title: Erityiskertomus N:o 6/98 alv- ja BKTL-varojen järjestelmää koskevasta arviosta (Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 188 c artiklan 4 kohdan nojalla annettu kertomus) sekä komission vastaukset

eurovoc_concepts:
GNP contribution
Member States' contribution
VAT resource
financing of the EU budget
report

text: C 241/58 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 31. 7. 98 ERITYISKERTOMUS nro 6/98 alv- ja BKTL-varojen järjestelmää koskevasta arviosta (Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 188 c artiklan 4 kohdan nojalla annettu kertomus) sekä komission vastaukset (98/C 241/02) SISÄLLYS 1. JOHDANTO. 1. 1 — 1. 3 Kohdat 2. YHTEISÖN TALOUSARVION RAHOITTAMINEN. 2. 1 — 2. 12 Yhteisön rahoitusjärjestelmän taustaa. 2. 1 — 2. 5 Alv- ja BKTL-varojen tyypillisimmät piirteet. 2. 6 — 2. 12 Alv-vara. 2. 8 — 2. 9 BKTL-vara. 2. 10 Alv- ja BKTL-varojen määräytymisperusteiden määrittäminen ja tarkasta- minen. 2. 11 — 2. 12 3. NYKYISEN JÄRJESTELMÄN RAJOITUKSET JA POIKKEAMAT NYKYI- SESTÄ JÄRJESTELMÄSTÄ. 3. 1 — 3. 60 Oletetut omat varat. 3. 3 — 3. 7 Jäsenvaltioiden rahoituskapasiteetti. 3. 8 — 3. 9 Järjestelmässä sovelletut korjauskeinot. 3. 10 — 3. 33 Alv:n määräytymisperusteen rajojen määrittäminen. 3. 10 — 3. 16 Kehitys kohti kahta eri BKTL:a. 3. 17 — 3. 22 Budjettiepätasapainon korjaaminen. 3. 23 — 3. 33 Järjestelmän yleisen käytön puuttuminen. 3. 25 — 3. 26 Mahdolliset muita maita koskevat korjaukset. 3. 27 — 3. 28 Budjettiepätasapainon käsitteen riittämätön määrittely. 3. 29 Menojen mahdollinen uudelleentasapainottaminen. 3. 30 — 3. 33 Tilastojen merkitys alv- ja BKTL-varojen laskennassa. 3. 34 — 3. 42 Tietojen laadun mittaamisen tarve. 3. 40 — 3. 42 Monimutkainen ja tehoton hallinnointijärjestelmä. 3. 43 — 3. 52 Määräytymisperusteiden ennakkoarviointi. 3. 44 — 3. 45 Määräytymisperusteiden korjaukset. 3. 46 — 3. 52 Epäselvä oikeudellinen kehys. 3. 53 — 3. 60 Alv-varaa koskevien säännösten mukauttaminen. 3. 54 — 3. 55 Painotetun keskimääräisen verokannan laskennassa käytettävät tiedot. 3. 56 — 3. 57 Omien varojen kirjaaminen tileille. 3. 58 — 3. 60 Sivu 59 59 59 60 60 60 60 61 61 61 62 62 63 64 64 64 64 64 65 66 66 66 66 67 67 68 68 31. 7. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 241/59 Kohdat Sivu 4. PETOSTEN VAIKUTUKSET ALV- JA BKTL-VAROIHIN. 4. 1 — 4. 26 Verotulojen menetysten vaikutukset alv- ja BKTL-varoihin. 4. 1 — 4. 7 Alv-järjestelmän luontaiset riskit. 4. 4 — 4. 7 Menetettyjen alv-tulojen arviointimahdollisuudet. 4. 8 — 4. 19 Komission ja jäsenvaltioiden suorittama arviointityö. 4. 13 — 4. 15 Tilintarkastustuomioistuimen suorittama arviointityö. 4. 16 — 4. 19 Teoreettinen alv ja BKTL:n kattavuus. 4. 20 — 4. 26 5. LOPPUPÄÄTELMÄT. 5. 1 — 5. 11 Kysymyksiä, joihin olisi löydettävä ratkaisu. 5. 1 — 5. 4 Epäselvyyksien ratkaiseminen. 5. 5 — 5. 6 Välttämätön valinta: yhdenmukainen ja avoin järjestelmä. 5. 7 — 5. 9 Vakaa ja valvottavissa oleva järjestelmä. 5. 10 — 5. 11 Liite I Euroopan unionin rahoitus vuonna 1997. Liite II Omien varojen kehitys (1992—1998). Liite III Alv- ja BKTL-varat kansallisiin verotuloihin, väestöön ja BKTL:oon nähden (1992—1995) Liite IV Yhteisöjen rahoitusjärjestelmän tärkeimmät kehitysvaiheet. 68 68 68 69 70 70 70 71 71 72 72 72 73 74 75 76 Komission vastaukset. 77 1. JOHDANTO 1. 1. Tässä kertomuksessa tarkastellaan yhteisön talous- arvion kahden tärkeimmän rahoituslähteen, alv:oon ja BKTL:oon perustuvien omien varojen (80 prosenttia tuloista eli 61 miljardia ecua vuonna 1997) kehitystä, ja rajoituksia (1). Tilintarkastustuomioistuin toimintaa muistuttaa, että omien varojen järjestelmä oli kokonai- suudessaan tarkastelun kohteena vuonna 1993 (2). Täl- löin esitettiin huomautuksia myös perinteisistä omista varoista, samoin kuin myöhemmissä vuosikertomuksissa. 1. 2. Tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksissa on käsitelty myös useita alv- ja BKTL-varoihin liittyviä näkökohtia. Alv-varojen osalta esillä ovat olleet erityisesti eroavaisuudet tiedoissa, joiden pohjalta jäsenvaltiot laske- (1) Tiedot talousarvion toteuttamisesta esitetään liitteissä I ja II. (2) Tilintarkastustuomioistuimen lausunto nro 8/93 vuonna 1988 käyttöön otettua omien varojen järjestelmää koskevasta arvioinnista Edinburghissa pidetyn Eurooppa-neuvoston ko- kouksen päätelmiin nähden. Lausunto on laadittu Euroopan parlamentin pyynnöstä. (Asiakirjaa ei ole julkaistu virallisessa lehdessä). vat alv:n määräytymisperusteen keskeisen tekijän eli pai- notetun keskimääräisen verokannan sekä suorittavat eri- laisia korjauksia ja tasoituksia. BKTL-varojen osalta tilin- tarkastustuomioistuimen aikaisemmat huomautukset ovat koskeneet ennakkoarviointimenetelmiä ja -menettelyjä sekä kansantalouden tilinpidon laatua ja mittausmenetel- mien tarvetta. 1. 3. Tässä kertomuksessa käsitellään myös verotulojen menetyksen seurauksia alv- ja BKTL-varojen kannalta, kyseisen ilmiön laajuuden vuoksi. 2. YHTEISÖN TALOUSARVION RAHOITTAMINEN Yhteisön rahoitusjärjestelmän taustaa 2. 1. Huhtikuun 18 päivänä 1951 tehdyssä Pariisin sopi- muksessa (3), jolla perustettiin Euroopan hiili- ja teräsyh- (3) Yhteisöjen rahoitusjärjestelmän tärkeimmät kehitysvaiheet esitetään liitteessä IV. C 241/60 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 31. 7. 98 teisö (EHTY), määrättiin hiilen ja teräksen tuotantomak- suihin perustuvasta rahoitusjärjestelmästä. koissa II ja III vertaillaan alv- ja BKTL-varoja väestöön ja BKTL:oon nähden. 2. 2. Näiden maksujen, jotka voitaisiin syystä määritellä yhteisön ensimmäiseksi veroksi, lisäksi tulevat omista varoista, sijoituksista, varauksista ja muista tuloista ker- tyvät korot. 2. 3. Vuonna 1957 tehdyissä Euroopan talousyhteisön ja Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksissa määrättiin jäsenvaltioiden rahoitusosuuksista, jotka oli mahdollista korvata omilla varoilla. Nämä rahoitusosuu- det vahvistettiin tietyksi prosenttiosuudeksi budjettime- noista, ja ne jakautuivat jäsenvaltioittain eri tavoin sen mukaan, oliko kyse hallintomenojen vai toimintamenojen sosiaalirahasto) tutkimusmenot (tuolloin rahoittamisesta. lähinnä ja 2. 4. Tämä rahoitusjärjestelmä pysyi käytännössä muut- tumattomana rahoitusosuuksien korvaamisesta yhteisöjen omilla varoilla 21 päivänä huhtikuuta 1970 tehtyyn neu- voston päätökseen (4) saakka. 2. 5. Kyseisen päätöksen tavoitteena oli yhteisön talous- arvion rahoittaminen kokonaisuudessaan omin varoin eli maatalousmaksuin, sokerin ja isoglukoosin tuotannosta kannettavin maksuin ja yhteisön ulkorajoilla kannetuin tullein sekä prosenttiosuuksin, jotka lasketaan jäsenvalti- oiden kantaman alv:n määräytymisperusteesta. Vuonna 1988 otettiin käyttöön neljäs vara, joka perustui BKTL:oon ja jonka avulla oli tarkoitus vähentää alv- varan suhteellista osuutta sekä lisätä samalla tuloja. Tämä rahoitusjärjestelmä on pääpiirteiltään edelleenkin voimassa. Alv-vara 2. 8. Alv-määräytymisperuste lasketaan niiden nettomää- räisten tulojen perusteella, jotka jäsenvaltiot ovat vuoden aikana keränneet arvonlisäveroina. Tulot jaetaan luvulla, jota kutsutaan painotetuksi keskimääräiseksi verokan- naksi ja joka vastaa kunkin jäsenvaltion osalta sellaisiin liiketoimiin sovellettavien eri verokantojen painotettua keskiarvoa, joista on maksettava alv ilman vähennysoi- keutta. Kotitalouksien lopullinen kulutus muodostaa suu- rimman osuuden näistä toimista, jotka poimitaan kansan- talouden tilinpidon tilastoista. 2. 9. Koska yhteistä alv-järjestelmää sovelletaan eri tavoin eri jäsenvaltioissa, suoritetaan erilaisten erityisjär- jestelyjen ja poikkeusten huomioon ottamiseksi mukau- tuksia, joiden avulla alv-varan lopullinen määräytymispe- ruste voidaan yhdenmukaistaa, kuten säännöksissä vaadi- taan. BKTL-vara 2. 10. BKTL-vara vastaa tiettyä prosenttiosuutta markki- nahintaisesta bruttokansantulosta. Tämä prosenttiosuus on vahvistettu 13 päivänä helmikuuta 1989 annetussa neuvoston direktiivissä 89/130/ETY, Euratom (6). BKTL- vara on tarkoitettu yhteisön talousarvion tasapainotta- vaksi varaksi; sitä käytetään ainoastaan suoritettavien menojen ja muiden käytettävissä olevien tulojen (maata- lousmaksut, sokeri- ja isoglukoosimaksut, tullit, alv-varat, sekalaiset tulot) välisen saldon rahoittamiseen. Alv- ja BKTL-varojen tyypillisimmät piirteet Alv- ja BKTL-varojen määräytymisperusteiden määrittä- minen ja tarkastaminen 2. 6. Nykyistä järjestelmää säännellään 31 päivänä loka- kuuta 1994 tehdyllä neuvoston päätöksellä 94/728/EY, Euratom (5). Talousarvio rahoitetaan osittain varoin, jotka kannetaan verovelvollisilta (maatalousmaksut, so- keri- ja isoglukoosimaksut, tullit). 