title: Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) direktiivin 98/XX/EY soveltamiseen tarvittavista valvontatoimenpiteistä palautusjärjestelmää koskevista toimenpiteistä sekä hallinnollisen yhteistyön toimenpiteistä

eurovoc_concepts:
VAT
administrative cooperation
single market
tax relief
tax system

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO il *' il il il ii il il it Bryssel, 17. 06. 1998 KOM(1998)3771opull. 98/0209 (CNS) 98/0210 (CNS) Ehdotus NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI arvonlisäveron vähennysoikeutta koskevan direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta Ehdotus NEUVOSTON ASETUKSEKSI (EY) direktiivin 98/XX/EY soveltamiseen tarvittavista valvontatoimenpiteistä, palautusjärjestelmää koskevista toimenpiteistä sekä hallinnollisen yhteistyön toimenpiteistä (Komission esittämät) PKKUSTKLUT tehtyjen muutosten ansiosta Siirtymäjärjestelmän kautta yhteiseen alv-järjestelmään voitiin 1. tammikuuta 1993 poistaa ennakkotarkastukset ja hallinnolliset menettelyt, jotka liittyivät Euroopan unionin sisärajan ylittämiseen. Samalla kuitenkin turvattiin mahdollisimman pitkälti jäsenvaltioiden valta määritellä kansallinen alv-järjcstelmä ja säilytettiin direktiivissä suuri määrä vaihtoehtoja ja mahdollisuuksia. Fyysisten esteiden poistaminen korosti paljon voimakkaammin toiminnan aineettomia esteitä, joita toimijat kohtaavat. kansainvälisen Koska liiketoimien verotuspaikan ja sen seurauksena veron vähennys- tai palautuspaikan määrittämisestä on hyvin monenlaisia sääntöjä ja koska tämänhetkistä alv-järjestelmää ei noudateta yhdenmukaisella tavalla, yhtenäismarkkinat ovat jakautuneet viiteentoista toimijoille. Siksi verotusalueeseen, mikä aiheuttaa oikeudellista epävarmuutta toimijoiden on tunnettava lainsäädäntö ja sen soveltamistapa kussakin jäsenvaltiossa, jossa ne toteuttavat verollisia liiketoimia, sekä niissä jäsenvaltioissa, joissa niillä on ainoastaan kustannuksia, joista kannetaan arvonlisävero. Toimijat käyttävät hyväksi kansallisten lainsäädäntöjen välisiä eroavaisuuksia harrastavat "verosuunnittelua", joka voi vääristää rehellistä kilpailua sisämarkkinoilla. ja Komissio esitteli heinäkuussa 1996 liitteenä oli aikataulu ehdotuksista, joilla pyritään ottamaan käyttöön todellinen yhteinen alv-järjestelmä, joka vastaa sisämarkkinoiden vaatimuksiin. Tässä ohjelmassa esitellään yhteisön toiminta, joka jakautuu kolmeen pilariin: verotuksen yhdenmukaisempi soveltaminen, verotuksen uudenaikaistaminen sekä verotusjärjestelmän muuttaminen (verotuspaikka). työohjelman, jonka Riippumatta siirtymisestä alkuperäpaikassa verottamisen järjestelmään jo nyt on tarvetta uudistaa tämänhetkisen järjestelmän yleisiä säännöksiä ja päästä yhdenmukaisempaan soveltamiseen. Tästä on tullut työohjelman ehdottomasti tärkein tavoite. Lisäksi komissio esitti 14. toukokuuta 1997 päivätyssä valmisteluasiakirjassa, että alv- vclvoittcet on ala, jota on tutkittava SLIM-aloitteen (sisämarkkinoita koskevan lainsäädännön yksinkertaistaminen) toisessa vaiheessa. Komissio arvioi, että olisi välittömästi harkittava yksinkertaistamistoimia, jotka keventäisivät yritysten taakkaa alv-järjcstelmän lyhyellä käyttöönottamista. samanaikaisesti pohjustaisivat aikavälillä uuden ja Tätä aihetta käsittelemään perustettu direktiivissä säädetty alv:n palautusmenettely on yksi niistä kohdista, yksinkertaistaminen on kiireellistä. työryhmä totesi, että kahdeksannessa alv- joiden Komissio laati työryhmän töiden perusteella SLIM-alöitetta koskevan kertomuksen, jonka sisämarkkina-asiain neuvosto hyväksyi 27. marraskuuta 1997 ja jossa suositellaan tutkittavaksi mahdollisuuksia ja keinoja uudistaa perinpohjaisesti tällä hetkellä kahdeksannessa direktiivissä säädetyt menettelyt. tulos. Ehdotettujen Tämän ehdotuksen ensimmäinen osa on näiden pohdintojen toimenpiteiden tavoitteena on yksinkertaistaa menettelyjä, joiden avulla yhteisöön sijoittautuneet verovelvolliset voivat saada veron takaisin jäsenvaltiossa, johon he eivät ole sijoittautuneet. Tämän ehdotuksen toisessa osassa käsitellään kustannuksia, jotka eivät oikeuta alv:n täyteen vähennykseen. Tämä osa kuuluu hankkeeseen, jolla pyritään tämänhetkisen soveltamiseen. Ehdotettujen ja yhdenmukaisempaan järjestelmän uudistamiseen toimenpiteiden tavoitteena on lähentää tämän alan kansallisia lakeja, jotka poikkeavat nykyisin hyvin paljon loisistaan. Ehdotuksen kaksi osaa, riippumattomia, ovat saavuttamiseksi. jotka näyttävät ensi silmäyksellä olevan itse asiassa erottamattomia verotuksen toisistaan tasapuolisuuden Jos muutettaisiin sääntöjä, jotka koskevat muussa jäsenvaltiossa kuin verovelvollisen tai vähennystä, mutta ei sijoittautumisjäsenvaltiossa kannetun veron palautusta lähennettäisi vähennysoikeutta koskevaa tämänhetkiset kilpailun vääristymät oikenisivat, mutta tuloksena olisi uusia vääristymiä varsinkin palveluiden suorittajille, sillä tietyn jäsenvaltion markkinoilla keskenään suoraan kilpaileviin palveluiden suorittajiin sovellettaisiin toisistaan poikkeavia vähennyssääntöjä. lainsäädäntöä, palveluja, jotka on Esimerkki: Kolmen eri jäsenvaltion (A, B ja C) alueelle sijoittautuneiden kolmen kirjanpitäjän sijoittautuneelle suoritettu verovelvolliselle, on kaikkia verotettava jäsenvaltiossa D. Kuitenkin jäsenvaltiossa D asiakaskäynneistä ja muista järjestelmässä vähennyskelpoinen kustannuksista maksettu alv on ehdotetussa verovelvollisen sijoitlaulumisjäscnvaltiossa kyseisen jäsenvaltion soveltamin rajoituksin (jollei kirjanpitäjillä ole arvonlisäverotunnistetta jäsenvaltiossa D muiden loimien osalta). Koska vähennykseen oikeuttamaton alv on osa palvelun omakustannushintaa, liian suuret vaihtelut vähennyssäännöissä johtavat kilpailun vääristymiseen. aiheutuneista majoitus-, jäsenvaltioon D ja polttoaine- ravinto- täyttä alv- Toisaalta ehdotetut kustannuksia koskevat vähennysoikeutta, harkintavaltaa. joten Palautusmenettelyn muutoksella voidaan välttää se, että toimijat käyttäisivät hyväkseen harkintavallasta mahdollisesti aiheutuvia eroja, mikä johtaisi epärehelliseen kilpailuun. eivät anna omaa jäsenvaltioille edelleen säännöt jää Ehdotuksen kumpaakin osaa kuvaillaan jäljempänä yksityiskohtaisesti. 1. JÄSENVALTIOSSA, JOHON VEROVELVOLLINEN El OLE SIJOITTAUTUNUT, MAKSETUN ALV:N VÄHENTÄMINEN Johdanto Kuudennessa alv-dircktiivissä asetetaan periaate, jonka mukaan kullakin verovelvollisella tai palautukseen riippumatta jäsenvaltiosta, jossa on oikeus alv:n vähennykseen arvonlisäveron alaiset kustannukset on maksettu. Sen sijaan voimassa olevan yhteisön lainsäädännön mukaan verovelvollinen ei voi käyttää vähennys- tai palautusoikeuttaan muualla kuin jäsenvaltiossa, jossa toimintaa on verotettu. Kahdeksannella alv-direktiivillä yhdenmukaistettiin yhteisön yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat maan alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille suoritettavaa alv:n palautusta. Direktiivin tärkein tavoite on asettaa verovelvolliset, jotka eivät ole sijoittautuneet siihen jäsenvaltioon, jossa he maksavat alv:n, samaan asemaan kuin kyseisen vähennysoikeuttaan hyödyntävät vähentämällä alv:n suoraan määräajoin tekemissään ilmoituksissa. verovelvolliset, jäsenvaltion jotka Kahdeksannen direktiivin soveltamiseen liittyvät vaikeudet Kahdeksannessa direktiivissä huomattavia vaikeuksia sekä toimijoille että jäsenvaltioiden kansallisille hallinnoille. säädetty palautusmenettely aiheuttaa käytännössä Toimijat ovat tehneet menettelystä lukuisia valituksia, jotka ovat koskeneet muun muassa seuraavia aiheita: - Hallinnolliset muodollisuudet ovat hankalia (hakemus on tehtävä palautusmaan virallisella kielellä, asiakirjat on jätettävä asetetuissa määräajoissa jne. ). Käytännössä toimijoiden on usein pakko turvautua paikallisiin konsultteihin muodollisuuksien täyttämiseksi. - Yhä useammassa jäsenvaltiossa ei noudateta palautukselle direktiivissä säädettyä määräaikaa. Siksi toimijoiden on ensin itse maksettava vero ennakolta pitkien jaksojen Epävarmuus johtaa ajan, mikä voi palautusajankohdasta toimijoille ja kannettavan epävarmuutta siitä, mitä kustannuksia olisi siirrettävä asiakkaille. rahoitustaakan määrästä rahoitustaakkoihin. huomattaviin luo - Kansalliset viranomaiset soveltavat kahdeksannen direktiivin säännöksiä äärimmäisen kaavamaisesti. Koska hakemukset hylätään usein muotoseikkojen noudattamatta jättämisen vuoksi, toimijat saavat sen käsityksen, että kansalliset viranomaiset haluavat saada heidät luopumaan palautusmenettelyn käyttämisestä. Hallinnollisten muodollisuuksien hankaluus ja kustannukset sekä palautusaika ovat syynä siihen, että verovelvolliset, joilla olisi oikeus alv-palautukseen, eivät käytä tätä oikeutta. Verovelvollisten kohtaamat verovähennysperiaatteen ja verotuksen tasapuolisuuden eri hankintajäsenvaltioissa. käytännössä vaikeudet asettavat kyseenalaiseksi Palautusmenettely aiheuttaa merkittäviä ongelmia myös toimivaltaisille kansallisille viranomaisille, sillä menettely on osoittautunut odotettua vaikeammaksi hallinnoida. Jokainen palautushakemus edellyttää palautusjäsenvaltion viranomaisilta konkreettisia toimenpiteitä (jokainen jätetty lasku ja tuontiasiakirja on leimattava ja ne on palautettava kuukauden sisällä). Jäsenvaltioiden on sen vuoksi pantava huomattava määrä virkamiehiä suorittamaan toisarvoisina pidettyjä tehtäviä, joiden tavoitteena on palauttaa kansallisella alueella peritty vero ulkomaisille verovelvollisille. Vielä huomattavampaa on se, että palautushakcmukscn ja palautettavan summan oikeellisuutta ci valvota tehokkaasti, sillä viranomaisilla on vain vähän tietoja palautusoikeuden arvioimiseksi. Käytettävissä olevien tietojen perusteella voidaan vain tarkistaa - hakijan asema verovelvollisena (perustuu sijoittautumisjäsenvaltion antamaan todistukseen) - laskun tai tuonti asiakirjan asianmukaisuus palautusjäsenvaltiossa (jossa vero on maksettu) voimassa olevien vähennysoikeutta koskevien rajoitusten moitteeton noudattaminen. -4 sijaan palaulusjäsenvaltiolta Sen todellisesta puuttuvat jakautumisesta verollisiin, verovapaisiin tai alv:n soveltamisalan ulkopuolisiin loimiin todellisen sekä vähennysoikeuden käyttämistavoista (vähennyksen suhdeluvun jakauman mukaan). Siksi palautusjäsenvaltio ei kykene ottamaan huomioon verovelvollisen kokonaisverotustilannetta ja joutuu tekemään päätökset epätäydellisten tietojen perusteella. kustannusten tiedot tai Jäsenvaltiot ovat hyvin tietoisia tilanteesta, sillä palautusmenettelyn monimutkaisuus ja kustannukset johtivat siihen, että vuonna 1993 yksitoista jäsenvaltiota kahdestatoista anoi 27 artiklan perusteella lupaa ottaa käyttöön direktiivistä poikkeavia erityistoimenpiteitä verottaessaan irtaimeen aineelliseen omaisuuteen liittyvää työtä koskevia palveluja sekä yhteisön liittyviä kansallisia kuljetuspalveluja, jotta toimijoiden ei tarvitsi turvautua järjestelmällisesti kahdeksanteen direktiiviin. tavaroiden kuljetuspalveluihin sisäisiin suoraan Nämä poikkeukset, joihin on saatu lupa neuvoston päätöksillä, perustuvat siihen, että palautusmenettelyjen käytön voimakas kasvu voisi haitata yhteisön sisäisen kaupankäynnin kehitystä tiettyjen palvelujen alalla. Neuvosto muutti komission viittätoista päätösehdotusta, jotka koskevat telepalvelujen verotukseen liittyviä erityistoimenpiteitä. Tarkoituksena oli yksinkertaistaa veronkantoa siten, että operaattorien ei tarvitsi turvautua kahdeksannen direktiivin menettelyyn. Edellä mainitun perusteella ei ollut yllättävää, että kahdeksannessa direktiivissä säädetystä palautusmenettelystä tehtiin SLIM-aloitteen yhteydessä suositus, jonka laatimiseen osallistuivat sekä kansallisten viranomaisten että liike-elämän edustajat. Komission suhtautuminen SL IM-aloitteesta lähtöisin olevaan suositukseen On tärkeää korostaa, että edellä kuvatut vaikeudet ratkaistaan lopullisesti ottamalla käyttöön uusi yhteinen alv-järjcstelmä sellaisena, kuin se on esitelty komission heinäkuussa 1996 antamassa työohjelmassa. Uudessa järjestelmässä, joka perustuu yhteen ainoaan verotus- ja vähennyspaikkaan, verovelvollinen voi vähentää tuotantopanoksista maksetun alv:n yhdessä ja samassa paikassa, vaikka toimea on verotettu toisessa jäsenvaltiossa. Kahdeksannen direktiivin menettelystä tulee siis tarpeeton. Komissio on kuitenkin päättänyt reagoida nopeasti SLIM-aloitteen yhteydessä tehtyyn suositukseen pitäen mielessä, että kaikki lainsäädäntöaloitteet tällä alalla voivat olla vain väliaikaisia odotettaessa uuden yhteisen alv-järjestelmän voimaantuloa. Tämän ehdotuksen tarkoituksena on siis parantaa lyhyellä aikavälillä tämänhetkisen alv- järjestelmän pitävät sisämarkkinoiden toiminnan esteenä, eikä sillä pyritä kyseenalaistamaan työohjelmassa esitetyn uutta yhteistä järjestelmää koskevan työn jatkamisia. toimintaa yksinkertaistamalla menettelyä, toimijat jota Tämän ehdotuksen tiettyjä osia arvioidaan uudelleen sen mukaan, millaisia ehdotuksia tulevan järjestelmän käyttöön ottamisesta annetaan. Komissio ehdottaa ja tarpeellisuus olisivat säännöllisesti tarkasteltavina. Toimenpiteiden ainoana tarkoituksena täydentäviä valvontatoimenpiteitä, joiden perusteltavuus olisi tehdä välittömästi mahdolliseksi vähennysten riittävä valvonta sen aikaa, kun jäsenvaltioiden välillä ci ole tyydyttävää yhteistyötä valvonnan alalla. Jos neuvosto ci hyväksyisi tätä ehdotusta kohtuullisessa määräajassa, komission olisi pakko vetää se pois välttääkseen sen, että neuvosto keskustelisi edelleen ehdotuksesta, jonka tavoitetta, eli tämänhetkisten menettelyjen nopeaa yksinkertaistamista, ei voitaisi saavuttaa. Ehdotuksen myöhäinen hyväksyminen voisi haitata siirtymistä uuteen yhteiseen