät veropolitiikasta, EYVL C 2, 6. 1. 1998


title: Europäische Investitionsbank : 40 Jahre im Dienste der Europäischen Integration 1958-1998.

eurovoc_concepts:
European Investment Bank
European integration
activity report
economic policy


title: Nařízení Komise (ES) č. 1406/98 ze dne 1. července 1998, kterým se zrušují opatření stanovená v článku 1 nařízení Rady (ES) č. 703/98, kterým se pozastavují některé koncese stanovené v nařízení (ES) č. 3066/95, kterým se zřizují určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a stanoví, jako autonomní a přechodné opatření, některé koncese pro zemědělské produkty podle Evropských dohod, s ohledem na Dohodu o zemědělství uzavřenou během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání

eurovoc_concepts:
agreement (EU)
agricultural product
import policy
tariff quota

formats: html pdf print

text: 02/sv. 9 CS Úřední věstník Evropské unie 9 31998R1406 L 188/25 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ 2. 7. 1998 NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1406/98 ze dne 1. července 1998, kterým se zrušují opatření stanovená v článku 1 nařízení Rady (ES) č. 703/98, kterým se pozastavují některé koncese stanovené v nařízení (ES) č. 3066/95, kterým se zřizují určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a stanoví, jako autonomní a přechodné opatření, některé koncese pro zemědělské produkty podle Evropských dohod, s ohledem na Dohodu o zemědělství uzavřenou během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 703/98 ze dne 17. března 1998, kterým se pozastavují některé koncese stano- vené v nařízení (ES) č. 3066/95, kterým se zřizují určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské pro- dukty a stanoví, jako autonomní a přechodné opatření, některé koncese pro zemědělské produkty podle Evropských dohod, s ohledem na Dohodu o zemědělství uzavřenou během Uruguay- ského kola mnohostranných obchodních jednání (1), a zejména na článek 2 uvedeného nařízení, vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 3066/95 (2), naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1595/97 (3), zřizuje určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské pro- dukty a stanoví, jako autonomní a přechodné opatření, některé koncese pro zemědělské produkty podle Evropských dohod, s ohledem na Dohodu o zemědělství uzavřenou během Uruguay- ského kola mnohostranných obchodních jednání; které pocházejí ze Společenství, autonomně pozastavilo rovno- cenným způsobem některé z koncesí zřízených nařízením (ES) č. 3066/95; vzhledem k tomu, že Česká republika nyní zrušila dovozní cla pro některé zemědělské produkty, čímž se obnovila vzájemnost v zacházení; vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem příslušného řídícího výboru, PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ: Článek 1 Opatření stanovená v článku 1 nařízení (ES) č. 703/98 se zrušují. vzhledem k tomu, že nařízení (ES) 703/98 za účelem ochrany obchodních zájmů Společenství poté, co Česká republika jedno- stranně zvýšila dovozní cla pro některé zemědělské produkty, Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství. Článek 2 Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. V Bruselu dne 1. července 1998. Za Komisi Franz FISCHLER člen Komise (1) Úř. věst. L 98, 31. 3. 1998, s. 1. (2) Úř. věst. L 328, 30. 12. 1995, s. 31. (3) Úř. věst. L 216, 8. 8. 1997, s. 1


title: Regulamento (CE) nº 1409/98 da Comissão de 1 de Julho de 1998 que fixa as taxas de juros de compensação aplicáveis aos casos de constituição de uma dívida aduaneira relativa a produtos compensadores ou a mercadorias no seu estado inalterado (regime do aperfeiçoamento activo e importação temporária), durante o segundo semestre de 1998

eurovoc_concepts:
customs debt
customs regulations
interest
inward processing
suspension of customs duties
temporary admission

