title: 98/485/ΕΚ: Σύσταση της Επιτροπής της 1ης Ιουλίου 1998 σχετικά με τα προϊόντα παιδικής φροντίδας και τα παιχνίδια που προορίζονται για στοματική χρήση από παιδιά ηλικίας κάτω των τριών ετών, τα οποία είναι κατασκευασμένα από μαλακό PVC που περιέχει ορισμένες φθαλικές ενώσεις [κοινοποιηθείσα υπό τον αριθμό SEC(1998) 738]

eurovoc_concepts:
early childhood
plastics
product safety
public health
toy industry

text: 5. 8. 98 EL Ep(cid:148)sglg Evgleq(cid:148)da tym Euqypa(cid:152)j(cid:150)m Joimot(cid:147)tym L 217/35 EPITQOPG SUSTASG TGS EPITQOPGS tgr 1gr Iouk(cid:148)ou 1998 swetij(cid:145) le ta pqo(cid:152)(cid:149)mta paidij(cid:147)r vqomt(cid:148)dar jai ta paiwm(cid:148)dia pou pqooq(cid:148)fomtai cia stolatij(cid:147) wq(cid:147)sg ap(cid:149) paidi(cid:145) gkij(cid:148)ar j(cid:145)ty tym tqi(cid:150)m et(cid:150)m, ta opo(cid:148)a e(cid:148)mai jatasjeuasl(cid:146)ma ap(cid:149) lakaj(cid:149) PVC pou peqi(cid:146)wei oqisl(cid:146)mer vhakij(cid:146)r em(cid:150)seir [joimopoighe(cid:148)sa up(cid:149) tom aqihl(cid:149) SEC(1998) 738] (98/485/EJ) G EPITQOPG TYM EUQYPA(cid:136)JYM JOIMOTGTYM, (cid:130)womtar up(cid:149)xg: tg sumh(cid:147)jg cia tgm (cid:148)dqusg tgr Euqypa(cid:152)j(cid:147)r Joim(cid:149)tgtar, jai id(cid:148)yr to (cid:145)qhqo 155 de(cid:151)teqg peq(cid:148)ptysg, Ejtil(cid:150)mtar: (cid:149)ti dum(cid:145)lei tgr sumh(cid:147)jgr cia tgm (cid:148)dqusg tgr Euqypa(cid:152)j(cid:147)r Joim(cid:149)tgtar, g Joim(cid:149)tgta pq(cid:146)pei ma sulb(cid:145)kkei stgm ep(cid:148)- teung uxgko(cid:151) epip(cid:146)dou pqostas(cid:148)ar tgr uce(cid:148)ar tym jata- makyt(cid:150)m· (cid:149)ti s(cid:151)lvyma le to (cid:145)qhqo 3 tgr odgc(cid:148)ar 92/59/EOJ tou Sulbouk(cid:148)ou, tgr 29gr Ioum(cid:148)ou 1992, cia tg cemij(cid:147) asv(cid:145)keia tym pqo(cid:152)(cid:149)mtym (1), l(cid:149)mom ta asvak(cid:147) pqo(cid:152)(cid:149)mta pq(cid:146)pei ma diat(cid:148)hemtai stgm acoq(cid:145)· (cid:149)ti g odgc(cid:148)a episgla(cid:148)mei idiai- t(cid:146)qyr tgm am(cid:145)cjg diasv(cid:145)kisgr uxgko(cid:151) epip(cid:146)dou pqosta- s(cid:148)ar cia tgm uce(cid:148)a jai tgm asv(cid:145)keia tym paidi(cid:150)m· (cid:149)ti g epistglomij(cid:147) epitqop(cid:147) cia tgm tonij(cid:149)tgta, tgm oijo- tonij(cid:149)tgta jai to peqib(cid:145)kkom (EETOP), tgr opo(cid:148)ar tg cm(cid:150)lg f(cid:147)tgse g Epitqop(cid:147), cmylod(cid:149)tgse stir 24 Apqik(cid:148)ou 1998 jai en(cid:146)dyse sulpkgqylatij(cid:146)r dieujqim(cid:148)seir stir 16 Ioum(cid:148)ou 1998, swetij(cid:145) le tir epipt(cid:150)seir pou (cid:146)wei stgm uce(cid:148)a tym paidi(cid:150)m g wqgsilopo(cid:148)gsg oqisl(cid:146)mym paiwmidi(cid:150)m jai pqo(cid:152)(cid:149)mtym paidij(cid:147)r vqomt(cid:148)dar ap(cid:149) lakaj(cid:149) PVC pou peqi(cid:146)- wei vhakij(cid:146)r em(cid:150)seir· (cid:149)ti stg cm(cid:150)lg aut(cid:147) ejvq(cid:145)fei tgm amgsuw(cid:148)a tgr swetij(cid:145) le tgm (cid:146)jhesg tym paidi(cid:150)m se oqi- sl(cid:146)mer ap(cid:149) aut(cid:146)r tir vhakij(cid:146)r em(cid:150)seir· (cid:149)ti g EETOP sum(cid:146)stgse eidij(cid:149)teqa ma lgm sglei(cid:150)metai up(cid:146)qbasg oqisl(cid:146)mym oqiaj(cid:150)m til(cid:150)m letam(cid:145)steusgr cia tir vhakij(cid:146)r em(cid:150)seir DINP, DEHP, DBP, DIDP, DNOP jai BBP oi opo(cid:148)er ejk(cid:151)omtai ap(cid:149) ta paiwm(cid:148)dia jai ta paidojo- lij(cid:145) pqo(cid:152)(cid:149)mta pou e(cid:148)mai jatasjeuasl(cid:146)ma ap(cid:149) lakaj(cid:149) PVC jai pqooq(cid:148)fomtai cia stolatij(cid:147) wq(cid:147)sg ap(cid:149) paidi(cid:145) j(cid:145)ty tym tqi(cid:150)m et(cid:150)m· (cid:149)ti e(cid:148)mai sglamtij(cid:149) ma hesp(cid:148)soum ta jq(cid:145)tg l(cid:146)kg ta apa- qa(cid:148)tgta l(cid:146)tqa pou ha diasvak(cid:148)foum uxgk(cid:149) ep(cid:148)pedo pqo- stas(cid:148)ar tgr uce(cid:148)ar tym paidi(cid:150)m se sw(cid:146)sg le aut(cid:145) ta pqo(cid:152)(cid:149)mta, em amalom(cid:147) tgr evaqloc(cid:147)r l(cid:149)milym joimotij(cid:150)m l(cid:146)tqym· (cid:149)ti e(cid:148)mai dumat(cid:149)m se oqisl(cid:146)mer peqipt(cid:150)seir ma sgleiyhe(cid:148) up(cid:146)qbasg tym em k(cid:149)cy oqiaj(cid:150)m til(cid:150)m· (cid:149)ti e(cid:148)mai epol(cid:146)myr sglamtij(cid:149) ta jq(cid:145)tg l(cid:146)kg ma epibk(cid:146)poum, sto pka(cid:148)sio tym jat(cid:145)kkgkym epakghe(cid:151)seym, ta ep(cid:148)peda (cid:146)jhesgr tym pai- di(cid:150)m stir vhakij(cid:146)r em(cid:150)seir g opo(cid:148)a emd(cid:146)wetai ma pqojkghe(cid:148) ap(cid:149) tgm (cid:146)jwusg tym ousi(cid:150)m aut(cid:150)m jat(cid:145) jat(cid:145) tg wq(cid:147)sg tym em k(cid:149)cy pqo(cid:152)(cid:149)mtym· (cid:149)ti e(cid:148)mai sglamtij(cid:149) ma amtakk(cid:145)ssoum ta jq(cid:145)tg l(cid:146)kg pkgqovoq(cid:148)er swetij(cid:145) le tir leh(cid:149)dour dojil(cid:147)r jai l(cid:146)tqgsgr pou wqgsilopoio(cid:151)mtai cia tir em k(cid:149)cy epakghe(cid:151)seir jah(cid:150)r jai swetij(cid:145) le ta apotek(cid:146)slata pou pqoj(cid:151)ptoum jai ma sumeqc(cid:145)fomtai letan(cid:151) tour jai le tgm Epitqop(cid:147), pqojeil(cid:146)- mou ma jatak(cid:147)noule, em amalom(cid:147) liar tupopoigl(cid:146)mgr leh(cid:149)- dou, se lia jat(cid:145) to dumat(cid:149)m sumejtij(cid:147) pqos(cid:146)ccisg sto s(cid:151)moko tgr Joim(cid:149)tgtar· (cid:149)ti ha pq(cid:146)pei, letan(cid:151) (cid:145)kkym, ma enetasto(cid:151)m sto pka(cid:148)sio tgr em k(cid:149)cy sumeqcas(cid:148)ar ta apotek(cid:146)slata tgr lek(cid:146)tgr pou dien(cid:145)cetai stir J(cid:145)ty W(cid:150)qer ap(cid:149) to Rijksinstituut voor Volksgezondheid en Milieu (cid:190) RIVM (jqatij(cid:149) imstito(cid:151)to cia tg dgl(cid:149)sia uce(cid:148)a jai to peqib(cid:145)kkom), g opo(cid:148)a emd(cid:146)wetai ma epitq(cid:146)xei tom jahoqisl(cid:149) liar joim(cid:147)r leh(cid:149)dou amavoq(cid:145)r· (cid:149)ti, se peq(cid:148)ptysg pou (cid:146)ma jq(cid:145)tor l(cid:146)kor epib(cid:145)kei peqioqi- slo(cid:151)r stg di(cid:145)hesg stgm acoq(cid:145) tym pqo(cid:152)(cid:149)mtym sta opo(cid:148)a amav(cid:146)qetai g paqo(cid:151)sa s(cid:151)stasg, ha pq(cid:146)pei ma emgleq(cid:150)sei tgm Epitqop(cid:147) s(cid:151)lvyma le tg diadijas(cid:148)a pou pqobk(cid:146)petai sto (cid:145)qhqo 7 tgr odgc(cid:148)ar 92/59/EOJ cia tg cemij(cid:147) asv(cid:145)- keia tym pqo(cid:152)(cid:149)mtym, (cid:149)tam pq(cid:149)jeitai cia pqo(cid:152)(cid:149)mta paidij(cid:147)r vqomt(cid:148)dar, sto (cid:145)qhqo 7 tgr odgc(cid:148)ar 88/378/EOJ (2), tou Sulbouk(cid:148)ou, tgr 3gr La(cid:155)ou 1988, cia tgm asv(cid:145)keia tym paiwmidi(cid:150)m, (cid:149)tam pq(cid:149)jeitai cia paiwm(cid:148)dia, (cid:147) s(cid:151)lvyma le tg diadijas(cid:148)a tou (cid:145)qhqou 8 tgr odgc(cid:148)ar 92/59/EOJ, am hey- qe(cid:148)tai (cid:149)ti up(cid:145)qwei sobaq(cid:149)r jai (cid:145)lesor j(cid:148)mdumor jai ma pqobe(cid:148), emdewol(cid:146)myr, se amajo(cid:148)mysg pqor tgm Epitqop(cid:147) s(cid:151)lvyma (1) EE L 228 tgr 11. 