2. 7. Alv- ja BKTL-varat ovat tulonsiirtoja jäsenvaltiolta Euroopan unionin talousarvioon. Liitteen III taulukosta I käy ilmi, että alv- ja BKTL-varojen kokonaismäärä vastaa eri jäsenvaltioissa erilaista osuutta verotuloista; taulu- (4) Neuvoston päätös 70/243/EHTY, ETY, Euratom, tehty 21 päivänä huhtikuuta 1970 (EYVL L 94, 28. 4. 1970, s. 19). (5) EYVL L 293, 12. 11. 1994, s. 9. 2. 11. Molemmat varat perustuvat jäsenvaltioiden laati- miin ja toimittamiin tietoihin. Jäsenvaltiot toimittavat ensin ennakkoarviot ja vasta myöhemmin todelliset tie- dot, ja tietoihin voidaan tehdä myöhemmin vielä korjauk- sia (7). Asiaa koskevien säännösten mukaan (8) jäsenvalti- oiden ja komission tehtävänä on määrittää alv- ja BKTL- (6) EYVL L 49, 21. 2. 1989, s. 26. (7) Tiettyä varainhoitovuotta n koskevat ennakkoarviot laadi- taan varainhoitovuoden n−1 alussa. Todelliset tiedot toimite- taan varainhoitovuoden n+1 jälkimmäisen puoliskon aikana. (8) Alv-varan osalta: neuvoston asetus (ETY, Euratom) N:o 1553/89, annettu 29 päivänä toukokuuta 1989 (EYVL L 155, 7. 6. 1989, s. 9). BKTL-varan osalta: neuvoston direktiivi 89/130/ETY, Euratom, annettu 13 päivänä helmikuuta 1989 (EYVL L 49, 21. 2. 1989, s. 26). 31. 7. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 241/61 varoihin liittyvät perusteet täydellisesti ja yhdenmukai- sesti. 2. 12. Näitä määräytymisperusteita koskevien tietojen tarkastamisesta huolehtii komissio. Komission on varmis- tettava, että kaikki jäsenvaltiot noudattavat yhdenmukai- sella tavalla määräytymisperusteiden laskentaa koskevia säännöksiä. 3. NYKYISEN JÄRJESTELMÄN RAJOITUKSET JA POIK- KEAMAT NYKYISESTÄ JÄRJESTELMÄSTÄ 3. 1. EY:n perustamissopimuksen 199 ja 201 artiklan nojalla talousarvion on oltava tasapainossa: se on rahoi- tettava kokonaisuudessaan tähän tarkoitukseen määrä- tyin varoin. Ainoa rajoitus on se, että varojen kokonais- määrä ei saa olla yli 1,27 prosenttia BKTL:sta (9). 3. 2. Vaikka tarvittavien varojen saanti onkin tällä tavoin varmistettu, järjestelmän lähtökohtaan ja sen toimintaan liittyy käytännössä rajoituksia, joita tarkastellaan lähem- min seuraavissa kohdissa. sovellettavien yksityiskohtaisten tuksiin (11). Syynä tähän oli erityisesti se, että alv-lainsää- däntöä sovellettiin eri tavoin eri jäsenvaltioissa. Alv-varan laskennassa sääntö- jen (12) seurauksena alv-vara on alkanut muistuttaa kan- sallista rahoitusosuutta (13). Tämä vara perustuu veroon, jonka maksajana eivät ole verovelvolliset vaan jäsenval- tiot. 3. 5. Toisin kuin komissio vuonna 1988 vakuutti, voi- daan epäillä, onko alv-varalla — vaikka se perustuukin ensimmäiseen Euroopan tasolla yhdenmukaistettuun ve- roon — varmaa poliittista ja psykologista vaikutusta (14). Alv-varan laskennassa käytetään usein lähteenä tilastotie- toja, minkä vuoksi sillä on itse asiassa hyvin vähän yhteistä todellisen verotuksen kanssa. 3. 6. Koska alv:n määräytymisperusteen rajat on vuo- desta 1988 lähtien määritetty progressiivisesti tietyksi prosenttiosuudeksi BKTL:sta, alv-varan painoarvo on vähentynyt talousarvion rahoituksessa ja alv-vara on entistä enemmän sidoksissa BKTL:oon, mikä taas koros- taa kyseisen varan makrotaloudellista luonnetta. 3. 7. On selvää, että BKTL-vara ei ole luonteeltaan veron kaltainen, mutta tilanne ei ole kovin erilainen myöskään alv-varan osalta. Tämä pitää paikkansa siitäkin huoli- matta, että alun perin alv-varojen järjestelmästä pyrittiin luomaan yhteisön rahoituslähde, jonka avulla varmistet- tiin samalla suora yhteys eurooppalaisten veronmaksajien ja yhteisön talousarvion välille (15). Oletetut omat varat Jäsenvaltioiden rahoituskapasiteetti 3. 3. Komission mukaan yhteisön talousarvion rahoitta- mismenetelmät kuvastavat yhteisön poliittista kehitystä. Yhteisön toimintahan rahoitettiin alkuaikoina jäsenvalti- oiden rahoitusosuuksin, jotka perustuivat vahvistettuihin prosenttimääriin (EY:n perustamissopimuksen 200 arti- kla) (10). Tämä järjestelmä piti korvata omilla varoilla (EY:n perustamissopimuksen 201 artikla). Suunnitelmien mukaan nämä varat olivat verojen kaltaisia, ja ne piti kantaa yhteisössä suoraan luonnollisilta tai oikeushenki- löiltä jäsenvaltioiden päätöksistä riippumatta. Yhteisö ja tulojen lähde olivat automaattisesti sidoksissa toisiinsa eli jokaisesta liiketoimesta piti kantaa yhteisön vero. luovuttiin alkuperäisestä suunnitel- 3. 4. Myöhemmin masta tehdä alv-varasta vero, joka perustuu välittömästi kulutukseen tai ainakin verovelvollisten antamiin ilmoi- (9) Lokakuun 31 päivänä 1994 tehdyn neuvoston päätöksen 94/728/EY, Euratom 3 artiklan nojalla (EYVL L 293, 12. 11. 1994, s. 9). (10) ”Yhteisön talousarvion rahoitusnäkymät”, vihreä kirja, 23. 10. 1978, EY:n tiedote, lisäosa 8/78, kohta 18. 3. 8. Omia varoja koskevan päätöksen mukaan omien varojen järjestelmässä on otettava huomioon jäsenvaltioi- den rahoituskapasiteetti, jonka indikaattorina käytetään (11) Komissio oli ehdottanut, että yhteisölle maksettaisiin yksi todellisesta alv:n määräytymisperusteesta. Ks. prosentti KOM(87)101 lopullinen, 28. 2. 1987, s. 30. (12) Nämä yksityiskohtaiset säännöt on annettu ensin 19 päivänä joulukuuta 1977 annetulla neuvoston asetuksella (ETY, Euratom, EHTY) N:o 2892/77 (EYVL L 336, 27. 12. 1977, s. 8 sekä myöhemmät muutokset) ja vahvistettu sen jälkeen 29 päivänä toukokuuta 1989 annetulla neuvoston asetuksella (ETY, Euratom) N:o 1553/89 (EYVL L 155, 7. 6. 1989, s. 9 sekä myöhemmät muutokset). Ensimmäisessä asetuksessa jäsenvaltioille annettiin mahdollisuus valita nykyinen mene- telmä tai menetelmä, joka on periaatteessa samanlainen mutta perustuu verovelvollisten antamiin ilmoituksiin. Kaksi jäsenvaltiota valitsivat ensin ilmoituksiin perustuvan menette- lyn, mutta siirtyivät myöhemmin soveltamaan tuloihin perus- tuvaa menetelmää muiden jäsenvaltioiden tapaan. (13) Ks. KOM(87)101 lopullinen, 28. 2. 1987, s. 5; KOM(88)99 lopullinen, 9. 3. 1988, s. 26—27 ja KOM(92)81 lopullinen, 10. 3. 1992, s. 23. (14) KOM(88)99 lopullinen, 9. 3. 1988, s. 27. (15) KOM(88)99 lopullinen, 9. 3. 1988, s. 26. C 241/62 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 31. 7. 98 markkinahintaista bruttokansantuloa (BKTL). Markkina- hintaisen bruttokansantuotteen (BKT) pohjalta laskettava bruttokansantulo on valittu rahoituskapasiteetin indikaat- toriksi siksi, että sen oletetaan kuvastavan tietyn maan vaurautta eikä bruttokansantuotteen tapaan tuotantoka- pasiteettia. 3. 9. Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen (16) yhteydessä määritetään asianomaisten maiden maksu- osuudet yhteisön toimiin osallistumiseksi kuitenkin BKT:n perusteella. Lisäksi komissio arvioi BKT:n avulla jäsenvaltion kyvyn suorittaa perustamissopimuksen 171 artiklassa tarkoitettu uhkasakko (17). On näin ollen syytä pohtia, ymmärretäänkö rahoituskapasiteetin käsite sa- malla tavalla eri yhteyksissä. Järjestelmässä sovelletut korjauskeinot Alv:n määräytymisperusteen rajojen määrittäminen 3. 10. Vaikka alv-varan verokantaa oli varojen riittämät- tömyyden vuoksi juuri korotettu vuonna 1985 (1 prosen- tista 1,4 prosenttiin), päätettiin vuonna 1988 vähentää ja alv-varan painoarvoa talousarvion rahoittamisessa luoda BKTL:oon perustuva täydentävä vara. Tarkoituk- sena oli ottaa jäsenvaltioiden rahoituskapasiteetti parem- min huomioon; tavoite vahvistettiin myöhemmin Euroo- pan unionista tehdyn sopimuksen liitteenä olevassa, taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevassa pöytäkirjassa sekä nykyisessä omista varoista tehdyssä päätöksessä. 3. 11. Komissio oli korostanut (18), että alv-vara on kulu- tusvero ja siksi vaikutuksiltaan regressiivinen siten, että vähävaraisimpien jäsenvaltioiden, joissa on suhteellisen korkea kulutuksen ja alhainen säästöjen taso, rahoitus- osuus on helposti suurempi kuin osuus, joka niille mää- räytyisi yhteisön BKTL:n perusteella. Alv-vara olisi näin ollen epätasapainottava jäsenvaltioiden välillä talousarvion rahoittamisessa, erityisesti talousarvion ”ta- sapuolisuuden” osalta (19). tekijä 3. 12. Alv-varojen osuutta yhteisön talousarvion rahoit- tamisessa on vähennetty asteittain vuodesta 1988 lähtien. (16) Portossa 2. toukokuuta 1992 allekirjoitetun sopimuksen 82 artikla. Vuodesta 1999 alkaen alv-varan verokanta saa olla enin- tään yhden prosentin ja alv-määräytymisperuste enintään 50 prosenttia BKTL:sta (20). 3. 13. Komission mukaan alv-vara ei kuvasta jäsenvalti- oiden rahoituskapasiteettia, ja sitä pidetään jopa epäsuh- taisena — myös määräytymisperusteen rajoittamisen kor- jaavasta vaikutuksesta huolimatta. Alv-varaa ei ole kui- tenkaan poistettu ja korvattu BKTL-varan osuutta lisää- mällä, vaikka tämä olisi ollut mahdollista BKTL-varan luomisen yhteydessä vuonna 1988. 