title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/30/EY, annettu 22 päivänä kesäkuuta 1998, maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä

eurovoc_concepts:
EU law
energy supply
energy transport
natural gas
single market
storage

text: 21. 7. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 204/1 I (Säädökset, jotka on julkaistava) EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 98/30/EY, annettu 22 päivänä kesäkuuta 1998, maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka 4) ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopi- muksen ja erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan, 66 artiklan ja 100 a artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen (1), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausun- non (2), noudattavat perustamissopimuksen 189 b artiklassa mää- rättyä menettelyä (3), 5) 6) sekä katsovat, että 1) 2) perustamissopimuksen 7 a artiklan mukaisesti sisä- markkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääomien vapaa liikkuvuus taataan; on tärkeää hyväksyä toimenpiteitä sisämarkkinoiden toteutta- misen jatkamiseksi, perustamissopimuksen 7 c artiklan mukaisesti on otettava huomioon tiettyjen kansantalouksien eri- laiset kehitystasot, mutta poikkeusten on oltava väliaikaisia ja sellaisia, että ne aiheuttavat mahdol- lisimman vähän häiriöitä yhteismarkkinoiden toi- minnalle, 3) kilpailullisten maakaasumarkkinoiden luominen on tärkeä askel kohti energia-alan sisämarkkinoiden toteuttamista, (1) EYVL C 65, 14. 3. 1992, s. 14 ja EYVL C 123, 4. 5. 1994, s. 26. (2) EYVL C 73, 15. 3. 1993, s. 31 ja EYVL C 195, 18. 7. 1994, s. 82. (3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 17 marraskuuta 1993 (EYVL C 329, 6. 12. 1993, s. 182), neuvoston yhteinen kanta (EY) N:o 17/98, vahvistettu 12. helmikuuta 1998 (EYVL C 91, 26. 3. 1998, s. 46) ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 30. huhtikuuta 1998 (EYVL C 152, 18. 5. 1998) sekä neuvoston päätös, tehty 11. toukokuuta 1998. verkkojen kautta tapahtuvasta maakaasun siirrosta 31 päivänä toukokuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi 91/296/ETY (4) ja yhteisön menettelyn toteuttamiseksi kaasusta ja sähköstä teollisilta käyttäjiltä perittävien hintojen avoimuuden takaa- miseksi 29 päivänä kesäkuuta 1990 annettu neu- voston direktiivi 90/377/ETY (5) ovat maakaasun sisämarkkinoiden ensimmäinen vaihe, toteuttamisen nyt on tarpeen toteuttaa lisätoimenpiteitä maakaa- sun sisämarkkinoiden toteuttamiseksi, tämän direktiivin säännökset eivät saisi vaikuttaa perustamissopimuksen täysimääräiseen soveltami- seen, erityisesti sen tavaroiden vapaata liikkuvuutta sisämarkkinoilla ja kilpailusääntöjä koskevien mää- räysten soveltamiseen, eivätkä ne vaikuta perusta- missopimuksen mukaiseen komission toimivaltaan, 7) maakaasun sisämarkkinat on toteutettava asteit- tain, jotta teollisuus voi sopeutua joustavasti ja harkitusti uuteen ympäristöönsä ja jotta voidaan ottaa huomioon jäsenvaltioiden erilaiset markkina- rakenteet, 8) maakaasualan sisämarkkinoiden toteuttamisessa olisi suosittava verkkojen yhteenliittämistä ja yhteentoimivuutta esimerkiksi kaasulaatujen vas- taavuuden avulla, 9) maakaasualan järjestämistä ja toimintaa varten olisi vahvistettava tietty määrä yhteisiä sääntöjä; toissijaisuusperiaatteen mukaisesti nämä säännöt järjestelmän perustana muodostavat ainoastaan olevat yleiset periaatteet, joiden yksityiskohtainen täytäntöönpano olisi jätettävä jäsenvaltioiden teh- täväksi, jotta kukin jäsenvaltio voi säilyttää tai (4) EYVL L 147, 12. 6. 1991, s. 37, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 95/49/EY (EYVL L 233, 30. 9. 1995, s. 86). (5) EYVL L 185, 17. 7. 1990, s. 16, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla. L 204/2 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 21. 7. 98 valita sen omaan erityistilanteeseen parhaiten sopi- van järjestelyn, erityisesti lupien sekä toimitussopi- musten valvonnan osalta, joilla alan laitosten rakentaminen tai toiminta ase- tetaan lupavaatimuksen alaiseksi; tällainen vaati- mus ei kuitenkaan saisi rajoittaa alan yritysten välistä kilpailua, 10) ulkopuolisilla maakaasun toimituksilla on erityisen tärkeä merkitys maakaasun hankinnalle niissä jäsenvaltioissa, jotka ovat hyvin riippuvaisia tuon- nista, 11) yleinen periaate on se, että maakaasualan yritysten on voitava toimia ilman, että niitä syrjitään, 12) julkisiin palveluihin liittyvien velvoitteiden asetta- minen saattaa olla joissakin jäsenvaltioissa tarpeen maakaasun toimitusvarmuuden sekä kuluttajan ja ympäristön suojelun varmistamiseksi, mitä vapaa kilpailu itsessään ei näiden jäsenvaltioiden mukaan välttämättä takaa, 13) pitkän aikavälin suunnittelu voi olla yksi tapa täyttää nämä julkisiin palveluihin liittyvät velvoit- teet ottaen huomioon sen, että kolmannet osapuo- let voivat pyrkiä verkkoon; jäsenvaltiot voivat tark- kailla tehtyjä ota tai maksa (take or pay) -sopi- muksia pysyäkseen toimitustilanteen suhteen ajan tasalla, 14) perustamissopimuksen 90 artiklan 1 kohdassa vel- voitetaan jäsenvaltiot noudattamaan kilpailusään- töjä, kun kyseessä ovat julkiset yritykset ja yrityk- set, joille on myönnetty erityisoikeuksia tai yksinoi- keuksia, 15) perustamissopimuksen 90 artiklan 2 kohdassa nämä säännöt ulotetaan tietyin edellytyksin koske- maan yrityksiä, joiden tehtävänä on tuottaa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja; tä- män direktiivin täytäntöönpano vaikuttaa kyseisten yritysten toimintaan; jäsenvaltiot voivat 3 artiklan 3 kohdan mukaisesti olla soveltamatta 4 artiklaa perusjakeluverkkoihinsa, jotta kaasualan yrityksille yleisen taloudellisen edun nimissä asetettujen vel- vollisuuksien hoitamiselle ei oikeudellisesti tai tosi- asiallisesti aseteta esteitä, 16) asettaessaan julkisiin palveluihin liittyviä velvoit- teita maakaasualan yrityksille jäsenvaltioiden on sen vuoksi noudatettava perustamissopimuksen asiaa koskevia sääntöjä siten kuin Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on tulkinnut niitä, 17) olisi vahvistettava niitä lupia koskevat keskeiset arviointiperusteet ja menettelyt, joita jäsenvaltiot voivat myöntää alan laitosten rakentamista ja toi- mintaa varten kansallisen järjestelmänsä mukai- sesti; tällaiset säännökset eivät saisi vaikuttaa kan- sallisen lainsäädännön asiaa koskeviin sääntöihin, 18) Euroopan laajuisia energiaverkkoja koskevien suuntaviivojen vahvistamisesta 5 päivänä kesä- kuuta 1996 tehdyllä Euroopan parlamentin ja neu- voston päätöksellä 1254/96/EY (1) myötävaikute- taan maakaasualan integroitujen perusrakenteiden kehittymiseen, 19) verkkojen ja erillisten linjojen käytön teknisten sääntöjen on oltava avoimia, ja niiden on varmis- tettava verkkojen yhteentoimivuus, 20) on vahvistettava siirto- ja varastointiyrityksiä, nes- teytetyn maakaasun käsittelylaitoksia sekä jakelu- yrityksiä ja toimittajia koskevat perussäännöt, 21) on tarpeen säätää toimivaltaisten viranomaisten oikeudesta tutustua yritysten sisäiseen kirjanpitoon asianmukainen luottamuksellisuus huomioon ot- taen, 22) kaikkien integroituneiden maakaasualan yritysten kirjanpidossa olisi noudatettava suurta avoimuutta; eri toiminnoista olisi tarvittaessa pidettävä erillistä kirjanpitoa, jotta vältetään syrjintä, ristiinsubven- tiot ja muu kilpailun vääristyminen, ja on otettava tarvittaessa huomioon, että siirtoon saattaa kirjan- pitotarkoituksessa sisältyä kaasuttaminen; erillistä kirjanpitoa ei pitäisi vaatia sellaisilta arvopaperi- tai futuuripörssin kaltaisilta oikeudellisilta yksi- köiltä, jotka eivät harjoita mitään maakaasualan toiminnoista muuten kuin käymällä yrityksen kyseistä kauppaa; hiilivetyjen tuotannosta ja siihen liittyvistä toiminnoista voidaan pitää yhteistä kir- janpitoa osana sitä kirjanpidolle tässä direktiivissä asetettavaa vaatimusta, joka koskee muita kuin maakaasualaan kuuluvia toimintoja; jäljempänä 23 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuihin asiaa koskeviin tietoihin olisi tarvittaessa sisällyttävä tuotantovai- heen putkistoihin liittyvät kirjanpitotiedot, 23) verkkoon pääsyn on oltava avointa tämän direktii- vin mukaisesti, ja sen on johdettava riittävään ja (1) EYVL L 161, 29. 6. 1996, s. 147, päätös sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna päätöksellä N:o 1047/97/EY (EYVL L 152, 11. 6. 1997, s. 12). 21. 7. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 204/3 soveltuvilta osin verrattavissa olevaan markkinoi- den avautumisten tasoon eri jäsenvaltioissa; mark- kinoiden avaaminen ei kuitenkaan saisi luoda tar- peetonta epätasapainoa yritysten kilpailutilantee- seen eri jäsenvaltioissa, 24) jäsenvaltioiden järjestelmien rakenteiden erilaisuu- den ja erityispiirteiden vuoksi olisi oltava vaihtoeh- toisia menettelyjä päästä verkkoon, ja niiden käy- tössä olisi noudatettava puolueettomia, avoimia ja syrjimättömiä perusteita, 25) kilpailullisten maakaasumarkkinoiden aikaansaa- miseksi on varmistettava pääsy tuotantovaiheen putkistoihin; tuotantovaiheen putkistoihin pääsyä on käsiteltävä erillään ottaen huomioon erityisesti kyseisiin putkistoihin liittyvät erityiset taloudelliset, tekniset ja käyttöominaisuudet; tämän direktiivin säännöksillä ei missään tapauksessa ole vaikutusta kansallisiin verotussääntöihin, 31) 32) oltava kestoltaan ja laajuudeltaan rajattuja, ja nii- den myöntämisen olisi tapahduttava avoimella tavalla ja komission valvonnassa, sellaisia markkinoita ja sellaisille alueille tehtäviä investointeja varten, joilla ei olla vielä kehitty- neessä vaiheessa, tarvitaan erityissäännöksiä; tällai- sia markkinoita ja alueita koskevien poikkeusten olisi oltava kestoltaan ja laajuudeltaan rajattuja; avoimuuden ja yhdenmukaisuuden vuoksi komissi- olla olisi oltava merkittävä asema tällaisia poik- keuksia myönnettäessä, ja tämä direktiivi on markkinoiden vapauttamisen seuraava vaihe; sen voimaansaattamisen jälkeenkin jäsenvaltioiden väliseen maakaasun kauppaan jää siitä huolimatta joitakin esteitä; saatujen kokemus- ten perusteella olisi tehtävä ehdotuksia maakaasun sisämarkkinoiden toiminnan parantamiseksi; ko- mission olisi sen vuoksi raportoitava Euroopan parlamentille tämän direktiivin soveltamisesta, ja neuvostolle 26) olisi säädettävä lupien myöntämisestä erillisille lin- joille sekä niiden rakentamisesta ja käytöstä, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 27) olisi säädettävä suojalausekkeista ja riitojen ratkai- sumenettelyistä, 28) olisi vältettävä määräävän aseman väärinkäyttöä tai markkinoiden valtaukseen tähtäävää käyttäyty- mistä, 29) joillekin jäsenvaltioille niiden järjestelmien sopeut- taminen tuottaa todennäköisesti erityisiä vaikeuk- sia, ja sen vuoksi olisi säädettävä väliaikaisista poikkeuksista, 30) pitkäaikaiset ota tai maksa -sopimukset ovat tosi- asiallinen markkinatekijä jäsenvaltioiden kaasutoi- mitusten varmistamisessa; olisi säädettävä erityi- sesti eräistä tämän direktiivin säännöksiä koske- vista poikkeuksista siinä tapauksessa, että maakaa- sualan yritys joutuu tai joutuisi ota tai maksa -velvoitteidensa vuoksi vakaviin taloudellisiin vai- keuksiin; kyseiset poikkeukset eivät saisi horjuttaa direktiivin tarkoitusta, joka on maakaasun sisä- markkinoiden vapauttaminen; tämän direktiivin voimaantulon jälkeen tehtävät tai uudistettavat ota tai maksa -sopimukset olisi tehtävä harkitusti, siten ettei markkinoiden merkittävää avautumista hai- tata; tämän vuoksi kyseisten poikkeusten olisi I luku Soveltamisala ja määritelmät 1 artikla Tässä direktiivissä annetaan yhteiset säännöt maakaasun siirrolle, jakelulle, toimitukselle ja varastoinnille. Siinä annetaan säännöt maakaasualan, nesteytetty maakaasu mukaan lukien, järjestämiselle ja toiminnalle, markki- noille pääsyä varten, verkkojen toiminnalle sekä maakaa- sun siirrossa, jakelussa, toimituksessa ja varastoinnissa sovellettavat lupien myöntämisperusteet ja -menettelyt. 