text: L 188/30 ‹ PT ‹ Jornal Oficial das Comunidades Europeias 2. 7. 98 REGULAMENTO (CE) Nº 1409/98 DA COMISS (cid:5)AO de 1 de Julho de 1998 que fixa as taxas de juros de compensa(cid:135)˜ao aplic ´aveis aos casos de constitui(cid:135)˜ao de uma d(cid:146)vida aduaneira relativa a produtos compensadores ou a mercadorias no seu estado inalterado (regime do aperfei(cid:135)oamento activo e importa(cid:135)˜ao tempor ´aria), durante o segundo semestre de 1998 A COMISS (cid:5)AO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, ser calculadas de acordo com as regras fixadas pelo refe- rido regulamento, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO: Artigo 1º Tendo em conta o Regulamento (CEE) nº 2913/92 do Conselho, de 12 de Outubro de 1992, que estabelece o C(cid:155)digo Aduaneiro Comunit ´ario (1), de execu(cid:135)˜ao Tendo em conta o Regulamento (CEE) nº 2454/93 da Comiss˜ao, de 2 de Julho de 1993, que estabelece certas disposi(cid:135)˜oes (CEE) nº 2913/92 do Conselho que estabelece o C(cid:155)digo Adua- neiro Comunit ´ario (2), com a ´ultima redac(cid:135)˜ao que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) nº 75/98 (3), e, nomeada- mente, o nº 4, al(cid:146)nea a), do seu artigo 589º e seu artigo 709º, do Regulamento Considerando que o nº 4, al(cid:146)nea a), do artigo 589º do Regulamento (CEE) nº 2454/93 prev(cid:136) a publica(cid:135)˜ao pela Comiss˜ao das taxas dos juros de compensa(cid:135)˜ao aplic ´aveis aos casos de constitui(cid:135)˜ao de uma d(cid:146)vida aduaneira relativa a produtos compensadores ou a mercadoias no seu estado inalterado, para compensar vantagens financeiras injustifi- cadas decorrentes do diferimento da data de constitui(cid:135)˜ao da d(cid:146)vida aduaneira, nos casos de n˜ao exporta(cid:135)˜ao do terri- t(cid:155)rio aduaneiro da Comunidade; que estas taxas dos juros de compensa(cid:135)˜ao, para o segundo semestre de 1998, devem taxas dos juros de compensa(cid:135)˜ao anuais, As referidas no nº 4, al(cid:146)nea a), do artigo 589º do Regulamento (CEE) nº 2454/93, aplic ´aveis de 1 de Julho de 1998 a 31 de Dezembro de 1998 s˜ao as seguintes: B(cid:130)lgica Dinamarca Alemanha Gr(cid:130)cia Espanha Fran(cid:135)a Irlanda It ´alia Luxemburgo Pa(cid:146)ses Baixos (cid:1)Austria Portugal Finl(cid:131)ndia Su(cid:130)cia Reino Unido 3,64 3,74 3,44 14,22 5,14 3,53 6,16 6,53 3,64 3,50 3,66 5,43 3,39 4,62 7,29. Artigo 2º O presente regulamento entra em vigor em 1 de Julho de 1998. O presente regulamento (cid:130) obrigat(cid:155)rio em todos os seus elementos e directamente aplic ´avel em todos os Estados-membros. Feito em Bruxelas, em 1 de Julho de 1998. Pela Comiss ˜ao Mario MONTI Membro da Comiss ˜ao (1) JO L 302 de 19. 10. 1992, p. 1. (2) JO L 253 de 11. 10. 1993, p. 1. (3) JO L 7 de 13. 1. 1998, p. 3


title: Europeiska investeringsbanken : 40 år av finansiering till stöd för den europeiska integrationen.


title: Recomendación de Decisión del Consejo sobre el régimen cambiario aplicable af franco CFA y al franco comorano

eurovoc_concepts:
Comoros
WAEMU countries
development policy
exchange transaction
monetary cooperation