8. 1992, s. 24. (2) EE L 187 tgr 16. 7. 1988, s. 1. L 217/36 EL Ep(cid:148)sglg Evgleq(cid:148)da tym Euqypa(cid:152)j(cid:150)m Joimot(cid:147)tym 5. 8. 98 le tgm odgc(cid:148)a 83/189/EOJ tou Sulbouk(cid:148)ou, tgr 28gr Laq- t(cid:148)ou 1983, g opo(cid:148)a pqobk(cid:146)pei lia diadijas(cid:148)a pkgqov(cid:149)qgsgr stom tol(cid:146)a tym tewmij(cid:150)m pqot(cid:151)pym jai pqodiacqav(cid:150)m (1), pqaclatopoio(cid:151)m jai cia ta sulpeq(cid:145)slata sta opo(cid:148)a jatak(cid:147)coum. Ta jq(cid:145)tg l(cid:146)kg jako(cid:151)mtai ma paq(cid:145)swoum tir pq(cid:150)ter pkgqovoq(cid:148)er pqim ap(cid:149) to t(cid:146)kor Auco(cid:151)stou tou 1998. SUMISTA: (cid:129)qhqo 1 1. Ta jq(cid:145)tg l(cid:146)kg kalb(cid:145)moum ta apaqa(cid:148)tgta l(cid:146)tqa pqo- jeil(cid:146)mou ma diasvak(cid:148)foum uxgk(cid:149) ep(cid:148)pedo pqostas(cid:148)ar tgr uce(cid:148)ar tym paidi(cid:150)m se sw(cid:146)sg le ta pqo(cid:152)(cid:149)mta paidij(cid:147)r vqomt(cid:148)dar jai ta paiwm(cid:148)dia pou pqooq(cid:148)fomtai cia stola- tij(cid:147) wq(cid:147)sg ap(cid:149) paidi(cid:145) j(cid:145)ty tym tqi(cid:150)m et(cid:150)m, ta opo(cid:148)a e(cid:148)mai jatasjeuasl(cid:146)ma ap(cid:149) lakaj(cid:149) PVC pou peqi(cid:146)wei vha- kij(cid:146)r em(cid:150)seir, jai eidij(cid:149)teqa tir ous(cid:148)er vhakij(cid:149)r di-iso- momukest(cid:146)qar (DINP), vhakij(cid:149)r di-(2-aihukenuk) est(cid:146)qar (DEHP), vhakij(cid:149)r diboutukest(cid:146)qar (DBP), vhakij(cid:149) di-iso- dej(cid:151)kio (DIDP), vhakij(cid:149)r di-g-ojtukest(cid:146)qar (DNOP), vhakij(cid:149)r boutuk-bemfukest(cid:146)qar (BBP). Idia(cid:148)teqg pqosow(cid:147) pq(cid:146)pei ma dohe(cid:148) stir ous(cid:148)er DINP jai DEHP. 2. Sto pka(cid:148)sio tym ek(cid:146)cwym pou avoqo(cid:151)m ta em k(cid:149)cy pqo(cid:152)(cid:149)mta, ta jq(cid:145)tg l(cid:146)kg epibk(cid:146)poum, l(cid:146)sy jat(cid:145)kkgkym epakghe(cid:151)seym, ta ep(cid:148)peda letam(cid:145)steusgr tym ousi(cid:150)m aut(cid:150)m, sumejtil(cid:150)mtar tg cm(cid:150)lg cia tir vhakij(cid:146)r em(cid:150)seir sta paiwm(cid:148)dia tgm opo(cid:148)a en(cid:146)dyse g epistglomij(cid:147) epitqop(cid:147) cia tgm tonij(cid:149)tgta, tgm oijonij(cid:149)tgta jai to peqib(cid:145)kkom (EETOP) stir 24 Apqik(cid:148)ou 1998, jai id(cid:148)yr tir oqiaj(cid:146)r til(cid:146)r (cid:146)jwusgr tym vhakij(cid:150)m em(cid:150)seym pou pqo(cid:146)qwomtai ap(cid:149) ta pqo(cid:152)(cid:149)mta aut(cid:145), oi opo(cid:148)er sumist(cid:150)mtai ap(cid:149) tgm em k(cid:149)cy epitqop(cid:147) jai sulpeqikalb(cid:145)momtai sto paq(cid:145)qtgla. 3. Ta jq(cid:145)tg l(cid:146)kg emgleq(cid:150)moum tajtij(cid:145) tgm Epitqop(cid:147) cia tir leh(cid:149)dour dojil(cid:147)r jai l(cid:146)tqgsgr pou wqgsilopoio(cid:151)m cia tom pqosdioqisl(cid:149) tym epip(cid:146)dym tgr em k(cid:149)cy letam(cid:145)- steusgr, cia ta apotek(cid:146)slata tym epakghe(cid:151)seym pou Ta jq(cid:145)tg l(cid:146)kg sullet(cid:146)woum stgm amtakkac(cid:147) pkgqo- 4. voqi(cid:150)m le ta (cid:145)kka jq(cid:145)tg l(cid:146)kg jah(cid:150)r jai se eqcas(cid:148)er, oi opo(cid:148)er (cid:146)woum sjop(cid:149) tg diasv(cid:145)kisg liar sumejtij(cid:147)r pqos(cid:146)c- cisgr so f(cid:147)tgla tym leh(cid:149)dym dojil(cid:147)r jai l(cid:146)tqgsgr jai tom pqosdioqisl(cid:149) liar joim(cid:147)r leh(cid:149)dou, jai ha oqcamyho(cid:151)m ap(cid:149) tgm Epitqop(cid:147). (cid:129)qhqo 2 Jat(cid:145) tgm (cid:146)mmoia tgr paqo(cid:151)sar s(cid:151)stasgr moo(cid:151)mtai: 1. «paiwm(cid:148)di»: j(cid:145)he pqo(cid:152)(cid:149)m to opo(cid:148)o (cid:146)wei epimoghe(cid:148) (cid:147) pqoo- q(cid:148)fetai pqovam(cid:150)r cia wq(cid:147)sg ap(cid:149) paidi(cid:145) le sjop(cid:149) to paiwm(cid:148)di· 2. «pqo(cid:152)(cid:149)m paidij(cid:147)r vqomt(cid:148)dar»: j(cid:145)he pqo(cid:152)(cid:149)m pou sjop(cid:149) (cid:146)wei tg deuj(cid:149)kumsg tou (cid:151)pmou jai tgr wak(cid:145)qysgr jah(cid:150)r jai tgr diatqov(cid:147)r jai tou hgkaslo(cid:151) tym paidi(cid:150)m. (cid:129)qhqo 3 G paqo(cid:151)sa s(cid:151)stasg apeuh(cid:151)metai sta jq(cid:145)tg l(cid:146)kg. Bqun(cid:146)kker, 1 Iouk(cid:148)ou 1998. Cia tgm Epitqop(cid:147) Emma BONINO L(cid:146)kor tgr Epitqop(cid:147)r (1) EE L 109 tgr 26. 4. 1983, s. 8. 5. 8. 98 EL Ep(cid:148)sglg Evgleq(cid:148)da tym Euqypa(cid:152)j(cid:150)m Joimot(cid:147)tym L 217/37 PAQAQTGLA Ous(cid:148)a L(cid:146)cistg amejt(cid:147) ejwe(cid:149)lemg pos(cid:149)tgta (1) (mg) DINP DNOP DEHP DIDP BBP DBP 1,2 3,0 0,4 2,0 6,8 0,8 (1) Oi pos(cid:149)tgter aut(cid:146)r amav(cid:146)qomtai se de(cid:148)cla epiv(cid:145)meiar 10 cm2, peq(cid:148)odo dojil(cid:147)r di(cid:145)qjeiar 6 yq(cid:150)m jai paid(cid:148) b(cid:145)qour 8 kg


title: L'agricoltura europea : Un'agricoltura per l'Europa di domani.

eurovoc_concepts:
common agricultural policy
economic and social cohesion
reform of the CAP
rural development


title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Utnyttjande av typiska kvalitetsjordbruksprodukter som utvecklingsverktyg inom den nya gemensamma jordbrukspolitiken"

eurovoc_concepts:
agricultural product
common agricultural policy
designation of origin
product quality

formats: html pdf print