2 artikla Tässä direktiivissä tarkoitetaan: 1. ’maakaasualan yrityksellä’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka harjoittaa ainakin yhtä seuraa- vista toiminnoista: maakaasun, myös nesteytetyn maakaasun, tuotanto, siirto, jakelu, toimitus, osto tai varastointi ja joka on vastuussa näihin toimintoi- hin liittyvistä kaupallisista, teknisistä ja/tai ylläpito- tehtävistä, mutta lukuun ottamatta loppukäyttäjiä, L 204/4 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 21. 7. 98 2. ’tuotantovaiheen putkistolla’ putkistoa tai putkis- toja, joita käytetään ja/tai rakennetaan osana öljyn tai kaasun tuotantohanketta tai joita käytetään maa- kaasun siirtämiseen yhden tai useamman tällaisen hankkeen tuotantokentältä jalostuslaitokseen tai vas- taanottoasemalle tai lopulliselle maihintuontiase- malle, 15. ’integroituneella maakaasualan yrityksellä’ vertikaali- sesti tai horisontaalisesti integroitunutta yritystä, 16. ’vertikaalisesti integroituneella yrityksellä’ maakaasu- alan yritystä, joka harjoittaa kahta tai useampaa seuraavista toiminnoista: maakaasun tuotanto, siirto, jakelu, toimitus tai varastointi, 3. ’siirrolla’ maakaasun siirtämistä muissa kuin tuotan- tovaiheen aikaisissa suurpaineputkistoissa asiakkaille toimitettavaksi, 4. ’siirtoyrityksellä’ luonnollista henkilöä tai oikeushen- kilöä, joka harjoittaa siirtotoimintaa, 5. ’jakelulla’ maakaasun siirtämistä paikallisten tai alu- eellisten putkistojen kautta asiakkaille toimitetta- vaksi, 6. ’jakeluyrityksellä’ luonnollista henkilöä tai oikeus- henkilöä, joka harjoittaa jakelutoimintaa, 7. ’toimituksella’ maakaasun, nesteytetty maakaasu mukaan lukien, toimittamista ja/tai myyntiä asiak- kaille, 17. ’horisontaalisesti integroituneella yrityksellä’ yritystä, joka harjoittaa ainakin yhtä seuraavista toimin- noista: maakaasun tuotanto, siirto, jakelu, toimitus tai varastointi, sekä jotakin muuta kuin maakaasu- alaan kuuluvaa toimintaa, 18. ’omistussuhteessa olevalla yrityksellä’ perustamisso- pimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla konsolidoiduista tilinpäätöksistä 13 päivänä kesä- kuuta 1983 annetun seitsemännen neuvoston direk- tiivin 83/349/ETY (1), 41 artiklassa tarkoitettuja sidosyrityksiä ja/tai kyseisen direktiivin 33 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja osakkuusyrityksiä ja/tai sa- moille osakkeenomistajille kuuluvia yrityksiä, 19. ’verkon käyttäjällä’ tai oikeushenkilöitä, jotka toimittavat maakaasua verk- koon tai joille sitä toimitetaan verkosta, luonnollisia henkilöitä 8. ’maakaasun toimittajalla’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka toimittaa maakaasua, 20. ’asiakkailla’ maakaasun tukkuasiakkaita tai loppu- käyttäjiä ja maakaasualan yrityksiä, jotka ostavat maakaasua, 9. ’varastolla’ maakaasualan yrityksen omistamaa ja/tai hoitamaa laitosta, jota käytetään maakaasun varas- tointiin, lukuun ottamatta tuotantotoimintaan käy- tettävää osaa, 10. ’varastointiyrityksellä’ luonnollista henkilöä tai oi- keushenkilöä, joka harjoittaa varastointitoimintaa, 11. ’nesteytetyn maakaasun käsittelylaitoksella’ vastaan- ottoasemaa, jota käytetään maakaasun nesteyttämi- seen tai nesteytetyn maakaasun purkamiseen, varas- tointiin ja kaasuttamiseen, 12. ’verkolla’ siirtoverkkoa ja/tai jakeluverkkoa ja/tai nesteytetyn maakaasun käsittelylaitoksia, jotka omis- taa ja/tai joiden käytöstä vastaa maakaasualan yri- tys, mukaan lukien sen lisäpalveluja tuottavat laitok- set sekä sellaisten omistussuhteessa olevien yritysten laitokset, joita tarvitaan siirrossa ja jakelussa, 21. ’loppukäyttäjällä’ kuluttajaa, joka ostaa maakaasua omaan käyttöönsä, 22. ’tukkuasiakkailla’ jäsenvaltioiden tunnustamia luon- nollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä, jotka ostavat ja myyvät maakaasua mutta jotka eivät harjoita siirto- tai jakelutoimintoja sen verkon sisällä tai ulkopuolella, johon he/ne kuuluvat, 23. ’pitkän aikavälin suunnittelulla’ maakaasualan yri- tysten harjoittamaa pitkiä ajanjaksoja koskevaa toi- mitusten ja siirtokapasiteetin suunnittelua maakaa- sun kysynnän tyydyttämiseksi verkossa, lähteiden monipuolistamiseksi ja toimitusten varmistamiseksi asiakkaille, 24. ’uudella markkina-alueella’ jäsenvaltiota, jossa sen ensimmäisen pitkäaikaisen maakaasun toimitussopi- muksen ensimmäinen kaupallinen toimitus toteutet- tiin korkeintaan kymmenen vuotta aiemmin, 13. ’yhteenliitetyllä verkolla’ useita toisiinsa yhdistettyjä verkkoja, 25. ’varmuudella’ toimitus- ja hankintavarmuutta sekä teknistä turvallisuutta. 14. ’erillisellä linjalla’ yhteenliitettyä verkkoa täydentä- vää maakaasuputkea, (1) EYVL L 193, 18. 7. 1983, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla. 21. 7. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 204/5 II luku Yleiset säännöt alan järjestämiseksi 3 artikla 1. Jäsenvaltioiden on hallinnollisen rakenteensa perus- teella ja toissijaisuusperiaate asianmukaisesti huomioon ottaen varmistettava kilpailullisten maakaasumarkkinoi- den aikaansaamiseksi, että maakaasualan yritykset toimi- vat tämän direktiivin periaatteiden mukaisesti, eivätkä jäsenvaltiot saa harjoittaa syrjintää näiden yritysten välillä niiden oikeuksien tai velvollisuuksien suhteen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan sovelta- mista. 2. Jäsenvaltiot voivat perustamissopimuksen asiaankuu- luvia määräyksiä ja erityisesti sen 90 artiklaa noudattaen yleisen taloudellisen edun nimissä asettaa maakaasualan yrityksille julkisen palvelun velvoitteita, jotka voivat kos- kea turvallisuutta, toimitusvarmuus mukaan luettuna, toi- mitusten säännöllisyyttä, laatua ja hintaa sekä ympäris- tönsuojelua. Näiden velvoitteiden on oltava selkeästi määriteltyjä, avoimia, syrjimättömiä ja todennettavia; jäsenvaltioiden on viipymättä julkaistava ja ilmoitettava komissiolle nämä velvollisuudet ja niihin mahdollisesti tehtävät tarkistukset. Edellä mainittujen toimitusvar- muutta koskevien julkisen palvelun velvoitteiden täyttä- miseksi jäsenvaltiot voivat halutessaan toteuttaa pitkän aikavälin suunnittelua ottaen huomioon, että kolmannet osapuolet saattavat pyrkiä verkkoon. 3. Jäsenvaltiot voivat päättää olla soveltamatta 4 ar- tiklan säännöksiä jakelun osalta, jos nämä säännökset oikeudellisesti tai tosiasiallisesti estäisivät kaasualan yri- tyksiä hoitamasta niille yleisen taloudellisen edun nimissä asetettuja velvollisuuksia, edellyttäen että kaupan kehi- tykseen ei vaikuteta tavalla, joka olisi ristiriidassa yhteisön etujen kanssa. Yhteisön etuihin kuuluu tämän direktiivin ja perustamissopimuksen 90 artiklan mukai- sesti muun muassa kilpailu vaatimukset täyttävien asiak- kaiden osalta. 2. Jos jäsenvaltiossa on käytössä lupajärjestelmä, jäsen- valtioiden on vahvistettava puolueettomat ja syrjimättö- mät perusteet, jotka yritysten on täytettävä saadakseen luvan maakaasun käsittelylaitosten rakentamiseen ja/tai käyttöön tai hakiessaan lupaa maakaasun toimittamiseen. Syrjimättömät lupien myöntämisperusteet ja syrjimätön lupamenettely on julkistettava. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että luvan epäämi- 3. sen syyt ovat puolueettomia ja syrjimättömiä ja että ne ilmoitetaan hakijalle. Komissiolle on toimitettava tiedoksi syyt lupien epäämiseen. Jäsenvaltioiden on otettava käyt- töön menettely, jonka avulla hakijat voivat hakea muu- tosta epäämispäätökseen. 4. Niiden alueiden kehittämiseksi, joille on vasta äsket- täin alettu toimittaa kaasua, ja verkon toiminnan tehosta- miseksi yleensä, jäsenvaltiot voivat kieltäytyä myöntä- mästä lupaa uusien jakeluputkistojen rakentamiseen ja käyttöön tietyllä alueella sen jälkeen, kun tällaisia putkis- toja on rakennettu tai aiotaan rakentaa kyseiselle alueelle, ja jos nykyinen tai rakennettavaksi ehdotettu kapasiteetti ei ole täysimääräisesti käytössä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 20 artiklan soveltamista. 5 artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, että laaditaan tekniset säännöt, joissa asetetaan nesteytetyn maakaasun käsittely- laitosten, varastojen, muiden siirto- ja jakeluverkkojen sekä erillisten linjojen verkkoon liittämisen suunnittelua ja käyttöä koskevat tekniset vähimmäisvaatimukset, ja että nämä säännöt ovat yleisön saatavilla. Näillä tekni- sillä säännöillä on varmistettava verkkojen yhteentoimi- vuus, ja niiden on oltava puolueettomat ja syrjimättömät. Ne on annettava tiedoksi komissiolle teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa nouda- tettavasta menettelystä 28 päivänä maaliskuuta 1983 annetun neuvoston direktiivin 83/189/ETY (1) 8 artiklan mukaisesti. III luku Siirto, varastointi ja nesteytetyn maakaasun käsittely 4 artikla 6 artikla 1. Silloin kun maakaasun käsittelylaitosten rakentami- seen tai käyttöön vaaditaan lupa (esimerkiksi toimilupa, lupa, suostumus tai hyväksyntä), jäsenvaltiot tai niiden nimeämät toimivaltaiset viranomaiset myöntävät 2–4 kohdan mukaisesti lupia tällaisten laitosten, putkistojen ja niihin liittyvien laitteiden rakentamiseen ja/tai käyttöön alueellaan. Jäsenvaltiot tai niiden nimeämät toimivaltaiset viranomaiset voivat myöntää lupia samoin perustein myös maakaasun toimittajille ja tukkuasiakkaille. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että siirto- ja varastointiyritykset sekä nesteytetyn maakaasun käsittelylaitokset toimivat 7 ja 8 artiklan mukaisesti. (1) EYVL L 109, 26. 4. 1983, s. 8, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/139/EY (EYVL L 32, 10. 2. 1996, s. 31). L 204/6 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 21. 7. 98 7 artikla 10 artikla 1. Kunkin siirto- ja varastointiyrityksen ja/tai nesteyte- tyn maakaasun käsittelylaitoksen on käytettävä, ylläpidet- tävä ja kehitettävä taloudellisten edellytysten mukaisesti turvallista, luotettavaa ja tehokasta siirto-, varastointi- ja/tai nesteytetyn maakaasun käsittelylaitteistoa ottaen ympäristö asianmukaisesti huomioon. 2. Siirto- tai varastointiyritys ja/tai nesteytetyn maakaa- sun käsittelylaitos ei saa missään tapauksessa harjoittaa syrjintää verkon käyttäjien tai käyttäjäryhmien välillä eikä varsinkaan siihen omistussuhteessa olevia yrityksiä suosivalla tavalla. 3. Kunkin siirto- ja varastointiyrityksen ja/tai nesteyte- tyn maakaasun käsittelylaitoksen on toimitettava mille tahansa toiselle siirto- tai varastointiyritykselle ja/tai jake- luyritykselle tarpeelliset tiedot sen varmistamiseksi, että maakaasun siirto, jakelu ja varastointi voi tapahtua yhteenliitetyn verkon varman ja tehokkaan käytön kanssa yhteensopivalla tavalla. 