text: COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS Bruselas, 01. 07. 1998 COM(1998) 412 final Recomendación de DECISION DEL CONSEJO sobre el régimen cambiarlo aplicable al franco CFA y al franco comorano (presentada por la Comisión) Recomendación para una Decisión del Consejo sobre el régimen cambiario aplicable al franco CFA y al franco comorano EXPOSICIÓN DE MOTIVOS Francia ha celebrado diversos acuerdos en materia de régimen cambiario con la UEMOA (Unión Económica y Monetaria del África Occidental), la CEMAC (Comunidad Económica y Monetaria del África Central) y Las Comoras1. La existencia de una moneda común en este área, consecuencia del acuerdo entre Francia y los países de la zona CFA, constituye un importante complemento de la política comunitaria en materia de desarrollo, en consonancia con sus esfuerzos por aumentar la cooperación y el crecimiento regional a través de una mayor interdependencia económica y solidaridad, ejemplo de lo cual es la UEMOA. Aumenta, pues, la eficiencia de la considerable ayuda que la Comunidad destina a los países participantes, ya sea a través de los oportunos programas nacionales, de ayudas de ajuste estructural o de los fondos regionales. La utilización de una moneda común es algo que entra claramente en el ámbito de la política monetaria. Pero, en este caso en concreto, contribuye también al desarrollo, pues completa la política de desarrollo comunitaria, cuya finalidad es impulsar el crecimiento, mitigar la pobreza y lograr la integración en la economía mundial mediante la integración regional. A partir del 1 de enero de 1999, la política monetaria y cambiaria de los Estados miembros que adopten el euro será competencia exclusiva de la Comunidad. Cualquier acuerdo con terceros países en el ámbito de las políticas monetaria o cambiaria debe tener en cuenta esta asignación de competencias. Por ello, la Comunidad debe decidir sobre el futuro de esos acuerdos. A estos efectos, la Comisión presenta un proyecto de decisión del Consejo por la que se autoriza a Francia a mantener los actuales acuerdos en materia de régimen cambiario en relación con el franco CFA (emitido por el Banco Central de los Estados del África oriental y el Banco de los Estados del África central) y el franco de Las Comoras (emitido por el Banco Central de Las Comoras). 1 Convenio de cooperación monetaria, de 23 de noviembre de 1972, celebrado entre los Estados miembros del Banco de los Estados del África Central (BEAC) y la República francesa, en su versión modificada; Convenio sobre una cuenta de operaciones, de 13 de marzo de 1973, entre el Ministro de Economía y Hacienda de la República Francesa y el Presidente del Consejo de Administración del Banco de los Estados del África Central, en su versión modificada; Acuerdo de cooperación, de 4 de diciembre de 1973, entre la República Francesa y las Repúblicas pertenecientes a la unión monetaria del África occidental, en su versión modificada; Convenio sobre una cuenta de operaciones, de 4 de diciembre de 1973, entre el Ministro de Economía y Hacienda de la República Francesa y el Presidente del Consejo de Ministros de la Unión monetaria del África occidental, en su versión modificada; Acuerdo de cooperación monetaria, de 23 de noviembre de 1979, entre la República Francesa y la República Federal Islámica de Comoras, en su versión modificada; Convenio sobre una cuenta de operaciones , de 23 de noviembre de 1979, entre el Ministro de Economía y Hacienda de la República Francesa y el Ministro de Finanzas, Economía y Planificación de la República Federal de Comoras, en su versión modificada. I. Observaciones generales El artículo 109 (3) del Tratado estipula que "No obstante lo dispuesto en el artículo 228, cuando la Comunidad tenga que negociar acuerdos en materia de régimen monetario o de régimen cambiario con uno o varios Estados u organizaciones internacionales, el Consejo, por mayoría cualificada, sobre la base de una recomendación de la Comisión y previa consulta al BCE, decidirá sobre las modalidades de negociación y celebración de dichos acuerdos. " Los acuerdos vigentes entre Francia y la UEMOA (Unión Económica y Monetaria del África Occidental), la CEMAC (Comunidad Económica y Monetaria del África Central) y Las Comoras prevén la aplicación de una paridad fija entre los francos CFA y comorano y el franco francés, que, a partir del 1 de enero de 1999, será sustituido por el euro. Es improbable que esos acuerdos repercutan de manera significativa en la política monetaria y cambiaría de la zona del euro. La convertibilidad de los francos CFA y comorano está garantizada mediante compromiso presupuestario del Tesoro francés. Cada uno de los bancos centrales que son parte en los acuerdos (Banco Central de los Estados del África Occidental, Banco de los Estados del África Central y Banco Central de Las Comoras) mantiene abierta una cuenta de operaciones en el Tesoro francés, que, en principio, permite un descubierto ilimitado al respectivo banco central. Al mismo tiempo, esos bancos centrales están obligados a depositar gran parte (en principio, al menos el 65%) de sus activos del exterior en dicha cuenta. El Banco de Francia, que, a partir del 1 de enero de 1999, formará parte integrante del Sistema Europeo de Bancos Centrales, no está obligado a garantizar la convertibilidad del franco CFA y el franco de Las Comoras. Por tanto, el mantenimiento de los actuales acuerdos no debe suponer un obstáculo para el funcionamiento de la UEM. II. Comentarios a los artículos Artículo 1 Refleja el hecho de que los acuerdos entre Francia y la UEMOA (Unión Económica y Monetaria del África Occidental), la CEMAC (Comunidad Económica y Monetaria del África Central) y Las Comoras en materia de régimen cambiario entrarán en el ámbito de las competencias de la Comunidad a partir de la fecha en que se introduzca el euro. El artículo autoriza a Francia a mantener los actuales acuerdos. Artículo 2 Establece que la responsabilidad de la aplicación de los acuerdos celebrados con la UEMOA, la CEMAC y Las Comoras seguirá recayendo exclusivamente sobre Francia y los países africanos signatarios. En este artículo no se prevén modificaciones de esos acuerdos. Artículo 3 Establece que Francia informará periódicamente a la Comisión y al Comité Económico y Financiero de la aplicación de los acuerdos. La periodicidad deberá ser la necesaria para que se informe oportunamente de cualquier hecho que pueda incidir en el buen desarrollo de las políticas monetaria y cambiaría únicas. Francia deberá informar previamente al Comité Económico y Financiero de cualquier posible cambio en la paridad entre el franco francés y los francos CFA o comorano. Artículo 4 Los artículos 4 y 5 establecen las normas en relación con cualquier posible futura modificación de los acuerdos entre Francia, la UEMOA, la CEMAC y Las Comoras. Se establece una distinción entre los cambios que modifican la naturaleza o el alcance de los acuerdos y aquellos otros que no. El artículo 4 se refiere a este último tipo de cambios. En esos casos, Francia está autorizada para acordar las modificaciones, informando previamente a la Comisión y al Comité Económico y Financiero. Al delegar a Francia la competencia de negociar y acordar esas modificaciones de los actuales acuerdos, el Consejo hace uso de su prerrogativa de decidir las normas para la negociación y celebración de acuerdos en materia de régimen monetario o de régimen cambiario. Artículo 5 Se