järjestelmään. Ehdotetun järjestelmän periaatteet Vähennysoikeus Komissio on sitä mieltä, että ainoa muutos, joka voisi todella yksinkertaistaa merkittävästi yhteistä alv-järjestelmää ja varsinkin palautusmenettelyä, on antaa verovelvolliselle oikeus vähentää muussa kuin sijoittautumisjäsenvaltiossa maksamansa alv määräajoin tekemässään ilmoituksessa siitä alv:n määrästä, joka hänen on maksettava jäsenvaltiossa, jossa hän toteuttaa verollisia liiketoimia, joihin arvonlisäveron alaisia tavaroita ja palveluita käytetään. Tämän ehdotuksen tarkoituksena on ottaa tämä vähennysoikeus käyttöön kuudennen direktiivin 17 artiklassa, mikä poistaisi unioniin sijoittautuneisiin verovelvollisiin sovellettavan erityisen palautusmenettelyn (toisin sanoen kahdeksannessa direktiivissä säädetyn menettelyn). Sisällön suhteen ehdotetut toimenpiteet, joilla juridisesti muutetaan 17 artiklan 3 kohtaa ja lisätään siihen uusi 3 a kohta, johtaisivat Euroopan yhteisöön sijoittautuneiden verovelvollisten osalta seuraavanlaiseen tulokseen: • Verovelvollisella on alv-tunniste vain yhdessä jäsenvaltiossa: Alv vähennetään kyseisessä jäsenvaltiossa riippumatta jäsenvaltiosta, jossa alv. n alaiset kustannukset ovat syntyneet. • Verovelvollisella on alv-tunniste useassa jäsenvaltiossa: a) Verovelvollisella on alv-tunniste jäsenvaltiossa, jossa alv:n alaiset kustannukset ovat syntyneet. Alv vähennetään kyseisessä jäsenvaltiossa (ei muutosta tämänhetkiseen tilanteeseen). b) Verovelvollisella ei ole alv-tunnistetta jäsenvaltiossa, jossa alv:n alaiset kustannukset ovat syntyneet: Alv vähennetään jäsenvaltiossa, jossa verovelvollinen luovuttaa tavarat tai suorittaa palvelut, joita kustannukset koskevat. Tästä 17 artiklan muutoksesta seuraa johdonmukaisesti se, että vähennykseen oikeuttava alv:n määrä määritetään vastedes verovelvollisen sijoittautumisjäsenvaltion sääntöjen mukaan eikä enää veron kantaneen jäsenvaltion sääntöjen mukaan, kuten nykyisin tehdään. -6 Muodollisuuksien osalta tässä ehdotuksessa säädetään verovelvollisten velvollisuudesta esittää erityinen asiakirja, joka heidän on liitettävä määräajoin tehtävään ilmoitukseen ja johon verovelvollinen merkitsee muissa jäsenvaltioissa maksetut arvonlisäverojen määrät, joihin hänellä on vähennysoikeus. Nämä määrät eritellään jäsenvaltioittain. Määrien perusteluksi asiakirjaan on liitettävä jäljennös laskuista tai tuontiasiakirjoista. Velkojen kahdenvälinen palautus- ja tasausjärjestelmä Tämä asiakirja sisältää välttämättömät tiedot jäsenvaltioiden välisen palautusjärjestelmän käyttöönottamiseksi, ja tämän järjestelmän avulla jäsenvaltio, jossa vähennys on tehty, palautuksen ( vähenny sjäsen valtio) jäsenvaltiolta, jossa alv on maksettu (ostojäsenvaltio). Liitteenä oleva asetusehdotus koskee tätä velkojen palautus- ja tasausjärjestelmää sekä valvontatoimenpiteitä, joita jäsenvaltioiden on toteutettava. vähennyskelpoisen alv-määrän saada voi Asetusehdotuksessa säädetään velkojen palautus- ja tasausjärjestelmästä, joka toimii kahdenvälisesti jäsenvaltioiden kesken. Kukin jäsenvaltio ilmoittaa kuuden kuukauden välein kullekin jäsenvaltiolle alv:n määrän, joka on vähennetty kuluneen kuuden kuukauden aikana ja joka ostojäsenvaltion on palautettava sille. Ilmoitettava määrä on tosiasiallisesti vähennetyn alv. n määrä, eli siihen on sovellettu suhdelukua, kun verovelvollinen harjoittaa sekä vähennykseen oikeuttavaa toimintaa että vähennykseen oikeuttamatonta toimintaa, sekä vähcnnysjäscnvaltiossa voimassa olevia vähennysoikeuden rajoituksia. saatavat määrät. Nämä saatavat voi sillä niihin Siten kukin jäsenvaltio voi määrittää muille jäsenvaltioille maksettavat ja muilta tosiasiallisesti vasta jäsenvaltioilta myöhemmin, asetuksen mukaisten valvontatoimenpiteiden seurauksena. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin kahdenvälisillä sopimuksilla poiketa asetuksessa säädetystä määräajasta, asettaa muita määräaikoja tai tietyin edellytyksin siirtää saatavat seuraavalle jaksolle. tulla korjauksia suoritetaan vielä Valvontatoimenpiteet Tämänhetkisessä alv-järjestelmässä kukin jäsenvaltio on vastuussa sen kansalliseen talousarvioon suoraan kuuluvan veron soveltamisesta, valvonnasta ja perimisestä. Yksi järjestelmän perusperiaatteista on se, että alv vähennetään jäsenvaltiossa, jossa vero kannettiin ja/tai maksettiin. Yksi ainoa jäsenvaltio on siis vastuussa veron maksamisen ja vähentämisen valvonnasta. Tässä ehdotuksessa otetaan käyttöön poikkeus edellä mainittuun periaatteeseen kahdeksannen direktiivin tällä hetkellä kattamissa tapauksissa. Ehdotetun järjestelmän mukaan kyseisissä toimissa alv:n maksamisen valvonta kuuluu osto-jäsenvaltiolle, kun taas veron vähentämisen valvonta kuuluu vähennysjäsenvaltiolle. Valvonnan olisi muun valvonnan tapaan perustuttava tietoihin, joita veroviranomaisilla on verovelvollisistaan, heidän luotettavuutensa arviointiin, verovelvollisten tekemiä tehokkaaseen yhteistyöhön muiden sekä petoksia koskevaan riskinarviointiin jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa. Sisämarkkinoiden valvomiseksi tehokkaasti ei kannattaisi lähettää järjestelmällisesti laskujen jäljennöksiä, sillä se on lisätaakka sekä verovelvollisille että viranomaisille, vaan olisi asetettava yhteiset perusteet sen - 7- arvioimiseksi, onko olemassa vaaraa siitä, että verovelvollinen syyllistyy petoksiin. Yhteisin perustein todetut tapaukset, jotka tutkitaan lähemmin, kiinnostavat kaikkia asianomaisia viranomaisia. Koska viranomaisten välinen tehokas yhteistyö on kaikkien etu, näin olisi mahdollista hyödyntää perinpohjaisesti kaikki niiden käytettävissä olevat tiedot ja kokemukset. Keskinäistä apua koskeva direktiivi 77/799/ETY antaa asianomaisille jäsenvaltioille mahdollisuuden vaihtaa kaikkia tietoja, joita ne pitävät tarpeellisina valvontaoikeuksiensa käyttämiseksi. Kokemukset ovat kuitenkin osoittaneet, että jäsenvaltiot eivät vielä hyödynnä täysipainoisesti mainitun yhteisön säädöksen tarjoamia mahdollisuuksia. Kokemusten perusteella ja nykyisen alv-järjestelmän toiminnan parantamiseksi esitetyn järjestelmän erityisluonteen vuoksi komissio katsoo, että sen on säädettävä täydentävät valvontatoimenpiteet uuden järjestelmän käyttöönoton tukemiseksi. toimenpiteet heikentävät Täydentävät yksinkertaistamisen vaikutuksia ja ovat hyväksyttäviä vain lyhyellä aikavälillä. Niitä saa soveltaa vain niin kauan kuin on tarpeen jäsenvaltioiden välisen yhteistyön parantamiseksi. vähennysjärjestelmän Komissio tutkii säännöllisesti valvontatoimenpiteiden käyttöä ja niiden konkreettisia tuloksia jäsenvaltioissa. Tätä varten jäsenvaltiot toimittavat komissiolle tarvittavat tiedot. Komissio seuraa jäsenvaltioiden välisen yhteistyön edistymistä valvonnan alalla, ja esittää sen perusteella neuvostolle ennen toimenpiteiden toisen soveltamisvuoden loppua kertomuksen liittää tarpeellisuudesta. Komissio kertomukseen tarvittaessa ehdotuksia täydentävien toimenpiteiden kumoamisesta. toimenpiteiden oikeutuksesta ja Tässä ehdotuksessa säädettyjä valvontatoimenpiteitä tarkasteltaessa on syytä pitää mielessä se, millainen luonne on suurimmalla osalla kustannuksista, jotka sisältyvät kahdeksannen tehtyihin palautushakemuksiin. noudattaen menettelyä direktiivin mukaista Toimien paikantamissääntöjen mukaan suurin osa hakemuksista koskee yleiskuluja kuten hotelli- ja ravintolakuluja, messuihin osallistumiseen liittyviä kuluja, autokuluja sekä kansainvälisten rahdinkuljettajien polttoainekuluja. On siis hyvin epätodennäköistä, että ehdotettu järjestelmä, jossa verovelvollinen vähentää nämä määrät maksettavasta verostaan, lisäisi merkittävästi tilanteita, joissa toimijoiden verohyvitykset kasvaisivat, sillä tällaiset tilanteet edellyttävät useimmiten tarkempaa hallinnollista seurantaa. Siksi on huolehdittava siitä, että ehdotetut vähennysjärjestelmän toimintaa koskevat valvontatoimenpiteet eivät ole epäsuhtaisia verrattuna jäsenvaltioiden vaaraan menettää verotuloja. Asetuksessa rahoitusvastuu on asianomaisella jäsenvaltiolla. säädetään monivaiheisesta valvonnasta, jonka kussakin vaiheessa Monivaiheisessa valvonnassa on tämänhetkiseen järjestelmään verrattuna se merkittävä etu, että se ei edellytä viranomaisilta "välitöntä ja lähes lopullista" päätöstä, kuten nykyisin on laita. 8- Vähennysjäsenvaltion viranomainen saadessaan määräaikaisen ilmoituksen, johon sisältyy erityinen asiakirja ja sen liitteet. Toisin kuin toimivaltaisella palautusjäsenvaltion viranomaisella on jo tässä vaiheessa tarkemmat tiedot verovelvollisen verotustilanteesta. tekee ensimmäisen järjestelmässä, viranomaisella tarkastuksen nykyisessä Ensimmäisen tarkastuksen seurauksena tehtyjen oikaisujen määrä ei luonnollisestikaan sisälly alv:n määrään, jonka palauttamista vähennysjäscnvaltio pyytää ostojäsenvaltiolta. Vähcnnysjäscnvallio ilmoittaa periaatteessa sähköisessä muodossa ostojäsenvaltiolle tietyistä toimista, joihin tehdään 17 artiklan 3 a kohdan mukainen vähennys. Kun ostojäsenvaltio havaitsee sääntöjenvastaisuuksia toimissa, joista vähennys on tehty, se ilmoittaa siitä vähennysjäsenvaltiolle kolmen kuukauden kuluessa tiedon saamisesta. Ostojäsenvaltion ei tarvitse palauttaa kyseistä alv:n määrää vähennysjäsenvaltiolle. Vähennysjäsenvaltion kuuluu tarpeellisiksi katsomansa perintätoimet verovelvollisen verotusti lanteen mukaan (määräajoin tehtävien ilmoitusten jättäminen, erääntyvän veron maksaminen, muut verovelat). toteuttaa Vähennysjäscnvaltio selvittää tehdyn vähennyksen oikeellisuuden samalla kun se valvoo suunnitelmallisesti verovelvollisen kaikkia toimia, riippumatta paikasta, jossa alv on maksettu. Tässä ehdotuksessa säädetty valvontamenettely ei estä viranomaisia pyytämästä tietoja keskinäistä apua koskevassa direktiivissä säädetyn menettelyn mukaisesti. Komissio on tietoinen siitä, että laskuissa olevien tietojen epäyhtenäisyys voi aiheuttaa tiettyjä ongelmia. On kuitenkin huomattava, että tämä ongelma esiintyy jo päivittäisessä yhteisön sisäisessä kaupankäynnissä (yhteisön sisäiset tavarantoimitukset ja -hankinnat, kuljetukset jne. ). Ainoa ero on se, että tässä tapauksessa alv todella laskutetaan tämän ostojäsen valtiossa. SLIM-aloitetta koskevassa kertomuksessa ongelman suosituksen Komissio täytäntöönpanemiseksi. suositellaan tutkimista. toteuttaa toimia aikoo Ennen kuin näistä töistä saadaan tulokset, ehdotetun järjestelmän toiminta edellyttää jäsenvaltioilla jonkin verran joustavuutta. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että verovelvolliselta, jolla on vähintään kuudennessa direktiivissä vaaditut tiedot sisältävä lasku, ci evätä vähennysoikeuden käyttöä. Viranomaisilla on kuitenkin oikeus vaatia verovelvollista kääntämään laskuun sisältyvät maininnat, jos viranomainen ei pysty arvioimaan kustannusten liittymistä liiketoimintaan. Päätelmät Erityisen asiakirjan esittämisvelvollisuuden käyttöönotto on perusteltua, sillä sen avulla kumotaan kaikki tämänhetkiset kahdeksannessa direktiivissä säädetyt velvoitteet. Tällä ehdotuksella yksinkertaistetaan huomattavasti muussa kuin verovelvollisen siten poistetaan sijoittautumisjäsenvaltiossa maksetun veron kansainvälisten toimien todellinen este. Lisäksi sillä yksinkertaistetaan jäsenvaltioiden hallintoa tarjoamalla paremmat valvontamahdollisuudet yhteisön tasolla. takaisinmaksua ja - 9- Oikeudellisella tasolla järjestelmän muuttaminen edellyttää, että kuudennen direktiivin 17 artiklaa muutetaan siten, että otetaan käyttöön jäsenvaltiossa, johon verovelvollinen ei ole sijoittautunut, maksetun alv:n vähennysoikeus, ja muutetaan 22 artiklaa erityisen asiakirjan ja sen liitteiden toimittamisvelvollisuuden osalta - saatetaan voimaan asetus, jolla säännellään kahdenväliseen palautus- ja tasausjärjestelmään ja valvontatoimenpiteisiin liittyviä suhteita jäsenvaltioiden välillä - kumotaan kahdeksas direktiivi. 2. KUSTANNUKSET, JOTKA EIVÄT OIKEUTA TÄYTEEN VÄHENNYKSEEN Johdanto Alv:n vähennysjärjestelmää koskevan 17 artiklan 6 kohdassa säädetään seuraavaa: vuoden kuluessa voimaantulosta "Neuvosto päättää neljän yksimielisesti komission ehdotuksesta, mitkä kustannukset eivät oikeuta arvonlisäveron liiketoimintaan vähentämiseen. Sellaiset kustannukset, jotka eivät tapauksessa liittyviä, kuten ylellisyys-, huvi- tai edustuskustannukset, jäävät vähennysoikeuden ulkopuolelle. tämän direktiivin luonteeltaan ole joka Kunnes edellä olevat säännökset tulevat voimaan, jäsenvaltiot voivat edelleen soveltaa kaikkia sisäisen lainsäädäntönsä vähennysoikeuden rajoittamista koskevia säännöksiä. " jotka aiheutuvat yrityksen Säännöksessä viitataan kustannuksiin, tavanomaisen toiminnan yhteydessä mutta jotka on usein tarkoitettu tyydyttämään myös yksityisiä tarpeita, sillä niillä on lopullisen kulutuksen luonne. Koska näissä tapauksissa ei ole aina helppoa erottaa kustannusten liiketoiminnallista osaa ja yksityistä osaa toisistaan, väärinkäytökset ja veropetokset ovat mahdollisia, mikä puolestaan johtaa kilpailun vääristymiseen. Jäsenvaltiot ovat ratkaisseet ongelman eri tavoin. Suurin osa maista (Belgia, Tanska, Kreikka, Espanja, Ranska, Irlanti, Italia, Itävalta, Portugali, Suomi, Ruotsi, Yhdistynyt kuningaskunta) sulkee pois vähennysoikeuden tai rajoittaa sitä välttääkseen tai yksinkertaistaakseen tapauksia, joissa on tarpeen tehdä ero verovelvollisen ja muiden henkilöiden yksityisiä tarpeita koskevien kustannusten sekä liittyvien kustannusten välillä: kyseisten verovelvollisen taloudelliseen toimintaan jäsenvaltioiden mielestä tämä on edullista viranomaisille ja ehkäisee ja vähentää veropetoksia. Muut maat (Saksa, Luxemburg, Alankomaat) antavat 17 artiklan 2 kohdan mukaisen täyden vähennysoikeuden kyseisille kustannuksille tai tärkeimmille kustannuslajeille ja jättävät ulkopuolelle ainoastaan ne kustannukset, jotka eivät ole luonteeltaan liiketoimintaan liittyviä. -10 Tätä koskeva direktiiviehdotus esitettiin neuvostolle 25. tammikuuta 19831. Vaikka sittemmin annettiin vielä Euroopan parlamentin tarkistukset huomioon ottava muutettu ehdotus2, ehdotuksesta ci päästy sopuratkaisuun. Koska neuvosto ei kyennyt tekemään yksimielisiä päätöstä ehdotuksesta, komissio päätti lopulta vetää ehdotuksen pois 21. 