8 artikla 1. Kunkin siirto- ja varastointiyrityksen ja/tai nesteyte- tyn maakaasun käsittelylaitoksen on käsiteltävä liiketoi- minnan harjoittamisen yhteydessä saamiaan kaupallisesti arkaluonteisia tietoja luottamuksellisina, tämän kuiten- kaan rajoittamatta 12 artiklan soveltamista tai muun lakiin perustuvan tietojen luovutusvelvollisuuden täyttä- mistä. 2. Siirtoyritykset eivät itse eivätkä niihin omistussuh- teessa olevat yritykset saa yrityksen maakaasun myynnin tai oston yhteydessä käyttää väärin kaupallisesti arka- luonteisia tietoja, joita ne ovat saaneet kolmansilta osapuolilta verkkoonpääsyä järjestettäessä tai siitä neuvo- teltaessa. IV luku Maakaasun jakelu ja toimitus 9 artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jakeluyritykset 1. toimivat 10 ja 11 artiklan mukaisesti. 2. Jäsenvaltiot voivat velvoittaa jakeluyritykset ja/tai maakaasun toimittajat toimittamaan maakaasua tietyllä alueella oleville asiakkaille tai tiettyyn asiakasryhmään kuuluville asiakkaille taikka molemmille. Tällaisten toimi- tusten hintaa voidaan säännellä esimerkiksi kyseisten asi- akkaiden yhtäläisen kohtelun varmistamiseksi. 1. Kunkin jakeluyrityksen tehtävänä on käyttää, yllä- pitää ja kehittää taloudellisten edellytysten mukaisesti turvallista, luotettavaa ja tehokasta verkkoa ottaen ympä- ristö asianmukaisesti huomioon. 2. Joka tapauksessa jakeluyritys ei missään tapauksessa saa harjoittaa syrjintää verkon käyttäjien tai käyttäjäryh- mien välillä eikä varsinkaan siihen omistussuhteessa ole- via yrityksiä suosivalla tavalla. 3. Kunkin jakeluyrityksen on toimitettava mille tahansa toiselle jakeluyritykselle ja/tai siirto- ja/tai varastointiyri- tykselle tarpeelliset tiedot sen varmistamiseksi, että maa- kaasun siirto ja jakelu voi tapahtua yhteenliitetyn verkon varman ja tehokkaan käytön kanssa yhteensopivalla tavalla. 11 artikla 1. Kunkin jakeluyrityksen on käsiteltävä liiketoiminnan harjoittamisen yhteydessä saamiaan kaupallisesti arka- luonteisia tietoja luottamuksellisina, tämän kuitenkaan rajoittamatta 12 artiklan soveltamista tai muun lakiin perustuvan tietojen luovutusvelvollisuuden täyttämistä. 2. Jakeluyritykset eivät itse eivätkä niihin omistussuh- teessa olevat yritykset saa yrityksen maakaasun myynnin tai oston yhteydessä käyttää väärin kaupallisesti arka- joita ne ovat saaneet kolmansilta luonteisia tietoja, osapuolilta verkkoonpääsyä järjestettäessä tai siitä neuvo- teltaessa. V luku Eriyttäminen ja kirjanpidon avoimuus 12 artikla Jäsenvaltioilla tai niiden nimeämillä toimivaltaisilla viran- omaisilla, mukaan lukien 21 artiklan 2 kohdassa ja 23 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut riitojen ratkaisemisesta vastaavat viranomaiset, on oltava oikeus tutustua maa- kaasualan yritysten 13 artiklan mukaisiin tileihin, joiden tietoja ne tarvitsevat tehtäviään hoitaessaan. Jäsenvaltioi- den ja nimettyjen toimivaltaisten viranomaisten, riitojen ratkaisemisesta vastaavat viranomaiset mukaan lukien, on käsiteltävä kaupallisesti arkaluonteisia tietoja luottamuk- sellisina. Jäsenvaltiot voivat poiketa luottamuksensuojan periaatteesta, toimivaltaisten viranomaisten tehtävien hoitamisen kannalta. se on tarpeen jos 13 artikla 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpi- teet sen varmistamiseksi, että maakaasualan yritysten kirjanpito hoidetaan tämän artiklan 2–5 kohdan mukai- sesti. 21. 7. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 204/7 2. Maakaasualan yritysten on niiden omistusrakenteesta tai oikeudellisesta muodosta riippumatta laadittava tilinsä, annettava ne tarkastettaviksi ja julkaistava tilin- päätöksensä perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöi- den tilinpäätöksistä 25 päivänä heinäkuuta 1978 annetun neljännen neuvoston direktiivin 78/660/ETY (1) nojalla annetun yhtiöiden, joiden osakkaiden vastuu on rajoi- tettu, tilinpäätöksiä koskevan kansallisen lainsäädännön mukaisesti. VI luku Verkkoon pääsy 14 artikla Järjestääkseen verkkoon pääsyn jäsenvaltiot voivat valita toisen tai molemmat 15 ja 16 artiklassa tarkoitetuista menettelyistä. Näissä menettelyissä käytettävien arviointi- perusteiden on oltava tasapuolisia, avoimia ja syrjimättö- miä. Yritysten, joilla ei lain mukaan ole velvoitetta julkaista tilinpäätöstään, on pidettävä pääkonttorissaan yleisön saatavilla jäljennöstä tilinpäätöksestään. 15 artikla 3. Integroituneiden maakaasualan yritysten sisäisessä kirjanpidossa on oltava erilliset tilit maakaasun siirto-, jakelu- ja varastointitoiminnoille ja tarvittaessa konsoli- doidut tilit muista kuin maakaasualaan kuuluvista toi- minnoista siten kuin niitä vaadittaisiin tekemään, jos erilliset yritykset harjoittaisivat kyseisiä toimintoja, jotta vältetään syrjintä, ristiinsubventiot ja kilpailun vääristy- minen. Sisäiseen kirjanpitoon kuuluu erillisen taseen ja tuloslaskelman laatiminen kustakin toiminnosta. Jos sovelletaan 16 artiklaa ja jos verkkoon pääsy perus- tuu siirto- ja jakelutoiminnot käsittävään yhteen mak- suun, siirto ja jakelu voidaan kirjanpidossa yhdistää. tarkoitettua eriytettyä kirjanpitoa 4. Yritysten on eriteltävä sisäisessä kirjanpidossaan varo- jen ja velkojen sekä menojen ja tulojen jakautumista sekä poistoja koskevat säännöt, joita ne noudattavat 3 koh- dassa laatiessaan, tämän kuitenkaan rajoittamatta kansallisten kirjanpito- sääntöjen soveltamista. Näitä sääntöjä saa muuttaa aino- astaan poikkeustapauksissa. Tällaiset muutokset on ilmoitettava ja asianmukaisesti perusteltava. 5. Tilinpäätöksen liitetiedoissa on ilmoitettava kaikki tärkeät liiketoimet, jotka on suoritettu omistussuhteessa olevien yritysten kanssa. (1) EYVL L 222, 14. 8. 1978, s. 11, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 94/8/EY (EYVL L 82, 25. 3. 1994, s. 33). Jos kyseessä on neuvotteluihin perustuva verkkoon 1. pääsy, jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimen- piteet, jotta yhteenliitetyn verkon alueella tai sen ulko- puolella olevat maakaasualan yritykset ja vaatimukset täyttävät asiakkaat voivat neuvotella verkkoon pääsystä vapaaehtoisiin kauppasopimuksiin perustuvien keskinäis- ten toimitussopimusten tekemiseksi. Osapuolet on velvoi- tettava neuvottelemaan verkkoon pääsystä vilpittömässä mielessä. 2. Verkkoon pääsyä koskevista sopimuksista on neuvo- teltava asianomaisten maakaasualan yritysten kanssa. Jäsenvaltioiden on vaadittava maakaasualan yrityksiä jul- kaisemaan verkon käyttöä koskevat tärkeimmät kaupalli- set toimitusehtonsa vuoden kuluessa tämän direktiivin täytäntöönpanosta ja sen jälkeen vuosittain. 16 artikla Säännellyn verkkoonpääsymenettelyn valinneiden jäsen- valtioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta joko yhteenliitetyn verkon alueella ja/tai sen ulkopuolella olevat maakaasualan yritykset ja vaatimukset täyttävät asiakkaat saavat julkaistuihin tariffeihin ja/tai muihin käyttöä koskeviin ehtoihin ja velvoitteisiin perustuvan oikeuden päästä kyseiseen verkkoon. Verkkoonpääsyoi- keus voidaan antaa vaatimukset täyttäville asiakkaille antamalla heidän tehdä toimitussopimus sellaisten kilpai- levien maakaasualan yritysten kanssa, jotka eivät ole verkon omistajia ja/tai verkkoa hoitavia yrityksiä tai tällaiseen yritykseen omistussuhteessa olevia yrityksiä. 17 artikla 1. Maakaasualan yritykset voivat evätä verkkoon pääsyn kapasiteetin puutteen vuoksi, tai jos verkkoon pääsy estäisi niitä täyttämästä 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitet- tuja, niille määrättyjä julkisen palvelun velvoitteita tai ota tai maksa -sopimuksiin liittyvien vakavien taloudellisten tai rahoitusvaikeuksien vuoksi, ottaen huomioon 25 artiklassa säädetyt perusteet ja menettelyt sekä jäsenval- L 204/8 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 21. 7. 98 tion kyseisen artiklan 1 kohdan mukaisesti valitseman vaihtoehdon. Epäämisen syyt on perusteltava asianmukai- sesti. 2. Jäsenvaltiot voivat toteuttaa tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kapasiteetin puutteen tai liitty- män puuttumisen vuoksi verkkoon pääsyn epäävät maa- kaasualan yritykset tekevät tarpeelliset parannukset niiltä osin kuin se on taloudellista tai silloin kun mahdollinen asiakas on valmis maksamaan niistä. Jos jäsenvaltio soveltaa 4 artiklan 4 kohdan säännöksiä, jäsenvaltion on toteutettava kyseiset toimenpiteet. 18 artikla 1. Jäsenvaltioiden on määriteltävä vaatimukset täyttävät asiakkaat eli sellaiset jäsenvaltion alueella olevat asiak- kaat, joilla on oikeus tilata tai joille voidaan myydä maakaasua 15 ja 16 artiklan mukaisesti, ja kaikkien tämän artiklan 2 kohdassa mainittujen asiakkaiden on kuuluttava vaatimukset täyttäviin asiakkaisiin. 2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpi- teet sen varmistamiseksi, että ainakin kaikki seuraavat asiakkaat määritellään vaatimukset täyttäviksi asiak- kaiksi: — kaasuvoimantuottajat niiden vuosikulutuksesta riip- pumatta; säilyttääkseen tasapainon sähkömarkkinoil- laan jäsenvaltiot voivat kuitenkin ottaa käyttöön raja- arvon, joka ei saa olla korkeampi kuin muille loppu- käyttäjille asetettu arvo ja joka lämmön ja sähkön yhteistuotantolaitosten on ylitettävä, jotta niitä voitai- siin pitää vaatimukset täyttävinä asiakkaina. Nämä raja-arvot on ilmoitettava komissiolle, — muut loppukäyttäjät, jotka kuluttavat käyttöpaikka- kohtaisesti yli 25 miljoonaa kuutiometriä kaasua vuo- dessa. 3. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että 1 koh- dassa tarkoitetun vaatimukset täyttävien asiakkaiden määritelmän soveltaminen johtaa markkinoiden avautu- miseen, joka vastaa vähintään 20:tä prosenttia kansallis- ten kaasumarkkinoiden kaasun kokonaisvuosikulutuk- sesta. 4. Edellä 3 kohdassa mainittu osuus kasvaa 28 prosent- tiin kansallisten kaasumarkkinoiden kokonaisvuosikulu- tuksesta viiden vuoden kuluttua tämän direktiivin voi- maantulosta ja 33 prosenttiin kymmenen vuoden kulut- tua tämän direktiivin voimaantulosta. 5. Jos 1 kohdassa tarkoitetun vaatimukset täyttävien asiakkaiden määritelmän soveltaminen johtaa suurem- paan markkinoiden avautumiseen kuin 30 prosenttiin kansallisten kaasumarkkinoiden kaasun kokonaisvuosiku- lutuksesta, kyseinen jäsenvaltio voi muuttaa vaatimukset täyttävien asiakkaiden määritelmää niin, että markkinoi- den avautumista ei kuitenkaan rajoiteta alle 30 prosent- tiin tästä kulutuksesta. Jäsenvaltiot voivat muuttaa vaati- mukset täyttävien asiakkaiden määritelmää tasapuolisesti siten, ettei tietynlaisille tai tiettyyn ryhmään kuuluville vaatimukset täyttäville asiakkaille aiheudu erityistä hait- taa, ottaen kuitenkin huomioon olemassa olevat markki- narakenteet. Jäsenvaltioiden on toteutettava seuraavat toimenpiteet 6. sen varmistamiseksi, että niiden maakaasumarkkinoiden avautuminen kasvaa kymmenen vuoden aikana: — edellä 2 kohdan toisessa luetelmakohdassa vaatimuk- set täyttäville asiakkaille asetettu raja-arvo, kaasuvoi- mayhtiöitä lukuun ottamatta, lasketaan viiden vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta 15 miljoo- naan kuutiometriin vuodessa käyttöpaikkakohtaisen kulutuksen perusteella ja kymmenen vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta 5 miljoonaan kuutiometriin samalla perusteella, — edellä 5 kohdassa mainittu osuus kasvaa 38 prosent- tiin kansallisten kaasumarkkinoiden kokonaisvuosiku- lutuksesta viiden vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta ja 43 prosenttiin tästä kulutuksesta kymmenen vuoden kuluttua tämän direktiivin voi- maantulosta. 