refiere a los posibles futuros planes de modificación de los acuerdos entre Francia la UEMOA, la CEMAC y Las Comoras que hagan variar la naturaleza o el alcance de los mismos. Francia estará obligada a presentar esos planes a la Comisión y al Comité Económico y Financiero. La Comisión presentará al Consejo una recomendación para la adopción de una decisión. Según lo dispuesto en el artículo 109 (3) del Tratado, se consultará al BCE antes de adoptar esa decisión. Por tanto, toda modificación que no tenga carácter exclusivamente técnico y que haga variar la naturaleza y el alcance de los acuerdos deberá ser aprobada previamente por el Consejo. Esto es válido para cualquier modificación del grupo de países que son parte en los acuerdos, así como en lo que respecta a cualquier modificación del principio de libre convertibilidad, a una paridad fija, entre el euro y los francos CFA y comorano, garantizada por el Tesoro francés mediante compromiso presupuestario. Artículos 6 y 7 Este artículo constituye la garantía de que la decisión dirigida a Francia será aplicable a partir del primer día de la tercera fase de la Unión Económica y Monetaria, esto es, desde el 1 de enero de 1999. Es el mismo día en que será de aplicación el artículo 109 (3). Recomendación para una Decisión del Consejo sobre el régimen cambiario aplicable al franco CFA y al franco comorano El Consejo de la Unión Europea, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, el apartado 3 de su artículo 109, Vista la recomendación de la Comisión, Visto el dictamen del Banco Central Europeo, (1) (2) (3) (4) Considerando que, según lo dispuesto en el Reglamento (CE) N° 974/98, de 3 de mayo de 19981, a partir del 1 de enero de 1999 el euro sustituirá a las monedas de los Estados miembros participantes, al tipo de conversión; Considerando que, a partir de esa misma fecha, la política monetaria y cambiaría de los Estados miembros que adopten el euro será competencia de la Comunidad; Considerando que corresponde al Consejo dictar las normas apropiadas para negociar y celebrar acuerdos de política monetaria o cambiaría; Considerando que Francia ha celebrado diversos acuerdos con la UEMOA (Unión Económica y Monetaria del África Occidental), la CEMAC (Comunidad Económica y Monetaria del África Central) y con Las Comoras, con el objeto de garantizar la convertibilidad entre los francos CFA y comorano y el franco francés a una paridad fija2; DO L 139, del 1. 5. 1998, p. l. Convenio de cooperación monetaria, de 23 de noviembre de 1972, celebrado entre los Estados miembros del Banco de los Estados del África Central (BEAC) y la República francesa, en su versión modificada; Convenio sobre una cuenta de operaciones, de 13 de marzo de 1973, entre el Ministro de Economía y Hacienda de la República Francesa y el Presidente del Consejo de Administración del Banco de los Estados del África Central, en su versión modificada; Acuerdo de cooperación, de 4 de diciembre de 1973, entre la República Francesa y las Repúblicas pertenecientes a la unión monetaria del África occidental, en su versión modificada; Convenio sobre una cuenta de operaciones, de 4 de diciembre de 1973, entre el Ministro de Economía y Hacienda de la República Francesa y el Presidente del Consejo de Ministros de la Unión monetaria del África occidental, en su versión modificada; Acuerdo de cooperación monetaria, de 23 de noviembre de 1979, entre la República Francesa y la República Federal Islámica de Comoras, en su versión modificada; Convenio sobre una (5) (6) (7) (8) Considerando que, a partir del 1 de enero de 1999, el euro sustituirá al franco francés; Considerando que la convertibilidad de los francos CFA y comorano está garantizada mediante compromiso presupuestario de las autoridades francesas; que las autoridades francesas han asegurado que los acuerdos con la UEMOA, la CEMAC y Las Comoras no tienen consecuencias económicas importantes para Francia; Considerando que es improbable que los citados acuerdos repercutan de manera significativa en la política monetaria y cambiaría de la zona del euro; que, por consiguiente, en su actual forma y estado de aplicación, es improbable que esos acuerdos supongan obstáculo alguno al buen funcionamiento de la Unión Económica y Monetaria; Considerando que Francia y los países africanos signatarios desean mantener los actuales acuerdos tras la sustitución del franco francés por el euro; que resulta oportuno garantizar que Francia pueda mantener los actuales acuerdos tras dicha sustitución y que Francia y los países signatarios les den cumplimiento bajo su exclusiva responsabilidad; (9) Considerando que es necesario que se informe periódicamente a la Comunidad sobre la aplicación de dichos acuerdos y cualquier posible modificación que esté previsto introducir en los mismos; (10) Considerando que para efectuar alguna modificación de la naturaleza y alcance de los actuales acuerdos es necesaria, previamente, la intervención de las instancias comunitarias competentes; que esto es válido en lo que respecta a la participación en los acuerdos y al principio de libre convertibilidad a una paridad fija entre el euro y los francos CFA y comorano, convertibilidad garantizada por el Tesoro francés, mediante compromiso presupuestario; (11) Considerando que los Estados miembros pueden celebrar acuerdos internacionales, sin perjuicio de las competencias y los acuerdos de la Comunidad en relación con la Unión Económica y Monetaria; HA ADOPTADO LA SIGUIENTE DECISION: Artículo 1 Francia podrá mantener sus actuales acuerdos en materia cambiaría con la UEMOA (Unión Económica y Monetaria del África Occidental), la CEMAC (Comunidad cuenta de operaciones , de 23 de noviembre de 1979, entre el Ministro de Economía y Hacienda de la República Francesa y el Ministro de Finanzas, Economía y Planificación de la República Federal de Comoras, en su versión modificada. Económica y Monetaria del África Central) y Las Comoras con posterioridad a la sustitución del franco francés por el euro. Artículo 2 La responsabilidad de la aplicación de los citados acuerdos seguirá recayendo exclusivamente sobre Francia y los países africanos signatarios. Artículo 3 Las autoridades francesas competentes informarán periódicamente a la Comisión, al Banco Central Europeo y al Comité Económico y Financiero de la aplicación de los acuerdos. Las autoridades francesas informarán al Comité Económico y Financiero antes de introducir cualquier posible cambio en la paridad entre el euro y los francos CFA o comorano. Artículo 4 Francia podrá negociar y acordar modificaciones de los actuales acuerdos, siempre y cuando ello no suponga modificar la naturaleza o el alcance dé los mismos. Antes de introducir esas modificaciones, informará de ellas a la Comisión y al Comité Económico y Financiero. Artículo 5 Francia presentará todo plan de modificación de la naturaleza o el alcance de los citados acuerdos a la Comisión y al Comité Económico y Financiero. Dichos planes deberán ser aprobados por el Consejo, basándose en una recomendación de la Comisión y previa consulta al Banco Central Europeo. Artículo 6 La presente decisión entrará en vigor el 1 de enero de 1999. La destinataria de la presente decisión es Francia. Artículo 7 Hecho en Bruselas, Por el Consejo El Presidente ISSN 0257-9545 COM(98) 412 final DOCUMENTOS ES 09 06 11 N° de catálogo : CB-CO-98-431-ES-C ISBN 92-78-37873-9 Oñcina de Publicaciones Oficiales de las Comunidades Europeas L-2985 Luxemburgo r