11. 1996'. Poisvetäminen oli myös johdonmukainen seuraus sille, että komissio oli hyväksynyt heinäkuussa 1996 työohjelman sisämarkkinoiden tarpeisiin mukautetun yhteisen alv-järjestclmän käyttöönotosta. Tämänhetkiseen tilanteeseen liittyvät vaikeudet Nykyinen verotuksen tasapuolisuuden vaatimuksiin. tilanne ei vastaa veron määräytymisperusteen yhdenmukaisuuden ja Jos jäsenvaltio antaa täyden verovähennysoikeuden kaikille kustannuksille, lukuun ottamatta niitä, jotka eivät ole luonteeltaan liiketoimintaan liittyviä, verovelvollisilla on etuja verrattuna sellaisen jäsenvaltion verovelvollisiin, jossa tietyt kustannuslajit on jätetty vähennysoikeuden ulkopuolelle. Eriarvoinen kohtelu voi johtaa kilpailun jos nämä vääristymiseen kansainvälisessä vaikutukset heijastuvat välillisesti tavaroiden ja palveluiden hintoihin. ja palveluiden kaupassa, tavaroiden Vaikka tämä moninaisuus ci ole uusi ilmiö, sisämarkkinoiden avaaminen 1. tammikuuta 1993 korosti eroavaisuuksia paljon ilmeisemmin, sillä se asetti kansalliset lainsäädännöt ja niiden soveltamisen jäsenvaltioissa paljon suoremmin keskinäiseen kilpailuun. Tämän vuoksi komissio on sitä mieltä, että sen on toimittava kuudennen direktiivin 17 artiklan 6 kohdan antamin valtuuksin ja ryhdyttävä uudelleen tämänhetkisten kansallisten sääntöjen lähentämiseen jättäen kuitenkin jäsenvaltioille tiettyä harkintavaltaa, jotta ne voisivat ottaa huomioon maansa erityistilanteen. Ehdotetun järjestelmän periaatteet Ei sovi unohtaa sitä, että vähennysoikeus on alv-järjestelmän perustekijä. Siksi vähennysoikeuden ulkopuolelle jättäminen on poikkeus sääntöön, ja se voidaan hyväksyä vain tarkoin perustein. On selvää, että ehdotuksen on rajoituttava kustannuslajeihin, jotka ovat aiheutuneet yrityksen tavanomaisen toiminnan yhteydessä mutta sisältävät yleensä myös yksityiseen ja jakamista liiketoiminnalliseen ja yksityiseen osaan ei yleensä voida tarkastaa todellisuudessa, jolloin väärinkäytösten ja veropetosten vaara kasvaa. tarkoitetun osan. Näiden kustannusten lopulliseen kulutukseen Kyse on erityisesti henkilöautoja, majoitusta, ravintoa kustannuksista sekä ylellisyys-, huvi- tai edustuskustannuksista. ja juomia koskevista 1 EYVLC 37, 10. 2. 1983, s. 8. 2 EYVLC 56, 29. 2. 1984, s. 7. 3 EYVLC 2, 4. 1. 1997, s. 2. 11 Henkilöautoja koskevia kustannuksia voidaan pitää sellaisina, että ne liittyvät investointitavaroihin, joiden käyttöä muuhun kuin liiketoimintaan ei voida sulkea pois eikä tarkistaa helposti. Majoitus-, ravinto- ja juomakustannuksia voi aiheutua tietyissä yhteyksissä ja tietyin edellytyksin liiketoiminnan seurauksena, mutta niillä on epäilemättä myös yksityinen luonne, sillä kyse on perustarpeet tyydyttävistä kustannuksista. Lisäksi tulisi pitää mielessä, että verollisen toiminnan tarpeisiin käytetyistä tavaroista ja palveluista kannettavan veron vähentämisen perusperiaatteesta seuraa, että vähennystä ei voi tehdä kustannuksista, jotka eivät ole luonteeltaan täysin liiketoimintaan liittyviä, kuten esimerkiksi ylellisyys-, huvi- tai edustuskustannuksista, niin kuin voimassa olevassa 17 artiklan 6 kohdassa säädetään. Käyttöön on otettu erilaisia järjestelmiä, jotta näiden kustannusten erityisluonne tulisi huomioiduksi verovelvollisten toiminnassa. Henkilöautoihin liittyvät kustannukset Periaatteessa henkilöautoihin liittyvistä kustannuksista kannettavaan alv:hen sovelletaan tavanomaisia vähennyssääntöjä. Jos näiden hyödykkeiden käyttöä muuhun kuin liiketoiminnalliseen tarkoitukseen on niin vaikea valvoa, että se estää jäsenvaltiota käytännössä soveltamasta tavanomaisia vähennyssääntöjä, otetaan käyttöön vapaaehtoinen vähennysoikeuden rajoitusjärjestelmä, jonka avulla halukkaat jäsenvaltiot voivat arvioida yksinkertaisella tavalla henkilöautojen käytön muuhun tarkoitukseen kuin liiketoimintaan. Itse asiassa tätä mahdollisuutta käyttävä jäsenvaltio voi vahvistaa vähennysprosentin enimmäismäärän, jonka on oltava vähintään 50 % tuotantopanoksista maksetusta verosta ja käytön enimmäismäärää. vastaa henkilöautojen liiketoiminnallisen jonka määrä oletetun Käyttäessään tätä mahdollisuutta viranomainen pystyy verovelvollisten enemmistön osalta vapautumaan velvollisuudestaan valvoa sitä, miten verovelvolliset erittelevät henkilöautojensa yksityisen ja liiketoiminnallisen käytön kirjanpidossaan. Jos liiketoiminnallisen käytön prosenttiosuus jää alle vähennysjäsenvaltion vahvistaman alv:n vähennysoikeuden enimmäismäärän, vähennykseen sovelletaan tavanomaisia sääntöjä. Soveltamalla vähennysprosentin enimmäismäärää voidaan yksinkertaisella tavalla erottaa tuotantopanoksista maksettu alv, - joka liittyy autojen käyttöön muuhun kuin liiketoimintaan, toisin sanoen yksityiseen käyttöön ja alv:n soveltamisalan ulkopuoliseen käyttöön - joka liittyy autojen liiketoiminnalliseen käyttöön, toisin sanoen alv:n soveltamisalaan liiketoimiin ja vähennyksiin liiketoimiin, vähennykseen oikeuttaviin kuuluviin oikeuttamattomiin, vapautettuihin liiketoimiin. 12 Kun verovelvollinen harjoittaa samalla kertaa vähennykseen oikeuttavia ja vähennykseen oikeuttamattomia liiketoimia, tuotantopanoksista maksetun alv:n osuus, joka liittyy henkilöautojen liiketoiminnalliseen käyttöön on vielä jaoteltava sen mukaan, liittyykö alv ensin mainittuihin vai viimeksi mainittuihin toimiin. Kun asianomaisten tavaroiden käyttö liiketoimintaan on merkityksetöntä, viranomaisten valvontatoimien laajuus ci ole perusteltua valvonnasta saataviin tuloksiin nähden. Siksi ehdotuksessa säädetään, että vähennysoikeutta ei ole ollenkaan, kun liiketoiminnallisen käytön osuus on alle 10 prosenttia. toiminta muodostuu verovelvollisiin, Erityistä huomiota kiinnitetään tämäntyyppiset ovat hyödyntämisestä henkilöautojen joille tai välttämättömiä (esimerkiksi verovelvolliset, joiden liiketoiminnan harjoittamisessa taloudellinen toiminta muodostuu henkilöautojen myynnistä tai vuokraamisesta, taksit ja autokoulut). Näissä tapauksissa sovelletaan tavanomaisia vähennyssääntöjä, jos käyttö muuhun kuin liiketoimintaan on hyvin vähäistä, cli alle 10 prosenttia. hyödykkeet joiden Muut kustannukset Majoitus-, ravinto- ja juomakuslannuslcn lopullisen kulutuksen luonne voi oikeuttaa niiden jättämisen vähennysoikeuden ulkopuolelle. Nämä kustannukset voidaan kuitenkin määrittää toiminnan tarpeiden mukaan, esimerkiksi jos ne ovat aiheutuneet liikematkan yhteydessä. Siksi on katsottu kohtuulliseksi asettaa kiinteä vähennysprosentti, joka on 50 prosenttia majoitus-, ravinto-ja juomakustannuksista kannetusta alv:stä. Sitä vastoin kokonaan vähennysoikeuden ulkopuolelle on jätetty edelleen kustannukset, joilla ei ole suoraa ja välitöntä suhdetta verotettavien toimien tarpeisiin, toisin sanoen ylellisyys-, huvi-ja edustuskustannukset. 3. DIREKTIIVIN 1 ARTIKLAN SÄÄNNÖSTEN YKSITYISKOHTAINEN ESITTELY 1 kohta 17 artiklan 6 kohta on kumottu. On huomattava, että 17 artiklan 6 kohdan kumoamisella poistetaan nykyinen säännös, jonka mukaan jäsenvaltiot voivat soveltaa edelleen kaikkia kuudennen direktiivin rajoittamista koskevia voimaantulohetkellä voimassa olleita vähennysoikeuden kansallisen lainsäädäntönsä säännöksiä. Siten tavanomaisia sääntöjä (jotka esitetään 17 artiklan 1-5 kohdassa) sovelletaan kaikkiin kustannuksiin, joita ei nimenomaisesti tarkoiteta uudessa 17 a ja 17 b artiklassa. 2 kohta 17 a, 17 b ja 17 c artiklat lisätään kuudenteen arvonlisäverodirektiiviin. 17 a artiklassa säädetään vähennysoikeuden rajoittamiseseen liittyvistä säännöksistä. 17 a artiklan ensimmäisen kohdan ensimmäisen alakohdan tarkoituksena on ottaa käyttöön vapaaehtoinen vähennysoikeuden rajoitusjärjestelmä, joka koskee muita kuin liiketoimintaan käytettäviä henkilöautoja koskevia kustannuksia. Tässä pelkkään 13- järjestelmässä vahvistetaan vähennyksen enimmäismäärä, jossa otetaan huomioon liian vaikeasti valvottava käyttö muuhun kuin liiketoimintaan. Enimmäismäärän on oltava vähintään 50 prosenttia tuotantopanoksista maksetusta verosta. Järjestelmää sovelletaan kaikkiin henkilöautoja koskeviin kustannuksiin cli ostoon, leasing-toimintaan, polttoaineen ostamiseen jne. vuokraamiseen, kunnossapitoon, korjaamiseen, Esimerkki: Jäsenvaltio A vahvistaa henkilöautoja koskevien kustannusten vähentämisen enimmäismääräksi 50 prosenttia, ja jäsenvaltio B ei käytä 17 a artiklan 1 kohdassa annettua mahdollisuutta. Jäsenvaltion A verovelvollinen ostaa henkilöauton: hän voi vähentää 50 prosenttia ostokustannuksista kannettavasta verosta. Jäsenvaltion B verovelvollinen ostaa henkilöauton: hän voi vähentää ostokustannuksista kannetun veron 17 artiklan 2 kohdassa esitettyjen yleisten sääntöjen mukaan. 17 a artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa käsitellään tapauksia, joissa henkilöautot muodostavat verovelvollisen elinkeinon tai ne ovat välttämättömiä liiketoiminnan harjoittamisessa. Näiden hyödykkeiden ja verovelvollisten toiminnan välinen suhde oikeuttaa yleisten vähennyssääntöjen soveltamiseen, jos auton käyttö muuhun kuin liiketoimintaan on hyvin vähäistä, cli alle 10 prosenttia. 17 a artiklan 1 kohdan kolmannessa ja neljännessä alakohdassa esitetään määritelmät termeille "henkilöauto" ja "henkilöautoihin liittyvät kustannukset". 17 a artiklan 2 kohdassa asetetaan majoitus-, ravinto- ja juomakustannuksille kiinteä vähennys. Vähennysoikeuden rajoitus ei kuitenkaan koske elinkeinoja, joiden toiminta muodostuu majoituksen, ravinnon ja juomien tarjoamisesta (hotelli- ja ravintola-ala, elintarviketeollisuus ja juomakustannukset aiheutuvat tavaroiden luovutuksesta tai palvelujen suorittamisesta vastiketta vastaan. -kauppa), kun majoitus-, ravinto- ja Tämä vähennysoikeuden kiinteämääräinen rajoitus ei estä soveltamasta kuudennen direktiivin 5 artiklan 6 kohdan ja 6 artiklan 2 kohdan säännöksiä esimerkiksi silloin, kun ravintoloitsija ottaa ravintolastaan juomia yksityistä juhlaa varten. 17 b artiklassa säädetään vähennysoikeuden ulkopuolelle jättämiseen säännöksistä. liittyvistä alv 17 b artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään, että henkilöautoja koskevista jos henkilöauton kustannuksista kannettava liiketoiminnallinen käyttö on vähäisempää kuin 10 prosenttia. Tämän oletuksen mukaan jako liiketoimintaan liittyvään käyttöön ja muuhun käyttöön johtaisi valvontavaikeuksiin, jotka eivät olisi perusteltuja tuloksiin nähden. Tämä säännös on pakollinen kaikille jäsenvaltioille riippumatta siitä, onko jäsenvaltio päättänyt käyttää ensimmäisen alakohdan vaihtoehtoa vai ei. vähennyskelpoinen, ole ei Koska tämä poissulkeminen koskee periaatteessa vähennykseen oikeuttaviin toimiin jos henkilöauton liittyvää alv:tä, verovelvollinen liiketoiminnallisen käytön osuus ja 10 prosenttia poissulkemisehto ei enää täyty. voi oikaista vähennyksen, tulevina vuosina on yli - 1 4- Tämän poissulkemisen tarkoituksena on yksinkertaistaa alv-järjestclmän hallinnointia. Kun autoa käytetään liiketoimintaan liian suuressa määrin, on selvää, että poissulkemisen vaikutusten ylläpitämiseen ei ole perusteita. 17 b artiklan 1 kohdan b alakohdassa alakohdassa jätetään kaikki ylellisyys-, huvi-ja edustuskustannukset vähennysoikeuden ulkopuolelle. Ei vaikuta aiheelliselta pyrkiä täsmällisesti määrittämään, mitä tässä direktiivissä tarkoitetaan "ylellisyys-, huvi-ja edustuskustannuksilla". termien yhteiset varmistettava Näiden soveltamistoimenpitein. Komissio viittaa tältä osin ehdotukseensa, jonka mukaisesti arvonlisävcrokomitcan perussääntöä muutettaisiin siten, että komitea toimisi vastedes sääntclykomitcana. onkin mieluummin tulkinnat Tässä vaiheessa voidaan näin ollen kuvaamiseen. rajoittua näiden termien yleisluontoiseen "Ylcllisyyskustannuksilla" tarkoitettaisiin erityisesti kustannuksia, joita ei luonteensa ja määränsä vuoksi voi enää pitää normaaliin liiketoimintaan liittyvinä kustannuksina. Esimerkki: Kirjanpitäjä ostaa 50 000 ecun arvoisen itämaisen maton sisustaakseen toimistonsa. "Huvi- ja edustuskustannuksilla" tarkoitettaisiin kustannuksia, joiden avulla pyritään antamaan nykyisille ja tuleville asiakkaille positiivinen kuva verovelvollisesta ja hänen toiminnastaan, sekä kustannuksia, joiden ainoana tarkoituksena on saada asiakkaat liikesuhteeseen tai kannustaa työntekijöitä. Esimerkki: Verovelvollinen ostaa 100 pääsylippua jalkapallo-otteluun ja jakaa pääsyliput ilmaiseksi. 17 c artiklassa, jossa esitellään siirtymäkauden säännökset, säädetään, että uudessa järjestelmässä, jossa rajoitetaan henkilöautoihin liittyvien kustannusten sekä majoitus-, ravinto- ja juomakustannuksicn vähennysoikeutta ja jätetään ylellisyys-, huvi- ja edustuskustannukset vähennysoikeuden ulkopuolelle, ei oteta huomioon tilanteita, jotka (ts. vähennyksen ulkopuolelle sovellettaessa syntyivät aiempaa jättäminen). Huomioon siis otetaan ainoastaan toimet, jotka on toteutettu uuden lainsäädännön voimaantulon jälkeen. lainsäädäntöä Investointitavaroiden vähennysoikeus syntyy, kun verovelvollinen hankkii ne, mutta kuudennen direktiivin 20 artiklan mukaan vähennys oikaistaan joka vuosi oikaisukauden aikana. Jos lainsäädäntöön tulee muutos, joka sallii vähennyksen, vaikka vain osittaisen, investointitavarat antaisivat aihetta vähennyksen oikaisemiseen oikaisukaudesta jäljellä olevilta vuosilta, millä voisi olla merkittäviä talousarvio vaikutuksia jäsenvaltioille, jotka eivät myönnä mitään vähennysoikeutta. 