7. Uusien markkina-alueiden osalta tässä artiklassa sää- dettyä markkinoiden asteittaista avautumista sovelletaan 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun poikkeuksen voimas- saoloajan päättymisestä. Jos jakeluyrityksiä ei ole määritelty 1 kohdan perus- 8. teella vaatimukset täyttäviksi asiakkaiksi, niillä on oikeus tilata 15 ja 16 artiklan mukaisesti maakaasua määrä, jonka niiden sellaiset asiakkaat kuluttavat, jotka on mää- ritelty vaatimukset täyttäviksi asiakkaiksi niiden jakelu- verkon alueella, maakaasun toimittamiseksi kyseisille asi- akkaille. Jäsenvaltioiden on julkaistava vuosittain 31 päivään 9. tammikuuta mennessä 1 kohdassa tarkoitetut vaatimuk- set täyttävien asiakkaiden määrittelyperusteet. Nämä sekä muut asianmukaiset tiedot, joilla perustellaan tässä artik- lassa tarkoitetun markkinoiden avautumisen toteutu- mista, on lähetettävä komissiolle julkaistavaksi Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Komissio voi pyytää jäsenvaltiota muuttamaan määritelmiään, jos ne muodos- tavat esteitä tämän direktiivin asianmukaiselle soveltami- selle maakaasun sisämarkkinoiden moitteettoman toimin- nan kannalta. Jos asianomainen jäsenvaltio ei noudata tällaista pyyntöä kolmen kuukauden kuluessa, lopullinen päätös tehdään menettelystä komissiolle siirrettyä täytän- töönpanovaltaa käytettäessä 13 päivänä heinäkuuta 1987 tehdyn neuvoston päätöksen 87/373/ETY (1) 2 artiklassa esitetyn menettelyn I mukaisesti. (1) EYVL L 197, 18. 7. 1987, s. 33. 21. 7. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 204/9 19 artikla 21 artikla Jotta vältetään epätasapaino kaasumarkkinoiden 1. avautumisessa 28 artiklassa mainittuna ajanjaksona: a) vaatimukset täyttävän asiakkaan kanssa jonkin toisen jäsenvaltion järjestelmän puitteissa tehtäviä, 15, 16 ja 17 artiklan säännösten mukaisia kaasuntoimitussopi- muksia ei kielletä, jos kyseistä asiakasta pidetään vaatimukset täyttävänä molemmissa järjestelmissä, b) silloin kun a alakohdassa mainitut liiketoimet kielle- tään sen vuoksi, että asiakas täyttää vaatimukset vain yhdessä järjestelmässä, komissio voi markkinatilan- teen ja yhteisen edun huomioon ottaen velvoittaa kieltävän osapuolen toteuttamaan pyydetyn kaasutoi- mituksen sen jäsenvaltion pyynnöstä, jossa vaatimuk- set täyttävä asiakas sijaitsee. 2. Rinnakkain 28 artiklassa määrätyn menettelyn ja aikataulun kanssa sekä viimeistään puolessavälissä kyseisessä artiklassa määrättyä ajanjaksoa, komissio harkitsee 1 kohdan b alakohdan soveltamista markki- noiden kehityksen perusteella ottaen huomioon yhteisen edun. Komissio arvioi tilanteen saatujen kokemusten perusteella ja ilmoittaa mahdollisesta 1 kohdan b alakohdan säännöksiin liittyvästä epätasa- painosta kaasumarkkinoiden avautumisessa. 20 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpi- 1. teet, jotta: — jäsenvaltion alueelle sijoittautuneilla maakaasualan yrityksillä on mahdollisuus toimittaa kaasua erillisen linjan kautta 18 artiklassa määritellyille asiakkaille, — kaikilla kyseisillä, vaatimukset täyttävillä jäsenvaltion alueelle sijoittautuneilla asiakkailla on mahdollisuus vastaanottaa maakaasua erillisen linjan kautta. 2. Silloin, kun erillisten linjojen rakentamiseen tai käyt- töön vaaditaan lupa, (esimerkiksi toimilupa, lupa, suostu- mus tai hyväksyntä), jäsenvaltioiden tai niiden nimeämän toimivaltaisen viranomaisen on laadittava arviointiperus- teet, joita käytetään myönnettäessä lupia niiden alueella tapahtuvaan erillisten linjojen rakentamiseen tai käyt- töön. Näiden arviointiperusteiden on oltava tasapuoliset, avoimet ja syrjimättömät. 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että osapuolet neu- vottelevat verkkoon pääsystä vilpittömässä mielessä ja että ne eivät käytä neuvotteluasemaansa väärin estääk- seen neuvottelujen onnistumisen. Jäsenvaltioiden on nimettävä osapuolista riippumaton 2. toimivaltainen viranomainen ratkaisemaan pikaisesti ky- seessä oleviin neuvotteluihin liittyvät riidat. Tämän viran- omaisen on ratkaistava erityisesti riidat, jotka koskevat tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia neuvotteluja ja verkkoon pääsyn epäämistä. Toimivaltaisen viran- omaisen on annettava ratkaisunsa viipymättä tai mahdol- lisuuksien mukaan kahdentoista viikon kuluessa siitä, kun asia on annettu sen käsiteltäväksi. Tähän viranomai- seen vetoaminen ei rajoita yhteisön oikeuden mukaisen kanneoikeuden käyttöä. 3. Rajojen yli ulottuvat riitatapaukset ratkaisee se viran- omainen, jonka alueeseen verkon käytön tai verkkoon pääsyn epäävän maakaasualan yrityksen verkko kuuluu. Jos rajojen yli ulottuvissa riitatapauksissa verkko kuuluu useamman kuin yhden riitojen ratkaisemisesta vastaavan viranomaisen alaisuuteen, viranomaiset neuvottelevat kes- kenään varmistaakseen sen, että tämän direktiivin sään- nöksiä sovelletaan johdonmukaisesti. 22 artikla Jäsenvaltioiden on luotava asianmukaiset ja tehokkaat menetelmät sääntelyn, valvonnan ja avoimuuden varmis- tamiseksi, jotta vältetään määräävän aseman väärinkäyttö erityisesti kuluttajien etujen vastaisella tavalla ja kaiken- lainen markkinoiden valtaukseen tähtäävä käyttäytymi- nen. Näissä menetelmissä on otettava huomioon perusta- missopimuksen määräykset ja erityisesti sen 86 artikla. 23 artikla 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpi- teet sen varmistamiseksi, että maakaasualan yritykset ja asiakkaat, joiden edellytetään 18 artiklan nojalla olevan vaatimukset täyttäviä asiakkaita, voivat tämän artiklan mukaisesti sijainnistaan riippumatta päästä käyttämään tuotantovaiheen putkistoja ja laitoksia, jotka tarjoavat putkistojen käytön edellyttämiä teknisiä palveluja, lukuun ottamatta niitä kyseisten putkistojen osia ja laitoksia, joita käytetään paikallisessa tuotantotoiminnassa sillä kentällä, jossa kaasua tuotetaan. Näistä toimenpiteistä on ilmoitettava komissiolle 29 artiklan säännösten mukai- sesti. 3. Jäsenvaltiot voivat määrätä, että luvan saaminen eril- lisen linjan rakentamiseksi edellyttää joko verkkoon pää- syn epäämistä 17 artiklan nojalla tai riitojen ratkaisume- nettelyn aloittamista 21 artiklan mukaisesti. 2. Jäsenvaltio päättää 1 kohdassa tarkoitetun käytön edellytyksistä asiaa koskevien oikeudellisten välineiden mukaisesti. Jäsenvaltioiden on pyrittävä oikeudenmukai- seen ja avoimeen pääsyyn, kilpailullisten maakaasumark- L 204/10 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 21. 7. 98 kinoiden aikaansaamiseen ja määräävän aseman väärin- käytön välttämiseen ottaen huomioon toimitusvarmuuden ja toimitusten säännöllisyyden, käyttövalmiin tai helposti käyttöön saatavan kapasiteetin sekä ympäristön suojelun. Seuraavat seikat voidaan ottaa huomioon: a) tarve evätä pääsy, jos teknisiä vaatimuksia ei täytetä eikä voida kohtuullisesti täyttää, b) tarve välttää vaikeudet, joita ei voida kohtuullisesti poistaa ja jotka saattaisivat vaarantaa hiilivetyjen nykyisen ja suunnitellun tulevan tuotannon tehokkuu- den, mukaan lukien niillä kentillä, joiden taloudelli- nen kannattavuus on heikko, c) tarve ottaa huomioon tuotantovaiheen putkistojen omistajan tai niiden hoitajan kaasun siirtoa ja jalos- tusta koskevat asianmukaisesti perustellut kohtuulliset tarpeet sekä kaikkien muiden tuotantovaiheen putkis- tojen tai niihin liittyvien jalostus- tai käsittelylaitosten käyttäjien edut, joihin tämä voi vaikuttaa, ja d) tarve soveltaa jäsenvaltion lakeja ja hallinnollisia menettelyjä yhteisön lainsäädännön mukaisesti myön- nettäessä lupia tuotantoon ja tuotantovaiheen kehi- tykseen. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niillä on riitojen 3. ratkaisemiseen soveltuvat menettelyt, mukaan lukien osapuolista riippumaton viranomainen, jolla on käytettä- vissään kaikki asiaa koskevat tiedot tuotantovaiheen put- kistojen käyttöä koskevien riitojen ratkaisemiseksi viipy- mättä, ottaen huomioon 2 kohdassa esitetyt perusteet ja kyseisten putkistojen käyttöä koskevissa neuvotteluissa mahdollisesti mukana olevien osapuolten lukumäärän. 4. Rajojen yli ulottuvat riitatapaukset ratkaistaan sen jäsenvaltion riitojen ratkaisumenettelyn mukaisesti, jonka lainkäyttövaltaan kuuluvat ne tuotantovaiheen putkistot, joihin pääsy on evätty. Jos rajojen yli ulottuvassa riitata- pauksessa riidanalainen putkisto ulottuu useamman kuin yhden jäsenvaltion alueelle, asianomaiset jäsenvaltiot neu- vottelevat keskenään varmistaakseen, että tämän direktii- vin säännöksiä sovelletaan johdonmukaisesti. VII luku Loppusäännökset 24 artikla 1. Jos energiamarkkinoilla ilmenee äkillinen kriisi tai jos ihmisten, laitteiden tai laitosten turvallisuus tai verkon toiminta vaarantuu, jäsenvaltio voi toteuttaa tilapäisesti tarpeellisia varotoimenpiteitä. 2. Näiden toimenpiteiden on aiheutettava mahdollisim- man vähän häiriötä toiminnalle, eivätkä ne saa ulottua laajemmalle kuin on ehdottoman välttämätöntä äkillisesti ilmenneiden vaikeuksien poista- miseksi. sisämarkkinoiden 3. Asianomaisen jäsenvaltion on viipymättä ilmoitettava kyseisistä toimenpiteistä muille jäsenvaltioille ja komissi- olle, joka voi päättää, että kyseisen jäsenvaltion on muu- tettava toimenpiteitä tai lopetettava ne, jos ne vääristävät kilpailua ja vaikuttavat kauppaan haitallisesti yhteisen edun vastaisella tavalla. 25 artikla Jos maakaasualan yritys kokee tai katsoo joutuvansa 1. kokemaan vakavia taloudellisia tai rahoituksellisia vai- keuksia, koska se on sitoutunut yhdessä tai useammassa kaasun hankintasopimuksessa hyväksyttyyn ota tai maksa -sitoumukseen, asianomaiselta jäsenvaltiolta tai nimetyltä toimivaltaiselta viranomaiselta on mahdollista hakea tila- päistä poikkeusta 15 ja/tai 16 artiklaan. Hakemukset on tehtävä tapauskohtaisesti jäsenvaltioiden valinnan mu- kaan joko ennen verkkoon pääsyn epäämistä tai sen jälkeen. Jäsenvaltiot voivat myös antaa maakaasualan yrityksen valita, tekeekö se hakemuksen ennen verkkoon pääsyn epäämistä vai sen jälkeen. Jos maakaasualan yritys on evännyt verkkoon pääsyn, hakemus on tehtävä viipymättä. Hakemuksiin on liitettävä kaikki tarvittavat tiedot ongelman laadusta ja laajuudesta sekä maakaasu- alan yrityksen toteuttamista toimista ongelman ratkaise- miseksi. Ellei vaihtoehtoisia ratkaisuja ole kohtuullisesti käytettä- vissä, jäsenvaltio tai nimetty toimivaltainen viranomainen voi päättää poikkeuksen myöntämisestä 3 kohdan sään- nökset huomioon ottaen. Jäsenvaltion tai nimetyn toimivaltaisen viranomaisen 2. on viipymättä ilmoitettava komissiolle poikkeuksen myöntämisestä ja liitettävä mukaan kaikki poikkeusta koskevat asiaankuuluvat tiedot. Tällaiset tiedot voidaan toimittaa komissiolle koosteena, ja komission on voitava tehdä perusteltu päätös toimitettujen tietojen pohjalta. Komissio voi neljän viikon kuluessa ilmoituksen vastaan- ottamisesta vaatia kyseistä jäsenvaltiota tai nimettyä toi- mivaltaista viranomaista muuttamaan päätöstä poikkeuk- sen myöntämisestä tai peruuttamaan sen. Jos kyseinen jäsenvaltio tai nimetty toimivaltainen viranomainen ei 21. 7. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 204/11 noudata vaatimusta neljän viikon kuluessa, lopullinen päätös tehdään viipymättä päätöksen 87/373/ETY 2 artiklassa esitetyn menettelyn I mukaisesti. Komissio pitää kaupallisesti arkaluonteiset tiedot luotta- muksellisina. 3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuista poikkeuksista päätet- täessä joko jäsenvaltio tai nimetty toimivaltainen viran- omainen sekä komissio ottavat huomioon erityisesti seu- raavat perusteet: a) tavoite toteuttaa kilpailulliset kaasumarkkinat, b) tarve täyttää julkisen palvelun velvoitteet ja varmistaa toimitusvarmuus, 4. Maakaasualan yritykset, joille ei ole myönnetty 1 kohdassa tarkoitettua poikkeusta, eivät saa evätä tai eivät enää saa evätä verkkoon pääsyä kaasunhankintasopimuk- sessa hyväksyttyjen ota tai maksa -sitoumusten vuoksi. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että VI luvun asiaa koskevia säännöksiä noudatetaan. 5. Edellä mainittujen säännösten mukaisten poikkeusten on oltava asianmukaisesti perusteltuja. Komissio julkaisee päätöksen Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 6. Komissio antaa viiden vuoden kuluttua tämän direk- tiivin voimaantulosta arviointikertomuksen tämän artik- lan soveltamisesta saaduista kokemuksista, jotta Euroo- pan parlamentti ja neuvosto voivat ajoissa harkita, onko tätä artiklaa tarpeen mukauttaa. c) maakaasualan yrityksen asema kaasumarkkinoilla ja markkinoiden nykyinen kilpailutilanne, 26 artikla d) maakaasualan yritysten ja siirtoyritysten ja vaatimuk- set täyttävien asiakkaiden taloudellisten ja rahoituk- sellisten vaikeuksien vakavuus, e) kyseisen sopimuksen tai sopimusten allekirjoituspäivät ja ehdot, mukaan lukien se, missä määrin niissä on otettu huomioon markkinoilla tapahtuvat muutokset, f) yritykset ratkaista ongelma, g) se, missä määrin ota tai maksa -hankintasopimuksen hyväksyneen yrityksen voidaan kohtuudella olettaa voineen arvioida tämän direktiivin säännökset huomi- oon ottaen, että seurauksena saattaisi olla vakavia vaikeuksia, h) kyseisen verkon yhteenliittymisen aste muiden verkko- jen kanssa ja näiden verkkojen yhteentoimivuus, ja i) poikkeuksen myöntämisen vaikutukset tämän direktii- vin asianmukaiseen soveltamiseen maakaasun sisä- markkinoiden moitteettoman toiminnan kannalta. Ennen tämän direktiivin voimaantuloa tehtyjä ota tai maksa -sopimuksia koskevasta poikkeuspyynnöstä tehty päätös ei saisi johtaa siihen, että on mahdotonta löytää taloudellisesti kannattavia vaihtoehtoisia myyntikanavia. Vakavia vaikeuksia ei kuitenkaan katsota olevan silloin, kun maakaasun myynti ei laske alle ota tai maksa -han- kintasopimuksen mukaisen vähimmäiskäyttömäärän ja kun kyseistä ota tai maksa -hankintasopimusta voidaan mukauttaa tai kun maakaasualan yritys pystyy löytämään vaihtoehtoisia myyntikanavia. 1. Ne jäsenvaltiot, jotka eivät ole suoraan liittyneet minkään muun jäsenvaltion yhteenliitettyyn verkkoon ja joilla on vain yksi pääasiallinen ulkopuolinen maakaasun toimittaja, voivat poiketa tämän direktiivin 4 artiklan, 18 artiklan 1, 2, 3, 4 ja 6 kohdan ja/tai 20 artiklan säännök- sistä. Toimittajan, jonka markkinaosuus on yli 75 pro- senttia, katsotaan olevan pääasiallinen toimittaja. Tämän poikkeuksen voimassaolo lakkaa ilman eri toimenpiteitä siitä hetkestä, kun vähintään yksi näistä edellytyksistä ei enää täyty. Tällaisesta poikkeuksesta on ilmoitettava komissiolle. 2. Jäsenvaltio, joka voidaan määritellä uudeksi mark- kina-alueeksi ja jossa tämän direktiivin täytäntöönpano aiheuttaisi merkittäviä ongelmia, jotka eivät liity 25 artik- lassa tarkoitettuihin ota tai maksa -sopimusten sitoumuk- siin, voi poiketa tämän direktiivin 4 artiklan, 18 artiklan 1, 2, 3, 4 ja 6 kohdan ja/tai 20 artiklan säännöksistä. Tämän poikkeuksen voimassaolo lakkaa ilman eri toi- menpiteitä, kun jäsenvaltiota ei enää voida pitää uutena markkina-alueena. Tällaisesta poikkeuksesta on ilmoitet- tava komissiolle. 3. Jos tämän direktiivin täytäntöönpanosta aiheutuisi merkittäviä ongelmia jonkin jäsenvaltion maantieteelli- sesti rajatulla alueella, erityisesti perussiirtoverkon kehit- tämisessä, investointien edistämiseksi hakea komissiolta väliaikaista poikkeusta 4 artiklan, 18 artiklan 1, 2, 3, 4 ja 6 kohdan ja/tai 20 artiklan säännök- sistä kyseisen alueen kehittämiseksi. jäsenvaltio voi 4. Komissio voi myöntää 3 kohdassa tarkoitetun poik- keuksen ottaen huomioon erityisesti seuraavat kriteerit: L 204/12 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 21. 7. 98 — sellaisen infrastruktuurin luomiseen tarvittavat inves- toinnit, jonka käyttö ei olisi taloudellista kilpailulli- sissa markkinaolosuhteissa, — tarvittavien investointien määrän ja tuottavuusnäky- mät, — kyseisellä alueella olevan kaasuverkon koon ja kehi- tysasteen, — kyseisten maakaasumarkkinoiden tulevaisuudennäky- mät, — kyseisen alueen tai seudun maantieteellinen koko ja erityispiirteet sekä — sosioekonomiset ja demografiset tekijät. Poikkeus voidaan myöntää ainoastaan siinä tapauksessa, että alueella ei ole minkäänlaista kaasuverkkoa tai sellai- nen on ollut olemassa alle kymmenen vuotta. Väliaikai- nen poikkeus voi olla voimassa enintään kymmenen vuotta sen jälkeen, kun alueella alettiin toimittaa kaa- sua. 5. Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille 3 kohdan mukai- sista hakemuksista luottamuksellisuutta noudattaen en- nen 4 kohdan mukaisen päätöksen tekemistä. Tämä päätös sekä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut poikkeukset julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 27 artikla 1. Komissio antaa tämän direktiivin voimaantuloa seu- raavan vuoden loppuun mennessä Euroopan parlamen- tille ja neuvostolle kertomuksen yhdenmukaistamisvaati- muksista, jotka eivät liity tämän direktiivin säännöksiin. Komissio liittää kertomukseen tarvittaessa sellaiset yhden- mukaistamista koskevat ehdotukset, jotka ovat tarpeen maakaasun sisämarkkinoiden tehokkaan toiminnan kan- nalta. 28 artikla Komissio tarkastelee tämän direktiivin soveltamista ja antaa kertomuksen maakaasun sisämarkkinoiden toimin- nasta ja 3 artiklassa esitettyjen yleisten sääntöjen täytän- töönpanosta saaduista kokemuksista, jotta Euroopan par- lamentti ja neuvosto voivat saatujen kokemusten perus- teella sopivana ajankohtana harkita mahdollisuutta antaa säännöksiä maakaasun sisämarkkinoiden edelleen kehit- tämisestä, mikä toteutuisi kymmenen vuoden kuluttua direktiivin voimaantulosta. 29 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudatta- misen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset mää- räykset voimaan viimeistään kahden vuoden kuluttua 30 artiklassa mainitusta päivästä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitat- tava tähän direktiiviin, tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten tällainen viittaus tehdään. 30 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhtei- söjen virallisessa lehdessä. 31 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Luxemburgissa 22 päivänä kesäkuuta 1998. 2. Euroopan parlamentti ja neuvosto esittävät kantansa näistä ehdotuksista kahden vuoden kuluttua siitä, kun ehdotukset on annettu niiden käsiteltäviksi. Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta J. M. GIL-ROBLES J. CUNNINGHAM Puhemies Puheenjohtaja


title: Förslag till rådets förordning (EG) om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av kaliumpermanganat med ursprung i Indien och Ukraina och om slutgiltigt uttag av den preliminära antidumpningstullen

eurovoc_concepts:
India
Ukraine
anti-dumping duty
import
potassium

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 22. 06. 1998 KOM(1998) 382 slutlig Förslag till RÅDETS FÖRORDNING (EG) om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av kaliumpermanganat med ursprung i Indien och Ukraina och om slutgiltigt uttag av den preliminära antidumpningstullen (framlagt av kommissionen) MOTIVERING 1) Genom förordning (EG) nr 178/98 av den 23 januari 19981 införde kommissionen en preliminär antidumpningstull på import till gemenskapen av kaliumpermanganat med ursprung i Indien och Ukraina. Efter det att de provisoriska åtgärderna införts har berörda parter skriftligen lämnat synpunkter och även givits tillfälle att höras av kommissionen. 2) Kommissionen godtog påståendena från de indiska och ukrainska exporterande tillverkarna angående vissa avdrag från exportpriset och korrigerade följaktligen sina dumpningsberäkningar (från 6,8 % till 5,6 % för Indien och från 40,4 % till 36, 2% för Ukraina). 3) Alla berörda parter underrättades om de viktigaste omständigheter och överväganden på grundval av vilka man avsåg att rekommendera att slutgiltiga åtgärder minfördes och gavs tillräcklig tid för att göra framställningar. Ingivna synpunkter har granskats och, då så befunnits lämpligt, tagits i beaktande. 4) I enlighet med artikel 9. 4 i rådets förordning (EG) nr 384/96, den grundläggande antidumpningsförordningen, föreslår kommissionen därför att rådet inför slutgiltiga antidumpningstullar på import till gemenskapen av kaliumpermanganat med ursprung i Indien och Ukraina. Med hänsyn till skadans omfattning rekommenderas också att rådet tar ut den preliminära antidumpningstullen med ett belopp som motsvarar den slutgiltigt införda tullen. 1 EGTL 19,24. 1. 1998, s. 23. RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr. /98 av den. / 98 om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av kaliumpermanganat med ursprung i Indien och Ukraina och om slutgiltigt uttag av den preliminära antidumpningstullen EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 384/96 av den 22 december 1995 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen2, särskilt artikel 9. 4 i denna, med beaktande av det förslag som lagts tram av kommissionen efter samråd med rådgivande kommittén, och med beaktande av följande: A. PRELIMINÄRA ÅTGÄRDER 1. Genom kommissionens förordning (EG) nr 178/983 (nedan kallad "förordningen om preliminär tull") infördes en preliminär antidumpningstull på import till gemenskapen av kaliumpermanganat enligt KN-nummer 2841 61 00 med ursprung i Indien och Ukraina. 2 3 EGT L 56, 6. 3. 1996, s. 1. Förordningen ändrad genom förordningarna (EG) nr 2331/96 (EGT L 317, 6. 12. 1996, s. 1) och (EG) nr 905/98 (EGT L 128, 30. 4. 1998, s. 18). EGT L 19, 24. 1. 1998, s. 23. B. EFTERFÖLJANDE FÖRFARANDE 2. Efter införandet av den provisoriska antidumpningsåtgärden lämnade den klagande gemenskapsindustrin och de indiska och ukrainska samarbetsvilliga exporterande tillverkarna synpunkter skriftligen. 3. Den samarbetsvillige ukrainske tillverkaren begärde som enda berörda part att höras, vilket beviljades. 4. Kommissionen fortsatte att inhämta och kontrollera alla uppgifter som ansågs nödvändiga för dess slutgiltiga avgöranden. 