3. 14. On myös huomattava, että vaikka alv:n määräyty- misperusteen yläraja on vahvistettu 50 prosentiksi BKTL:sta vuodesta 1999 alkaen, joidenkin jäsenvaltioi- den kohdalla peruste ei muutu. Kuten tilintarkastustuo- mioistuin on huomauttanut lausunnossaan nro 8/93, ei ole myöskään varmaa, että nimenomaan vähävaraisimmat jäsenvaltiot hyötyisivät tästä rajojen määrittämisestä, vaikka varojen uudelleentasapainottaminen onkin tarkoi- tettu juuri niiden hyväksi. 3. 15. Alv-määräytymisperusteen rajojen määrittämisellä on vääristävä vaikutus järjestelmään. Alv-määräytymispe- rusteen enimmäisrajan seurauksena tietyt jäsenvaltiot (neljä jäsenvaltiota vuonna 1998) osallistuvat talousar- vion rahoittamiseen pelkästään rahoituskapasiteettinsa (BKTL) mukaan. Muiden jäsenvaltioiden osalta rahoitus perustuu sekä jäsenvaltioiden rahoituskapasiteettiin että verotettavaan kulutukseen (alv:oon). Kuten tilintarkastus- tuomioistuin on jo aikaisemmin todennut (21), alv-varan verokanta perustuu periaatteeseen, jonka mukaan ky- seistä verokantaa on sovellettava kaikkien osalta samalla tavalla. Alv-varan osuutta talousarvion rahoittamisessa olisi kuitenkin voitu vähentää kyseenalaistamatta edellä mainitun periaatteen yleistä soveltamista, pelkästään verokantaa alentamalla. 3. 16. Alv-varaan liittyy johdonmukaisuusongelma. Jos alv-varan tapauksessa on kyse jäsenvaltioiden rahoitus- osuudesta, olisi ollut loogista poistaa se käytöstä vuonna 1988 ja korvata se BKTL-varalla. Jos alv-vara on sitä vastoin tarkoitettu EU:n kansalaisten lopullisesta kulu- tuksesta kannettavaksi veroksi, herää kysymys, onko aiheellista määrittää alv-varan määräytymisperusteen ra- jat BKTL:n mukaan. Jälkimmäisessä tapauksessa olisikin otettava huomioon, että kyseessä on todellinen oma vara, jota ei näin ollen pitäisi rajoittaa, sillä tämä olisi vastoin kyseisen varan perustarkoitusta. (17) EY:n perustamissopimuksen 171 artiklassa tarkoitettu uhka- sakon laskentamenetelmä (EYVL C 63, 28. 2. 1997, s. 2). (18) KOM(92)81 lopullinen, 10. 3. 1992, s. 4, 23 ja 40. (19) Komission tutkimus ”Talousarvion rahoitusosuudet, EU:n menot, budjettitasapaino ja jäsenvaltioiden suhteellinen vau- raus”, 9. 10. 1997, s. 2—3. (20) Ks. 31 päivänä lokakuuta 1994 tehty neuvoston päätös 94/728/EY, Euratom (EYVL L 293, 12. 11. 1994, s. 9). Näitä rajoja sovelletaan niin kauan, kunnes nykyistä omia varoja koskevaa päätöstä muutetaan. (21) Tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus varainhoitovuo- delta 1991, kohta 1. 104 (EYVL C 330, 15. 12. 1992). 31. 7. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 241/63 Kehitys kohti kahta eri BKTL:a 3. 17. Olisi luonnollista olettaa, että makrotaloudellisia kokonaislukuja käytetään aina niiden täydellisimmässä muodossa. BKTL:n laskentamenetelmään on odotetta- vissa vuonna 1999 parannuksia Euroopan koottujen tilien järjestelmän (EKT 1995) myötä, niin kattavuuden kuin käsitteidenkin osalta (22). Komission vastustuksesta huolimatta lainsäätäjä on kuitenkin nimenomaisesti sul- kenut pois mahdollisuuden käyttää uutta EKT:ää BKTL- varan laskemiseen niin kauan kuin nykyistä omia varoja koskevaa päätöstä sovelletaan (23). Asianomaiset BKTL- laskelmat perustuvat näin ollen EKT 1979 -järjestelmään (toinen painos). Kyseinen päätös vaikuttaa myös alv- varojen määrittämiseen siltä osin, että veron määräyty- misperusteen keskeisen osatekijän (ks. kohta 2. 8) eli keskimääräisen painotetun verokannan laskeminen edel- lyttää verollisten liiketoimien jaottelua kansantalouden tilinpidon mukaisesti. Myös tässä tapauksessa SEK 1979 -järjestelmää sovelletaan edelleen. 3. 18. Voidaan siksi kysyä, mitkä ovat tällaisen poissul- kemisen syyt, varsinkin kun neuvostossa käytyjen keskus- telujen mukaan on mahdollista, että uusi järjestelmä aiheuttaa yhteisön BKTL:n kasvamisen ja jäsenvaltioiden bruttokansantulojen keskinäisten suhteiden muuttumi- sen (24). Niissä yhdeksässä jäsenvaltiossa, jotka ovat toi- mittaneet arvion EKT 1995 -järjestelmän valmisteluvai- heen aikana, ero nykyiseen BKTL:oon (EKT 1979) näh- den vaihteli −9,7 prosentin ja +5 prosentin välillä valti- osta riippuen. Komission mukaan uuden EKT:n avulla oli tarkoitus lisätä vertailtavuutta, jota talous- ja rahaliitto sekä kansantalouden tilinpidon kokonaislukujen käyttö yhteisön hallinnollisissa ja erityisesti talousarvioon liitty- vissä laskelmissa edellyttävät (25). edellyttäisi neuvoston erillistä yksimielistä päätöstä (26). Neuvosto toteaa kuitenkin (27), että välillisten rahoitus- palvelujen (FISIM) kohdentamisen avulla on tarkoitus parantaa ”huomattavasti EKT:ssä sovellettavien menetel- mien laatua ja bruttokansantuotteen (BKT) (28) tarkem- paa vertailua Euroopan unionissa”. 3. 20. Tällainen kehitys on vastoin tavoitteita, joiden pohjalta BKTL-vara luotiin. Tarkoituksena oli luoda vara, joka perustuu luotettaviin ja kattaviin, käsitteiden ja käytännön kannalta vertailukelpoisiin tietoihin. Tapahtu- nut kehitys vie pohjaa periaatteelta, jonka mukaan yhteisön tilastojen on oltava puolueettomia (29) eli objek- tiivisesti ja riippumattomasti laadittuja. BKTL-vara saat- taa näin ollen muuttua pelkäksi puhtaaksi rahoitusosuu- deksi, jonka avulla lopulta määritetään eri jäsenvaltioiden rahoitusvastuu yhteisön talousarvion osalta. Koska kysei- nen BKTL-vara ei perustu kaikkein pisimmälle kehitet- tyyn BKTL:oon (EKT 1995 -versio), se aiheuttaisi vääris- tymän mitattaessa jäsenvaltioiden rahoituskapasiteettia. Komissio aikoo kuitenkin (30) tulevaisuudessa liittää kaik- kiin ehdotuksiin, joiden tarkoituksena on omien varojen laskennassa käytetyn tilastollisen BKTL:n määritelmän muuttaminen, prosenttimääräisen arvion omien varojen laskennassa käytettyjen EKT 1995 -BKTL:n ja EKT 1979 -BKTL:n välisestä erosta. 3. 21. Edellä esitetyn ja kohdassa 3. 9 esitettyjen havain- tojen perusteella voidaan todeta, että kahden BKTL:n (SEK 1979 ja SEK 1995 -versiot) rinnakkaisen käytön vuoksi on vaikea valita, mitä kokonaislukuja olisi käytet- tävä muilla yhteisön toiminnan aloilla, esimerkiksi määri- tettäessä rakenteellisten toimien kannalta tukikelpoisia alueita. 3. 19. Laskettaessa bruttokansantulo EKT 1995 -järjes- telmän mukaisesti on ongelmana erityisesti rahoituspalve- lujen (FISIM) kohdentaminen. Neuvoston antamien asiaa koskevien säännösten mukaan FISIMin käyttö BKTL- varan tarkoituksiin ei tapahtuisi automaattisesti, vaan 3. 22. Lisäksi on huomattava, että kahdenlaisten BKTL- laskelmien käyttö ei paranna kansantalouden tilinpidon laatua, vaan johtaa käytettävissä olevien varojen tehotto- maan käyttöön ja on lisäksi vastoin yhteisön tilastoja koskevia yleisiä periaatteita. (22) Yksityiskohtaiset tiedot EKT 1995 -järjestelmän tuomista muutoksista annetaan 10 päivänä helmikuuta 1997 tehdyssä komission päätöksessä 97/178/EY, Euratom (EYVL L 75, 15. 3. 1997, s. 44). (23) Kyseessä on EKT 1995 -versio, jonka käyttöönotosta sääde- tään 25 päivänä kesäkuuta 1996 annetun neuvoston asetuk- sen (EYVL L 310, 30. 11. 1996, s. 1). (EY) N:o 2223/96 8 artiklassa (24) Neuvoston asiakirja 7057/95, 15. 5. 1995, s. 2. (25) KOM(93)454 lopullinen, 22. 10. 1993, s. 41. (26) Neuvoston asetus (EY) N:o 448/98, annettu 16 päivänä helmikuuta 1998, 8 artikla (EYVL L 58, 27. 2. 1998). (27) Neuvoston asetus (EY) N:o 447/98, annettu 16 päivänä helmikuuta 1998, johdanto-osan kolmas kohta. (28) Kuten kohdassa 3. 8 todettiin, BKTL johdetaan BKT:sta. (29) Ks. neuvoston asetus (EY) N:o 322/97, annettu 17 päivänä helmikuuta 1997, 10 artikla (EYVL L 52, 22. 2. 1997, s. 1). (30) Komission julistus neuvoston pöytäkirjassa hyväksyttäessä asetus Euroopan kansantalouden tilinpidon ja aluetilinpidon järjestelmässä (EKT) suoritettavasta välillisten rahoituspalve- lujen (FISIM) kohdentamisesta. Neuvoston asiakirja 5450/98, 21. 1. 1998. C 241/64 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 31. 7. 98 Budjettiepätasapainon korjaaminen Mahdolliset muita maita koskevat korjaukset 3. 23. Vaikka Fontainebleaussa 25. —26. kesäkuuta 1984 kokoontunut Eurooppa-neuvosto piti menopolitiikkaa olennaisen tärkeänä keinona ratkaista budjettiepätasapai- nojen ongelma lopullisesti, se päätti kuitenkin, että ”ne jäsenvaltiot, joissa vallitsee merkittävä epätasapaino suh- teessa niiden suhteelliseen vaurauteen”, voivat saada myöhemmin korjauksen (31). 3. 