title: Empfehlung für eine Entscheidung des Rates über Wechselkursfragen im Zusammenhang mit dem CFA-Franc und dem Komoren-Franc

text: KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN Brüssel, den 01. 07. 1998 KOM(1998)412endg. Empfehlung für eine ENTSCHEIDUNG DES RATES über Wechselkursfragen im Zusammenhang mit dem CFA-Franc und dem Komoren-Franc (von der Kommission vorgelegt) Empfehlung für eine Ratsentscheidung über Wechselkursfragen im Zusammenhang mit dem CFA-Franc und dem Komoren-Franc BEGRÜNDUNG Frankreich hat mehrere Vereinbarungen über Wechselkursfragen mit der UEMOA (Union économique et monétaire ouest-africaine), der CEMAC (Communauté économique et monétaire de lAfrique Centrale) und den Komoren getroffen1. in diesem Gebiet, eine Folge der Die Existenz einer gemeinsamen Währung Vereinbarung Frankreichs mit den Ländern der CFA-Zone, ist eine wesentliche Ergänzung zu der Entwicklungspolitik der Gemeinschaft. Sie stimmt mit ihrer Bemühung überein, die regionale Zusammenarbeit und das Wachstum durch eine stärkere wirtschaftliche Interdependenz und Solidarität, z. B. in der UEMOA, zu fördern. Sie trägt so dazu bei, die Effizienz der Gemeinschaftsunterstützung zu steigern, die in Form von Richtprogrammen, Strukturanpassungsprogrammen oder Regionalfunds erfolgt. Die Verwendung einer gemeinsamen Währung ist natürlich eine Währungsfrage. Aber in diesem besonderen Fall enthält sie auch eine Entwicklungsdimension, indem sie die gemeinschaftliche auf Wachstum, Armutsverminderung und Einbindung in die Weltwirtschaft durch regionale Integration abzielt. Entwicklungsstrategie ergänzt, die Ab 1. Januar 1999 wird die Gemeinschaft die alleinige Zuständigkeit fur Währungs- und Wechselkurs fragen in den Mitgliedstaaten besitzen, die den Euro einführen. Diese neue Kompetenzzuweisung muß in allen Vereinbarungen mit Drittländern über Währungs und Devisenfragen zum Ausdruck kommen. Daher muß die Gemeinschaft entscheiden, was in Zukunft mit diesen Vereinbarungen geschehen soll. Zu diesem Zweck legt die Kommission den Entwurf einer Ratsentscheidung vor, mit der es Frankreich ermöglicht wird, die derzeitigen Vereinbarungen über Wechselkursfragen im Zusammenhang mit dem CFA-Franc (der von der Banque Centrale des Etats de lAfrique de l'Ouest und der Banque des Etats de TAfrique Centrale ausgegeben wird) und dem Komoren-Franc (der von der Banque Centrale des Comores ausgegeben wird) fortzuführen. Convention de coopération monétaire du 23 novembre 1972 entre les Etats membres de la Banque des Etats de l'Afrique centrale (BEAC) et la République française, in der endgültigen Fassung; Convention de compte d'opérations du 13 mars 1973 entre le ministre de l'Economie et des Finances de la République Française et le Président du Conseil de l'administration de la Banque des Etats de l'Afrique Centrale, in der endgültigen Fassung; Accord de coopération du 4 décembre 1973 entre la République française et les Républiques membres de l'union monétaire ouest-africaine, in der endgültigen Fassung; Convention de compte d'opérations du 4 décembre 1973 entre le ministre de l'Economie et des Finances de la République Française et le Président du conseil des ministres de l'Union monétaire quest-africaine, in der endgültigen Fassung; Accord de coopération monétaire du 23 novembre 1979 entre la République française et la République fédérale islamique des Çomores, in der endgültigen Fassung; Convention de compte d'opérations du 23 novembre 1979 entre le ministre de l'Economie et des Finances de la République Française et le ministre des Finances, de l'Economie et du Plan de la République fédérale des Comores, in der endgültigen Fassung. I. Allgemeine Krwägungen In Artikel 109 Absatz 3 EG-Vertrag heißt es: "Wenn von der Gemeinschaft mit einem im oder mehreren Staaten oder Zusammenhang mit Währungsfragen oder Devisenregelungen auszuhandeln sind, beschließt der Rat abweichend von Artikel 228 mit qualifizierter Mehrheit auf Empfehlung der Kommission und nach Anhörung der EZB die Modalitäten für die Aushandlung und den Abschluß solcher Vereinbarungen. " internationalen Organisationen Vereinbarungen Die gegenwärtigen Vereinbarungen zwischen Frankreich und der UEMOA (Union économique et monétaire ouest-africaine), der CEMAC (Communauté économique et monétaire de lAfrique Centrale) und den Komoren sehen eine feste Parität des CFA- Franc und des Komoren-Franc gegenüber dem französischen Franc vor, der ab 1. Januar 1999 durch den Euro ersetzt wird. Irgendwelche materiellen Auswirkungen dieser Vereinbarungen auf die einheitliche Geld- und Wechselkurspolitik des Euro-Raums sind unwahrscheinlich. Die garantierte Konvertierbarkeit zwischen CFA-Franc bzw. Komoren-Franc und dem französischen Franc stützt sich auf eine Verpflichtung der französischen Staatskasse. Alle an diesen Vereinbarungen beteiligten Zentralbanken (Banque Centrale des Etats de l'Afrique de l'Ouest, Banque des Etais de TAfrique Centrale und Banque Centrale des Comores) unterhalten ein Arbeitskonto bei der französischen Staatskasse, das die betreffenden Zentralbanken grundsätzlich in unbegrenzter