text: C 284/62 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 14. 9. 98 Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Utnyttjande av typiska kvalitetsjord- bruksprodukter som utvecklingsverktyg inom den nya gemensamma jordbrukspolitiken” (98/C 284/12) Den 29 januari 1998 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 23. 3 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande om ”Utnyttjande av typiska kvalitetsjord- bruksprodukter som utvecklingsverktyg inom den nya gemensamma jordbrukspolitiken”. Sektionen för jordbruk och fiskeri, som ansvarat för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 16 juni 1998. Föredragande var Maria Luı´sa Santiago. Vid sin 356:e plenarsession den 1-2 juli 1998 (sammanträdet den 1 juli) antog Ekonomiska och sociala kommittén enhälligt följande yttrande. 1. Inledning Beslutet att utarbeta ett yttrande på eget initiativ 1. 1. om typiska kvalitetsjordbruksprodukter som utveck- lingsverktyg inom den nya gemensamma jordbrukspoli- tiken togs av Ekonomiska och sociala kommittén mot bakgrund av att det är väsentligt att sådana produkter utnyttjas och främjas. Besöket som sektionen för jord- bruk och fiskeri gjorde i Douro-regionen i Portugal under sitt sammanträde där den 18-19 september 1998 gav ytterligare inspiration till detta yttrande. 1. 2. Standardiseringen och tendensen till likformning av många livsmedelsprodukters egenskaper är både en konsekvens av och ett upphov till ett ökat utbud av produkter på marknaden. Men detta kan också påverka utbudet av ett antal produkter som har specifika egenskaper och ett nära samband med ursprungsplats och produktionsmetoder och en ständigt högre kvalitet som är specifik och svår att efterhärma. och att detta i sin tur leder till en stabilare produktions- och sysselsättningssituation. Detta leder samtidigt till att lokalbefolkningens levnadsstandard höjs och bidrar alltså till en positiv utveckling av landsbygden genom åtgärder för integrerad lokal utveckling. 2. Allmänna kommentarer 2. 1. Det europeiska jordbruket innebär inte bara produktion av jordbruksprodukter, livsmedel och annat, som är nyttiga och av god kvalitet. Det spelar även en betydelsefull roll för sysselsättningen och den regionala utvecklingen genom att det bidrar till att bevara arbets- tillfällen och en levande landsbygd, den lokala kulturen och traditionerna, naturresurserna, miljön och naturen. 2. 2. Det europeiska jordbrukets identitet grundar sig på jämvikten mellan människor, produktion och landsbygd, dess mänskliga dimension och kulturarvet. 1. 3. Typiska kvalitetsprodukter är sådana produkter som genom unika framställningsmetoder framställs av förstklassiga råvaror och vars speciella utseende och smak gör dem mer tilltalande än andra liknande produk- ter i och med att dessa egenheter alltid är bundna till ett visst område. 2. 3. Mot bakgrund av den påtagliga och ökande liberaliseringen av marknaderna och i samband med reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken är det nödvändigt att öka mångfalden i jordbruksproduktionen i syfte att uppnå en bättre balans mellan utbud och efterfrågan på marknaden. 1. 4. Förekomsten av dessa produkter är ofta knuten till förhållanden som är svåra eller omöjliga att imitera utanför ursprungsområdet. Om dessa specifika förhål- landen och egenheter inte blir erkända och skyddade kan dessa produkter inte finnas kvar på marknaden. Ett erkännande är en viktig faktor för deras fortsatta mervärde, vilket gynnar alla i produktionskedjan och i synnerhet jordbrukaren. 2. 3. 1. Produktionen av typiska kvalitetsprodukter utgör enligt kommissionens uppskattningar endast 10 % av jordbruksproduktionen i EU och 20 % av mervärdet. Om man lyckas höja dessa siffror kan dessa produkters betydelse på marknaden öka och bli nyckeln till ett ekonomiskt uppsving i de mindre gynnade jordbruksom- rådena. Den aktuella reformen av jordbrukspolitiken måste få en sådan inriktning. 1. 5. När en produkt har fått erkännande som kvali- tetsprodukt är det mycket lättare att den får mervärde 2. 4. EU har jordbruksprodukter med en begränsad produktion som på grund av sitt ursprung eller sina speciella framställningsmetoder skiljer sig ifrån liknande 14. 9. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 284/63 produkter på marknaden och där det väsentliga inte är masstillverkning utan livsmedlens kvalitet. Producentsamarbete i kooperativ och liknande organisa- tionsformer kan bidra avsevärt till detta. 2. 4. 1. En ökning av utbudet av kvalitetsprodukter förutsätter att dessa ur konsumentens synvinkel är säkra och typiska i fråga om smak, konsistens och utseende. De skall också vara någorlunda jämna i smak och andra typiska kännetecken och ha genomgått en tillförlitlig kvalitetskontroll samt vara olika andra produkter av samma slag. 2. 4. 2. Vid framställningen av en typisk kvalitetspro- dukt används traditionella metoder och recept och därför behövs inte speciella förhållningsregler eller tillsatser. Man använder inte heller metoder eller produk- ter som är skadliga för miljön, vilket ökar konsumenter- nas förtroende för dessa traditionella produkter. 2. 5. Att främja och öka utbudet av dessa kvalitetspro- dukter kan innebära ett uppsving för landsbygden, särskilt i de mindre gynnade eller perifera områdena och bergsområdena (som 80 % av dessa produkter kommer ifrån). Dessa produkter har dessutom ett kulturellt värde som är viktigt för en hållbar landsbygdsutveckling, lokalbefolkningens möjlighet att bo kvar och skapandet av nya arbetstillfällen. 2. 5. 1. Trots att man vid framställning av kvalitetspro- dukter skulle kunna utnyttja teknologiska innovationer och arbetsbesparande metoder kräver de stränga och vedertagna traditionella metoderna som används att man begagnar sig av en hel del arbetskraft. 2. 5. 2. Framställningen av dessa produkter medför ofta att man behöver anställa mer arbetskraft, vilket vittnar om ett högre mervärde. 2. 6. De två rättsliga gemenskapsinstrument som be- handlar skyddet av ursprungsbeteckning och geografisk beteckning för jordbruksprodukter och livsmedel [för- ordning (EEG) nr 2081/92] samt skyddet av särart [förordning (EEG) nr 2082/92] har visat sig kunna främja jordbruksproduktionen. 2. 6. 1. Bestämmelser om kvalitet och urpsrungsbe- teckning enbart för vin återfinns i rådets förordning (EEG) nr 823/87, där särskilda bestämmelser som gäller kvalitetsviner producerade i speciella områden återfinns. 2. 6. 3. Förutom det värde som ligger i att själva produktnamnet (geografiskt eller hävdvunnet) är skyd- dat, har det varit ytterst värdefullt att respektive produ- center blivit medvetna om att de faktiskt ingår i en produktionsform som de själva har byggt upp och befäst genom ett frivilligt åtagande. Detta underlättar ett gemensamt uppträdande av alla berörda parter (produ- center och distributörer) som kan kan utnyttja den möjlighet som en branschövergripande samordning erbjuder. 2. 6. 4. De positiva effekterna av dessa gemenskaps- instrument visar sig med all tydlighet i bättre produk- tionsförhållanden för vissa produkter, en ständig ökning av producenter, respekt för naturliga produktionsförhål- landen och miljön, ökade intäkter för producenterna. 