24. Fontainebleaun Eurooppa-neuvoston määritelmän mukaisten ”budjettiepätasapainojen” korjaaminen tapah- tuu vähentämällä kaksi kolmasosaa asianomaisen jäsen- valtion alijäämäisestä budjettisaldosta. Saldo lasketaan yksittäisen varainhoitovuoden osalta siten, että kerrotaan ”kohdennettujen menojen” (32) kokonaismäärällä erotus, joka on saatu vähentämällä toisistaan kyseisen jäsenval- tion osuus alv-BKTL-varoina suoritetuista maksuista ja saman jäsenvaltion osuus kohdennetuista menoista. Kor- jauksen rahoittajina ovat muut jäsenvaltiot. Järjestelmän yleisen käytön puuttuminen 3. 25. Fontainebleaun Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaan jokainen jäsenvaltio, joka kärsii budjettiepätasa- painosta suhteelliseen vaurauteensa nähden, voi pyytää korjausta. Omia varoja koskevassa päätöksessä tällainen korjaus myönnetään nykyisin nimenomaisella säännök- sellä kuitenkin vain yhdelle jäsenvaltiolle. 3. 26. Ei ole näin ollen olemassa yleistä järjestelmää, joka mahdollistaisi tällaisen korjauksen muiden jäsenvaltioiden osalta. Lisäksi puuttuu seurantamenetelmä, jolla tarkistet- taisiin säännöllisesti, että korjaus on edelleen aiheellinen. Tämä kaikki edellyttäisi omia varoja koskevan päätöksen muuttamista. On kuitenkin huomattava, että EY:n perus- tamissopimuksen 201 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on sovittava yksimielisesti kaikista kyseiseen päätökseen teh- tävistä muutoksista ja vahvistettava muutokset kansallisin ratifiointimenettelyin. (31) Komission mukaan ”suhteellisen vaurauden” käsitteellä py- ritään määrittämään tietyn maan tai alueen kansalaisten tilanne verrattuna Euroopan unionin keskitasoon. Ks. komis- sion tutkimus ”Talousarvion rahoitusosuudet, EU:n menot, budjettitasapaino ja jäsenvaltioiden suhteellinen vauraus”, 9. 10. 1997, s. 9 10. (32) ”Kohdennetun menon” käsite määritellään Yhdistyneen kuningaskunnan hyväksi tehtävän korjauksen laskentamene- telmän yhteydessä (ks. erityisesti KOM(85)36 lopullinen, 21. 2. 1985, SEC(88)926, 21. 6. 1988 ja asiakirja XIX/66/94). Käsite kattaa olennaisilta osin kaikki budjettimenot, lukuun ottamatta kolmansien maiden hyväksi suoritettuja menoja ja tiettyjä pieniä budjettikohtia. 3. 27. Jollei jäsenvaltioiden suhteellista vaurautta koske- vista arvioista muuta johdu, myös kuusi muuta jäsenvalti- ota voisi vaatia korjausta tulojen nykyisten korjauskritee- rien perusteella. Tämän seurauksena esimerkiksi viimei- simpien käytettävissä olevien lopullisten tietojen (varain- hoitovuosi 1996) perusteella korjauksen kokonaismäärä nousisi 2,9 miljardista ecusta (yksi jäsenvaltio) 12,4 mil- jardiin ecuun (seitsemän jäsenvaltiota), mikä vastaa 22 prosenttia kyseisen varainhoitovuoden alv- ja BKTL- varoista. 3. 28. Koska jäsenvaltiot, joiden osalta korjaus tehdään, eivät osallistu korjauksen rahoittamiseen, rahoittajiksi joutuvat todellisuudessa paljolti jäsenvaltiot, joiden BKTL on asukasta kohti alle yhteisön keskitason. Nämä jäsen- valtiot ovat kuitenkin juuri tästä syystä oikeutettuja vähä- varaisimmille maille myönnettyyn rakennerahastojen tu- keen. Budjettiepätasapainon käsitteen riittämätön määrittely 3. 29. Kuten komissio perustellusti toteaa (33), budjetti- saldojen perusteella Euroopan unionin menopolitiikan etuja tulkitaan väärin tai arvioidaan epätarkasti. Kirjanpi- toon merkittyjen talousarvion rahavirtojen avulla ei pys- tytä selvittämään näiden yhteisön politiikkojen seuran- naisvaikutuksia. Koska talouselämä on yhteismarkkinoi- den myötä integroitunut, on entistä kyseenalaisempaa etsiä suoria yhteyksiä yhteisön maksujen määräpaikan ja jäsenvaltioiden saamien etujen välillä. Menojen mahdollinen uudelleentasapainottaminen 3. 30. Budjettiepätasapainojen korjausten nykyisessä las- kentamenetelmässä ei oteta huomioon tällaisia seikkoja. Hyvityksen enimmäismäärä, joka on kaksi kolmasosaa alijäämäisestä saldosta — määrän suuruudesta riippu- matta — vaikuttaa mielivaltaisesti määritetyltä. Lisäksi budjettiepätasapainoa olisi voitu vähentää tällaisen las- talousarvion ”menopuolen” kentamenetelmän kautta, esimerkiksi vahvistamalla kiinteämääräinen hyvi- tys tai tasapainottamalla uudelleen yhteisön rahoittamat toimet, kuten Fontainebleaun Eurooppa-neuvosto oli keh- ottanut. sijaan 3. 31. Valinnoilla, jotka budjettivallan käyttäjä tekee talousarvion hyväksymisvaiheessa, on asianomaisista ta- (33) Komission tutkimus ”Talousarvion rahoitusosuudet, EU:n menot, budjettitasapaino ja jäsenvaltioiden suhteellinen vau- raus”, 9. 10. 1997, s. 7—8. 31. 7. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 241/65 louden aloista riippuen erilaisia välittömiä tai välillisiä vaikutuksia jäsenvaltioissa. Tilintarkastustuomioistuin järjesti tähän liittyvän simulaation sellaisten yleisten peri- aatteiden ja käsitteiden pohjalta, joita nykyisin sovelle- taan hankkeiden arvioinnissa ja kustannusvaikuttavuusa- nalyyseissä (34). Asianomaisten maiden eri talouden alojen tuotantoon kohdistuvia vaikutuksia selvitettiin panos- tuotos -taulukkojen tilastotiedoin sekä jäsenvaltioiden välisiä kauppavirtoja koskevin tiedoin (35). Näiden tieto- jen avulla voidaan määrittää kvantitatiivisesti eri tuotan- nonalojen väliset yhteydet ja erityisesti tietyn maan tuo- tantorakenteen ja muiden (yhteisöön kuuluvien ja kuulu- mattomien) maiden tuotantorakenteiden väliset yhteydet. 3. 32. Edellä mainitun toiminnan tavoitteena oli arvioida talouden tuotantovirrat, jotka olivat syntyneet oletetun, jäsenvaltioiden hyväksi suoritetun menon seurauksena yksittäisen jäsenvaltion sisällä ja eri jäsenvaltioiden välillä seuraavilla aloilla: maatalous (50 prosenttia oletetusta menosta), infrastruktuurin rakentaminen (40 prosenttia menosta) ja palvelut (10 prosenttia menosta). Simulaati- ossa ilmeni, että tiettyyn maahan osoitetun menon syn- nyttämä tuotannon ylijäämä ei jäänyt ainoastaan tähän yhteen maahan vaan saattoi päätyä myös muihin maihin, mukaan lukien kolmannet maat, tavaroiden ja palvelujen tuonnin tai viennin myötä. Vaikutuksia voidaan havaita myös sellaisilla talouden aloilla, joille ei osoiteta suoraan yhteisön tukea. 3. 33. Menon aikaansaama tuotannon seurannaisvaiku- tus on kokonaisarvoltaan noin kaksi kertaa suurempi kuin itse meno. Vaikutus saattaa kuitenkin olla huomat- tavan erilainen eri jäsenvaltioissa — luultavasti unionin maiden tuotantorakenteiden erojen vuoksi. Menoon näh- den seurannaisvaikutus on määrältään 48-111 prosenttia. Näin ollen yksittäisen maan unionin jäsenyydestä saama hyöty näyttää tosiaankin olevan riippuvainen siitä, mille aloille yhteisön toiminta kohdistuu. On siksi huomattava, että kaikkein asianmukaisinta tietoa mahdollisista epäta- sapainotapauksista saadaan tarkastelemalla budjettipoli- tiikan valintojen vaikutuksia eikä pelkkiä rahavirtoja. (34) Ks. esimerkiksi: UNIDO — Guidelines for project evaluation — Vienna, 1972; W. Leontie — Input-Output economics — Oxford University Press, 1966, N. Y. ; H. B. Chenery — Inte- rindustry economics — J. Willey & sons, 1959, N. Y. ; Chervel-Le Gall — Manuel d’e´valuation e´conomique des projets, la me´thode des effets — Ministe`re de la Coope´ration, Paris 1976; Costa — Interdipendenze industriali e program- mazione regionale — Franco Angeli, Milano, 1978. (35) Nämä tiedot ovat vuodelta 1991, jota viimeiset käytettävissä olevat tiedot koskevat. Tilastojen merkitys alv- ja BKTL-varojen laskennassa 3. 34. Kansantalouden saatavat makrotaloudelliset tiedot, joihin BKTL-vara perustuu, ovat erittäin tärkeitä myös alv-varan määrittämisen kan- nalta. tilinpidon tilastoista 3. 35. Alv-varan tapauksessa keskimääräisen painotetun verokannan laskemisessa tarvitaan tilastotietoja, joiden avulla voidaan laskea erilaisiin verollisiin liiketoimiin sovellettavien eri alv-kantojen painotus. Nämä tiedot, jotka vastaavat suoritettujen liiketoimien nettomääräisiä arvoja, jaotellaan sovelletun alv-kannan mukaan kansan- talouden tilinpidon tilastotietojen (EKT) tai muista läh- teistä saatavien tilastotietojen perusteella. Tarvittavien tietojen tuottaminen edellyttää kuitenkin käytännön toi- mia, joilla yhdenmukaistetaan verollisia liiketoimia kos- kevat tilastot. saavuttamiseksi 3. 36. Yhdenmukaisuuden alv-varan määräytymisperusteen laskennassa on otettava käyttöön korjaukset ja tasoitukset. Näiden mukautusten, joiden prosenttiosuus jäsenvaltioiden määräytymisperusteesta vaihteli 0,09 ja −5,66 prosentin välillä vuonna 1995 (36), määrittämiseksi ei ole aina saatavilla riittäviä verotustie- toja. Tällöin käytetään kansantalouden tilinpidon tietoja tai muita asianmukaisia tietolähteitä. 3. 37. BKTL on luonteeltaan tilastollinen kokonaissuure, joka on kehitetty kansantalouden tilinpidon yhteydessä talouden kaiken toiminnan tuloksen mittaamiseksi tie- tyltä ajalta; se kattaa kaikkien toimijoiden kaupalliset ja ei-kaupalliset taloudelliset toimet. Bruttokansantulo voi- daan esittää kolmesta eri näkökulmasta (37), joita ovat ”tuotos”, ”kulutus” ja ”tulot”, ja sitä voidaan näin ollen hyödyntää yksityiskohtaisessa makrotaloudellisessa ana- lyysissä, erityisesti vertailuissa, jotka tapahtuvat tietyn ajanjakson tai maantieteellisen alueen puitteissa. 