Höhe überziehen können. Gleichzeitig sind diese Zentralbanken verpflichtet, einen großen Teil (grundsätzlich mindestens 65 %) ihrer Fremdwährungsaktiva auf ihrem Arbeitskonto zu halten. Die Banque de France, die ab 1. Januar 1999 integraler Bestandteil des Europäischen Systems der Zentralbanken sein wird, ist nicht verpflichtet, die Konvertierbarkeit des CFA-Franc und des Komoren-Franc zu garantieren. Die Fortführung dieser Vereinbarungen dürfte daher einem reibungslosen Funktionieren der WWU nicht im Wege stehen. II. Erläuterungen der einzelnen Artikel Artikel 1 Dieser Artikel spiegelt die Tatsache wider, daß Vereinbarungen zwischen Frankreich und der UEMOA (Union économique et monétaire ouest-africaine), der CEMAC (Communauté économique et monétaire de l'Afrique Centrale) und den Komoren über Wechselkursfragen ab dem Zeitpunkt, zu dem der Euro eingeführt wird, in die Zuständigkeit der Gemeinschaft fallen. Mit Artikel 1 wird es Frankreich ermöglicht, die gegenwärtigen Vereinbarungen fortzuführen. Artikel 2 In diesem jVrtikel wird festgelegt, daß Frankreich und die afrikanischen Unterzeichner der Vereinbarungen ihre alleinige Verantwortung für die Umsetzung der Vereinbarungen zwischen Frankreich und der UEMOA, der CEMAC und den Komoren behalten. Der Artikel geht nicht auf etwaige Änderungen dieser Vereinbarungen ein. Artikel 3 Dieser Artikel bestimmt, daß Frankreich die Kommission und den Wirtschafts- und Finanzausschuß regelmäßig über die Umsetzung der Vereinbarungen zu informieren hat. Dies sollte so regelmäßig geschehen, daß alle Entwicklungen, die sich auf das reibungslose Funktionieren der einheitlichen Geld- und Wechselkurspolitik auswirken könnten, rechtzeitig gemeldet werden. Vor Paritätsänderungen zwischen dem französischen Franc und dem CFA-Franc bzw. dem Komoren-Franc muß Frankreich den Wirtschafts- und Finanzausschuß informieren. Artikel 4 In Artikel 4 und 5 werden Regeln für etwaige künftige Änderungen der Vereinbarungen zwischen Frankreich, der UEMOA, der CEMAC und den Komoren festgelegt. Dabei wird zwischen Änderungen, die Natur und Geltungsbereich der Vereinbarungen verändern, und den übrigen unterschieden. Letztere sind Gegenstand von Artikel 4. In diesen Fällen kann Frankreich Änderungen zustimmen, nachdem es die Kommission und den Wirtschafts- und Finanzausschuß hiervon unterrichtet hat. Wenn der Rat die Zuständigkeit für die Aushandlung und Vereinbarung solcher Abänderungen bestehender Vereinbarungen an Frankreich delegiert, macht er von seiner Befugnis Gebrauch, die Modalitäten für die Aushandlung und den Abschluß von Vereinbarungen im Zusammenhang mit Währungsfragen oder Devisenregelungen zu beschließen. Artikel 5 Dieser Artikel betrifft etwaige künftige Änderungen der Vereinbarungen zwischen Frankreich, der UEMOA, der CEMAC und den Komoren, die den Geltungsbereich oder die Natur der gegenwärtigen Vereinbarungen verändern. Frankreich muß entsprechende Pläne der Kommission und dem Wirtschafts- und Finanzausschuß unterbreiten. Die Kommission unterbreitet dem Rat hierzu eine Empfehlung für eine Entscheidung. Gemäß Artikel 109 Absatz 3 wird die EZB vor entsprechenden Ratsentscheidungen angehört. Daher bedürfen alle Änderungen, die über technische Änderungen hinausgehen und Natur oder Geltungsbereich dieser Vereinbarungen verändern, der Zustimmung des Rates. Dies gilt für etwaige Änderungen der Zusammensetzung des Teilnehmerkreises an den Vereinbarungen sowie für etwaige Änderungen des Grundsatzes der freien Konvertierbarkeit auf der Grundlage einer festen Parität zwischen dem Euro und dem CFA-Franc bzw. dem Komoren-Franc, wobei die Konvertierbarkeit durch eine Verpflichtung der französischen Staatskasse garantiert ist. Artikel 6 und 7 Durch diesen Artikel wird sichergestellt, daß die an Frankreich gerichtete Entscheidung ab dem ersten Tage der dritten Stufe der Wirtschafts- und Währungsunion, d. h. ab 1. Januar 1999, Anwendung findet. Von diesem Tag an gilt auch Artikel 109 Absatz 3. Empfehlung für cine Entscheidung des Rates | ) vom über Wechsclkursfragcn in Zusammenhang mit dem CFA-Franc und dem Komoren-Franc Der Rat der Europäischen Union - gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf Artikel 109 Absatz 3, auf Empfehlung der Kommission nach Stellungnahme der Europäischen Zentralbank in Erwägung folgender Gründe: (1) (2) (3) (4) Aufgrund der Verordnung (EG) Nr. 974/98 des Rates vom 3. Mai 19981 tritt der Euro ab 1. Januar 1999 zum Umrechnungskurs an die Stelle der Währungen der teilnehmenden Mitgliedstaaten. Vom gleichen Tage an Wechselkursfragen in den Mitgliedstaaten. , die den Euro einführen, zuständig. ist die Gemeinschaft für Währungs- und Der Rat hat die angemessenen Modalitäten für die Aushandlung und den Abschluß von Vereinbarungen im Zusammenhang mit Währungsfragen oder Devisenregelungen festzulegen. Frankreich hat mit der UEMOA (Union économique et monétaire ouest- africaine), der CEMAC (Communauté économique et monétaire de l'Afrique Centrale) und den Komoren mehrere Vereinbarungen getroffen, die die Konvertierbarkeit des CFA-Franc und des Komoren-Franc in französische Franc zu einer festen Parität garantieren sollen2. ABl. Nr. L 139 vom 11. 