3 kohta 20 artiklan 3 kohdan soveltamisalan tarkoituksena on ratkaista kaksinkertaisen verotuksen ongelma jälleenmyytäessä henkilöauto, jolla on ollut rajoitettu vähennysoikeus 17 a artiklan mukaisesti. laajentamisen - 1 5- Veron kiertämisen estämiseksi oikaisun määrä rajataan veron määrään, joka saadaan soveltamalla jälleenmyyntiin liittyvään veron perusteeseen henkilöautojen osalta voimassa olevaa verokantaa. Ilman tätä toimenpidettä veroa voitaisiin kiertää jälleenmyytäessä yrityksen auto vain muutaman käyttökuukauden kuluttua yksityishenkilölle keinotekoisen alhaisella hinnalla. Tällä toimenpiteellä oikaisun määrä rajataan jälleenmyynnin yhteydessä sovellettavan veron määrään (esim. yhteisön sisämarkkinoilla), siihen veron määrään, jota sovellettaisiin, jos jälleenmyyntiä ei olisi vapautettu veroista. jälleenmyynti on vapautettu verosta tai, jos 4 kohta 4 kohdassa esitetään muutoksia 28 f artiklaan. 4 a) kohta Muutoksen tarkoituksena on sulkea 17 artiklan 3 kohdan, sellaisena kuin se on verovelvollisen muutettuna sijoittautumisvaltiossa maksetun alv. n palautusoikeuden periaate, jos verovelvollinen on sijoittautunut yhteisön alueelle. ulkopuolelle muussa artiklalla, kuin 28 f 4 b) kohta 17 artiklaan, sellaisena kuin se on muutettuna 28 f artiklalla, lisätään uusi alakohta 3 a, 3 b ja 3 c, jossa säädetään yhteisöön sijoittautuneiden verovelvollisten oikeudesta vähentää alv, joka on maksettu jäsenvaltiossa, johon he eivät ole sijoittautuneet. 3 a alakohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään vähennysperiaatteesta. Toisessa alakohdassa säädetään, missä jäsenvaltiossa verovelvollinen voi vähentää alv:n, jos hänellä on arvonlisäverotunniste useassa jäsenvaltiossa. Tällä säännöksellä on merkitystä ainoastaan, jos kyse on samasta henkilöstä (samasta oikeushenkilöstä), jolla on arvonlisätunniste useassa jäsenvaltiossa. Esimerkki: Verovelvollisella on liiketoimintansa kotipaikka jäsenvaltiossa A. Lisäksi hänellä on kiinteitä toimipaikkoja, joista käsin hän toteuttaa verollisia liiketoimia jäsenvaltioissa B ja C. Jäsenvaltiossa D maksettu alv, joka on kannettu jäsenvaltiossa B sijaitsevan kiinteän toimipaikan henkilöstön hotellikuluista, on vähennyskelpoinen jäsenvaltiossa B kyseisessä jäsenvaltiossa voimassa olevien sääntöjen mukaisesti. sijoittautumaton 3 b kohdan ensimmäisessä alakohdassa määritellään maahan verovelvollinen. Määritelmä on sama kuin kahdeksannen direktiivin ensimmäisessä artiklassa, ja sitä on täydennetty säännöksellä, joka on lisätty 17 artiklan 4 kohtaan direktiivillä 92/111/ETY. 3 b kohdan toisessa alakohdassa säädetään muuntokurssista, jota on käytettävä vähennyskelpoisen alv:n laskemisessa. On selvää, että tätä säännöstä sovelletaan ainoastaan, jos maksetun alv:n määrä on ilmaistu sellaisen maan valuuttana, joka ei käytä euroa kansallisena valuuttana (alv laskutetaan dollareina), tai jos jäsenvaltio, jossa vähennys tehdään, ei ole ottanut euroa käyttöön kansallisena valuuttana. 16- Koska tullausarvoa koskevien yhteisön säännösten käyttäminen on yhteydessä yhteiseen alv-järjestelmään, näiden säännösten käyttäminen 3 a kohdan soveltamisessa vaikuttaisi parhaimmalta ratkaisulta. 3 b kohdan kolmannessa alakohdassa säädetään, että on varmistuttava siitä, että laskuissa mainittavien tietojen epäyhtenäisyys yhteisön tasolla ci estä verovelvollista käyttämästä vähennysoikeuttaan. Verovelvolliselta, jolla on ostojäsenvaltiossa sovellettavien sääntöjen mukaan laadittu lasku, ei voi evätä hänen vähennysoikeuttaan sillä perusteella, että laskussa ei ole kaikkia tietoja, joita vähennysjäsenvaltion lainsäädännössä vaaditaan. Kunnes tätä asiaa on tutkittu SLIM:n yhteydessä annetun suosituksen johdosta, jäsenvaltioiden että vähennysjäsenvaltion viranomaiset hyväksyvät sen, että verovelvollinen käyttää vähennysoikeuttaan, jos hänellä on hallussaan lasku, joka sisältää vähintään 22 artiklan 3 kohdan b alakohdassa mainitut tiedot. varmistaakseen, toimenpiteet toteutettava tarvittavat on 3 e kohdassa säädetään, että neuvosto vahvistaa 3 a ja 3 b kohdassa tarkoitetun vähennysjärjestelmän toiminnan edellyttämät palautusjärjestelmää koskevat toimenpiteet sekä hallinnollista yhteistyötä koskevat toimenpiteet. Näitä toimenpiteitä direktiiviehdotuksen kanssa. koskeva 4 e) kohta asetusehdotus esitetään samanaikaisesti tämän Kuudennen direktiivin 17 artiklan 4 kohtaa, sellaisena kuin se on muutettuna mainitun direktiivin 28 f artiklalla, muutetaan siten, että se sisältää ainoastaan viittauksia kolmannessakasta direktiivissä säädettyyn palautusmenettelyyn, koska kaikki viittaukset kahdeksannen direktiivin menettelyyn ovat tulleet aiheettomiksi. 5 kohta Kun otetaan käyttöön jäsenvaltiossa, johon verovelvollinen ei ole sijoittautunut, maksetun alv:n vähennysoikeus, on otettava käyttöön uusi velvoite kuudennen direktiivin 22 artiklassa, sellaisena kuin se on muutettuna mainitun direktiivin 28 h artiklalla. Jäsenvaltioiden välisen palautusjärjestelmän toiminnan sekä valvonnan vuoksi 22 artiklan 4 kohtaan lisätään d alakohta. Siinä säädetään, että verovelvollisen, joka käyttää muussa kuin sijoittautumisjäsenvaltiossa maksetun alv. n vähennysoikeutta, on liitettävä määräajoin tehtävään ilmoitukseensa erityinen asiakirja. Verovelvollinen veron vähennyskelpoisen määrän. Määrien oikeellisuuden todistamiseksi erityiseen asiakirjaan on liitettävä jäljennös laskuista tai tuonliasiakirjoista. jäsenvaltioittain asiakirjassa erityisessä ilmoittaa Käytettäessä näissä toimissa erityistä asiakirjaa vältetään ilmoituslomakkeiden määrän tarpeeton kasvu tapauksissa, joissa verovelvolliselle ei ole aiheutunut verokauden aikana kustannuksia niissä jäsenvaltioissa, joihin hän ei ole sijoittautunut. 17 Asiakirjassa on lisäksi valvontaa varten oltava verovelvollisen kirjallinen todistus siitä, että hänellä ei ole arvonlisäverotunnistetta jäsenvaltioissa, joissa hän on maksanut alv:n, johon liittyvää vähennysoikeutta hän kyseisellä asiakirjalla käyttää. 4. ASETUKSEN SÄÄNNÖSTEN YKSITYISKOHTAINEN ESITTELY 1 artikla Tässä artiklassa määritetään asetuksen soveltamisala. 2 artikla Artiklan 1 kohdassa määritellään joitakin asetuksessa käytettyjä termejä. Artiklan 2 kohdassa säädetään, että kunkin jäsenvaltion on määritettävä tämän asetuksen soveltamisessa toimivaltainen viranomainen/toimivaltaiset viranomaiset ja toimitettava niistä luettelo jäsenvaltioille ja komissiolle. 3 artikla Asetuksen 3 artiklassa vahvistetaan valvontatoimenpiteet, vastaanotettaessa määräajoin tehtävä ilmoitus, jossa vähennys tehdään. jotka on toteutettava Vähennysjäsenvaltion on oikaistava tässä tarkastuksessa havaitut sääntöjenvastaisuudet. Tarvittavien oikaisujen lisäksi vähennysjäsenvaltion on ilmoitettava kyseessä olevalle jäsenvaltiolle, kun tarkastuksesta ilmenee, että jonkun toisen jäsenvaltion alueella on suoritettu verollisia liiketoimia. Tällaisessa tapauksessa edellytykset vähennyksen suorittamiselle kuudennen direktiivin 17 artiklan 3 a kohdan nojalla eivät täyty, sillä tällöin enää pidetä ostojäsen valtioon kysymyksessä olevaa verovelvollista ei sijoittumattomana verovelvollisena. tehdään heti tarkastus, joka Tämä jälkeen, antaa verohallinnoille mahdollisuuden reagoida nopeasti havaittuihin sääntöjenvastaisuuksiin ja jättää tällaisia liiketoimia koskevan arvonlisäveron välittömästi jäsenvaltioiden välisen palautusjärjestelmän ulkopuolelle. ilmoituksen vastaanottamisen 4 artikla Ensimmäisessä kohdassa vahvistetaan periaate, jonka mukaan vähennysjäsenvaltio saa 17 artiklan 3 a kohdan nojalla vähennyskelpoisen arvonlisäveron määrän osalta palautuksen tästä arvonlisäverosta ostojäsenvaltiolta. 3 Asetuksen sääntöjenvastaisuuksien määrissä. artiklassa tarkoitetun havaittujen oikaisuja ei luonnollisestikaan oteta huomioon palautusten tarkastuksen yhteydessä Artiklan 2 kohdassa säädetään, että kunkin jäsenvaltion on ilmoitettava kuuden kuukauden välein kaikille muille jäsenvaltioille euroina ilmaistu veron määrä, jonka osalta se on artiklan ensimmäisessä kohdassa ilmaistun periaatteen mukaisesti oikeutettu saamaan palautuksen. 18 Tämä määrä ilmaistaan euroina, jotta tietylle jäsenvaltiolle palautettava määrä voitaisiin ottaa huomioon loiselle jäsenvaltiolle palauteltavassa kokonaismäärässä. Artiklan 3 kohdassa säädetään, että niiden jäsenvaltioiden osalta, jotka eivät ole ottaneet kansalliseksi valuulakseen euroa, kansallisena valuuttana ilmaistu arvonlisäveron määrä, jonka jäsenvaltio voi saada palautuksena, muunnetaan euroiksi tullausarvon laskemista koskevien voimassa olevien säännösten mukaisesti, koska myös näillä säännöksillä on yhteys yhteiseen arvonlisäverojärjestelmään. 5 artikla Asetuksen 4 artiklassa kahdenvälisesti vahvistaa keskinäiset saatavansa. tarkoitettujen ilmoitusten ansiosta jäsenvaltiot voivat Nämä saatavat ovat kuitenkin vain väliaikaisia siltä osin, kuin niitä voidaan korjata 6, 7 ja 8 artiklassa säädetyllä menettelyllä. 6 artikla Artiklan I kohdassa vahvistetaan periaate, jonka mukaan vähcnnysjäscnvaltion on annettava oslojäscnvaltiollc tietoja tietyistä liiketoimista, erityisesti sellaisista, joissa on olemassa riski veronkiertoon, joiden osalta on käytetty 17 artiklan 3 a kohdan mukaista vähennysoikeutta. tietoja koskeva tehtävän Näitä tai ilmoituksen, jonka tuontiasiakirjoista, vastaanottamista seuraavan kuukauden viidentenätoista päivänä, mikä antaa osto-jäsenvaltiolle mahdollisuuden toimia nopeasti. liitteenä on erityinen asiakirja ja jäljennökset lähetettävä viimeistään määräajoin ilmoitus on laskuista Valvonnan tehokkuuden varmistamiseksi täsmennetään, että toimijat eivät saa tietää ilmoituksen kohteeksi joutuvien liiketoimien määrittämisessä käytettäviä perusteita ja että näitä perusteita voidaan muuttaa nopeassa ja joustavassa menettelyssä, jos tarvetta muuttamiseen ilmenee jäsenvaltioiden käytännön kokemusten perusteella. Asetuksen 6 artiklan 2 kohdassa säädetään tämän vuoksi, että tämä toimivalta on välillisen verotuksen alan hallinnollisen yhteistyön pysyvällä komitealla, joka toimii asiassa sääntelykomiteamenettelyä noudattaen. Artiklan 3 kohdassa esitetään, että jäsenvaltiot voivat kahdenvälisin sopimuksin vahvistaa myös muita perusteita. Artiklan 4 kohdassa velvoitetaan jäsenvaltiot antamaan komissiolle kaikki sellaiset vaihdettujen tietojen käyttöä koskevat tiedot, joita komissio katsoo tarvitsevansa 12 artiklassa säädetyn kertomuksen laatimista varten. 7 artikla Kun ostojäsenvaltio voi 6 artiklan nojalla saamiensa tietojen perusteella osoittaa, että 17 liiketoimi on artiklan 3 a kohdan mukaiseen vähennykseen sääntöjenvastainen, kyseisen jäsenvaltion on ilmoitettava asiasta vähennysjäsenvaltiolle kolmen kuukauden kuluessa tietojen saamisesta. oikeuttanut 19- liiketoimia ostojäscnvaltion alueella. Jälkimmäisessä Näin voi olla erityisesti tapauksissa, joissa ostojäsenvaltio toteaa kysymyksessä olevan liiketoimen näennäiseksi (näennäinen verovelvollinen, verovelvollinen olemassa mutta liiketoimi ei vastaa sen taloudellista toimintaa) tai joissa verovelvollinen suorittaa verollisia tapauksessa on kieltäydyttävä myöntämästä 17 artiklan 3 a kohdan mukaista vähennystä, vaikka kustannus onkin aiheutunut verovelvollisen toiminnasta. Tämä kieltäytyminen onkin tehokas keino, jolla ostojäsenvaltio voi velvoittaa verovelvollisen täyttämään verovelvollisen tunnistamista sekä veron ilmoittamista ja maksamista koskevat muodollisuudet. taloudellisesta Pelkästään sen toteaminen, että kysymyksessä olevasta liiketoimesta ei ole maksettu veroa valtion kassaan, ei sen sijaan riitä kyseenalaistamaan vähennykseen jossakin toisessa jäsenvaltiossa oikeuttavan liiketoimen sääntöjenmukaisuutta. 8 artikla Jos ostojäsenvaltio sääntöjenvastaisuuksista ostojäsenvaltio ei palauta ilmoituksen kohteena olevaa määrää vähennysjäsenvaltiolle. havaitsemistaan tätä varten asetetussa kolmen kuukauden määräajassa, vähennysjäsen valtiolle ilmoittaa Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että rahoitustaakka siitä, että veromäärää ei ole kannettu, lankeaa vähennysjäsenvaltiolle. Kun kolmen kuukauden määräaika sitä vastoin ylittyy, ostojäscnvaltiolla ei enää ole oikeutta vähentää veromäärää, jonka palauttamista vähcnnysjäscnvallio pyytää, ottamalla se huomioon sääntöjenvastaisiin liiketoimiin liittyvässä verossa. 9 artikla Artiklan 1 kohdassa esitetään päivämäärät, jolloin jäsenvaltioiden välisten saatavien lopullinen määrä vahvistetaan. Jos saatavia ei ole vielä väliaikaisesti vahvistettu, kun ostojäsenvaltio ilmoittaa asetetussa määräajassa vähennysjäsenvaltiolle havaitsemastaan sääntöjenvastaisuudesta, kyseistä veromäärää ei sisällytetä väliaikaisiin saataviin. Jos väliaikaiset saatavat sitä vastoin on jo vahvistettu ostojäsenvaltion ilmoittaessa asetetussa määräajassa vähennysjäsenvaltiolle havaitsemastaan sääntöjenvastaisuudesta, väliaikaisten saatavien kokonaismäärää on korjattava. Tämän vuoksi säädetään, että saldo on vahvistettava 30 päivänä huhtikuuta ja 31 päivänä lokakuuta, jolloin ilmoitusten jättämisen määräajan päättymisen ja lopullisten saatavien vahvistamisen välille jää neljä kuukautta. Artiklan 2 kohdassa vahvistetaan saatavien tosiasiallinen maksupäivä, joka on 15 päivää lopullisten saatavien vahvistamisen jälkeen. Artiklan 3 kohdassa säädetään, että maksu suoritetaan euroina, koska myös saatavat on vahvistettu euroina. Artiklan 4 kohdassa annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus sopia muista määräajoista. Esimerkiksi kaksi jäsenvaltiota, joiden palautukset ovat merkitykseltään vähäisiä, voivat - 2 0- haluta yksinkertaistaa hallinnollista menettelyä ja sopia siitä, että saatavien vahvistamista lykätään siihen asti, että niiden yhteismäärä ylittää sovitun rajan. 