3. 38. Kyseisten kokonaislukujen laatimisesta vastaavat jäsenvaltioiden tilastoyksiköt kansallisten järjestelmien, periaatteiden ja menetelmien mukaisesti. Euroopan koot- tujen tilien järjestelmän (EKT) luomisen myötä on otettu käyttöön jäsenvaltioita varten yhtenäiset määritelmät. Direktiivissä 89/130/ETY, Euratom on vahvistettu yhden- mukaistamistoimien täytäntöönpanomenettely käsittei- den, teknisten seikkojen ja organisaation osalta. (36) Ks. varainhoitovuotta 1995 koskeva tarkastuslausuma, tau- lukko 3. 2 (EYVL C 395, 31. 12. 1996, s. 37). (37) Yksityiskohtaiset tiedot BKTL:n esittämisestä kolmesta näkö- kulmasta sekä näihin näkökulmiin liittyvistä tekijöistä sisälty- vät direktiiviin 89/130/ETY, Euratom. C 241/66 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 31. 7. 98 3. 39. Komission tehtävänä on valvoa, että kansantalou- den tilinpitoa koskevia normeja noudatetaan johdonmu- kaisella ja yhtenäisellä tavalla, sillä BKTL-varan lisäksi myös sisämarkkinoiden toteutuminen ja kansallisten talouspolitiikkojen koordinointi sekä perustamissopimuk- sessa määrättyjen politiikkojen suunnittelu, soveltaminen, seuranta ja arviointi edellyttävät laadukkaita tilastotie- toja. Tietojen laadun mittaamisen tarve laaditaan jäsenvaltioissa näiden 3. 40. Tilastotiedot omien tilastojärjestelmien avulla. Tämä aiheuttaa käytän- nössä väistämättä joitakin eroavaisuuksia. Tilastot on kuitenkin yhdenmukaistettava ja niiden laatu on mitat- tava, jos halutaan varmistaa, että tiedot ovat riittävän luotettavia ja käyttökelpoisia. 3. 41. Tilastotietojen yhteydessä laadun käsite muodos- tuu kahdesta eri osatekijästä: tilastotietojen vertailtavuu- desta jäsenvaltioiden välillä ja yksittäisten kansallisten järjestelmien luotettavuudesta. Vertailtavuuteen vaikutta- vat normien keskinäinen vastaavuus sekä kansallisten järjestelmien menetelmät ja tietolähteet. Järjestelmän luo- tettavuudella tarkoitetaan sitä, kuinka tarkkaan sovellet- tavien normien mukaiset tilastotiedot kuvaavat todelli- suutta (38). 3. 42. Direktiivissä 89/130/ETY, Euratom esitetään yksi- tyiskohtaisesti BKTL:n laadun eri osatekijät ja koroste- taan, kuinka tärkeätä on parantaa BKTL:n vertailta- vuutta ja luotettavuutta. Tilintarkastustuomioistuin muis- tuttaa tässä yhteydessä aikaisemmista huomautuksis- taan (39), joissa se kehottaa komissiota tilastojärjestelmien yhdenmukaistamis- ja parantamistoimien ohella kehittä- mään menetelmiä BKTL:n laadun mittaamiseksi. Tavoit- teena on liittää tietyn jäsenvaltion tilastotietoihin viittaus näiden tietojen luotettavuudesta ja laadusta muihin jäsen- valtioihin nähden. Komissio on alkuunpanijana kahdessa pilottitutkimuksessa, joissa selvitetään mahdollisuuksia BKTL:n luotettavuuden mittaamismenetelmän kehittämi- seksi. Monimutkainen ja tehoton hallinnointijärjestelmä 3. 43. Alv- ja BKTL-järjestelmä ei ole mikään yksinker- tainen järjestelmä, vaikka siinä onkin kyse jäsenvaltioiden rahoitusosuuksista. Kummallista kyllä, järjestelmässä on kaikki perinteisen, verotuloihin perustuvan budjettijärjes- telmän olennaiset tekijät. Tässä yhteydessä on syytä esit- tää joitakin huomioita määräytymisperusteen ennakkoar- viointi- ja korjausmenettelyistä. Määräytymisperusteiden ennakkoarviointi 3. 44. Komissio laatii budjettimenettelyn yhteydessä alv- ja BKTL-tulojen määräytymisperustetta koskevat ennak- koarviot. Verrattaessa ennakkoarvioita todellisiin mää- räytymisperusteisiin havaittiin toisinaan suuriakin eroja, jotka eivät olleet riippuvaisia kansallisten valuuttojen ja ecun kurssivaihteluista. Vuosina 1989 1995 suurimmat erot alv-varan arvioidun ja todellisen määräytymisperus- teen välillä vaihtelivat eri jäsenvaltioissa −5 prosentista +9 prosenttiin. BKTL-varan osalta vastaavat erot olivat −6 prosentin ja +3 prosentin välillä. Koska varainhoito- vuonna n käytettävissä olleiden varojen kokonaismäärää, joka on määritetty vuoden n−1 alussa yhteisön BKTL- arvion perusteella, ei oikaista viitevarainhoitovuoden n kuluessa, näiden ennakkoarvioiden laadulla on erityisen suuri merkitys. 3. 45. Voidaan kysyä, onko tarpeellista säilyttää nykyi- sessä rahoitusosuusjärjestelmässä ennakkoarviointimenet- tely, josta aiheutuu hallintokuluja. Tällaisen menettelyn sijaan voitaisiin harkita lopullisten (jopa vanhojen) tieto- jen käyttämistä, jolloin tulos vastaisi vähintäänkin yhtä paljon todellisuutta kuin ennakkoarviot. Käytettävät tie- dot voisivat tällöin perustua keskimääräisiin arvoihin, jolloin vältettäisiin syklien ja suhdanteiden vaikutukset, sekä riittävään useaan varainhoitovuoteen. Kyseistä peri- aatetta sovellettiinkin omien varojen osalta vuoteen 1987 saakka, kun kaikki jäsenvaltiot eivät olleet vielä kehittä- neet alv-järjestelmää (40). Määräytymisperusteiden korjaukset 3. 46. On olemassa kahdenlaisia alv- ja BKTL-varojen määräytymisperusteiden korjauksia: varainhoitovuotta (38) Luotettavuuden käsite määritetään yhteisön tilastoista 17 päivänä helmikuuta 1997 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 322/97 (EYVL L 52, 22. 2. 1997, s. 1) näin: ”luotettavuudella tarkoitetaan, että yhteisön tilastot kuvaavat mahdollisimman totuudenmukaisesti sitä todellisuutta, jota ne on suunniteltu edustamaan” (10 artikla). (39) Tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus varainhoitovuo- (EYVL C 340, delta 1995, kohdat 1. 104—1. 128 12. 11. 1996). (40) Huhtikuun 21 päivänä 1970 tehdyn päätöksen ja 19 päivänä joulukuuta 1977 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Eura- tom, EHTY) N:o 2891/77 13 artiklan mukaan sellaisen jäsenvaltion rahoitusosuus, joka ei soveltanut alv-järjestel- mää, perustui kyseisen valtion BKTL:n osuuteen jäsenvaltioi- den bruttokansantulojen summasta; viitejaksona pidettiin kyseistä budjettivuotta edeltävän viiden vuoden jakson kol- mea ensimmäistä vuotta. 31. 7. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 241/67 seuraavan vuoden lopussa todellisten määräytymisperus- teiden pohjalta tehtävät korjaukset (ks. kohta 3. 44) sekä lukuisat komission tarkastusten seurauksena tehtävät korjaukset. 3. 47. Kun komissio katsoo, että jokin määräytymispe- rustelaskelman osatekijä on virheellinen, se esittää varauksen, joka oikeuttaa tekemään tarvittavat mukau- tukset kuluvan varainhoitovuoden sekä aikaisempien varainhoitovuosien osalta. Myös jäsenvaltiot voivat esit- tää varauksen. Varainhoitovuoden 1997 loppuun men- nessä alv-varan osalta oli esitetty 117 varausta ja BKTL- varan osalta 120 varausta, joista suurin osa koski BKTL:n kattavuutta. 3. 51. Kun määräytymisperusteeseen tehtävistä korjauk- sista on sovittu, nämä korjaukset muuttavat useiden aikaisempien varainhoitovuosien osalta jäsenvaltioiden rahoitusosuuksia yhteisön talousarviosta. Vuonna 1997 tehdyt korjaukset ulottuvat aina varainhoitovuoteen 1982 asti. Niiden yhteydessä ei peritä viivästyskorkoja, vaikka se olisi aiheellista, kun otetaan huomioon varaustapaus- ten ratkaisemisessa havaitut viivästykset. 3. 52. Budjettiepätasapainoon liittyvien korjausten yhtey- dessä tehtävät määräytymisperusteen korjaukset otetaan kuitenkin huomioon enintään varainhoitovuoteen n+4 eli siihen asti, kunnes kyseinen korjaus hyväksytään lopulli- sesti. Korjausta ei voida näin ollen muuttaa enää myö- hemmillä korjauksilla. 3. 48. Varausten esittämiseen ovat yleensä syynä ongel- mat, jotka liittyvät määräytymisperusteiden laskennassa käytettyihin tilastotietoihin; toisinaan syynä on myös säännösten rikkominen, etenkin yhteistä alv-järjestelmää koskevan kuudennen direktiivin soveltamisen osalta (41). Epäselvä oikeudellinen kehys 3. 49. Tilintarkastustuomioistuin on jo useasti saanut havaita (42), että selvittämättä olevien tapausten ratkaise- minen on erityisen työlästä, sillä lisäselvitykset ovat toisi- naan tarpeen. Tapausten ratkaiseminen vie useita vuosia, joiden kuluessa käydään keskusteluja jäsenvaltioiden kanssa. Tästä on osoituksena seuraava esimerkki: vaikka komissio oli vuonna 1991 ilmoittanut aikovansa ratkaista varaustapaukset vastedes kaksi vuotta tarkastusten jäl- keen, se piti kuusi vuotta myöhemmin tällaista tavoitetta epärealistisena (43). 3. 