5. 1998, S. 1. Convention de coopération monétaire du 23 novembre 1972 entre les Etats membres de la Banque des Etats de l'Afrique centrale (BEAC) et la République française, in der endgültigen Fassung; Convention de compte d'opérations du 13 mars 1973 entre le ministre de l'Economie et des Finances de la République Française et le Président du Conseil de l'administration de la Banque des Etats de l'Afrique Centrale, in der endgültigen Fassung; Accord de coopération du 4 décembre 1973 entre la République française et les Républiques membres de l'union monétaire ouest-africaine, in der endgültigen Fassung; Convention de compte d'opérations du 4 décembre 1973 entre le ministre de l'Economie et des Finances de la République Française et le Président du conseil des ministres de l'Union monétaire quest-africaine, in der endgültigen Fassung; Accord de coopération monétaire du 23 novembre 1979 entre la République française et la République fédérale islamique des Comores, in der endgültigen Fassung; Convention de compte d'opérations du 23 novembre 1979 entre le ministre de l'Economie et des Finances de la République Française et le ministre d^s Finances, d- l'Economie et du Plan de la République fédérale d ;: Comores, in der endgültigen Fassung. (5) Am 1. Januar 1999 tritt der Euro an die Stelle des französischen Franc. (6) (7) (8) Die Konvertierbarkeit des CFA-Franc und des Komoren-Franc wird durch eine Verpflichtung der französischen Staatskasse garantiert. Die französischen Behörden haben versichert, daß die Vereinbarungen mit der UEMOA, der CEMAC und den Komoren keine wesentlichen finanziellen Auswirkungen für Frankreich haben. Es ist unwahrscheinlich, daß diese Vereinbarungen irgendwelche materiellen Auswirkungen auf die Währungs- und Wechselkurspolitik des Euro-Raums haben werden. In ihrer derzeitigen Form und beim derzeitigen Stand ihrer Umsetzung ist es daher auch unwahrscheinlich, daß diese Vereinbarungen das reibungslose Funktionieren der Wirtschafts- und Währungsunion behindern werden. Frankreich und die afrikanischen Unterzeichner der Vereinbarungen möchten die gegenwärtigen Vereinbarungen nach der Ersetzung des französischen Franc durch den Euro fortführen. Es empfiehlt sich, dafür Sorge zu tragen, daß Frankreich die gegenwärtigen Vereinbarungen nach der Ersetzung des französischen Franc durch den Euro fortführen kann und daß Frankreich und die afrikanischen Unterzeichner der Vereinbarungen diese in alleiniger Verantwortung umsetzen können. (9) Die Gemeinschaft muß regelmäßig über die Umsetzung und geplante Änderungen dieser Vereinbarungen unterrichtet werden. (10) Die zuständigen Gemeinschaftsorgane müssen vor einer etwaigen Änderung von Natur oder Geltungsbereich der gegenwärtigen Vereinbarungen eingeschaltet werden. Dies gilt für den Teilnehmerkreis an diesen Vereinbarungen und den Grundsatz der freien Konvertierbarkeit zu einer festen Parität zwischen dem Euro und dem CFA-Franc bzw. dem Komoren-Franc, wobei die Konvertierbarkeit durch eine Verpflichtung der französischen Staatskasse garantiert wird. (11) Die Mitgliedstaaten haben das Recht, unbeschadet der Gemeinschafts zuständigkeit und der Gemeinschaftsvereinbarungen über die Wirtschafts- und Währungsunion internationale Vereinbarungen zu treffen - HAT FOLGENDE ENTSCHEIDUNG ERLASSEN: Artikel 1 Nach der Ersetzung des französischen Franc durch den Euro kann Frankreich seine derzeitigen Vereinbarungen über Wechselkursfragen mit der UEMOA (Union économique et monétaire ouest-africaine), der CEMAC (Communauté économique et monétaire de l'Afrique Centrale) und den Komoren fortfuhren. Artikel 2 Frankreich und die afrikanischen Unterzeichner der Vereinbarungen behalten die alleinige Verantwortung für die Umsetzung dieser Vereinbarungen. Artikel 3 Die zuständigen französischen Behörden informieren die Kommission, die Europäische Zentralbank und den Wirtschafts- und Finanzausschuß regelmäßig über die Umsetzung dieser Vereinbarungen. Die französischen Behörden informieren den Wirtschafts- und Finanzausschuß vor Paritätsänderungen zwischen dem Euro und dem CFA-Franc oder dem Komoren-Franc. Artikel 4 Frankreich kann Änderungen der gegenwärtigen Vereinbarungen aushandeln und abschließen, sofern sich dadurch Natur und Geltungsbereich dieser Vereinbarungen nicht ändern. Vor derartigen Änderungen sind die Kommission und der Wirtschafts- und Finanzausschuß zu unterrichten. Artikel 5 Frankreich legt der Kommission und dem Wirtschafts- und Finanzausschuß etwaige Pläne zur Änderung von Natur und Geltungsbereich dieser Vereinbarungen vor. Die Pläne bedürfen der Zustimmung des Rates auf Empfehlung der Kommission und nach Anhörung der Europäischen Zentralbank. Diese Entscheidung gilt ab 1. Januar 1999. Artikel 6 Diese Entscheidung ist an Frankreich gerichtet. Artikel 7 Geschehen zu Brüssel am Für den Rat Der Präsident ISSN 0254-1467 KOM(98)412endg. DOKUMENTE DE 09 06 11 Katalognummer : CB-CO-98-431-DE-C ISBN 92-78-37875-5 Amt für amtliche Veröffentlichungen der Europäischen Gemeinschaften L-2985 Luxemburg >