10 artikla Tässä artiklassa annetaan uutta toimivaltaa 27 päivänä tammikuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 218/92 10 artiklan nojalla perustetulle välillisen verotuksen alan hallinnollisen yhteistyön pysyvälle komitealle. Kaikkia tämän asetuksen soveltamiseksi tarvittavia toimenpiteitä käsitellään kyseisessä komiteassa, joka toimii asiassa sääntelykomitean ominaisuudessa. On syytä muistaa, että asetuksen (ETY) N:o 218/92 10 artiklan 3 ja 4 kohdassa säädetään jo tässä vaiheessa, että komitea tarkastelee sääntelykomitean ominaisuudessa tiettyjä tämän asetuksen soveltamista koskevia kysymyksiä. 11 artikla Artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle asetuksen 6 ja 9 artiklan mukaisten kahdenvälisten sopimusten tekemisestä. 12 artikla täydentävien Tässä artiklassa säädetään, että komissio esittää neuvostolle ennen valvontatoimenpiteiden toisen soveltamisvuoden loppua kertomuksen toimenpiteiden perusteista ja tarpeellisuudesta sekä jäsenvaltioiden välisen yhteistyön edistymisestä täydentävien liittää valvonnan alalla toimenpiteiden kumoamisesta. tarvittaessa kertomukseen ehdotuksia ja 13 artikla Asetuksen soveltamispäiväksi vahvistetaan 1 päivä tammikuuta 1999. -21 Ehdotus: NEUVOSTON DIREKTIIVI arvonlisäveron vähennysoikeutta koskevan direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta 3* /oic© ( c r i^ EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 99 artiklan, ottaa h uom i oon kom i ssi on ehdotuksen ', ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon2, ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon3, sekä katsoo, että sijoittautumattomille verovelvollisille suoritettavaa arvonlisäveron maan alueelle palautusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt, jotka vahvistetaan 6 päivänä joulukuuta 1979 annetussa kahdeksannessa arvonlisäverodirektiivissä 79/1072/ETY4, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asiakirjalla Norjan kuningaskunnan, Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, aiheuttavat käytännössä huomattavia ongelmia sekä toimijoille että jäsenvaltioiden kansallisille viranomaisille, toista vaihetta koskevassa komission kertomuksessa suositellaan SLIM-aloitteen tutkittavaksi mahdollisuuksia ja keinoja uudistaa perusteellisesti kahdeksannessa direktiivissä tällä hetkellä säädettyjä arvonlisäveron palautusta koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä, voi joka ainoa muutos, koko arvonlisäverojärjestelmää ja erityisesti palautusmenettelyä, on se, että verovelvollinen voisi vähentää arvonlisäveron, jonka hän on maksanut jäsenvaltiossa, johon hän ei ole sijoittautunut, suoraan siitä arvonlisäveron määrästä, jonka hän on velvollinen maksamaan jäsenvaltiossa, jossa hän suorittaa vähennykseen oikeuttavia liiketoimia, yksinkertaistaa huomattavasti todella jotta jokaisella yhteisöön sijoittautuneella verovelvollisella olisi oikeus vähentää arvonlisävero maksettuaan sen jäsenvaltiossa, johon hän ei ole sijoittautunut, on 1 EYVL c 2 EYVL C 3 EYVL C 4 EYVL L 331, 27. 12. 1979, s. ll. -22 jäsenvaltioiden muuteltava yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin (77/388/ETY)5 17 artiklaa , liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta 17 päivänä tämä muutos edellyttää, että jäsenvaltioiden välillä otetaan käyttöön palautusjärjestelmä, jonka avulla verovelvollisen sijoittautumisjäsenvaltio voi saada takaisin arvonlisäveron määrän, joka on vähennetty siinä jäsenvaltiossa, jossa arvonlisävero on maksettu, korvaus- ja valvontajärjestelmän tarpeita varten verovelvollisille on asetettava velvollisuus esittää määräajoin tehtäviin ilmoituksiin liitettävä erityinen asiakirja, johon he kirjaavat jäsenvaltioittain eriteltyinä arvonlisäveromäärät, jotka he ovat maksaneet muissa jäsenvaltioissa ja joiden osalta he käyttävät vähennysoikeuttaan, sekä velvollisuus liittää kyseiseen erityiseen ilmoitukseen jäljennös laskuista tai tuontiasiakirjoista, kahdeksannessa direktiivissä säädetyt hallinnolliset menettelyt käyvät sitä vastoin tarpeettomiksi, eikä tällä uudella velvoitteella siis kyseenalaisteta koko menettelyn yksinkertaistamista koskevaa tavoitetta tai mahdollisuutta kumota nykyinen kahdeksas direktiivi, toimenpiteet, joihin toimijoiden on ryhdyttävä saadakseen takaisin arvonlisäveron jäsenvaltiossa, johon he eivät ole sijoittautuneet, yksinkertaistuvat huomattavasti, lisäksi hallinnointi yksinkertaistuu ja mahdollistaa paremman valvonnan, nämä muutokset ovat kuitenkin ainoastaan väliaikaisia, koska ne käyvät tarpeettomiksi, kun voimaan tulee uusi yhteinen arvonlisäverojärjestelmä, joka perustuu yhden ainoan verotus- ja vähennyspaikan periaatteeseen, verotuksen tasapuolisuuden noudattamiseksi olisi varmistettava, että jäsenvaltiossa, johon verovelvollinen ci ole sijoittautunut, maksetun veron takaisinsaantia koskeva menettely yksinkertaistetaan yhtä aikaa vähennysoikeuden rajoittamista koskevien sääntöjen lähentämisen kanssa, nämä kaksi aihetta yhdistetään myös suosituksessa, joka esitetään SLIM-aloitetta koskevassa komission kertomuksessa, siitä huolimatta, että tavanomaisessa toiminnassa, ne liittyvät usein myös yksityisten tarpeiden tyydyttämiseen, minkä vuoksi niillä on lopullisen kulutuksen luonne, tietyt kustannukset aiheutuvat yrityksen näiden kustannusten erittelemistä liiketoimintaan liittyviin ja yksityisiin kustannuksiin ei aina voida valvoa täsmällisesti, ja tästä aiheutuu väärinkäytösten ja veropetosten vaara, nykytilanteessa vähennysoikeuden ulkopuolelle ja vähennysoikeuden rajoitukset ovat hyvin erilaisia eri jäsenvaltioissa, mistä voi aiheutua kilpailun vääristymistä, jättäminen EYVL L 145, 13. 6. 1977, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/95/EY (EYVL L 338, 28. 12. 1996, s. 89). 23 tämä erilaisuus ei ole uusi ilmiö, mutta vuodesta 1993 käynnissä ollut sisämarkkinoiden toiminta on paljon selkeämmin ilmentänyt sitä, että tällainen erilaisuus voi johtaa kilpailun vääristymiseen kansainvälisessä kaupassa, jos sen vaikutukset heijastuvat tavaroiden ja palvelujen hintaan, kustannusten osittain liiketoimintaan liittyvän ja osittain yksityisen luonteen ongelma sekä tästä aiheutuvat valvonnan vaikeudet koskevat erityisesti henkilöautoja, majoitusta, ravintoa ja juomia koskevia kustannuksia sekä ylellisyys-, huvi ja edustuskustannuksia. liiketoimintaan liittyvien tarpeiden erojen ja erilaisten valvontavaikeuksien takia on edellä mainittuja kustannuslajcja varten vahvistettava erilliset järjestelmät, mutta yleisiä vähennysoikeutta koskevia sääntöjä täytyy soveltaa kaikkiin niihin kustannuksiin, joihin tässä direktiivissä ei esitetä erityisiä sääntöjä. henkilöautoja koskevien kustannusten osalta on vahvistettava vapaaehtoinen järjestelmä, joka antaa halukkaille jäsenvaltioille mahdollisuuden määritellä yksinkertaisella tavalla osittaista, muuta kuin liiketoimintaan liittyvää henkilöauton käyttöä ja joka kuitenkin jättää niille tiettyä omaa harkintavaltaa, ravinto- majoitus-, kohtuullisimpana kiinteämääräistä vähennysoikeutta, jotta otettaisiin huomioon se, että nämä kustannukset voivat olla samanaikaisesti luonteeltaan sekä liiketoimintaan liittyviä että yksityisiä, juomakustannusten pidetään osalta ja vähennysoikeuden ulkopuolelle jäävät kustannukset, jotka eivät ole puhtaasti liiketoimintaan liittyviä, kuten ylellisyys-, huvi-ja edustuskustannukset, luonteeltaan kuudennessa direktiivissä 77/388/ETY tarkoitettujen kustannuksia koskevien kansallisten lainsäädäntöjen lähentämisen tarkoituksena on vahvistaa tämän direktiivin mukaista vähennysoikeutta koskevaa yleistä järjestelmää ja rajoittaa poikkeukset järjestelmästä nimenomaisesti käsiteltyihin tapauksiin: ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 24 / artikla Muutetaan direktiivi 77/388/ETY seuraavasti: 1 ) Kumotaan 17 artiklan 6 kohta. 2) Lisätään artikla 17 a, 17 b ja 17 c. "17 a artikla Vähennysoikeuden rajoittaminen 1. osalta Muita kuin pelkkään liiketoimintaan käytettäviä henkilöautoja koskevien kustannusten että näistä kustannuksista kannetun arvonlisäveron vähentäminen määritetään noudattaen enimmäismäärää, jonka jäsenvaltiot vahvistavat vähintään 50 prosentiksi edellä mainitusta verosta. jäsenvaltiot vahvistaa, voivat alakohdassa sovelleta Edellä olevassa henkilöautoihin, jotka muodostavat verovelvollisen elinkeinon tai ovat välttämättömiä liiketoiminnan harjoittamiseen, eikä näihin autoihin liittyviin tavaroihin ja palveluihin, jos henkilöauton käytön osuus muuhun kuin liiketoimintaan on alle 10 prosenttia. säännöksiä esitettyjä ei "Henkilöauto" tarkoittaa kaikkia maantieajoneuvoja, perävaunu mukaan lukien, lukuun ottamatta ajoneuvoja, jotka rakenteeltaan tai varustelultaan ovat tarkoitettuja ainoastaan tavaroiden kuljetukseen tai teolliseen tai maatalouskäyttöön tai joissa on yli yhdeksän paikkaa kuljettajan istuin mukaan lukien. liittyvät tarkoittaa kustannukset" "Henkilöautoihin erityisesti kustannuksia, jotka liittyvät auton hankintaan, myös valmistussopimuksen tai muun vastaavan sopimuksen avulla, valmistamiseen tai tuontiin, tai vuokraamiseen, käyttöön, muutostöihin, leasing-vuokraamiseen korjaamiseen ja kunnossapitoon sekä sellaisia tehtyjä hankintoja tai suoritettuja palveluja koskevia kustannuksia, jotka liittyvät näihin henkilöautoihin. 2. Majoitus-, ravinto- ja juomakustannuksista kannetun arvonlisäveron vähennysoikeus vahvistetaan 50 prosentiksi kyseisestä verosta, lukuun ottamatta niitä edellä mainittuja kustannuksia, joita verovelvolliselle on aiheutunut vastikkeellisesti tarjoamastaan majoituksesta, ravinnosta ja juomasta. 3. 1 ja 2 artiklan säännöksiä sovelletaan ottaen huomioon 17 artiklan 5 kohta. 17 b artikla Vähennysoikeuden ulkopuolelle jättäminen 1. Seuraavat kustannukset jätetään vähennysoikeuden ulkopuolelle: 25 a) kun 17 a artiklan ensimmäisessä kohdassa määritellyn henkilöauton liiketoiminnallisen käytön osuus on alle 10 prosenttia. h) ylellisyys-, huvi- ja edustuskustannuksista kannettu arvonlisävero. 17 c artikla Siirtymäkauden säännökset Edellä 17 a ja 17 b artiklassa tarkoitettuja säännöksiä sovelletaan ainoastaan arvonlisäveroon, jonka osalta verosaatava on syntynyt sen jälkeen, kun mainitut säännökset ovat tulleet voimaan kyseisessä jäsenvaltiossa. " 3) Lisätään 20 artiklan 3 kohtaan kolmas ja neljäs alakohta seuraavasti: "Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua vähennysten oikaisemista sovelletaan myös jälleenmyytäessä henkilöauto, jonka hankinnasta, valmistuksesta tai tuonnista kannetun verovelvollisen arvonlisäveron vähennysoikeutta on rajoitettu 17 a artiklan 1 kohdan mukaisesti. Edellisessä alakohdassa tarkoitettu oikaisu ei missään tapauksessa voi olla suurempi kuin veron määrä, joka saadaan soveltamalla jälleenmyynnin veron perusteeseen henkilöautojen osalta voimassa olevaa verokantaa. " 4) a) 28 f artikla muutetaan seuraavasti: 17 artiklan 3 kohdan johdantokappale korvataan seuraavasti: "Jollei 3 a kohdasta muuta johdu, jäsenvaltioiden on myös myönnettävä verovelvolliselle 2 kohdassa tarkoitettu arvonlisäveron vähennys tai palautus, jos tavaroita tai palveluja käytetään seuraaviin tarkoituksiin:" b) 17 artiklaan lisätään 3 a, 3 b ja 3 e kohta: "3 a. Kun tavaroita tai palveluja käytetään verollisiin liiketoimiin tai 3 kohdassa tarkoitettuihin toimiin, jäsenvaltioiden on myönnettävä verovelvolliselle myös vähennysoikeus a) arvonlisäverosta, joka on maksettava tai maksettu jäsenvaltiossa, johon hän ei ole sijoittautunut, tavaroista, jotka luovutetaan tai on luovutettu hänelle, sekä palveluista, joita hänelle suorittaa tai on suorittanut joku toinen verovelvollinen b) arvonlisäverosta, joka on maksettava tai maksettu tuoduista tavaroista jäsenvaltiossa, johon verovelvollinen ei ole sijoittautunut. jäsenvaltiossa, Kun verovelvollisella on arvonlisäverotunnus useassa vähennysoikeus myönnetään jäsenvaltiossa, jossa suoritetaan ne verolliset liiketoimet tai edellä 3 kohdassa tarkoitetut toimet, joihin tavaroita tai Jos tavaroita tai palveluja käytetään yleisesti palveluja käytetään. - 2 6- verovelvollisen liiketoiminnan puitteissa ja jos tavaroita ja palveluja ei voida liiketoimiin tai edellä 3 kohdassa tarkoitettuihin kohdistaa verollisiin jossa myönnetään vähennysoikeus liiketoimiin, verovelvollisella on liiketoimintansa kotipaikka. jäsenvaltiossa, 3 b Edellä mainittua säännöstä sovellettaessa maahan sijoittautumattomana verovelvollisena pidetään verovelvollista, jolla ei ole kyseisessä maassa liiketoimintansa kotipaikkaa eikä kiinteää toimipaikkaa, josta tavarat tai palvelut luovutetaan, taikka tällaisen kotipaikan tai kiinteän toimipaikan puuttuessa omaa kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa ja joka ei ole suorittanut yhtään kyseissä maassa suoritetuksi katsottavaa tavaroiden luovutusta tai palvelua, lukuun ottamatta kuljetuspalveluja ja näihin kuljetuspalveluihin liittyviä palveluja, jotka on vapautettu 14 artiklan 1 kohdan i alakohdan, 15 artiklan tai 16 artiklan 1 kohdan B, C tai D alakohdan nojalla tavaroiden luovutusta tai palvelujen suoritusta, joiden osalta kyseisten liiketoimien vastaanottaja on 21 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti nimetty veronmaksuvelvolliseksi ja palvelujen suoritusta, kun ainoastaan palvelun vastaanottaja on 21 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti velvollinen maksamaan veron. Jos arvonlisäveron määrä, jonka verovelvollinen on oikeutettu vähentämään 3 a kohdan nojalla, on ilmaistu muuna