50. Alv-varaa koskevien varausten esittämisessä ei oteta huomioon sitä, määräytymisperusteen korottami- seen mahdollisesti johtavat varaukset ovat hyödyttömiä tietyissä tapauksissa, joissa jäsenvaltion määräytymispe- ruste on alentunut perusteen enimmäisrajan vuoksi. Kyseisten menettelyjen aiheellisuus ei ole täysin selvä, lukuun ottamatta tapauksia, joissa tässä yhteydessä toteu- tetuilla toimilla saatetaan saada aikaan parannuksia muilla aloilla (tilastot, verolainsäädäntö). (41) Neuvoston kuudes direktiivi 77/388/ETY, annettu 17 päi- vänä toukokuuta 1977 (EYVL L 145, 13. 6. 1977) sekä myöhemmät muutokset. (42) Ks. tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus varainhoito- vuodelta 1988, kohdat 4. 16 4. 31 (EYVL C 312, 12. 12. 1989), tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus va- rainhoitovuodelta 1989, kohdat 1. 74 1. 80 (EYVL C 313, 12. 12. 1990), tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus va- rainhoitovuodelta 1991, kohdat 1. 99 1. 102 (EYVL C 330, 15. 12. 1992), tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus va- rainhoitovuodelta 1995, kohdat 1. 69 1. 71, tilintarkastustuo- mioistuimen vuosikertomus varainhoitovuodelta 1996, koh- dat 1. 137 1. 147 (EYVL C 348, 18. 11. 1997). (43) Tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus varainhoitovuo- delta 1996, kohta 1. 139 sekä komission vastaus. 3. 53. Oikeudellinen kehys, jolla Alv- ja BKTL-varoja säännellään, on epäselvä. Seuraavissa kohdissa annetaan joitakin esimerkkejä. Alv-varaa koskevien säännösten mukauttaminen 3. 54. Sen jälkeen, kun yhteisön sisäistä kauppaa koskeva siirtymäjärjestely oli otettu käyttöön 1. tammikuuta 1993, komissio piti tarpeellisena sisällyttää asetukseen 1553/89 (44) säännökset, joiden nojalla asetusta voitaisiin mukauttaa alv-järjestelmään tehtyjen muutosten mukai- sesti. Samassa yhteydessä komissio halusi toteuttaa toimia tiettyjen tilintarkastustuomioistuimen ja Euroopan parla- mentin huomautusten perusteella (45). Lisäksi oli tarkoi- tus laatia tekninen liite, jossa olisi oikeudellisella tasolla vahvistettu tietyt käytännöt alv-varojen määräytymispe- rusteen määrittämiseksi yhdenmukaisella tavalla. 3. 55. Neuvoston hyväksyttäväksi ehdotetut säännökset olisivat komission mukaan aiheuttaneet muutoksia kan- sallisiin määräytymisperusteisiin ja näin ollen myös alv- varaan (46). Komissio luopui asetusluonnoksesta vuonna 1996 todettuaan, että neuvosto ei pystynyt sitä hyväksy- mään. (44) Neuvoston asetus N:o 1553/89, annettu 29 päivänä touko- kuuta 1989 (EYVL L 155, 7. 6. 1989, s. 9). (45) Tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus varainhoitovuo- delta 1990, kohta 2. 32 (EYVL C 324, 13. 12. 1991). Euroo- pan parlamentin päätös, tehty 18 päivänä marraskuuta 1992 varainhoitovuotta 1990 koskevasta vastuuvapaudesta, kohta 19 (EYVL L 19, 28. 1. 1993, s. 26). (46) Ks. KOM(92)580 lopullinen, 18. 12. 1992, s. 12. C 241/68 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 31. 7. 98 Painotetun keskimääräisen verokannan laskennassa käy- tettävät tiedot 3. 56. Asetuksen N:o 1553/89 4 artiklassa säädetään, että painotetun keskimääräisen verokannan laskennan on perustuttava varainhoitovuoden n−2 kansantalouden tilinpitoon. Poikkeukset ovat kuitenkin mahdollisia, vaikka Euroopan koottujen tilien järjestelmä (EKT) edel- lyttää — kuten tilintarkastustuomioistuin on todennut lausunnossaan nro 6/93 (47) — että kaikissa jäsenvalti- oissa on käytettävissä samoihin viitevuosiin perustuvat kansantalouden tilit, alv-varoja koskevien tiliotteiden toi- mittamisen kannalta oikeaan aikaan. 3. 57. Tämä sama säännös mahdollistaa EKT:n ulkopuo- lisista lähteistä saatujen tietojen käyttämisen, jos kyseessä on ”tarkoituksenmukainen lähde”. Koska kyseistä käsi- tettä ei ole määritelty, eroavaisuudet jäsenvaltioiden mää- räytymisperusteiden määrittämisessä ovat edelleen mah- dollisia. Omien varojen kirjaaminen tileille 3. 58. Sovellettavien säännösten (48) mukaan omat varat on maksettava tilille, joka on avattu kussakin jäsenvalti- ossa komission nimiin. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tiliote kutakin tointa seuraavan seitsemän työpäivän aikana. Jäsenvaltioilla on erilaisia käytäntöjä tiliotteiden toimittamisessa (päivittäin tai jopa vasta kuu- kausien kuluttua) ja maksupäivän ilmoittamisessa (arvo- päivä ja/tai kirjauspäivä). Komissiolla ei ole siksi aina välittömästi ja riippumattomasti käytettävissään tietoja saamistensa todellisesta tilanteesta. Tämä on vastoin omien varojen käsitettä ja saattaa aiheuttaa vaikeuksia käteisvarojen hoidossa ja jopa maksujen suorittamisessa. 3. 59. Budjettiepätasapainot korjataan komission kehittä- mällä yksityiskohtaisella laskentamenetelmällä. Komissio suorittaa ensin laskelman, jossa otetaan huomioon omista varoista vuonna 1988 tehtyä päätöstä ennen vahvistetut periaatteet. Tällöin ei BKTL-varaa ollut vielä käytössä eikä alv-varan määräytymisperusteen rajoja määritetty. Tämän jälkeen laskelmaa mukautetaan siten, että siinä otetaan huomioon voimassa oleva omia varoja koskeva päätös. Laskelmia on näin ollen kaksi. Olisi kuitenkin yksikertaisempaa ja avoimempaa käyttää ainoastaan yhtä laskentamenetelmää, kuten tilintarkastustuomioistuin on huomauttanut varainhoitovuotta 1991 koskevassa vuosi- kertomuksessaan (49). 3. 60. Asia ei mutkistuisi turhaan, jos alv-varan laskelma erotettaisiin korjauksen rahoituslaskelmasta. Korjauksen määrällä ja sen rahoittamisella on korvaava vaikutus alv-varojen ja BKTL-varojen välillä; vaikutus muuttaa jäsenvaltioiden osuuksia ja on syytä ottaa huomioon ennakko- ja lopullisissa laskelmissa. 4. PETOSTEN VAIKUTUKSET ALV- JA BKTL-VAROIHIN Verotulojen menetysten vaikutukset alv- ja BKTL-varoi- hin siitä, kuinka 4. 1. Yhteisön kyky huolehtia menoistaan ei ole riippu- jäsenvaltioiden vainen asianomaiset viranomaiset huolehtivat alv:n perimisestä ja petosten torjunnasta. Omia varoja koskevan päätöksen nojalla budjettiepätasapaino voidaan tasoittaa BKTL- varalla silloin, kun muut varat ovat riittämättömät. tehokkaasti 4. 2. Kuten komissio korostaa (50), näillä tehokkuus- eroilla on kuitenkin tietty vaikutus yhteisön varoihin. Veropetokset ja harmaa talous vaikuttavat alv-tulojen lisäksi myös itse BKTL:n laskentaan, ellei asianmukaisia mukautuksia tehdä. Tämä saattaa näin ollen vaikuttaa paitsi rahoitusvastuun jakautumiseen jäsenvaltioiden kes- ken myös budjettivarojen sallittuun enimmäismäärään, joka vahvistetaan prosenttiosuutena BKTL:sta. 4. 3. Myös verovelvollisten ilmoitukset välittömien vero- jen ja sosiaalimaksujen alalla perustuvat alv:n määräyty- misperusteen osatekijöihin. Näihin tapauksiin liittyvät rahamäärät ovat lisäksi huomattavasti suuremmat kuin pelkän alv:n osalta (51), mikä saattaa olla petoksen pää- motiivi. Koska verovelvollisella on oltava johdonmukai- nen kirjanpito, on seurauksena samalla alv-petos. Alv- petos on näin ollen vain yksi osatekijä yleisemmän vero- tulojen menetyksen yhteydessä. Alv-järjestelmän luontaiset riskit 4. 4. Alv-järjestelmässä verovelvollisten kannattaa peri- aatteessa vaatia lasku, jotta ne voivat vähentää siitä alv:n. Komissio on tämän vuoksi vakuuttanut, että alv-järjestel- (47) EYVL C 227, 23. 8. 1993, s. 1, kohta 6. (48) Neuvoston asetus N:o 1552/89, annettu 29 päivänä touko- kuuta 1989, 9 ja 12 artikla (EYVL L 155, 7. 6. 1989, s. 1). (49) Tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus varainhoitovuo- delta 1991 (EYVL C 330, 15. 12. 1992, kohdat 109 110). (50) SEC(92)280, lopullinen, 24. 2. 1992, s. 5 b. (51) Esimerkiksi yhden jäsenvaltion tapauksessa laskettiin, että alv vastaa noin neljäsosaa verovelvollisten veroina maksamista määristä. 31. 7. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 241/69 mään sisältyy jo itsessään suojamekanismi (”inherently self-policing tax”) (52). voidaan suorittaa välillinen arviointi laskemalla epäsuo- raan ilmenevä veron peruste kerättyjen tulojen perus- teella. Tällöin lasketaan siis kerättyjen alv-tulojen ja niin sanotun ”teoreettisen alv:n” välinen erotus. 4. 5. Todellisuudessa verovelvollisella, joka haluaa vä- hentää sellaista ilmoitettavaa veron perustetta, joka koh- dassa 4. 3 kuvatun tapaan on sidoksissa myös muiden verojen ja sosiaalimaksujen perusteeseen, on lukuisia kei- noja ”perustella” kirjanpitonsa uskottavuus mahdollisen tarkastuksen yhteydessä. 4. 6. Erityisesti tuotantopanoksista maksetun veron vä- hentämismekanismin yhteydessä verovelvolliset saattavat helposti ilmoittaa perusteettomia tuotantokuluja, esittä- mällä muun muassa muodollisesti virheettömiä tositteita, jotka eivät kuitenkaan vastaa todellista taloudellista tilan- netta tai mitään liiketoimea. Tällaisia tositteita ovat eten- kin väärennetyt laskut. Näitä väärin perustein ilmoitet- tuja kuluja on vaikea havaita, sillä se edellyttäisi perus- teellisia ristiintarkastuksia useiden verovelvollisten vä- lillä. 