5. Parterna underrättades om de viktigaste omständigheter och överväganden på grundval av vilka man avsåg att rekommendera att en slutgiltig antidumpningsrull infördes och de belopp för vilka säkerhet ställts i form av preliminär tull togs ut. Parterna gavs också en tidsfrist inom vilken de kunde lämna synpunkter efter utlämnandet av dessa uppgifter. 6. Parternas muntliga och skriftliga synpunkter togs också under övervägande och beaktades i de slutliga avgörandena då så bedömdes lämpligt. C. PRODUKT SOM ÄR FÖREMÅL FÖR UNDERSÖKNING OCH LIKADAN PRODUKT 7. Eftersom de berörda parterna inte lämnade nya synpunkter eller upplysningar rörande definitionen av den berörda produkten och den likadana produkten, bekräftas de slutsatser i dessa avseenden som framgår av punkterna 8 och 9 i förordningen om preliminär tull. D. DUMPNING 1) Normalvärde och exportpris 8. I avsaknad av ytterligare argument rörande fastställandet av normal värde och exportpris bekräftas de preliminära slutsatser som framgår av punkt 10-17 i förordningen om preliminär tull. 2) Jämförelse 9. De ukrainska och indiska exporterande tillverkarna hävdade att det inte borde ha gjorts något avdrag från exportpriset för vissa med exporten sammanhängande kostnader respektive kreditkostnader. Saken undersöktes och det konstaterades att sådana avdrag faktiskt inte borde ha gjorts, varför motsvarande rättelser av exportpriset gjordes. 10. I avsaknad av andra nya argument rörande jämförelsen bekräftas övriga preliminära slutsatser som framgår av punkt 18-23 i förordningen om preliminär tull. 3) Dumpningsmarginal Allmänt 11. I avsaknad av nya argument rörande fastställandet av dumpningsmarginalen bekräftas den metod som framgår av punkt 24-26 i förordningen om preliminär tull. Indien 12. Den slutgiltigt fastställda dumpningsmarginalen för Indien är, uttryckt i procent av priset cif vid gemenskapens gräns, som följer: Universal Chemicals and Industries Pvt. Ltd. , Mumbai 5,6 % Eftersom detta företag anses stå för 100 % av den indiska tillverkningen av produkten i fråga fastställs även den övriga dumpningsmarginalen slutgiltigt till 5,6 %. Ukraina 13. Den slutgiltigt fastställda dumpningsmarginalen för Ukraina är, uttryckt i procent av priset cif vid gemenskapens gräns, 36, 2 %. E. GEMENSKAPSINDUSTRIN 14. Eftersom parterna inte lämnat några nya synpunkter eller uppgifter rörande definitionen av den berörda gemenskapsindustrin, bekräftas de slutsatser som framgår av punkt 27 i förordningen om preliminär tull. F. SKADA 1) Allmänt 15. De exporterande tillverkarna lämnade synpunkter på de preliminära slutsatserna beträffande följande skadefaktorer: priset på den dumpade importen, prisunderskridandet och gemenskapsindustrins situation. Ingen annan berörd part har givit uttryck för en motsatt inställning. 2) Priserna på den dumpade importen och prisunderskridande 16. Den indiske exporterande tillverkaren och den ukrainske exporterande tillverkaren ifrågasatte båda de preliminära slutsatserna rörande prisunderskridande och hävdade särskilt att uppgifter som de tidigare givit in (i form av "anbud" eller fakturor) hade lämnats utan beaktande utan en tillräckligt utförlig förklaring. De lämnade ånyo uppgifter rörande återförsäljning av den berörda produkten i gemenskapen (bland annat i form av fakturor) vilka erhållits från ett antal icke närstående importörer. Dessa uppgifter sades visa att prisunderskridande inte förekom. Det bör dock noteras att de tidigare lämnade uppgifterna, liksom de nya uppgifterna, rörde importörer som antingen inte, eller endast i otillräcklig grad, var samarbetsvilliga vid kommissionens undersökning. Dessa uppgifter kunde därför inte kontrolleras genom undersökningar på plats (särskilt vad gäller förekomsten av eventuella kreditnotor som skulle ha minskat de egentliga försäljningspriserna eller, vad gäller "anbud", huruvida dessa anbud verkligen lett till försäljningstransaktioner). Uppgifterna avser under alla förhållanden endast en mycket liten del av den berörda import som har undersökts av kommissionen. Till stöd för sitt påstående att kommissionens slutsatser om prisunderskridande var oriktiga lämnade de indiska och ukrainska exporterande tillverkarna dessutom beräkningar, grundade på uppgifter om deras exportpris på gemenskapsmarknaden, som inte överensstämde med motsvarande, kontrollerade, uppgifter som de själva lämnat under undersökningen. De uppgifter som lämnades kan därför inte vederlägga de slutsatser om ett tydligt prisunderskridande vilka framgår av punkt 36-38 i förordningen om preliminär tull. 17. Den ukrainske exporterande tillverkaren gjorde återigen gällande att hans "särskilda förhållande" till sin ende importör i gemenskapen - vilket sades bestå i att importören finansierade inköpen av råvara och även betalade leveranser i förskott - borde ha föranlett vissa justeringar av exportpriset. På denna punkt bör påpekas att detta förhållande, som avbröts 1997, inte kunde undersökas på grund av importörens bristande samarbetsvilja. Detta företag underlät att lämna relevanta uppgifter trots att kommissionen upprepade gånger begärde sådana. De justeringar som den ukrainske exporterande tillverkaren begärde kunde därför inte beviljas. 18. Beträffande gemenskapsindustrins försäljningspris som användes för att fastställa prisunderskridandemarginalen hävdades det att uppgifter från den tyske tillverkaren (Chemie GmbH Bitterfeld-Wolfen) inte tagits i beaktande. Det bör i detta sammanhang erinras om att, som framgår av förordningen om preliminär tull, prisunderskridandet beräknades genom gemenskapsindustrins priser som helhet, dvs. dess vägda genomsnittliga pris, inbegripet den ifrågavarande gemenskapstillverkarens pris, jämfördes med de indiska och ukrainska exporterande tillverkarnas priser. Det bör vidare framhållas att, som framgår av punkt 37 i förordningen om preliminär tull, kommissionen grundade beräkningen av prisunderskridande på uppgifter om importförsäljning justerade för kostnader efter import, dvs. tull, lastnings- och lagringskostnader och kreditkostnader (priserna justerades till en nivå motsvarande kontant betalning) i enlighet med gemenskapsinstitutionernas praxis och i enlighet med vad de exporterande tillverkarna begärt i sina inlagor. 19. Följaktligen bekräftas de prisunderskridandemarginaler på 26 % för Ukraina och 8,4 % för Indien som framgår av punkt 38 i förordningen om preliminär tull. 3) Gemenskapsindustrins situation 20. De exporterande tillverkarna hävdade att uppgifter rörande den tyske tillverkarens situation helt uteslutits från bedömningen av gemenskapsindustrins situation. Detta påstående är inte riktigt. De preliminära slutsatserna grundades på en sammantagen bedömning av situationen för hela gemenskapsindustrin. Endast den tyske tillverkarens produktionskostnad utelämnades vid beräkningen av nivån för undanröjande av skada (se punkt 31 i denna förordning) och uppgifterna om hans lönsamhet togs inte i beaktande vid fastställandet av skadeindikatorn "gemenskapsindustrins lönsamhet". Det befanns nämligen att dessa uppgifter sannolikt skulle kunna påverkas av den pågående omstruktureringen av företagets verksamhet. Att bortse från extraordinära inslag i bokföringen är förenligt med gemenskapsinstitutionernas praxis. För övrigt skulle gemenskapsindustrins situation bedömts vara ännu värre om den tyske tillverkarens uppgifter i dessa två avseenden tagits i beaktande. Alla andra skadeindikatorer undersöktes med beaktande av de kontrollerade uppgifter som lämnats av såväl den tyske tillverkaren som den spanske tillverkaren (Industria Quimica del Nalôn), vilka utgör gemenskapsindustrin. 21. Det hävdades också att, på det hela taget, skadeindikatorerna inte visade att gemenskapsindustrin vållades väsentlig skada. De exporterande tillverkarna grundade detta påstående på att industrins situation förbättrats efter det att antidumpningsåtgärder mot import från Kina införts genom rådets förordning (EG) nr 2819/944, och på uppgifterna avseende det exceptionella året 1995, under vilket efterfrågan på produkten ökade starkt beroende på väderförhållandena. 4 EGT L 298, 19. 11. 1994, s. 32. Dessa överväganden anses ej förändra bedömningen av gemenskapsindustrins situation som allmänt svag. Gemenskapsindustrins priser minskade med 10 % mellan 1992 och undersökningsperioden (april 1996 till mars 1997) på en mycket priskänslig marknad, och den spanske tillverkaren led under samma tid förluster medan de indiska och ukrainska exporterande tillverkarna avsevärt underskred gemenskapsindustrins priser och fördubblade sin marknadsandel för kaliumpermanganat i gemenskapen. Skadeindikatorerna måste ses mot bakgrund av att industrin ännu återhämtar sig från tidigare dumpning. Skadeindikatorerna bör därför bedömas med beaktande av marknadens utveckling. Marknaden hade påverkats av dumpad kinesisk import, vilket påverkat för gemenskapsindustrins situation. Införandet av antidumpningsåtgärder mot den kinesiska importen innebar vissa positiva följder för gemenskapsindustrin. 4) Slutsats om skada 22. Med beaktande av det sagda, och i avsaknad av andra argument rörande fastställandet av skada, bekräftas de preliminära slutsatserna i punkt 28-50 i förordningen om preliminär tull, nämligen att gemenskapsindustrin vållats väsentlig skada. G. SKADANS ORSAKSSAMBAND 23. För att visa att skadan inte orsakats av den dumpade import är föremål för denna undersökning framhöll de exporterande tillverkarna tre andra möjliga orsaker till skada: trycket från importen från Kina, den tyske tillverkarens särskilda situation samt vissa påstådda förändringar av konsumtionsmönstret. 1) Verkan av importen från Kina 24. De exporterande tillverkarna gjorde gällande att den huvudsakliga skadeorsaken var importen från Kina. Den kinesiska importen har föranlett slutgiltiga antidumpningsåtgärder som infördes i november 1994 och har i princip helt upphört efter 1994. Importen från Kina kan därför, efter denna tidpunkt, inte betraktas som en orsak till den skada som vållats gemenskapsindustrin och som varit särskilt påtaglig mot slutet av den femårsperiod som undersökts vid bedömningen av skada, dvs. under tiden 1 april 1996-31 mars 1997. 10 2) Gemenskapsindustrins konkurrenskraft/självförvållad skada 25. Det gjordes gällande att en av de klagande, den tyske tillverkaren, skulle vara ineffektiv och underskrida sina konkurrenters priser på gemenskapsmarknaden. Det bör på denna punkt observeras att de uppgifter som låg till grund för slutsatserna om den ukrainska och indiska exportens väsentliga prisunderskridande även inbegrep den tyske tillverkarens försäljningspriser. I motsats till vad som gjorts gällande bekräftades alltså genom undersökningen att de indiska och ukrainska exporterande tillverkarnas priser faktiskt underskred gemenskapsindustrins genomsnittliga pris. Det kan tilläggas att det är ett rent antagande att gemenskapstillverkarens pågående omstrukturering i sig skulle vara tecken på hans ineffektivitet. Det har däremot fastställts att den dumpade importen försvagade tillverkarens situation och i praktiken utgjorde ett hinder för dennes ansträngningar att förbättra sin ekonomiska situation. 