kuin sen jäsenvaltion valuuttana, jossa vähennysoikeus toinen näitä valuuttoja käyttävistä jäsenvaltioista ei käytä euroa kansallisena valuuttana, muuntokurssi tullausarvon määräytyy, laskemisessa käytettävien voimassa olevien yhteisön säännösten mukaan. synnyttävän tapahtuman hetkellä, syntyi, veron jos ja 3 a kohtaa ja tämän kohdan ensimmäistä ja toista alakohtaa sovellettaessa jäsenvaltioiden on varmistuttava siitä, että verovelvolliselta ei evätä hänen vähennysoikeuttaan, kun hänellä on lasku, joka sisältää ainakin kaikki 22 artiklan 3 kohdan b alakohdassa mainitut tiedot. " 3 c Neuvosto, joka tekee päätöksensä perustamissopimuksen 99 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti, vahvistaa 3 a ja 3 b kohdassa tarkoitetun vähennysjärjestelmän toiminnan edellyttämät palautusjärjestelmää koskevat toimenpiteet sekä hallinnollista yhteistyötä koskevat toimenpiteet. " c) korvataan 17 artiklan 4 kohta seuraavasti: "4. Edellä 3 kohdassa tarkoitettu arvonlisäveron palautus on suoritettava yhteisön alueelle sijoittautumattomien verovelvollisten hyväksi direktiivissä 86/560/ETY säädettyjä soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä noudattaen. Direktiivin 86/560/ETY 1 artiklassa tarkoitettuja verovelvollisia, jotka ovat suorittaneet valtion alueella ainoastaan sellaisia luovutuksia ja palveluita, joiden osalta näiden tavaroiden tai palvelujen vastaanottaja on 21 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaan vahvistettu veronmaksuvelvolliseksi, tavaran - 2 7- pidetään myös tätä direktiiviä sovellettaessa verovelvollisina, jotka eivät ole sijoittautuneet yhteisöön. Direktiiviä 86/560/ETY ei sovelleta 28 e artiklan A kohdan nojalla vapautettujen tai vapautettavien tavaroiden luovutuksiin, kun hankkija tai joku häneen lukuunsa toimiva on lähettänyt tai kuljettanut luovutetut tavarat. " 5) 28 h artikla muutetaan seuraavasti: 22 artiklan 4 kohtaan lisätään d alakohta seuraavasti: "d) Mikäli verovelvollinen käyttää 17 artiklan 3 a kohdan nojalla syntynyttä vähennysoikeutta, verovelvollisen on liitettävä ilmoitukseen erityinen asiakirja, suoritettavien vähennysten määrä jäsenvaltioittain eriteltynä. jossa on esitettävä Määrien oikeellisuuden todistamiseksi verovelvollisen on liitettävä tähän erityiseen asiakirjaan jäljennös laskuista tai tuontiasiakirjoista. Verovelvollisen on ensimmäisessä alakohdassa mainitussa erityisessä asiakirjassa vakuutettava, että hänellä ei ole arvonlisäverotunnistetta jäsenvaltioissa, joissa hän on velvollinen maksamaan tai on jo maksanut 17 artiklan 3 a kohdan nojalla vähennyskelpoisen arvonlisäveron. " Direktiivi 79/1072/ETY kumotaan 1 päivänä tammikuuta 1999. 2 artikla 3 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tarvittavat lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan, jotta 1 artiklan säännöksiin mukautetut järjestelmät tulevat voimaan 1 päivänä tammikuuta 1999. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tämän direktiivin soveltamiseksi antamansa säännökset. Jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä 2. antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. 28 4 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tämä direktiivi on osoitettu jäsenvaltioille. 5 artikla Tehty Brysselissä 1998. Neuvoston puolesta Puheenjohtaja 29 Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS (EY) direktiivin 98/XX/EY soveltamiseen tarvittavista valvontatoimenpiteistä, palautusjärjestelmää koskevista toimenpiteistä sekä hallinnollisen yhteistyön toimenpiteistä (komission esitys) 9s/oa. co(cisaT) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 99 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen1, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon2, ottaa huomioon talous-ja sosiaalikomitean lausunnon3, sekä katsoo, että kuudennen arvonlisäverodirektiivin muuttaminen, jonka johdosta verovelvollinen voi vähentää jäsenvaltiossa, johon hän ei ole sijoittautunut, maksettavan tai maksetun arvonlisäveron, edellyttää, että jäsenvaltioiden välillä otetaan käyttöön kahdenvälisiä velkojen palautus- ja tasausjärjestelmiä, joiden ansiosta jäsenvaltio, jossa vähennys on kuudennen direktiivin 17 artiklan 3 a kohdan nojalla suoritettu, voi pyytää tämän määrän palauttamista jäsenvaltiolta, jossa arvonlisävero on maksettu tai maksettava, velkojen palautus-ja tasausjärjestelmän käytännön toiminta edellyttää yhteisten sääntöjen noudattamista saatavien jäsenvaltioiden erityisesti muuntokurssien, vahvistamispäivanja saatavien tosiasiallisen maksuhetken alalla, välisen jäsenvaltiot voivat tehdä keskenään kahdenvälisiä sopimuksia, joissa sovitaan erityisistä säännöksistä sopimusosapuolina olevien jäsenvaltioiden kesken ja joissa poiketaan saatavien maksamista koskevasta määräajasta sekä niiden asiakirjojen määrästä, joita sopimuspuolina olevien jäsenvaltioiden on esitettävä valvontaa varten, jäsenvaltioiden välinen yhteistyö valvonnan alalla ei vielä ole saavuttanut sellaista laatua eikä laajuutta, jota kuudennen arvonlisäverodirektiivin (77/388/ETY) 17 artiklan 3 a 1 EYVL C 2 EYVL C 3 EYVL C - 3 0- kohdan nojalla suoritetun vähennyksen tehokas valvonta edellyttäisi; tämän vuoksi on säädettävä väliaikaisia täydentäviä valvontamenettelyjä, nämä täydentävät valvontamenettelyt heikentävät yksinkertaistamisen vaikutuksia, jotka on saatu aikaan ??/??/1998 annetulla neuvoston direktiivillä 98/???/EY, jossa muutetaan arvonlisäveron vähennysoikeutta koskevaa järjestelmää, kun arvonlisävero on maksettu jäsenvaltiossa, johon verovelvollinen ei ole sijoittautunut; toimenpiteiden tarpeellisuutta ja perusteita on tämän vuoksi tarpeen arvioida säännöllisesti, komissio esittää neuvostolle ennen näiden menettelyjen toisen soveltamisvuoden loppua kertomuksen toimenpiteiden perusteista ja tarpeellisuudesta sekä jäsenvaltioiden välisen yhteistyön edistymisestä valvonnan alalla ja liittää tarvittaessa kertomukseen ehdotuksia näiden täydentävien toimenpiteiden kumoamisesta; jäsenvaltioiden on tätä tarkoitusta varten ilmoitettava komissiolle sen tarvitsemat tiedot, ja komissiolle, jota avustaa 27 päivänä tammikuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 218/92 10 artiklan nojalla perustettu välillisen verotuksen alan hallinnollisen toimivalta vahvistaa toimenpiteet tämän yhteistyön pysyvä komitea, on syytä antaa asetuksen toimeenpanemiseksi; ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: - 3 1- / artikla Tarkoitus Tässä asetuksessa vahvistetaan direktiivin 98/xxx/EY täytäntöönpanossa tarvittavat valvontamenettelyt, palautusjärjestelmää koskevat sekä jäsenvaltioiden välistä hallinnollista yhteistyötä koskevat toimenpiteet. toimenpiteet säännöt ja 2 artikla Määritelmät 1. Tässä asetuksessa - - 'vähennysjäsenvaltiolla' kuudennen direktiivin 17 artiklan 3 a kohdan mukaista vähennysoikeuttaan tarkoitetaan jäsenvaltiota, jossa verovelvollinen käyttää 'ostojäsenvaltiolla' tarkoitetaan jäsenvaltiota, jossa maksetaan tai on maksettu arvonlisävero, joka synnyttää oikeuden 17 artiklan 3 a kohdan mukaiseen vähennykseen. Kunkin jäsenvaltion on 2. viranomaiset, jotka on nimetty vastaamaan tämän asetuksen soveltamisesta. ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle 3 artikla Vähennysjäsenvaltion suorittama tarkastus Kun vähennysjäsenvaltio vastaanottaa määräajoin annettavan ilmoituksen, johon 1. on liitetty erityinen asiakirja ja jäljennökset laskuista ja tuontiasiakirjoista, sen on ensin tarkastettava erityisesti vähennysoikeuden rajoitusten ja tarvittaessa vähennyksen suhdeluvun virheetön noudattaminen. Lisäksi sen on tarkastettava, että kustannukset eivät ole luonteeltaan sellaisia, että niiden perusteella voitaisiin olettaa, että verovelvollinen suorittaa ostojäsenvaltion alueella verollisia liiketoimia, joiden osalta hän on veronmaksuvelvollinen. Mikäli sääntöjenvastaisuuksia todetaan, vähenny sjäsenvaltion on heti ryhdyttävä 2. tarvittaviin oikaisutoimiin. Mikäli vähennysjäsenvaltio verovelvollisen kustannusten perusteella olettaa, että 3. ostojäsenvaltion alueella suoritetaan verollisia liiketoimia, vähennysjäsenvaltion on ilmoitettava asiasta välittömästi kyseiselle jäsenvaltiolle. -32 4 artikla Tasaus jäsenvaltioiden välillä 1. Vähennysjäsenvaltiolla on oikeus saada ostojäsenvaltiolta palautus vähennetystä arvonlisäveromäärästä, jossa otetaan huomioon 3 artiklassa tarkoitetusta tarkastuksesta johtuvat oikaisut. 2. Kunkin jäsenvaltion on ilmoitettava muille jäsenvaltioille edeltävän kohdan nojalla palautettavan arvonlisäveron kokonaismäärä euroina. Tämä ilmoitus on tehtävä vuosittain viimeistään 31 päivänä heinäkuuta, kun arvonlisävero on vähennetty vuoden ensimmäisen puolivuotiskauden aikana jätetyissä ilmoituksissa, ja viimeistään 31 päivänä tammikuuta, kun arvonlisävero on vähennetty edeltävän vuoden toisen puolivuotiskauden aikana jätetyissä ilmoituksissa. 3. Muuntokurssi määritetään tarvittaessa kunkin vuoden 31 päivänä tammikuuta ja 31 päivänä heinäkuuta tullausarvon laskemiseksi käytettävien voimassa olevien yhteisön säännösten mukaan. 5 artikla Väliaikainen kokonaismäärä Jäsenvaltioiden on 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehtyjen ilmoitusten perusteella vahvistettava kahdenvälisesti 31 päivänä tammikuuta ja 31 päivänä heinäkuuta väliaikainen kokonaismäärä palautettavista määristä ja palautuksena saatavista määristä. 6 artikla Tietojenvaihto annettava Vähennysjäscnvaltion on 1. sellaisista liiketoimista, joissa on olemassa riski veronkiertoon ja joiden osalta on käytetty kuudennen direktiivin 17 artiklan 3 a kohdan mukaista arvonlisäveron vähennysoikeutta. Tällaiset tiedot on lähetettävä määräajoin tehtävän ilmoituksen, johon on liitetty erityinen asiakirja ja jäljennökset laskuista tai tuontiasiakirjoista, toimittamista seuraavan kuukauden viidenteentoista päivään mennessä. ostojäscnvaltiollc tietoja Niiden liiketoimien valitsemisessa, joiden osalta tietoja lähetetään, noudatetaan 2. 10 artiklassa säädettyä menettelyä. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin kahdenvälisin sopimuksin vahvistaa muitakin 3. perusteita. 4. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle kaikki sellaiset vaihdettujen tietojen käyttöä koskevat tiedot, joita komissio katsoo tarvitsevansa 12 artiklassa säädetyn kertomuksen laatimista varten. 33 7 artikla Oslojäsenvaltion suorittama tarkastus saamisesta vähcnnysjäsenvaltiollc Ostojäscnvaltion on ilmoitettava kolmen kuukauden kuluessa 6 artiklassa tarkoitettujen tietojen todennut sääntöjenvastaisuuksia, joiden perusteella se voi osoittaa, että kyseessä ollut verollinen liiketoimi on näennäinen tai että liiketoimi on toteutettu verovelvollisen ostojäscnvaltion alueella suorittamien verollisten liiketoimien yhteydessä. tapauksista, se on joissa Tällaisessa tilanteessa verovelvollinen ei ole oikeutettu käyttämään kuudennen direktiivin 17 artiklan 3 a kohdassa mainittua vähennysoikeutta. 8 artikla Väliaikaisen kokonaismäärän muuttamisen aikarajoitus 1. Mikäli 7 artiklassa tarkoitettua kolmen kuukauden määräaikaa noudatetaan, arvonlisäveron määrä, jonka osalta ostojäscnvallio on todennut sääntöjenvastaisuuksia, jätetään huomioimatta määrässä, jonka vähennysjäscnvaltio voi 4 artiklan nojalla saada palautuksena. Mikäli 7 artiklassa 2. vähennysjäsenvaltio ei voi enää pyytää palautettavan määrän muuttamista. tarkoitettu kolmen kuukauden määräaika ylitetään, 9 artikla Saatavien suorittaminen jäsenvaltioiden välillä Saatavien lopullinen määrä määritetään 30 päivänä huhtikuuta ja 31 päivänä 1. lokakuuta. Jos saatavat on jo väliaikaisesti määritetty, määrää korjataan vähentämällä siitä arvonlisävero, joka liittyy 6 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä sovellettaessa havaittuihin sääntöjenvastaisuuksiin. 2. Lopullinen määrä, joka jäsenvaltion on palautettava toiselle jäsenvaltiolle, maksetaan viimeistään 15 päivänä toukokuuta 30 päivänä huhtikuuta määritetyn saatavien lopullisen määrän osalta ja viimeistään 15 päivänä marraskuuta 31 päivänä lokakuuta määritetyn saatavien lopullisen määrän osalta. 3. Maksu suoritetaan euroina. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin kahdenvälisin sopimuksin poiketa tämän artiklan 4. säännöksistä. Ne voivat erityisesti sopia saatavien suorittamisesta muuna määräaikana tai määrätä saatavien suorituksen lykkäämisestä tietyin edellytyksin. 34- H) artikla Soveltamistoimenpiteet Komissio vahvistaa tämän asetuksen soveltamiseksi tarvittavat toimenpiteet 27 päivänä tammikuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 218/92 10 artiklan 3 ja 4 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti. Komissiota avustaa tässä tehtävässä kyseisen asetuksen 10 artiklan nojalla perustettu välillisen verotuksen alan hallinnollisen yhteistyön pysyvä komitea. // artikla Ilmoittaminen kahdenvälisistä sopimuksista Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 6 ja 9 artiklan mukaisten kahdenvälisten sopimusten tekemisestä. 12 artikla Kertomus Komissio esittää neuvostolle ennen 6 ja 7 artiklassa tarkoitettujen valvontatoimenpiteiden toisen ja tarpeellisuudesta sekä jäsenvaltioiden välisen yhteistyön edistymisestä valvonnan alalla ja liittää tarvittaessa kertomukseen ehdotuksia näiden toimenpiteiden kumoamisesta. loppua kertomuksen soveltamisvuoden toimenpiteiden perusteista 13 artikla Lopulliset säännökset Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1999. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä Neuvoston Puheenjohtaja puolesta 35 ISSN 1024-4492 KOM(98) 377 lopullinen ASIAKIRJAT FI 09 01 06 Luettelonumero : CB-CO-98-387-FI-C ISBN 92-78-37198-X Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg 2L