4. 7. Kun otetaan huomioon kyseessä olevat rahamäärät, verovelvollisten keskinäiset eturistiriidat eivät yksistään takaa, että verolainsäädäntöä noudatetaan. Lainsäädän- nön noudattaminen on pikemminkin riippuvainen muista tekijöistä (vastuuntuntoinen suhtautuminen verotukseen, tehokkaat tarkastukset, yksinkertainen ja selkeä lainsää- däntö, verotuksen taso) kuin oletetulla alv-järjestelmään sisältyvällä suojamekanismilla. 4. 9. Huolimatta jäsenvaltioiden erilaisista menettelyta- voista ainoa varma sääntö tässä tapauksessa lienee, että teoreettinen alv on todellisia alv-tuloja suurempi. Ainoas- taan tällä tavalla voidaan taata, että kansantalouden tilinpitoon sisältyy ainakin osa liiketoimista, jotka on salattu veroviranomaisilta (53). 4. 10. Teoreettinen alv voidaan määritellä alv:ksi, joka saataisiin kannettua, jos kaikki veronalaiset yksiköt todel- lisuudessa maksaisivat veron asiaa koskevan lainsäädän- nön mukaisesti (54). 4. 11. Todellisuudessa kerättyjen tulojen ja teoreettisen alv:n välinen ero ei sinällään vastaa menetettyjen verotu- lojen määrää. Nämä kaksi vertailun osatekijää eivät itse asiassa ole täysin samanlaatuisia. Erityisesti kerättyjen tulojen määrään vaikuttavat konkurssit, peruuntuneet tai siirretyt saatavat sekä se, että maksut on kirjattu suoritet- taessa muulle kuin asianomaiselle varainhoitovuodelle. Näitä seikkoja ei oteta täysin huomioon kansantalouden tilinpidossa, jonka perusteella teoreettinen alv lasketaan. Menetettyjen alv-tulojen arviointimahdollisuudet 4. 8. Alv:n tapauksessa mahdollisten tulonmenetysten suuruus voidaan arvioida kansantalouden tilinpidon avulla siten, että kansantalouden tilinpidon pohjalta las- kettua veron perustetta verrataan perusteeseen, jonka rekisteröidyt verovelvolliset ovat ilmoittaneet veroviran- omaisille. Jos jälkimmäistä perustetta ei ole käytettävissä, (52) Niistä petoksista, joissa on tavoitteena jättää alv maksa- matta, komissio on todennut seuraavaa: tällaisissa tapauk- sissa vilpillisen toimijan saama hyöty rajoittuu alv:n vaiheit- taisen maksumekanismin vuoksi ainoastaan kyseistä toimijaa koskevan alv:n määrään; koska toimija ei ilmoita hankinto- jaan, hän ei voi vaatia alv:a kaupankäynnin yhteydessä. Jos asiakkaat lisäksi vaativat laskut ja käyttävät niitä vähennyk- sen perusteina, valvontaviranomaisilla on mahdollisuus päästä selville kyseisestä toimijasta. Voidaan siis katsoa, että tässä yhteydessä alv-järjestelmään sisältyy itsessään suojame- kanismi (”inherently self-policing system”). Ks. komission ohjelman yksityiskohtainen selvitys ”yhteinen alv-järjes- telmä”, liite B, s. 40. Ks. komission ohjelman yksityiskohtai- nen selvitys yhteinen alv-järjestelmä , liite B, s. 40. 4. 12. Teoreettiseen alv:oon vaikuttavat sitä vastoin välit- tömästi kansantalouden tilinpidon kattavuus ja se, kuinka tästä tilinpidosta käyvät ilmi verolliset liiketoimet, joita ei ole eri syistä rekisteröity (tilastojen päivittämättä jättämi- nen, tilastollisten tutkimusten puutteet, laittoman työvoi- man käyttö, liikevaihdon ilmoittamatta jättäminen tai sen ilmoittaminen liian alhaiseksi). Komissio on todennut vuonna 1994 (55), että ”vero- ja sosiaalilainsäädännön vastaisesti harjoitettu taloudellinen toiminta otetaan tällä hetkellä epäyhtenäisesti huomioon jäsenvaltioiden mark- kinahintaista bruttokansantuloa koskevissa arvioissa”. Komissio myöntää, että ”harmaa talous aiheuttaa var- masti suuria ongelmia nykyisille verojärjestelmille” (56); ongelmien laajuus näyttää kasvaneen viime vuosikymme- nien aikana (57). (53) Asiakirja Eurostat/B1/CPNB/093, s. 7. Samassa merkityk- sessä asiakirja XIX/114/81, kohta 14, s. 8. (54) Asiakirja Eurostat/B1/CPNB/093, s. 2. (55) Komission päätös 94/168/EY, Euratom, tehty 22 päivänä helmikuuta 1994, johdanto-osan neljäs kohta (EYVL L 77, 19. 3. 1994, s. 51). (56) KOM(97)559 lopullinen, 13. 11. 1997, s. 18. (57) Ks. KOM(98)219 lopullinen, 7. 4. 1998, s. 5. C 241/70 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 31. 7. 98 Komission ja jäsenvaltioiden suorittama arviointityö 4. 13. Komissio on tehnyt arviointityötä vuodesta 1981 lähtien alv-varan kantamiseen liittyvien tehtäviensä yhtey- dessä. Arviointityössä on vähitellen alettu tarkastella myös alv-petosten vaikutuksia BKTL:n laskentaan. 4. 14. Useat jäsenvaltiot käyttävät teoreettisen alv:n las- kelmia petosten arvioinnissa ja korjauksissa, joita joudu- taan tekemään BKTL-laskelmiin. Petosten — erityisesti ”ilman toimijan ja ostajan vilpillistä yhteistoimintaa suo- ritettujen petosten” (58) kokonaismäärää koskevat arviot sisältyvät BKTL-komitean laatimiin arvioihin (59). 4. 15. Luvut, jotka jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet erityi- sesti BKTL-komitean arviointityön yhteydessä, eroavat toisistaan huomattavasti käytettyjen menetelmien ja kan- santalouden tilinpidon kattavuuden mukaan. Tosiasioi- den pohjalta tämä vahvistaa kuitenkin sen, että kerättyjen alv-tulojen ja teoreettisen alv:n väliseen eroon on selityk- senä useimmiten petos. Kyseisen eron perusteella saadaan asiasta vähimmäisarvio (ks. kohta 4. 12). Tilintarkastustuomioistuimen suorittama arviointityö 4. 16. Tilintarkastustuomioistuimen arviointityö perustui komission yksiköiden vuonna 1989 käyttämiin menetel- miin. Tilintarkastustuomioistuin suoritti näitä arviointeja yhdeksän jäsenvaltion osalta vuosina 1991 1993. Las- kelma perustuu erityisesti kansantalouden tilinpidosta poimittuihin tietoihin, joita jäsenvaltiot tuottavat alv- varan määräytymisperusteen laskemista varten (60). Las- ja kelma on toimitettu asianomaisille komissiolle. jäsenvaltioille (58) BKTL-komitean määritelmän mukaan ”ilman vilpillistä yhteistoimintaa suoritettu petos” on kyseessä silloin, kun ostaja maksaa myyjälle liiketoimen hinnan alv mukaan luet- tuna, ilman että myyjä tämän jälkeen ilmoittaa kyseisestä liiketoimesta ja maksaa asiaankuuluvan alv:n. ”Vilpillisellä yhteistoiminnalla suoritettu petos” on sitä vastoin kyseessä silloin, kun liiketoimeen ei ole lainkaan sovellettu alv:a. Nämä kaksi petostyyppiä kattavat kaikki alv-petokset. (59) Kyseinen komitea koostuu jäsenvaltioiden edustajista, ja sen tehtävänä on avustaa komissiota BKTL-laskelmaa koskevissa tarkistuksissa. Komitea on perustettu markkinahintaisen bruttokansantuotteen muodostamisen yhdenmukaistamisesta 13 päivänä helmikuuta 1989 annetulla neuvoston direktii- villä 89/130/EY, Euratom (EYVL L 49, 21. 2. 1989, s. 26). (60) Kyseessä ovat erityisesti tiedot, jotka liittyvät keskimääräisen 4. 17. Laskelmasta käy ilmi, että tietyn jakson aikana kerättyjen alv-tulojen (61) ja teoreettisen alv:n ero on huomattava. Painotuksen vuoksi tämä ero vastaa kaiken kaikkiaan yli prosenttia asianomaisten maiden koko BKTL:sta. Se vastaa lähes 21 prosenttia kaikista näiden samojen jäsenvaltioiden keräämistä tuloista (keskimäärin noin 70 miljardia ecua vuosittain). Tämä määrä on lähes sama kuin yhteisön koko nykyinen talousarvio. 4. 18. Kuten kohdassa 4. 12 todettiin, tätä eroa on pidet- tävä pienimpänä mahdollisena erona, sillä se kuvastaa kansantalouden tilinpidon suurempaa tai pienempää kat- tavuutta tarkastetun ajanjakson kuluessa. Tilintarkastus- tuomioistuin muistuttaa, että BKTL:n laskennan yhtey- dessä (62) jäsenvaltioiden on varmistettava kansantalou- den tilinpidon kattavuus siten, että ne kiinnittävät riittä- västi huomiota harmaaseen talouteen liittyviin liiketoi- miin. Näiden 1. lokakuuta 1998 mennessä toteutettavien varmistusten jälkeen (63) saataneen luku, joka vastaa paremmin todellista taloudellista tilannetta. 4. 19. Verrattaessa tilintarkastustuomioistuimen laskel- mien tuloksia tuloksiin, jotka on saatu komission yksiköi- den vuonna 1989 suorittamissa, kautta 1980—1984 kos- kevissa samanlaisissa laskelmissa, voidaan todeta, että molempien tutkimusten kohteena olleissa maissa kerätty- jen alv-tulojen ja teoreettisen alv:n kokonaisero (prosent- tiosuutena kerätyistä tuloista) on kasvanut kymmenessä vuodessa yli 60 prosenttia. Tämä osoittaa alv-petosten lisääntyneen. Teoreettinen alv ja BKTL:n kattavuus Jotta kaikilla 4. 20. jäsenvaltioilla olisi käytössään samanlainen viitekehys teoreettisten alv-tulojen käsittele- miseksi kansantalouden tilinpidossa, komissio aikoo pyy- tää jäsenvaltioita suorittamaan tarvittavat toimet samaan aikaan kuin ne saattavat päätökseen BKTL:n kattavuutta koskevat varmistuksensa. Asiasta ei ole kuitenkaan vielä tehty päätöstä, vaikka määräajan päättymiseen on enää muutama kuukausi. Päätösluonnoksesta on syytä esittää joitakin huomioita. (61) Tilintarkastustuomioistuin on itse asiassa verrannut teoreet- tista alv:a sekä alv-varoja koskevassa tiliotteessa ilmoitettui- hin kerättyihin nettotuloihin että ”tuotteista kannettuun alv:oon” (R 21 Euroopan koottujen tilien järjestelmän sana- luettelosta) Havaittu ero oli oleellisilta osin sama. (62) Komission päätös 97/619/EY, Euratom, tehty 3 päivänä syyskuuta 1997 (EYVL L 252, 16. 