2. 6. 5. Framstegen vad beträffar marknadsföring är också uppenbara, särskilt med avseende på produkternas förpackning och utseende. Det lockar fler konsumenter att köpa dessa produkter och leder till att nya marknads- andelar erövras. 2. 6. 6. En viktig faktor är det ökande antal försälj- ningsställen, även varuhus, som är intresserade av dessa produkter och ser till att skylta med dem på ett tilltalande sätt. Detta sporrar företag som satsar på kvalitetsprodukter till fortsatta ansträngningar. Europeiska 2. 7. 1992 gemenskaper skyddsordningar för ursprungsbeteckningar, geografis- ka beteckningar och särartsskydd. upprättade 2. 7. 1. Vad är en skyddad ursprungsbeteckning? 2. 7. 1. 1. Ursprungsbeteckning är beteckningen på en produkt vars framställning och bearbetning sker i ett begränsat geografiskt område enligt erkända och kontrollerade metoder. I konsumenternas intresse kan ursprungsbe- 2. 7. 1. 2. teckningen eventuellt ersättas med traditionella beteck- ningar (den franska A. O. C, den italienska D. O. C) eller med den spanska beteckningen ”denominacio´n de origen” eller den portugisiska ”denominaça˜o de origem controlada”. 2. 7. 2. Vad är en skyddad geografisk beteckning? 2. 6. 2. Fastän antalet produkter med ursprungsbe- teckning och geografisk beteckning är ansenligt är det nödvändigt att öka deras konkurrenskraft genom bättre försäljningsorganisation, teknisk modernisering och genom att utveckla lämpliga marknadsföringsmetoder, vilka bör beaktas i de regionala utvecklingsprojekten. 2. 7. 2. 1. En geografisk beteckning förutsätter att det finns ett geografiskt samband i åtminstone ett skede i produktionen, bearbetningen eller beredningen. Om detta är fallet kan den geografiska beteckningen stå på förpackningen. C 284/64 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 14. 9. 98 2. 7. 3. Vad är skyddad särart? Skyddad särart innebär inte att ursprunget 2. 7. 3. 1. anges, utan det betecknar att produkten kännetecknas av en hävdvunnen sammansättning eller ett hävdvunnet odlings- eller förädlingssätt. 2. 8. Den ökande tendensen hos konsumenterna att efterfråga livsmedel av hög kvalitet gör det nödvändigt att öka utbudet av dessa produkter som ofta bara är kända och uppskattade av ett fåtal. 2. 8. 1. Eftersom gemensamma jordbrukspolitiken kan göra det svårare för vissa av dessa produkter att förekomma och spridas på marknaden är det angeläget att genomföra kampanjer för att främja och sprida dem inom och utom gemenskapen. Dessa kampanjer kan finansieras med gemenskapsmedel som är anslagna till detta och leda till en ändamålsenlig inventering och ökad kännedom om framställningsmetoderna. Målsättningen skulle vara att väcka konsumenternas intresse och påverka dem till att oftare välja typiska kvalitetspro- dukter. 3. Ett särskilt exempel: Portvinsregionen 3. 1. Det finns en mängd typiska kvalitetsprodukter inom Europiska unionen och ett bevis på detta är det stora antal produkter som redan är registrerade. 3. 1. 1. Avsikten med detta yttrande är att framhålla betydelsen av alla typiska kvalitetsprodukter, men vi skall här begränsa oss till portvin och det område där det produceras, Douro-regionen. 3. 2. Douro-regionen med sitt speciella vinodlingssätt och uppskattade vin som är känt över hela världen är den första region i världen som fick en egen beteckning (under 1 700-talets andra hälft). Regionen är ett levande exempel på hur ett jordbruksområde förändrats till ett område med högkvalitativ produktion genom befolk- ningens påhittighet, kunnighet och kraft. 3. 3. Den avgränsade Douro-regionen har ett uttalat Medelhavsklimat med heta och torra somrar och en relativt liten årlig nederbörd och består av en smal landremsa i Douro-dalen som sträcker sig från Barquei- ros till spanska gränsen. 3. 4. Här finner man särpräglade naturförhållanden som påverkas av Douro-floden nedanför Armamar med skyddade dalgångar och skifferjord. Den ursprungliga låga vegetationen har ersatts av terrassodlingar som började byggas i början av 1 600-talet. Uppbyggnaden av terrassodlingar i olika nivåer för att binda jorden har krävt en enorm mänsklig arbetsinsats och man fortsätter att underhålla detta terrassystem som har resulterat i ett ytterst särpräglat och vackert jordbrukslandskap. Det har utvecklats ett nära samband mellan kvaliteten på produkten och landskapets skönhet. 3. 5. Trots de stora teknologiska förändringar som skett sedan 1 700-talet till våra dagar har de metoder som används vid vinodlingen bidragit till att bevara balansen mellan odling och miljö. De smala terrasserna gör det nödvändigt att 3. 6. använda sig av traditionell teknik som kräver stor arbetskraft. Vinodlingarna är maximalt utsatta för solljus och har en jordmån som även fångar upp solvärmen, vilket ger upphov till kraftigt portvin av hög kvalitet. 3. 7. En viss förändring har skett i terrassernas utform- ning då de har anpassats till mekanisering. Vägar för maskiner har byggts vid terrassernas kortändar men detta har inte nämnvärt förändrat landskapets utseende. 3. 8. Det förekommer också övergivna terrassodlingar där odlingen övergavs efter att vinstockarna drabbats av vinlusen. Dessa terrasser är numera övervuxna men har på vissa ställen använts i samband med skogsplanteringsprojekt. Förutom vinodling förekommer i området halv- 3. 9. intensiv blomsterodling och fruktodling, vilket har en positiv ekonomisk inverkan på det traditionella jordbruket samtidigt som litet mark tas i anspråk. Denna odling, som sker i skyddade dalgångar, utgör ett komplement till vinodlingen och är avgörande för livsuppehället. 3. 10. Portvinsregionens särprägel beskrevs av den amerikanska geografen Dan Stanislawski 1970 på följan- de sätt: ”Portvinet är ett förnämligt vin därför att det är frukten av åratal av utprovning, noggrannhet i minsta detalj och rigorösa kontroller. Ingen portugi- sisk vinodlare ifrågasätter att klimatet och Douro- dalens belägenhet spelar en avgörande roll för vinets grundläggande egenskaper. Portvin tillhör de noblaste och mest förfinade jordbruksprodukterna i världen. Varje druva som används för dess framställ- ning har noga granskats med avseende på ursprung, förutsättningar, anpassning, egenskaper och utseen- de. Man har alltid ansett att ursprungsplatsen och den följande omsorgen är en nödvändig förutsätt- ning, men liksom för alla högt skattade produkter förekommer det inom varje utvald grupp sådana som är medelmåttiga, av fin börd, välartade — och ett urval måste göras för att sålla bort dem som bevisligen inte är förnämliga. Detta urval sker genom att portvinskännare gör blindprovningar utan att känna till de aktuella vinernas ursprungsplats eller andra detaljer. De bedömer alla vinerna och brukar 14. 9. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 284/65 produktion. Resterande två tredjedelar säljs som vanligt bordsvin eller blir brännvin. (1)” nämnts ovan, kan i ett lite speciellt samhällsvetenskapligt perspektiv uppfattas som att naturen gjort sig förtjänt av historisk och geografisk upprättelse. 3. 11. Befolkningens levnadsvillkor i Douroregionen och deras beroende av vinodlingssystemet 3. 11. 1. Trots att denna regions natur inte är särskilt lämpad för jordbruk har man på grund av det speciella slag av jordbruk som utövas en befolkningstäthet på 57 invånare per kvadratkilometer. De flesta jordbruken är små: 8 000 av vinodlarna producerar 5-15 hektoliter, 15 000 producerar upp till 25 hektoliter och 10 000 pro- ducerar mer än 25 hektoliter. Området saknar mineralre- surser och det finns inte heller någon nämnvärd industri- verksamhet. Vinodlingen utgör alltså den främsta in- komstkällan för lokalbefolkningen, och det mervärde som kommer av att portvinet är en kvalitetsprodukt är av obestridligt värde för regionens intäkter. 3. 11. 2. Lokalbefolkningen har alltså under de svåra förhållandena i denna region lyckats införa ett jord- brukssystem som inte skadar miljön utan snarare skyd- dar den och med mänsklig kraft sålunda skapat ett särpräglat landskap. Det är så särpräglat att det anses kunna räknas som ett världsarv, i och med att det är ett kulturlandskap som är en gemensam skapelse av människan och naturen. 4. Slutsatser 4. 1. Produktionen av typiska kvalitetsprodukter har i vissa speciella regioner bidragit till befolkningens välstånd, en hållbar landsbygdsutveckling, främjande av landsbygdsturism och särskilt till att de unga stannar kvar på landsbygden, och den utgör därför en väsentlig faktor för att bevara de kulturella värdena. Det vore önskvärt att denna verksamhet spred 4. 1. 1. sig och att bättre yrkesutbildning kunde medföra att denna produktion bevaras eller ökar. 4. 2. Att över 80 % av kvalitetsjordbruksprodukterna som kommer från mindre gynnade bergsområden, vilket (1) Det sista som nämns stämde för trettio år sedan. Tekniska framsteg och innovationer har lett till att en stor del av den vinproduktion som inte går till portvin i dag ger bordsviner av hög kvalitet. Bryssel den 1 juli 1998. 4. 3. Det finns liknande exempel i andra länder i Europeiska unionen och beviset är det stora antal produkter som redan registrerats med skyddad ur- sprungsbeteckning, geografisk beteckning och särartsbe- teckning. 4. 4. Kommittén framhöll redan 1989 i sitt yttrande om landsbygdens framtid att en övergripande kvalitets- främjande politik är nödvändig och att i de flesta mindre gynnade regionerna hör kvalitetsprodukterna till en tradition som måste bevaras och utvecklas (2). Kommittén understryker i detta yttrande på 4. 5. eget initiativ nödvändigheten av att kommissionen, i samband med den nya gemensamma jordbrukspolitiken och inför de nya stora förändringar för de europeiska jordbrukarna som Agenda 2000 medför, vidtar konkreta åtgärder för att främja de typiska kvalitetsjordbrukspro- dukter som är en del av Europas historiska och kulturella arv. Ett villkor för att utbudet av kvalitetsprodukter skall öka är att de, ur konsumentens synvinkel, bygger på en säker produktion av hög kvalitet. 4. 6. Dessa åtgärder kan grunda sig på det odelade stödet för typiska kvalitetsprodukter under GATT- och WTO-förhandlingarna, vilket framgår av överenskom- melsen i Marrakesh 1994, artiklarna 23 och 24. 4. 7. Användningen av ursprungsbeteckning på imita- tioner av produkter som producerats utanför ursprungs- området, som till exempel portvin, chianti, champagne, parmesanost och många andra produkter, kan inte tolereras. Gentemot tredje land bör man därför utnyttja de internationella immaterialrättsreglerna för att förbju- da användningen av ursprungsbeteckningar och försälj- land inom eller utom Inget ning av produkterna. Europeiska unionen, ingen region, ingen produkt har rätt att missbruka det som byggts upp under stora ansträngningar av dem som producerar typiska kvalitets- produkter. (2) EGT C 298, 27. 11. 1989, s. 32 Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Tom JENKINS


title: Dictamen del Comité Económico y Social sobre el tema «Valorización de los productos agrarios típicos de calidad como instrumento de desarrollo en el contexto de una nueva PAC»

text: C 284/62 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 14. 9. 98 Dictamen del Comité Econo´ mico y Social sobre el tema «Valorizacio´n de los productos agrarios tı´picos de calidad como instrumento de desarrollo en el contexto de una nueva PAC» (98/C 284/12) El 29 de enero de 1998, de conformidad con el apartado 3 del artı´culo 23 de su Reglamento Interno, el Comité Econo´mico y Social decidio´ elaborar un dictamen sobre el tema «Valorizacio´n de los productos agrarios tı´picos de calidad como instrumento de desarrollo en el contexto de una nueva PAC». La Seccio´ n de Agricultura y Pesca, encargada de preparar los trabajos en este asunto, aprobo´ su dictamen el 16 de junio de 1998 (ponente: Sra. M. L. Santiago). En su 356o Pleno (sesio´ n del 1 de julio de 1998) el Comité Econo´ mico y Social ha aprobado por unanimidad el presente Dictamen. 1. Introduccio´n 1. 1. La decisio´ n del Comité Econo´ mico y Social de elaborar un Dictamen de iniciativa sobre el tema «Valorizacio´n de los productos agrarios tı´picos de calidad como instrumento de desarrollo en el contexto de una nueva PAC» fue tomada desde la o´ptica de la necesidad de valorar y difundir estos productos, y es fruto de la visita que la Seccio´n de Agricultura y Pesca realizo´ a la regio´ n portuguesa del Duero con ocasio´ n de su reunio´n de los dı´as 18 y 19 de septiembre de 1997. 1. 2. La estandarizacio´n y la tendencia a uniformar las caracterı´sticas de muchos productos alimentarios no son so´ lo consecuencia de la gran abundancia de productos que ofrece el mercado, sino que constituyen también elementos que la incentivan. Sin embargo, también pueden incidir cuantitativamente en la oferta de los productos que tienen caracterı´sticas especı´ficas ligadas a su origen, con garantı´as de calidad crecientes y métodos de produccio´ n que les son propios y difı´ciles de imitar. Los productos tı´picos de calidad se obtienen a 1. 