3) Förändringar av konsumtionsmönstret 26. De exporterande tillverkarna gjorde gällande att skadan också berodde på en förändring av konsumtionsmönstret förorsakad av konkurrens från nya ersättningsprodukter. Kaliumpermanganat används huvudsakligen för behandling av dricks- och avfallsvatten, framställning av kemiska och farmaceutiska produkter, för metallraffinering och som desinfektionsmedel. Fyra ämnen angavs som varande nya ersättningsprodukter för kaliumpermanganat: natriumdikromat, monokaliumpersulfat, ozon och väteperoxid. 11 De tre förstnämnda produkterna säljs visserligen i betydande mängder på den indiska marknaden men är ännu av endast marginell betydelse på gemenskapsmarknaden. Natriumdikromat används inte i gemenskapen på grund av dess cancerframkallande egenskaper. Monokaliumpersulfat används över huvud taget inte vid vattenbehandling i gemenskapen och i endast marginell utsträckning på andra områden. Ozon kan potentiellt ses som en ersättningsprodukt för kaliumpermanganat vid vattenbehandling. Denna produkt används dock för närvarande endast i begränsad utsträckning och kan inte anses ha haft någon större verkan på marknaden för kaliumpermanganat i gemenskapen eller för gemenskapsindustrins situation. Väteperoxid, slutligen, kan inte anses som en ny produkt, eftersom det använts som oxidant i industrin lika länge som kaliumpermanganat och inte vunnit i betydelse på bekostnad av kaliumpermanganat. Ingen av dessa påstådda ersättningsprodukter bedöms därför väsentligen ha påverkat konsumtionsmönstret för den berörda produkten. Följaktligen kan den påstådda uppkomsten av sådana nya produkter inte uppfattas som ett betydande alternativt upphov till den skada som gemenskapsindustrin lidit. 4) Slutsats om orsakssamband 27. Ingen av dessa faktorer kan anses ha haft så stor verkan att den brutit orsakssambandet mellan den dumpade importen och den skada som vållats gemenskapsindustrin i detta fall. De preliminära slutsatser om orsakssamband som framgår av punkt 51-72 i förordningen om preliminär tull bekräftas därför. 12 H. GEMENSKAPENS INTRESSE 28. De enda synpunkter som lämnats gällde gemenskapsindustrins intresse av att åtgärder införs mot dumpningen. 1) Gemenskapsindustrins intresse 29. Det gjordes gällande att införandet av antidumpningstullar skulle stå i strid med den tyske tillverkarens intresse. Denne påstods inte vara villig att stödja detta antidumpningsförfarande, eftersom antidumpningsåtgärder endast skulle tjäna den spanske tillverkaren på grund av dennes påstått dominerande ställning. Detta påstående stöddes inte av någon bevisning. Den tyske tillverkaren är en klagande part som varit fullt samarbetsvillig vid undersökningen och inte på något sätt låtit förstå att han inte längre skulle stödja det pågående antidumpningsförfarandet. För övrigt gäller, som framhållits i förordningen om preliminär tull, att hela gemenskapsindustrins existens på sikt skulle stå på spel om åtgärder inte vidtogs. Dessutom är det, med hänsyn till produktens priskänslighet, sannolikt att åtgärden i stor utsträckning också skulle hjälpa den tyske tillverkaren att erhålla en fördelaktigare ställning på marknaden. Under alla omständigheter är antidumpningsåtgärder inte avsedda att förhindra konkurrens på gemenskapsmarknaden. Syftet med åtgärderna är att tillåta gemenskapstillverkarna att konkurrera med till gemenskapen importerade varor på lika villkor. 13 2) Slutsats om gemenskapens intresse 30. Det bekräftas därför att det inte finns några tvingande skäl för att inte vidta åtgärder mot den skadevållande dumpning som konstaterats. Följaktligen bekräftas slutsatserna rörande gemenskapens intresse som framgår av punkt 73-86 i förordningen om preliminär tull. I. SLUTGILTIGA ÅTGÄRDER 1) Nivå för undanröjande av skada 31. Eftersom det inte lämnats några synpunkter rörande den metod som använts för att beräkna nivån för undanröjande av skada, annat än den ukrainske exporterande tillverkarens begäran rörande behovet av att justera exportpriset så att hans särskilda förhållande till sin ende importör i gemenskapen skulle kunna beaktas (se punkt 17 i denna förordning), bekräftas slutsatserna som framgår av punkt 88-90 i N förordningen om preliminär tull. 2) Form av tull 32. De preliminära åtgärderna infördes i form av en rörlig tull som grundar sig på minimipriser. Den ukrainske exporterande tillverkaren begärde att minimipriset för Ukraina skulle fastställas till samma nivå som det minimipris som är tillämpligt på import från Indien. Som framgår av punkterna 11, 14 och 93 i förordningen om preliminär tull är bakgrunden denna: 14 Även om minimipriserna i båda fallen grundades på den indiske tillverkarens priser på hemmamarknaden, utgjorde det indiska minimipriset det vägda genomsnittet av det lägre priset för kaliumpermanganat med en renhetsgrad understigande 99 % och det högre priset för kaliumpermanganat med en renhetsgrad på minst 99 %, medan minimipriset för Ukraina var lika med priset för kaliumpermanganat med en renhetsgrad på minst 99 %, eftersom Ukraina exporterar endast den kvaliteten. Med hänsyn till dessa bakomliggande omständigheter kunde inte den ukrainske exporterande tillverkarens begäran bifallas, eftersom skillnaden i minimipris återspeglade en olikhet i slag av den exporterade produkten. Med beaktande av de olika produkttyper som förekommer undersöktes dock huruvida användningen av olika minimipriser för Indien och Ukraina skulle kunna leda till diskriminerande behandling. Det undersöktes också om denna form av antidumpningsåtgärd var adekvat för att undanröja dumpningens skadliga verkan för alla förekommande produkttyper. 15 Om, i framtiden, båda länder skulle komma att uteslutande exportera kaliumpermanganat med en renhetsgrad på minst 99 %, skulle den indiske exporterande tillverkaren på obefogat sätt komma att åtnjuta ett lägre minimipris än det minimipris som fastställts för den ukrainske exporterande tillverkaren och den införda antidumpningsåtgärden skulle då inte innebära en garanti för att effekten av dumpningen undanröjdes. Risken för sådana oönskade effekter väger tyngre än de argument som, i det preliminära skedet, motiverade beslutet att avvika från den vanliga formen för antidumpningstull. Den slutgiltiga antidumpningstullen bör därför utformas som en värdetull. 3) Tullens nivå 33. Eftersom, för varje berört land, den fastställda nivån för undanröjande av skada är högre än dumpningsmarginalen, bör den slutgiltiga antidumpningstullen grundas på de respektive dumpningsmarginalerna, dvs. 5,6 % för Indien och 36,2 % för Ukraina. 16 J. UTTAG AV DEN PRELIMINÄRA TULLEN 34. Med hänsyn till omfattningen av skadan bör de belopp för vilka säkerhet ställts i form av den preliminära antidumpningstullen i enlighet med förordning (EG) nr 178/96 slutgiltigt tas ut med ett belopp som motsvarar den slutgiltigt fastställda tullen. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 1. En slutgiltig antidumpningstull skall införas på import av kaliumpermanganat enligt KN-nummer 2841 61 00 med ursprung i Indien och Ukraina. 2. Den slutgiltiga antidumpningstullen skall tas ut till följande tullsatser på grundval av nettopriset fritt gemenskapens gräns före tull: - 5,6 % för kaliumpermanganat med ursprung i Indien. - 36,2 % för kaliumpermanganat med ursprung i Ukraina. 3. Om inte annat anges skall gällande bestämmelser om tullar tillämpas. 17 Artikel 2 De belopp för vilka säkerhet ställts i form av den preliminära antidumpningstull som infördes genom förordning (EG) nr 178/98 skall slutgiltigt tas ut med ett belopp som motsvarar den slutgiltigt införda tullen för kaliumpermanganat med ursprung i Indien och Ukraina. Uttaget skall endast avse belopp för vilka säkerhets ställts. Belopp för vilka säkerhet ställts och som överstiger den slutgiltiga antidumpningstullen skall frisläppas. Artikel 3 Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Utfärdad i Bryssel den. 1998 På rådets vägnar Ordförande 18 ISSN 1024-4506 KOM(98) 382 slutlig DOKUMENT SV 02 11 10 Katalognummer : CB-C0-98-395-SV-C ISBN 92-78-37278-1 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg A?


title: Rozhodnutie Komisie z 22. júna 1998 o postupe preukazovania zhody stavebných výrobkov podľa článku 20 ods. 2 smernice Rady 89/106/EHS vo veci strešných krytín, strešných svetlíkov, strešných okien a doplnkových výrobkov (oznámené pod číslom dokumentu C(1998) 1598)Text s významom pre EHP.

eurovoc_concepts:
construction equipment
product quality
product safety
quality control of industrial products
quality label

formats: html pdf print

text: 13/zv. 20 SK Úradný vestník Európskej únie 315 31998D0436 L 194/30 ÚRADNÝ VESTNÍK EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV 10. 7. 1998 ROZHODNUTIE KOMISIE z 22. júna 1998 o postupe preukazovania zhody stavebných výrobkov podľa článku 20 ods. 2 smernice Rady 89/106/EHS vo veci strešných krytín, strešných svetlíkov, strešných okien a doplnkových výrobkov (oznámené pod číslom dokumentu C(1998) 1598) (Text s významom pre EHP) (98/436/ES) KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV, so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, keďže postup uvedený v bode a) článku 13 ods. 3 zodpovedá systémom stanoveným v prvej možnosti, a to bez priebežného dohľadu, a v druhej a tretej možnosti bodu ii) oddielu 2 prílohy III a postup uvedený v bode b) článku 13 ods. 3 zodpovedá systémom stanoveným v bode i) oddielu 2 prílohy III a v prvej možnosti, a to s priebežným dohľadom, bodu ii) oddielu 2 prílohy III; so zreteľom na smernicu Rady 89/106/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii zákonov, právnych predpisov a správnych opatrení stavebné výrobky (1), doplnenú smernicou 93/68/EHS (2), najmä na jej článok 13 ods. 4, vzťahujúcich členských štátov sa na keďže Komisia je povinná vybrať medzi dvoma postupmi preukazovania zhody výrobku podľa článku 13 ods. 3 smerni- ce 89/106/EHS ten „najjednoduchší možný a bezpečný po- stup“; keďže to znamená, že je potrebné rozhodnúť, či je pre daný výrobok alebo skupinu výrobkov systém vnútropodniko- vej kontroly, za ktorý zodpovedá výrobca, nevyhnutnou a postačujúcou podmienkou preukázania zhody, alebo či je spomínaných z v článku 13 ods. 4 potrebný zásah schváleného certifikačného orgánu; týkajúcich dôvodov plnenia kritérií sa keďže opatrenia stanovené v tomto rozhodnutí sú v súlade so stanoviskom Stáleho výboru pre stavebníctvo, PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE: Článok 1 keďže v článku 13 ods. 4 sa požaduje, že takto určený postup musí byť vyznačený v mandátoch a technických špecifikáciách; keďže je z tohto dôvodu žiadúce definovať pojmy „výrobky“ alebo „skupina výrobkov“, ktoré sa používajú v mandátoch a v technických špecifikáciách; keďže dva postupy stanovené v článku 13 ods. 3 sú podrobne opísané v prílohe III k smernici 89/106/EHS; keďže je preto potrebné jasne špecifikovať metódy, ktorými sa tieto dva po- stupy musia uplatňovať podľa prílohy III pre každý výrobok alebo skupinu výrobkov, pretože príloha III uprednostňuje určité systémy; (1) Ú. v. ES L 40, 11. 2. 