title: Regolamento (CE) n. 1405/98 della Commissione del 1° luglio 1998 che fissa l'importo massimo della restituzione all'esportazione di zucchero bianco per la quarantacinquesima gara parziale effettuata nell'ambito della gara permanente di cui al regolamento (CE) n. 1408/97

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
white sugar

formats: pdf print

text: L 188/24 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee 2. 7. 98 REGOLAMENTO (CE) N. 1405/98 DELLA COMMISSIONE del 1o luglio 1998 che fissa l’importo massimo della restituzione all’esportazione di zucchero bianco per la quarantacinquesima gara parziale effettuata nell’ambito della gara permanente di cui al regolamento (CE) n. 1408/97 LA COMMISSIONE DELLE COMUNIT(cid:211) EUROPEE, visto il trattato che istituisce la Comunit(cid:133) europea, visto il regolamento (CEE) n. 1785/81 del Consiglio, del 30 giugno 1981, relativo all’organizzazione comune dei settore dello zucchero (1), modificato da mercati nel ultimo dal regolamento (CE) n. 1599/96 (2), in particolare l’articolo 17, paragrafo 5, secondo capoverso, lettera b), considerando che in conformit(cid:133) al regolamento (CE) n. 1408/97 della Commissione, del 22 luglio 1997, rela- tivo ad una gara permanente per la determinazione di prelievi e/o di restituzioni all’esportazione di zucchero bianco (3), si procede a gare parziali per l’esportazione di tale zucchero; considerando che, in base alle disposizioni dell’articolo 9, paragrafo 1 del regolamento (CE) n. 1408/97 un importo massimo della restituzione all’esportazione (cid:138) fissato, se del caso, per la gara parziale in causa, tenuto conto in partico- lare della situazione e della prevedibile evoluzione del mercato dello zucchero nella Comunit(cid:133) e sul mercato mondiale; considerando che dopo l’esame delle offerte (cid:138) opportuno adottare, per le disposizioni di cui all’articolo 1; la quarantacinquesima gara parziale, considerando che le misure previste dal presente regola- mento sono conformi al parere del comitato di gestione per lo zucchero, HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: Articolo 1 la quarantacinquesima gara parziale di zucchero Per bianco, effettuata a norma del regolamento (CE) n. 1408/ 97, l’importo massimo della restituzione all’esportazione (cid:138) pari a 47,020 ECU/100 kg. Articolo 2 Il presente regolamento entra in vigore il 2 luglio 1998. Il presente regolamento (cid:138) obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a Bruxelles, il 1o luglio 1998. Per la Commissione Franz FISCHLER Membro della Commissione (1) GU L 177 dell’1. 7. 1981, pag. 4. (2) GU L 206 del 16. 8. 1996, pag. 43. (3) GU L 194 del 23. 7. 1997, pag. 16