3. través de métodos originales de transformacio´ n en los que siempre se utilizan materias primas de calidad, cuya configuracio´n fisiono´ mica y gusto especı´fico les confieren un atractivo superior, diferente al de los dema´s productos similares; estas caracterı´sticas esta´n siempre asociadas a un territorio determinado. valor an˜ adido; esta valorizacio´n permitirı´a una mayor estabilidad del sistema productivo y del empleo, contri- buyendo al asentamiento y dignificacio´n de las poblacio- nes afectadas. Por consiguiente, constituirı´a un instru- mento valioso de desarrollo rural, a través de polı´ticas de Desarrollo Local Integrado. 2. Consideraciones generales La agricultura europea tiene por vocacio´ n no 2. 1. so´lo la produccio´n de productos agrarios, alimentarios o no, sanos y de buena calidad, sino que también desempen˜ a un papel primordial en la ocupacio´n y desarrollo del territorio, la preservacio´ n del empleo, la animacio´n del entorno rural y la preservacio´n de la cultura y tradiciones locales, de los recursos naturales, del medio ambiente y de la belleza del paisaje. La identidad de la agricultura europea se asienta 2. 2. en el equilibrio entre el hombre, la produccio´n y el territorio, en su dimensio´n humana y su patrimonio cultural. En un contexto de liberalizacio´n acentuada y 2. 3. creciente de los mercados, y en el a´mbito de la reorienta- cio´n de la Polı´tica Agrı´cola Comu´n, se impone una diversificacio´n de la produccio´n agraria para obtener un mejor equilibrio entre la oferta y la demanda en el mercado. 1. 4. La existencia de estos productos se debe muchas veces a situaciones difı´ciles o imposibles de reproducir fuera de las localidades de origen, y, si sus especificidades y caracterı´sticas no son reconocidas y protegidas, es poco probable que dichos productos puedan seguir ofreciéndose en el mercado, dado que dicho reconoci- miento constituye un factor importante para que consi- gan tener un valor an˜ adido del que se beneficien todos los que participan en la cadena de produccio´n y, en particular, los agricultores. La produccio´ n actual de productos tı´picos de 2. 3. 1. calidad representa, segu´ n estimaciones de la Comisio´ n, tan so´lo el 10 % de la produccio´n agraria europea y el 20 % del valor an˜ adido. Si se consiguiese hacer ma´s acusada esta tendencia al alza, el peso de estos productos en el mercado podra´ alcanzar un valor significativo y representar la llave del progreso econo´ mico de las zonas menos favorecidas del mundo rural. La nueva reforma de la PAC, actualmente en estudio, deberı´a orientarse en este sentido. Una vez que un producto ha sido reconocido 1. 5. como producto de calidad es ma´s fa´cil que consiga un Europa cuenta con productos agrarios de produc- 2. 4. cio´n limitada que, por su origen o sus particulares 14. 9. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 284/63 modos de produccio´ n, se distinguen de otros productos similares del mercado y favorecen una alimentacio´n de calidad, en detrimento de una produccio´n masificada. 2. 4. 1. El aumento de la demanda de productos de calidad impone que éstos constituyan, desde el punto de vista del consumidor, una produccio´n segura, con sabor, textura y apariencia propios, que mantengan razonablemente constantes el sabor y otras caracterı´sti- cas, garanticen la certeza de un control de calidad fiable y sobresalgan por ser diferentes de los dema´s productos de la misma clase. Los productos tı´picos de calidad, debido a que 2. 4. 2. para su obtencio´ n se recurre a técnicas de fabricacio´n y recetas tradicionales, no necesitan cuidados o tratamien- tos adicionales. Tampoco se utilizan métodos ni produc- tos agresivos para el medio ambiente, lo que contribuye a que los consumidores tengan una mayor confianza en estos productos. La promocio´ n y valorizacio´n de estos productos 2. 5. de calidad con determinadas caracterı´sticas especı´ficas puede representar una baza importante para el mundo rural, principalmente en zonas desfavorecidas o periféri- cas y en zonas de montan˜a (de donde procede el 80 % de estos productos), y desempen˜ ar un papel cultural relevante contribuyendo al desarrollo rural sostenible, al asentamiento de la poblacio´n local y a la creacio´ n de empleo. Aun cuando los productos de calidad pueden 2. 5. 1. aprovechar las innovaciones tecnolo´gicas y el uso de métodos que faciliten el trabajo, el rigor de las operacio- nes y los medios que necesariamente deben ser utilizados establecen un vı´nculo estrecho entre los productos de calidad y la mano de obra. Este vı´nculo puede traducirse, muchas veces, 2. 5. 2. en la necesidad de emplear ma´s mano de obra en la obtencio´n de estos productos, lo que significa que existe un valor an˜ adido ma´s elevado. Los dos instrumentos jurı´dicos comunitarios 2. 6. relativos a la proteccio´n de las indicaciones geogra´ficas y de las denominaciones de origen de los productos agrı´colas y alimenticios (Reglamento (CEE) no 2081/92) y la certificacio´n de las caracterı´sticas especı´ficas de los productos agrı´colas y alimenticios (Reglamento (CEE) no 2082/92) han obrado en favor de la valorizacio´ n de las producciones agrarias. 2. 6. 1. En cuanto a los vinos, los criterios de calidad y denominacio´n de origen son objeto de una reglamenta- cio´n aparte en el Reglamento (CEE) 823/87 del Consejo, que establece las disposiciones particulares relativas a los vinos de calidad producidos en regiones determinadas. 2. 6. 2. Aunque sea significativo el nu´mero de produc- tos con denominacio´n de origen y con indicacio´n geogra´fica, es necesario lograr una dimensio´n competi- tiva a través de una mejor organizacio´n de la oferta, de la modernizacio´ n tecnolo´gica y del desarrollo de técnicas de comercializacio´n apropiadas, elementos que deberı´an tenerse en cuenta en los proyectos de desarrollo regional. A ello puede contribuir significativamente la colabora- cio´n de los productores en cooperativas y otras organiza- ciones afines. Adema´s del valor que en sı´ mismo encierra el 2. 6. 3. hecho de que los nombres de los productos (geogra´ficos o tradicionales) se encuentren protegidos, también ha contribuido en gran medida a la valorizacio´ n el hecho de que los respectivos productores se encuentren cons- ciente y objetivamente integrados en una normativa de produccio´n que ellos mismos ayudaron a elaborar y fijar, comprometiéndose voluntariamente a cumplirla, lo que facilita una accio´n conjunta que involucra a todos los que intervienen en el proceso (productores y distribuidores) y en la que se aprovecha el potencial que ofrece el control interprofesional. Son ya patentes los efectos benéficos de estos 2. 