1989, s. 12. (2) Ú. v. ES L 220, 30. 8. 1993, s. 1. Zhoda výrobkov a skupín výrobkov ustanovených v prílohe I sa preukazuje postupom, pri ktorom výrobca výhradne zodpovedá za systém vnútropodnikovej kontroly zabezpečujúci, že výrobok sa zhoduje s príslušnými technickými špecifikácia- mi. Článok 2 Zhoda výrobkov uvedených v prílohe II sa preukazuje postu- pom, pri ktorom sa popri systéme vnútropodnikovej kontroly uplatňovanom výrobcom na hodnotení a dohľade nad kontro- lou výroby alebo nad samotným výrobkom zúčastňuje aj schválený certifikačný orgán. 316 SK Úradný vestník Európskej únie 13/zv. 20 Postup preukazovania zhody stanovený v prílohe III normy. je vyznačený v mandátoch pre harmonizované Článok 3 Toto rozhodnutie je adresované členským štátom. Článok 4 V Bruseli 22. júna 1998 Za Komisiu Martin BANGEMANN člen Komisie 13/zv. 20 SK Úradný vestník Európskej únie 317 PRÍLOHA I PRÍLOHA II 318 SK Úradný vestník Európskej únie 13/zv. 20 Poznámka: pre výrobky, pri ktorých je v nasledujúcich skupinách výrobkov uvedené viac ako jedno zamýšľané použitie, sú úlohy schválených orgánov odvodené od príslušných systémov preukazovania zhody kumulatívne. PRÍLOHA III STREŠNÉ KRYTINY, STREŠNÉ SVETLÍKY, STREŠNÉ OKNÁ A DOPLNKOVÉ VÝROBKY (1/6) SKUPINA VÝROBKOV Systémy preukazovania zhody Požaduje sa, aby CEN/Cenelec špecifikovali v príslušnej harmonizovanej norme (harmonizovaných normách) nasledujúci systém (nasledujúce systémy) preukazovania zhody pre uvedený výrobok a zamýšľané použitie (pre uvedené výrobky a zamýšľané použitia). Výrobok (výrobky) Zamýšľané použitie (použitia) Ploché a tvarované plechy Strešné škridly, bridlicové škridly, ka- menné škridly a šindle Na spôsoby použitia, na ktoré sa vzťahujú predpisy pre požiarnu odolnosť (napr. vytváranie požiar- nych úsekov) Úroveň (úrovne) ale- bo trieda (triedy) požiarnej odolnosti Systém (systémy) preukazovania zhody Ľubovoľná 3 kompozitné Priemyselne vyrábané alebo sendvičové panely Strešné svetlíky Strešné okná Systém 3: pozri smernicu Rady 89/106/EHS, príloha III oddiel 2 bod (ii), druhá možnosť. Špecifikácia systému by mala byť taká, aby ho bolo možné zaviesť aj tam, kde pre jeho používanie nie je potrebné stanoviť určitú charakteristiku, pretože najmenej jeden členský štát nemá vôbec žiadnu zákonnú požiadavku na túto charakteristiku (pozri článok 2 ods. 1 smernice 89/106/EHS a prípadne bod 1. 2. 3 interpretačných dokumentov). V takých prípadoch sa výrobcovi nesmie nariadiť, aby overoval túto charakteristiku, ak si neželá deklarovať použitie výrobku z tohto hľadiska. 13/zv. 20 SK Úradný vestník Európskej únie 319 STREŠNÉ KRYTINY, STREŠNÉ SVETLÍKY, STREŠNÉ OKNÁ A DOPLNKOVÉ VÝROBKY (2/6) SKUPINA VÝROBKOV Systémy preukazovania zhody Požaduje sa, aby CEN/Cenelec špecifikovali v príslušnej harmonizovanej norme (harmonizovaných normách) nasledujúci systém (nasledujúce systémy) preukazovania zhody pre uvedený výrobok a zamýšľané použitie (pre uvedené výrobky a zamýšľané použitia). Výrobok (výrobky) Zamýšľané použitie (použitia) Úroveň (úrovne) ale- bo trieda (triedy) požiarnej odolnosti Systém/postup (systémy/postupy) preukazovania zhody Ploché a tvarované plechy Strešné škridly, bridlicové škridly, ka- menné škridly a šindle kompozitné Priemyselne vyrábané alebo sendvičové panely Strešné svetlíky Strešné okná Na spôsoby použitia, na ktoré sa vzťahujú predpisy pre požiarnu odolnosť (A, B, C) (*) (A, B, C) (**) A (***), D, E, F 1 3 4 Dosky a podhľadové dosky nesúce odkvapový žľab Systém 1: pozri smernicu Rady 89/106/EHS, príloha III oddiel 2 bod (i), bez kontrolných skúšok vzoriek. Systém 3: pozri smernicu Rady 89/106/EHS, príloha III oddiel 2 bod (ii), druhá možnosť. Systém 4: pozri smernicu Rady 89/106/EHS, príloha III oddiel 2 bod (ii), tretia možnosť. (*) Materiály, ktorých požiarna odolnosť má tendenciu k zmene v priebehu výroby (vo všeobecnosti sú to tie, ktoré podliehajú chemickej úprave, napr. inhibítory horenia alebo materiály, pri ktorých môžu zmeny zloženia viesť k zmenám požiarnej odolnosti). (**) Materiály, ktorých požiarna odolnosť nemá tendenciu k zmene v priebehu výrobného procesu. (***) Materiály triedy A, pri ktorých sa podľa rozhodnutia 96/603/ES nevyžaduje skúška požiarnej odolnosti. Špecifikácia systému by mala byť taká, aby ho bolo možné zaviesť aj tam, kde pre jeho použitie nie je potrebné stanoviť určitú charakteristiku, pretože najmenej jeden členský štát nemá vôbec žiadnu zákonnú požiadavku na túto charakteristiku (pozri článok 2 ods. 1 smernice 89/106/EHS a prípadne bod 1. 2. 3 interpretačných dokumentov). V takých prípadoch sa výrobcovi nesmie nariadiť, aby overoval túto charakteristiku, ak si neželá deklarovať použitie výrobku z tohto hľadiska. 320 SK Úradný vestník Európskej únie 13/zv. 20 STREŠNÉ KRYTINY, STREŠNÉ SVETLÍKY, STREŠNÉ OKNÁ A DOPLNKOVÉ VÝROBKY (3/6) SKUPINA VÝROBKOV Systémy (postupy) preukazovania zhody Požaduje sa, aby CEN/Cenelec špecifikovali v príslušnej harmonizovanej norme (harmonizovaných normách) nasledujúci systém (nasledujúce systémy) preukazovania zhody pre uvedený výrobok a zamýšľané použitie (pre uvedené výrobky a zamýšľané použitia). Výrobok (výrobky) Zamýšľané použitie (použitia) Na spôsoby použitia, na ktoré sa vzťahujú predpisy pre požiarnu odolnosť proti vonkajším požia- rom Ploché a tvarované plechy Strešné škridly, bridlicové škridly, ka- menné škridly a šindle kompozitné Priemyselne vyrábané alebo sendvičové panely Strešná asfaltová krytina Strešné dlaždice Strešné svetlíky Strešné okná Strešné prístupové systémy, strešné lávky a opierky pre nohy Príslušenstvo strešnej krytiny Úroveň (úrovne) ale- bo trieda (triedy) požiarnej odolnosti Výrobky vyžadu- júce skúšky Výrobky „pova- žované za bez- pečné“ bez skúšok (*) Systém (systémy) preukazovania zhody 3 4 Systém 3: pozri smernicu Rady 89/106/EHS, príloha III oddiel 2 bod (ii), druhá možnosť. Systém 4: pozri smernicu Rady 89/106/EHS, príloha III oddiel 2 bod (ii), tretia možnosť. (*) Je potrebné potvrdiť konzultáciou so Skupinou pre dozor nad požiarnou bezpečnosťou (FRG). Špecifikácia systému by mala byť taká, aby ho bolo možné zaviesť aj tam, kde pre jeho použitie nie je potrebné jeden členský štát nemá vôbec žiadnu zákonnú požiadavku na túto stanoviť určitú charakteristiku, pretože najmenej charakteristiku (pozri článok 2 ods. 1 smernice 89/106/EHS a prípadne bod 1. 2. 3 interpretačných dokumentov). V takých prípadoch sa výrobcovi nesmie nariadiť, aby overoval túto charakteristiku, ak si neželá deklarovať použitie výrobku z tohto hľadiska. 13/zv. 20 SK Úradný vestník Európskej únie 321 STREŠNÉ KRYTINY, STREŠNÉ SVETLÍKY, STREŠNÉ OKNÁ A DOPLNKOVÉ VÝROBKY (4/6) SKUPINA VÝROBKOV Systémy preukazovania zhody Požaduje sa, aby CEN/Cenelec špecifikovali v príslušnej harmonizovanej norme (harmonizovaných normách) nasledujúci systém (nasledujúce systémy) preukazovania zhody pre uvedený výrobok a zamýšľané použitie (pre uvedené výrobky a zamýšľané použitia). Výrobok (výrobky) Zamýšľané použitie (použitia) Úroveň (úrovne) ale- bo trieda (triedy) požiarnej odolnosti Systém (systémy) preukazovania zhody Ploché a tvarované plechy kompozitné Priemyselne vyrábané alebo sendvičové panely Strešné svetlíky Strešné okná Na spôsoby použitia prispievajúce k vystuženiu strešnej konštrukcie 3 Systém 3: pozri smernicu Rady 89/106/EHS, príloha III oddiel 2 bod (ii), druhá možnosť. Špecifikácia systému by mala byť taká, aby ho bolo možné zaviesť aj tam, kde pre jeho použitie nie je potrebné stanoviť určitú charakteristiku, pretože najmenej jeden členský štát nemá vôbec žiadnu zákonnú požiadavku na túto charakteristiku (pozri článok 2 ods. 1 smernice 89/106/EHS a prípadne bod 1. 2. 3 interpretačných dokumentov). V takých prípadoch sa výrobcovi nesmie nariadiť, aby overoval túto charakteristiku, ak si neželá deklarovať použitie výrobku z tohto hľadiska. 322 SK Úradný vestník Európskej únie 13/zv. 20 STREŠNÉ KRYTINY, STREŠNÉ SVETLÍKY, STREŠNÉ OKNÁ A DOPLNKOVÉ VÝROBKY (5/6) SKUPINA VÝROBKOV Systémy preukazovania zhody Požaduje sa, aby CEN/Cenelec špecifikovali v príslušnej harmonizovanej norme (harmonizovaných normách) nasledujúci systém (nasledujúce systémy) preukazovania zhody pre uvedený výrobok a zamýšľané použitie (pre uvedené výrobky a zamýšľané použitia). Výrobok (výrobky) Zamýšľané použitie (použitia) Všetky strešné krytiny, strešné sve- tlíky, strešné okná a doplnkové vý- robky Na spôsoby použitia, na ktoré sa vzťahujú predpisy pre nebezpečné látky (*) Úroveň (úrovne) ale- bo trieda (triedy) požiarnej odolnosti Systém (systémy) preukazovania zhody — 3 Systém 3: pozri smernicu Rady 89/106/EHS, príloha III oddiel 2 bod (ii), druhá možnosť. (*) Najmä nebezpečné látky definované v smernici Rady 76/769/EHS v znení neskorších zmien a doplnkov. Špecifikácia systému by mala byť taká, aby ho bolo možné zaviesť aj tam, kde pre jeho použitie nie je potrebné stanoviť určitú charakteristiku, pretože najmenej jeden členský štát nemá vôbec žiadnu zákonnú požiadavku na túto charakteristiku (pozri článok 2 ods. 1 smernice 89/106/EHS a prípadne bod 1. 2. 3 interpretačných dokumentov). V takých prípadoch sa výrobcovi nesmie nariadiť, aby overoval túto charakteristiku, ak si neželá deklarovať použitie výrobku z tohto hľadiska. 13/zv. 20 SK Úradný vestník Európskej únie 323 STREŠNÉ KRYTINY, STREŠNÉ SVETLÍKY, STREŠNÉ OKNÁ A DOPLNKOVÉ VÝROBKY (6/6) SKUPINA VÝROBKOV Systémy preukazovania zhody Požaduje sa, aby CEN/Cenelec špecifikovali v príslušnej harmonizovanej norme (harmonizovaných normách) nasledujúci systém (nasledujúce systémy) preukazovania zhody pre uvedený výrobok a zamýšľané použitia (pre uvedené výrobky a zamýšľané použitia). Výrobok (výrobky) Zamýšľané použitie (použitia) Úroveň (úrovne) ale- bo trieda (triedy) požiarnej odolnosti Systém (systémy) preukazovania zhody Ploché a tvarované plechy Strešné škridly, bridlicové škridly, ka- menné škridly a šindle Priemyselne vyrábané alebo sendvičové panely Strešné dlaždice kompozitné Na iné spôsoby použitia ako tie, ktoré sú definované v opisoch sku- pín výrobkov (1/6), (3/6), (4/6), (5/6), (2/6), žľab nesúce odkvapový Dosky a podhľadové dosky Mechanické upevňovacie prvky pre strešnú krytinu Príslušenstvo strešnej krytiny Strešné prístupové systémy, strešné lávky a opierky pre nohy Strešné bezpečnostné háky a kotvenie Strešná asfaltová krytina Strešné okná Strešné svetlíky Na iné spôsoby použitia ako tie, ktoré sú definované v opisoch sku- pín výrobkov (1/6), (3/6), (4/6), (5/6), (2/6), Systém 3: pozri smernicu Rady 89/106/EHS, príloha III oddiel 2 bod (ii), druhá možnosť. Systém 4: pozri smernicu Rady 89/106/EHS, príloha III oddiel 2 bod (ii), tretia možnosť. — — 4 3 Špecifikácia systému by mala byť taká, aby ho bolo možné zaviesť aj tam, kde pre jeho použitie nie je potrebné stanoviť určitú charakteristiku, pretože najmenej jeden členský štát nemá vôbec žiadnu zákonnú požiadavku na túto charakteristiku (pozri článok 2 ods. 1 smernice 89/106/EHS a prípadne bod 1. 2. 3 interpretačných dokumentov). V takých prípadoch sa výrobcovi nesmie nariadiť, aby overoval túto charakteristiku, ak si neželá deklarovať použitie výrobku z tohto hľadiska