title: 98/520/EG: Entscheidung der Kommission vom 17. Juni 1998 über eine gemeinsame technische Vorschrift für den Primärmultiplexanschluß an das europaweite diensteintegrierende Digitalnetz (ISDN) - (Änderung 1) (Bekanntgegeben unter Aktenzeichen K(1998) 1613) (Text von Bedeutung für den EWR)

eurovoc_concepts:
European standard
harmonisation of standards
technical regulations
telecommunications
transmission network

formats: html pdf print

text: 19. 8. 98 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften L 232/19 ENTSCHEIDUNG DER KOMMISSION vom 17. Juni 1998 (cid:129)ber eine gemeinsame technische Vorschrift f(cid:129)r den Prim(cid:132)rmultiplexanschluß an das europaweite diensteintegrierende Digitalnetz (ISDN) (cid:190) ((cid:142)nderung 1) (Bekanntgegeben unter Aktenzeichen K(1998) 1613) (Text von Bedeutung f(cid:129)r den EWR) (98/520/EG) DIE KOMMISSION DER EUROP(cid:142)ISCHEN GEMEINSCHAFTEN (cid:190) gest(cid:129)tzt auf den Vertrag zur Gr(cid:129)ndung der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaft, gest(cid:129)tzt auf die Richtlinie 98/13/EG des Europ(cid:132)ischen Parlaments und des Rates vom 12. Februar 1998 (cid:129)ber Telekommunikationsendeinrichtungen und Satelliten- funkanlagen einschließlich der gegenseitigen Anerken- nung (cid:129)ber Konformit(cid:132)t (1), tungen erlassen, die f(cid:129)r den Anschluß an einen T- oder einen S- und T-Bezugspunkt geeignet und vom Hersteller oder seinem Vertreter hierf(cid:129)r bestimmt sind. Dieser Bezugspunkt gestattet ISDN-Punkt (EURO-ISDN) den Prim(cid:132)rmultiplexanschluß an einer eines (cid:148)ffentlichen Telekommunikations- Schnittstelle netzes und ist f(cid:129)r Anrufe bestimmt, die durch nachfrage- abh(cid:132)ngige unterst(cid:129)tzt paketvermittelte Basisdienste werden. europaweiter als in Erw(cid:132)gung nachstehender Gr(cid:129)nde: Artikel 2 Die Kommission hat die Maßnahme zur Festlegung der Endeinrichtungen, die eine technische Vorschrift erfor- dern, erlassen und das entsprechende Bedarfsprofil defi- niert. Die diesbez(cid:129)glichen harmonisierten Normen bzw. Teil- normen zur Erf(cid:129)llung der grundlegenden Anforderungen, die in technische Vorschriften umzusetzen sind, sollten verabschiedet werden. Um die Kontinuit(cid:132)t des Marktzugangs f(cid:129)r Hersteller zu gew(cid:132)hrleisten, sind (cid:154)bergangsbestimmungen f(cid:129)r die mit der Entscheidung 97/347/EG (2) der Kommission geneh- migten Einrichtungen erforderlich. Die mit dieser Entscheidung angenommene technische Vorschrift entspricht der Stellungnahme des ACTE (cid:190) HAT FOLGENDE ENTSCHEIDUNG ERLASSEN: Artikel 1 (1) Diese Entscheidung gilt f(cid:129)r Endeinrichtungen, die in den Geltungsbereich der in Artikel 2 Absatz 1 genannten harmonisierten Norm fallen. (2) Mit dieser Entscheidung wird eine gemeinsame tech- nische Vorschrift f(cid:129)r die technischen Merkmale, die elek- trischen und mechanischen Schnittstellenanforderungen sowie f(cid:129)r das Zugangskontrollprotokoll von Endeinrich- (1) Die gemeinsame technische Vorschrift umfaßt die von der zust(cid:132)ndigen Normenorganisation erstellte harmo- nisierte Norm, die im geltenden Umfang den grundle- genden Anforderungen in Artikel 5 Buchstaben c) bis f) der Richtlinie 98/13/EG gerecht wird. Die Fundstelle dieser Norm ist dem Anhang zu entnehmen. (2) Endeinrichtungen, die unter diese Entscheidung fallen, m(cid:129)ssen der in Absatz 1 erw(cid:132)hnten gemeinsamen technischen Vorschrift entsprechen, die grundlegenden Anforderungen in Artikel 5 Buchstaben a) und b) der Richtlinie 98/13/EG erf(cid:129)llen und den Anforderungen aller (cid:129)brigen geltenden Richtlinien gen(cid:129)gen, insbeson- dere denen der Richtlinien 73/23/EWG (3) und 89/ 336/EWG (4) des Rates. Artikel 3 Die f(cid:129)r die Durchf(cid:129)hrung der Verfahren nach Artikel 10 der Richtlinie 98/13/EG benannten Stellen wenden nach Inkrafttreten dieser Entscheidung die im Anhang aufge- f(cid:129)hrte harmonisierte Norm auf Endeinrichtungen an, die unter Artikel 1 Absatz 1 dieser Entscheidung fallen, bzw. sorgen f(cid:129)r deren Anwendung. Artikel 4 (1) Die Entscheidung 97/347/EG wird mit Wirkung vom 20. Mai 1998 aufgehoben. (1) ABl. L 74 vom 12. 3. 1998, S. 1. (2) ABl. L 148 vom 6. 6. 1997, S. 24. (3) ABl. L 77 vom 26. 3. 1973, S. 29. (4) ABl. L 139 vom 23. 5. 1989, S. 19. L 232/20 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften 19. 8. 98 (2) Die Entscheidung 94/796/EG (1) wird mit Wirkung vom 20. Mai 1998 aufgehoben. (3) Endeinrichtungen, die aufgrund der Entscheidungen 94/796/EG und 97/347/EG der Kommission genehmigt wurden, k(cid:148)nnen weiterhin vertrieben und in Betrieb genommen werden. Diese Entscheidung ist an alle Mitgliedstaaten gerichtet. Artikel 5 Br(cid:129)ssel, den 17. Juni 1998 F(cid:129)r die Kommission Martin BANGEMANN Mitglied der Kommission (1) ABl. L 329 vom 20. 12. 1994, S. 1. 19. 8. 98 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften L 232/21 ANHANG Fundstelle der geltenden harmonisierten Norm Der Titel der in Artikel 2 dieser Entscheidung erw(cid:132)hnten harmonisierten Norm lautet: Integrated Services Digital Network (ISDN); Attachment requirements for terminal equipment to connect to an ISDN using ISDN primary rate access [Diensteintegrierendes Digitalnetz (ISDN); Anschaltebedingungen f(cid:129)r Endger(cid:132)te mit ISDN-Prim(cid:132)rmultiplexanschluß] ETSI Europ(cid:132)isches Institut f(cid:129)r Telekommunikationsnormen Sekretariat TBR 4: November 1995, ge(cid:132)ndert durch TBR 4 A1: Dezember 1997 (mit Ausnahme des Vorworts) Zusatzinformation Das Europ(cid:132)ische Institut f(cid:129)r Telekommunikationsnormen ist gem(cid:132)ß der Richtlinie 83/189/EWG des Rates (1) anerkannt. Die vorgenannte harmonisierte Norm wurde aufgrund eines nach den entsprechenden Verfahren der Richtlinie 83/189/EWG erteilten Auftrags erstellt. Der vollst(cid:132)ndige Text der obengenannten harmonisierten Norm ist bei folgenden Stellen erh(cid:132)ltlich: Europ(cid:132)isches Institut f(cid:129)r Telekommunikationsnormen 650, route des Lucioles F-06921 Sophia Antipolis Cedex Europ(cid:132)ische Kommission GD XIII/A/2 (cid:190) (BU 31, 1/7) Rue de la Loi/Wetstraat 200 B-1049 Br(cid:129)ssel oder kann bei allen anderen Organisationen angefordert werden, die ETSI-Normen zur Verf(cid:129)gung stellen. Eine Liste dieser Stellen ist im Internet unter der Adresse www. ispo. cec. be abrufbar. (1) ABl. L 109 vom 26. 4. 1983, S. 8