6. 4. instrumentos comunitarios, tanto en lo que se refiere a la mejora de las condiciones de produccio´n de algunos productos como al nu´mero creciente de productores interesados, al respeto de las condiciones naturales de produccio´n y del medio ambiente y a la mejora de los ingresos de los productores. 2. 6. 5. Asimismo, los progresos en el plano de la comercializacio´n son ya evidentes, particularmente en el cuidado de los embalajes y en la presentacio´n del producto, haciéndolo ası´ ma´s apetecible para el consumidor, con lo que se conquista una porcio´n cada vez mayor del mercado. 2. 6. 6. Es significativo el nu´mero creciente de estructu- ras comerciales —incluidas las grandes superficies— interesadas en estos productos, las cuales los exhiben de una forma cuidada y atractiva que sirve de reclamo para la polı´tica de calidad desplegada por algunas de esas empresas. 2. 7. La Comunidad Europea instauro´, en 1992, siste- mas de valorizacio´ n y proteccio´n de las denominaciones geogra´ficas (DOP e IGP) y las especialidades tradiciona- les (ETG). 2. 7. 1. ¿Qué es una DOP? La «denominacio´n de origen protegida» 2. 7. 1. 1. (DOP) designa un producto cuya produccio´n, transfor- macio´n y elaboracio´n tienen lugar en una zona geogra´fica delimitada, con unos métodos reconocidos y verificados. 2. 7. 1. 2. la DOP En interés de los consumidores, podra´ ser sustituida, eventualmente, por menciones tradicionales equivalentes (AOC francesa, DOC ita- liana) o por la mencio´ n espan˜ola «denominacio´ n de origen» y la portuguesa «denominaça˜o de origem contro- lada». 2. 7. 2. ¿Qué es una IGP? 2. 7. 2. 1. En el caso de la «indicacio´n geogra´fica protegida» (IGP), la relacio´ n con el medio geogra´fico subsiste por lo menos en una de las siguientes fases: produccio´n, transformacio´n o elaboracio´ n. En este caso, la mencio´ n IGP podra´ constar en el embalaje. C 284/64 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 14. 9. 98 2. 7. 3. ¿Qué es una ETG? 2. 7. 3. 1. La «especialidad tradicional garantizada» no hace referencia al origen, sino que tiene por objeto destacar una composicio´ n tradicional del producto o un modo de produccio´ n tradicional. La tendencia creciente de los consumidores a dar 2. 8. prioridad a la calidad en su alimentacio´n esta´ en sintonı´a con la necesidad de una divulgacio´n adecuada de estos productos, que en muchos casos so´lo son conocidos y apreciados por minorı´as. 2. 8. 1. Habida cuenta de que algunos aspectos de la PAC pueden dificultar la existencia y comercializacio´n de algunos de estos productos, se siente la necesidad de llevar a cabo campan˜ as de promocio´ n y divulgacio´n dentro y fuera de la Comunidad, en las que se podrı´an aprovechar los fondos comunitarios existentes al efecto para elaborar un inventario de los mismos que diera a conocer mejor sus procesos de produccio´ n, con el objetivo de conseguir despertar entre los consumidores un interés y una apetencia que los lleve a demandar con ma´s frecuencia los productos tı´picos de calidad. 3. Un caso particular: la regio´ n del vino de Oporto Existen muchos productos tı´picos de calidad a 3. 1. lo largo y ancho de la Unio´n Europea y prueba de ello es el elevado nu´mero de productos ya registrados. El gran objetivo del presente dictamen es 3. 1. 1. hacer apologı´a de los productos tı´picos de calidad. No obstante, las consideraciones que siguen se limitan al vino de Oporto y a la zona donde se produce, la regio´ n del Duero. La regio´ n del Duero, con el modo particular de 3. 2. laboreo de sus vin˜edos y la valorizacio´ n de sus vinos de fama mundial, es histo´ricamente la primera regio´ n demarcada del mundo (su denominacio´n data del tercer cuarto del siglo XVIII) y constituye un ejemplo vivo de la transformacio´ n de una zona agreste en zona productiva de excelencia, llevada a cabo gracias al ingenio, la capacidad y el esfuerzo de sus habitantes. 3. 3. La regio´ n demarcada del Duero tiene un acen- tuado clima mediterra´neo, con veranos ca´lidos y secos y un nivel de precipitacio´ n anual relativamente bajo. Esta´ confinada en una estrecha franja de territorio en el valle del Duero, que va desde Barqueiros rı´o arriba hasta la frontera con Espan˜ a. Se utiliza aquı´ un sistema de explotacio´ n con 3. 4. unas caracterı´sticas muy peculiares que se extiende por la zona de influencia del Duero desde Armamar rı´o arriba y en los valles abrigados interiores de este rı´o, con suelos abundantes en esquisto; su instalacio´n en laderas cubiertas hasta entonces so´lo por maleza tuvo su inicio en el siglo XVII. La construccio´ n escalonada de terrazas con muros para sostener la tierra trajo consigo una intensa intervencio´ n humana que se ha mantenido en la explotacio´n de este sistema, y configuro´ un paisaje agrario extremadamente original y de gran belleza, estableciéndose una ı´ntima relacio´ n entre la calidad del producto y la belleza del paisaje. 3. 5. A pesar de los grandes cambios tecnolo´gicos producidos desde el siglo XVIII hasta nuestros dı´as, los procesos utilizados en la produccio´ n vitı´cola han permitido conservar un equilibrio entre el cultivo y el medio ambiente. 3. 6. La estrechez de las terrazas impone la utilizacio´n de tecnologı´as tradicionales, que necesitan mucha mano de obra. El aprovechamiento de la insolacio´n y del binomio suelo-eficacia de la radiacio´n solar permite obtener en estos vin˜edos los vinos generosos de Oporto, de elevada calidad. Cabe sen˜alar, como elemento de cambio, que la 3. 7. configuracio´n de las terrazas se ha adaptado a las exigencias de mecanizacio´ n de las tareas de remocio´n de la tierra, estableciendo en sus extremos zonas de paso para las ma´quinas, pero sin haber transformado pra´cticamente el paisaje. En contraste con el paisaje de los vin˜edos de las 3. 8. laderas en torno al Duero, se pueden ver los «mortuorios» en que se han convertido las terrazas abandonadas tras la devastacio´n ocasionada por la filoxera, que se encuentran cubiertas de maleza o, ma´s recientemente, utilizadas para la creacio´n de paisajes forestales. Con cara´cter secundario han ido desarrolla´ndose 3. 9. en esta zona sistemas de horticultura y fruticultura semiintensiva con un impacto considerable en la econo- mı´a de las explotaciones agrarias tradicionales, pero con escasa repercusio´n en términos de a´rea ocupada. Estos sistemas, que se han desarrollado sobre todo en valles abrigados, forman retazos de paisaje complementario al de la vin˜a, fundamentales para el equilibrio de la subsistencia. 3. 10. La especificidad de la regio´ n del vino de Oporto fue bien caracterizada por el geo´grafo americano Dan Stanislawski en 1970 de la manera siguiente: «El vino de Oporto es un gran vino porque es producto de una larga experimentacio´ n, de una meticulosa atencio´ n a los pequen˜os detalles y de un control riguroso; ningu´n viticultor portugués pondra´ en duda que el entorno del valle del Duero, su lugar de origen, constituye un elemento importante en la formacio´n de su cara´cter fundamental. Tiene figura de aristo´crata entre los productos agrarios altamente elaborados de todo el mundo, y no hay uva, entre las utilizadas en su elaboracio´n, que no haya sido sometida a indagaciones sobre su nacimiento y creacio´ n, condicionamientos actuales, caracterı´sticas y apariencia. Hasta ahora ha prevalecido la conside- lugar de origen, y los subsiguientes racio´ n del cuidados son “sine qua non”, pero, como sucede con todo producto noble, dentro de su grupo selecto existen también mediocridades, por lo que es necesa- rio realizar pruebas selectivas para eliminar todos aquellos vinos que no alcancen la excelencia debida. Estas pruebas son realizadas por los catadores, jueces experimentados que desconocen el lugar de origen y los antecedentes de los objetos de su juicio. Deben catar todos los vinos, y normalmente aprueban tan so´lo la tercera parte de la produccio´ n de la zona; los 14. 9. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 284/65 dos tercios restantes se venden como vulgar vino de mesa o se transforman en aguardiente» (1). 3. 11. Condiciones de vida de la poblacio´n de la regio´n del Duero y su dependencia del sistema 3. 11. 1. A pesar de tratarse de una regio´ n con caracte- rı´sticas medioambientales poco propicias al aprovecha- miento agrario, los sistemas implantados permiten una densidad de poblacio´n de 57 habitantes por Km2. Es una regio´ n en la que predominan las explotaciones de pequen˜a dimensio´n, con 8 000 viticultores que producen entre 5 y 15 hectolitros, 15 000 que producen hasta un ma´ximo de 25 hectolitros y 10 000 que producen ma´s de 25 hectolitros. No existen recursos mineros ni otras actividades industriales de importancia. El vino consti- tuye, pues, la fuente ma´s importante de ingresos de la poblacio´n local, con un peso indiscutible —en la renta global de la regio´ n— del valor an˜ adido de este producto de calidad que es el vino de Oporto 3. 11. 2. De esta manera, la poblacio´n local ha logrado implantar, en una regio´ n de difı´cil aprovechamiento, un sistema de explotacio´ n de la tierra que no resulta agresivo para el medio ambiente sino que, por el contrario, lo protege, creando un paisaje humanizado de caracterı´sticas muy especiales, tan especiales que no es descabellado pensar que pueda incluirse en la clasificacio´n de patrimonio mundial como paisaje cultural representativo de trabajos combinados de la naturaleza y del hombre. 4. Conclusiones Los productos tı´picos de calidad han contribuido 4. 1. en algunas regiones al bienestar de la poblacio´n, a un desarrollo rural sostenible, al fomento del turismo rural y, en particular, al asentamiento de las generaciones jo´venes en el medio rural, lo que representa una so´lida contribucio´ n al mantenimiento de los valores culturales. Parece deseable que se generalice este proceso 4. 1. 1. que, a través de una mejor formacio´n profesional, puede contribuir al mantenimiento o incluso al aumento del nivel de produccio´n. La circunstancia —ya mencionada anterior- 4. 2. mente— de que el 80 % de los productos tı´picos de (1) Esta u´ltima afirmacio´ n era totalmente cierta hace treinta an˜os. Los progresos técnicos y la innovacio´ n han hecho que gran parte de los zumos no utilizados para la produccio´n del vino de Oporto dé origen actualmente a vinos de mesa de alta calidad. Bruselas, el 1 de julio de 1998. calidad provengan de zonas desfavorecidas o de montan˜a puede ser interpretada, desde un curioso punto de vista sociolo´gico, como una venganza histo´rica y geogra´fica de la naturaleza. 4. 3. No cabe duda de que se dara´n nuevos ejemplos de este feno´meno en otros paı´ses de la Unio´n Europea, como lo prueba el elevado nu´mero de productos ya registrados con DOP, IGP y ETG. 4. 4. Ya en 1989, en su Dictamen sobre el futuro del mundo rural, el Comité destacaba que «es necesario que esta polı´tica [de calidad de los productos] tenga un alcance global» y que, «en la mayorı´a de las regiones desfavorecidas, los productos de calidad tienen una tradicio´n que debe mantenerse y desarrollarse» (2). El Comité subraya, en el presente Dictamen de 4. 5. iniciativa, la necesidad de que la Comisio´n, en el contexto de una nueva PAC y en la antesala de una etapa ma´s de grandes cambios para los agricultores europeos, como es la Agenda 2000, ponga en pra´ctica medidas y métodos eficaces de valorizacio´ n y promocio´n de los productos tı´picos de calidad, que son parte integrante de su patrimonio histo´ rico y cultural. Una condicio´ n para que aumente la demanda de productos de calidad es que éstos constituyan, desde el punto de vista del consumidor, una produccio´n segura y de calidad. 4. 6. Por otra parte, dichas medidas deben conllevar la defensa incondicional de los productos tı´picos de calidad en el a´mbito del GATT y de la OMC, a semejanza de lo que sucedio´ en el marco de los Acuerdos de Marraquech de 1994 (artı´culos 23 y 24). La utilizacio´n de las denominaciones de origen 4. 7. en imitaciones o productos que no hayan sido producidos en el correspondiente lugar de origen, como es el caso de los vinos de Oporto, Chianti, Champagne, del queso Parmesano y tantos otros, no debe ser autorizada y, en lo que se refiere a terceros paı´ses, deberı´a utilizarse la normativa internacional sobre propiedad intelectual, al objeto de prohibir la utilizacio´n de denominaciones de origen, ası´ como la comercializacio´n de los productos. Ningu´ n paı´s, perteneciente o no a la Unio´n Europea, ninguna regio´ n y ningu´n producto tiene derecho a usurpar lo que con tanto esfuerzo ha sido construido por los productores de productos tı´picos de calidad. (2) DO C 298 de 27. 11. 1989, p. 32. El Presidente del Comité Econo´mico y Social Tom JENKINS