title: Reglamento (CE) n° 1258/98 de la Comisión de 17 de junio de 1998 por el que se fan las restituciones a la exportación del aceite de oliva

eurovoc_concepts:
export refund
olive oil

formats: pdf print

text: L 173/18 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 18. 6. 98 REGLAMENTO (CE) No 1258/98 DE LA COMISIÓN de 17 de junio de 1998 por el que se fijan las restituciones a la exportación del aceite de oliva LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Visto el Reglamento no 136/66/CEE del Consejo, de 22 de septiembre de 1966, por el que se establece una orga- nización común de mercados en el sector de las materias grasas (1), cuya última modificación la constituye el Regla- mento (CE) no 1581/96 (2), y, en particular, el apartado 3 de su artículo 3, Considerando que, en virtud de lo dispuesto en el artículo 3 del Reglamento no 136/66/CEE, cuando el precio en la Comunidad sea superior a las cotizaciones mundiales, la diferencia entre dichos precios puede cubrirse mediante una restitución a la exportación de aceite de oliva a los terceros países; Considerando que por el Reglamento (CEE) no 616/72 de la Comisión (3), cuya última modificación la constituye el Reglamento (CEE) no 2962/77 (4), se han adoptado las modalidades relativas a la fijación y a la concesión de la restitución a la exportación de aceite de oliva; Considerando que, en virtud de lo dispuesto en el apar- tado 3 del artículo 3 del Reglamento no 136/66/CEE, la restitución debe ser la misma para toda la Comunidad; Considerando que, con arreglo a lo dispuesto en el apar- tado 4 del artículo 3 del Reglamento no 136/66/CEE, la restitución para el aceite de oliva debe fijarse tomando en consideración la situación y las perspectivas de evolución, en el mercado de la Comunidad, de los precios del aceite de oliva y de las disponibilidades, así como de los precios del aceite de oliva en el marco mundial; que, no obstante, en el caso en que la situación del mercado mundial no permita determinar las cotizaciones más favorables del aceite de oliva, se podrá tener en cuenta el precio en el mercado de los principales aceites vegetales que compiten con el aceite de oliva y de la diferencia registrada a lo largo de un período representativo entre dicho precio y el del aceite de oliva; que el importe de la restitución no podrá ser superior a la diferencia existente entre el precio del aceite de oliva en la Comunidad y aquél en el mercado mundial, ajustado, en su caso, para tomar en consideración los gastos de exportación de los productos en este último mercado; Considerando que, con arreglo a lo dispuesto en la letra b) del párrafo tercero del apartado 3 del artículo 3 del Regla- mento no 136/66/CEE, se podrá decidir que la restitución sea fijada mediante adjudicación; que la adjudicación se referirá al importe de la restitución y se podrá limitar a determinados países de destino, determinadas cantidades, calidades y presentaciones; Considerando que, con arreglo a lo dispuesto en el párrafo segundo del apartado 3 del artículo 3 del Reglamento no 136/66/CEE, las restituciones para el aceite de oliva pueden fijarse a distintos niveles según el destino cuando la situación del mercado mundial o las exigencias especí- ficas de determinados mercados lo hagan necesario; Considerando que las restituciones deben fijarse por lo menos una vez por mes; que, en caso necesario, pueden modificarse entre tanto; Considerando que la aplicación de dichas modalidades a la situación actual de los mercados en el sector del aceite de oliva y, en particular, al precio de dicho producto en la Comunidad y en los mercados de los terceros países conduce a fijar la restitución en los importes consignados en el Anexo; Considerando que los tipos representativos de mercado definidos en el artículo 1 del Reglamento (CEE) no 3813/ 92 del Consejo (5), cuya última modificación la constituye el Reglamento (CE) no 150/95 (6), se utilizan para convertir el importe expresado en las monedas de los terceros países y sirven de base para la determinación de los tipos de conversión agraria de las monedas de los Estados miembros; que las disposiciones de aplicación y de deter- minación de tales conversiones se establecen en el Regla- mento (CEE) no 1068/93 de la Comisión (7), cuya última modificación la constituye el Reglamento (CE) no 961/ 98 (8); Considerando que las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité de gestión de las materias grasas, HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO: Artículo 1 Se fijan en los importes consignados en el Anexo las restituciones a la exportación de los productos contem- plados en la letra c) del apartado 2 del artículo 1 del Reglamento no 136/66/CEE. Artículo 2 El presente Reglamento entrará en vigor el 18 de junio de 1998. (1) DO 172 de 30. 9. 1966, p. 3025/66. (2) DO L 206 de 16. 8. 1996, p. 11. (3) DO L 78 de 31. 3. 1972, p. 1. (4) DO L 348 de 30. 12. 1977, p. 53. (5) DO L 387 de 31. 12. 1992, p. 1. (6) DO L 22 de 31. 1. 1995, p. 1. (7) DO L 108 de 1. 5. 1993, p. 106. (8) DO L 135 de 8. 5. 1998, p. 5. 18. 6. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 173/19 El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro. Hecho en Bruselas, el 17 de junio de 1998. Por la Comisión Franz FISCHLER Miembro de la Comisión ANEXO del Reglamento de la Comisión, de 17 de junio de 1998, por el que se fijan las restituciones a la exportación del aceite de oliva (en ecus/100 kg) Código del producto Importe de la restitución (1) 1509 10 90 9100 1509 10 90 9900 1509 90 00 9100 1509 90 00 9900 1510 00 90 9100 1510 00 90 9900 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 (1) Para los destinos a los que se refiere el artículo 34 del Reglamento (CEE) no 3665/87 de la Comisión (DO L 351 de 14. 12. 1987, p. 1), modificado así como para las exportaciones a países terceros. NB: Los códigos de productos, incluidas las notas a pie de página, se definen en el Reglamento (CEE) no 3846/87 de la Comisión, modificado


title: Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) Gabonin tasavallan rannikon edustalla harjoitettavaa kalastusta koskevan Euroopan yhteisön ja Gabonin tasavallan sopimuksen tekemisestä

eurovoc_concepts:
Gabon
financial compensation of an agreement
fishing agreement
fishing regulations
fishing rights

text: 31. 7. 98 FI(cid:218) Euroopan yhteis‰jen virallinen lehti C 240/7 II (Valmistavat s……d‰kset) KOMISSIO Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) Gabonin tasavallan rannikon edustalla harjoitettavaa kalastusta koskevan Euroopan yhteis‰n ja Gabonin tasavallan sopimuksen tekemisest… (98/C 240/05) KOM(1998) 376 lopull. - 98/0212(CNS) (Komission esitt…m… 17 p…iv…n… kes…kuuta 1998) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka Sopimuksen teksti on t…m…n asetuksen liitteen…. ottaa huomioon Euroopan yhteis‰n perustamissopimuk(cid:220) sen ja erityisesti sen 43 artiklan yhdess… 228 artiklan 2 kohdan ensimm…isen virkkeen ja 3 kohdan ensimm…i(cid:220) sen alakohdan kanssa, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon sek… katsoo, ett… Euroopan yhteis‰ ja Gabonin tasavalta ovat neuvotelleet ja parafoineet kalastussopimuksen, jossa turvataan yhtei(cid:220) s‰n kalastajille kalastusmahdollisuudet Gabonin tasaval(cid:220) lan suvereniteettiin tai laink…ytt‰valtaan kuuluvilla ve(cid:220) sill…, on yhteis‰n edun mukaista hyv…ksy… t…m… sopimus, ja on aiheellista m……ritt…… j…senvaltioiden kalastusmahdolli(cid:220) jakautuminen kalastussopimuksen yhteydess… suuksien k…ytett…v…n kalastusmahdollisuuksien perinteisen jaon mukaan ON ANTANUT T´M´N ASETUKSEN: 1 artikla Hyv…ksyt……n yhteis‰n puolesta Gabonin rannikon edus(cid:220) talla harjoitettavaa kalastusta koskeva Euroopan yhteis‰n ja Gabonin tasavallan sopimus. 2 artikla P‰yt…kirjassa vahvistetut kalastusmahdollisuudet jaetaan j…senvaltioiden kesken seuraavasti: a)(cid:217)nuottaa k…ytt…v…t tonnikala(cid:220)alukset: Espanja: 22 alusta Ranska: 20 alusta b) pintasiima(cid:220)alukset: Espanja: 28 alusta Portugali: 5 alusta. Jos n…iden j…senvaltioiden lisenssihakemukset eiv…t kata p‰yt…kirjassa vahvistettuja kalastusmahdollisuuksia koko(cid:220) naan, komissio voi ottaa huomioon jonkin toisen j…sen(cid:220) valtion lisenssihakemukset. 3 artikla Neuvoston puheenjohtajalla on oikeus nimet… henkil‰t, joilla on valtuudet allekirjoittaa p‰yt…kirja yhteis‰… sito(cid:220) vasti. 4 artikla T…m… asetus tulee voimaan kolmantena p…iv…n… sen j…l(cid:220) keen, kun se on julkaistu Euroopan yhteis‰jen virallisessa lehdess…. T…m… asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sit… sovel(cid:220) letaan sellaisenaan kaikissa j…senvaltioissa


title: Commission Regulation (EC) No 1250/98 of 17 June 1998 altering the export refunds on white sugar and raw sugar exported in the natural state

eurovoc_concepts:
export refund
raw sugar
white sugar

text: 18. 6. 98 EN Official Journal of the European Communities L 173/5 COMMISSION REGULATION (EC) No 1250/98 of 17 June 1998 altering the export refunds on white sugar and raw sugar exported in the natural state THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES, Having regard to the Treaty establishing the European Community, Having regard to Council Regulation (EEC) No 1785/81 of 30 June 1981 on the common organization of the markets in the sugar sector (1), as last amended by Regula- tion (EC) No 1599/96 (2), and in particular the second subparagraph of Article 19 (4) thereof, Whereas the refunds on white sugar and raw sugar exported in the natural state were fixed by Commission Regulation (EC) No 1201/98 (3); Whereas it follows from applying the detailed rules contained in Regulation (EC) No 1201/98 to the informa- tion known to the Commission that the export refunds at present in force should be altered to the amounts set out in the Annex hereto, HAS ADOPTED THIS REGULATION: Article 1 The export refunds on the products listed in Article 1 (1) (a) of Regulation (EEC) No 1785/81, undenatured and exported in the natural state, as fixed in the Annex to Regulation (EC) No 1201/98 are hereby altered to the amounts shown in the Annex hereto. Article 2 This Regulation shall enter into force on 18 June 1998. This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States. Done at Brussels, 17 June 1998. For the Commission Franz FISCHLER Member of the Commission (1) OJ L 177, 1. 7. 1981, p. 4. (2) OJ L 206, 16. 8. 1996, p. 43. (3) OJ L 166, 11. 6. 1998, p. 8. L 173/6 EN Official Journal of the European Communities 18. 6. 98 to the Commission Regulation of 17 June 1998 altering the export refunds on white sugar and raw sugar exported in its unaltered state ANNEX Product code 1701 11 90 9100 1701 11 90 9910 1701 11 90 9950 1701 12 90 9100 1701 12 90 9910 1701 12 90 9950 Amount of refund (cid:190) ECU/100 kg (cid:190) 40,92 40,70 40,92 40,70 (1) (1) (2) (1) (1) (2) (cid:190) ECU/1 % of sucrose (cid:253) 100 kg (cid:190) 1701 91 00 9000 0,4448 1701 99 10 9100 1701 99 10 9910 1701 99 10 9950 (cid:190) ECU/100 kg (cid:190) 44,48 44,24 44,24 (cid:190) ECU/1 % of sucrose (cid:253) 100 kg (cid:190) 1701 99 90 9100 0,4448 (1) Applicable to raw sugar with a yield of 92 %; if the yield is other than 92 %, the refund applicable is calculated in accordance with the provisions of Article 17a (4) of Regulation (EEC) No 1785/81. (2) Fixing suspended by Commission Regulation (EEC) No 2689/85 (OJ L 255, 26. 9. 1985, p. 12), as amended by Regulation (EEC) No 3251/85 (OJ L 309, 21. 11. 1985, p. 14)