9. 1997, s. 33). (63) Määräajaksi on Itävallan, Suomen ja Ruotsin osalta vahvis- painotetun verokannan määrittämiseen. tettu 1. lokakuuta 1999. 31. 7. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 241/71 4. 21. Sovellettavaa menetelmää koskeva ehdotus on tehty, mutta jäsenvaltiot voivat edelleen soveltaa muita menetelmiä, jos näillä saadaan vertailukelpoiset tulokset. On näin ollen komission tehtävänä valvoa käytettyjen tietolähteiden ja menetelmien soveltuvuutta ja saatujen tulosten vertailtavuutta. 4. 22. Myös sellaisten jäsenvaltioiden on varmistuttava täydellisestä vertailtavuudesta, jotka pystyvät osoitta- maan, että niiden kansantalouden tilinpitoon sisältyy jo epäsuorasti vastaava laskelma ja jotka tämän vuoksi vapautetaan päätösluonnoksen 4 artiklan nojalla vaadi- tuista toimista. Lisäksi tässä yhteydessä olisi muistettava, että jo komission direktiivin 89/130/ETY, Euratom ja 22 päivänä helmikuuta 1994 tehdyn komission päätöksen 94/168/ETY, Euratom (64) mukaan BKTL:n kattavuuden varmistamiseksi tehdyt asianmukaiset mukautuslaskelmat ovat aiheellisia. Komission pitäisi jo pystyä tarkistamaan nämä laskelmat. 4. 23. Komission päätösluonnoksessa vaaditaan jäsenval- tioita erottamaan toisistaan ”ilman toimijan ja ostajan vilpillistä yhteistoimintaa suoritetut petokset” ja ”ostajan ja toimijan vilpillisellä yhteistoiminnalla suoritetut petok- set” (65). Viimeksi mainitun tyyppiset petokset voidaan määritellä siten, että niihin syyllistyvät taloudellista toi- mintaa harjoittavat yksiköt, joita ei ole rekisteröity ja jotka harjoittavat liiketoimia alv:a maksamatta. 4. 24. Todellisuudessa talouden alalla näyttää olevan mahdotonta jaotella petokset näin suoraviivaisesti. Erityi- sen vaikea on selvittää, vastaako tietyn liiketoimen osalta maksettu hinta markkinahintaa alv mukaan lukien vai ilman alv:a. Ostaja ei mahdollisesti saisi lainkaan voittoa, jos myyjälle maksettu hinta vastaa todellisuudessa hintaa, johon alv sisältyy. Tämä riippuu etenkin tarjonnan ja kysynnän välisestä hintatasapainosta. Näin ollen ”ilman toimijan ja ostajan vilpillistä yhteistoimintaa suoritettujen petosten” erottaminen ”ostajan ja toimijan vilpillisellä yhteistoiminnalla suoritetuista petoksista” aiheuttaa on- gelmia, joilta jäsenvaltiot tai komissio eivät kumpikaan voi välttyä. 4. 25. Päätösluonnoksen mukaan rekisteröidyt verovel- volliset eivät tee ”ostajan ja toimijan vilpillisellä yhteistoi- milla suoritettuja petoksia”. Väitteen paikkansapitävyyttä voidaan kuitenkin epäillä, kuten BKTL-komiteassa käy- dyt keskustelut osoittavat. Rekisteröidyt verovelvolliset voivat rekisteröimättömien toimijoiden tapaan harjoittaa ostajan suostumuksella myyntiä ilman alv:a, vaikka myy- tävät tuotteet ja palvelut olisikin tarkoitettu lopulliseen kulutukseen. Ne voivat myös sopia keskenään veronvä- hennysoikeuden perusteettomasta korottamisesta arvioi- malla välilliset kustannukset todellista suuremmiksi, tar- vittaessa väärennettyjen laskujen avulla. 4. 26. Näin ollen herää kysymys, kuinka kansantalouden tilinpidossa pystytään ottamaan asianmukaisesti huomi- oon rekisteröityjen verovelvollisten tekemät petokset. Komission päätöksessä ja BKTL-komitean keskusteluissa on saatu kysymykseen vastaus ainoastaan osittain. 5. LOPPUPÄÄTELMÄT Kysymyksiä, joihin olisi löydettävä ratkaisu 5. 1. Vaikka talousarvion rahoittamiselle onkin onnis- tuttu luomaan hyväksyttävät olosuhteet, alv- ja BKTL- varojen järjestelmissä on havaittavissa yhdenmukaisuu- teen, avoimuuteen ja toimintaan liittyviä ongelmia, jotka olisi ratkaistava viipymättä. Ratkaisun etsiminen on entis- täkin tärkeämpää unionin tulevan laajentumisen vuoksi. järjestelmä on yhtä yksityiskohtainen 5. 2. Nykyinen kuin perinteinen verotuloihin perustuva budjettijärjes- telmä; järjestelmän rakenne ja toiminta vaikuttavat tämän vuoksi suhteettomilta alv- ja BKTL-varojen luonteeseen nähden. Rahoitusosuusjärjestelmän ei kuitenkaan tarvitse olla yhtä monimutkainen kuin nykyinen järjestelmä. 5. 3. Tuloihin tehtävät korjaukset ovat järjestelmän toi- nen outo piirre. Korjauskäytännön lähtökohta, jonka mukaan jäsenvaltion unioniin kuulumisesta saama etu saadaan selville jäsenvaltion maksusuoritusten ja yhteisön maksujen välisestä tasapainosta, voidaan kuitenkin kyseenalaistaa. Kuten Fontainebleaun Eurooppa-neuvosto on todennut, mahdollisen tasapainottamisen olisi tapah- duttava menopolitiikan avulla. Yhteisön rahoitustoimien vaikutuksia voidaan nimenomaan ohjata (myös maantie- teellisesti) niiden budjettipoliittisten valintojen yhteydessä, joita neuvosto ja parlamentti joutuvat tekemään budjetti- valtaa käyttävän viranomaisen ominaisuudessa. 5. 4. Lisäksi on huomattava, että veropetokset, joiden määrä on lisääntynyt huomattavasti ja joiden torjunta kuuluu ensisijaisesti jäsenvaltioille, vaikuttavat suoraan alv-varojen määräytymisperusteen vahvistamiseen sekä mahdollisesti myös BKTL-laskelmiin ja sitä kautta BKTL- varaan. Epäselvyyksien ratkaiseminen (64) EYVL L 77, 19. 3. 1994, s. 51. (65) Määritelmä annetaan loppuviitteessä 58. 5. 5. On syytä välttää samanlaista tilannetta, joka on toteutunut alv-varan kohdalla: alun perin veroa muistut- tava alv-vara on todellisuudessa muuttunut yhteisön C 241/72 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 31. 7. 98 rahoitusosuuden kaltaiseksi. Kansalaisten verotettavaan kulutukseen perustuvan varan olemassaolo on perusteltua vain silloin, kun tämä vara perustuu suoraan verovelvol- listen ilmoittamaan veron perusteeseen. Tällaisen varan yhteydessä olisi myös otettava huomioon erilaiset verova- rojen menetyksiin liittyvät tekijät sekä huolehdittava, että unionilla on käytössään asianmukaiset korjausmenetel- mät. 5. 6. Jos BKTL-varaa ei sidottaisi pisimmälle kehitettyyn BKTL:oon (EKT 1995 -versio), BKTL-varan perusteella ei voitaisi määrittää jäsenvaltioiden rahoituskapasiteettia, kuten viimeaikaisen kehityksen perusteella on nähtävissä. Lisäksi tarve varmistaa, että laskennassa käytettävät läh- teet, menetelmät ja menettelyt ovat kaikissa jäsenvalti- oissa samankaltaiset, edellyttää BKTL:n arviointia kan- santalouden tilinpitojen laadunmittausmenetelmien näkö- kulmasta. Tällaisten menetelmien avulla voitaneen perus- tella, että BKTL todellakin soveltuu niihin eri yhteyksiin, joissa sitä Euroopan unionissa hyödynnetään. Välttämätön valinta: yhdenmukainen ja avoin järjes- telmä 5. 7. Euroopan yhteisöjen rahoittamisen historia on pitkä; se tarjoaa konkreettisia esimerkkejä ja käytännön kokemusta tulevaisuudessa tarvittavaa järjestelmää var- ten. 5. 8. Näin ollen voidaan määrittää selkeästi, millaisia varoja yhteisön talousarvioon on syytä osoittaa. Erilaisten vaihtoehtojen esitteleminen ei ole tilintarkastustuomiois- tuimen tehtävä. Tällaiset valinnat vaikuttavat vääjäämättä jäsenvaltioihin että komissioon. Tilintarkastus- sekä tuomioistuimen käsityksen mukaan jokaisessa rahoitus- järjestelmässä on kuitenkin sovittava selkeästi ennakkoon menettelyistä ja varmistuttava valittujen varojen luonteen ja niiden kanto- ja tarkastusmenetelmien välisestä joh- donmukaisuudesta. 5. 9. Uuden järjestelmän olisi lisäksi oltava toiminnaltaan yksinkertainen, käytännöllinen ja avoin. Lisäksi järjestel- män olisi sovelluttava valittujen varojen luonteeseen, ja siinä olisi otettava huomioon jäsenvaltioiden rahoituska- pasiteetti. Vakaa ja valvottavissa oleva järjestelmä 5. 10. Käyttöön otettavan järjestelmän avulla on pystyt- tävä takaamaan keinot yhteisön politiikkojen rahoittami- seksi pitkällä aikavälillä. Erityisesti olisi pyrittävä välttä- mään oikeudellisen kehyksen jatkuvaa muuttamista. Vii- meisten kymmenen vuoden aikana omia varoja koskeviin päätöksiin on tehty muutoksia kolme kertaa. 5. 11. Lisäksi järjestelmässä on oltava takuut ja menette- lyt järjestelmän luotettavuuden ja valvottavuuden varmis- tamiseksi. Järjestelmän rahoittajien on voitava luottaa järjestelmään, ja sen toiminnasta ja perustana olevien tavoitteiden saavuttamisesta on oltava tilivelvollinen veronmaksajille. Tilintarkastustuomioistuin on hyväksynyt tämän kertomuksen Luxemburgissa 13. ja 14. touko- kuuta 1998 pitämässään kokouksessa. Tilintarkastustuomioistuimen puolesta Bernhard FRIEDMANN presidentti 31. 7. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 241/73 LIITE I Euroopan unionin rahoitus vuonna 1997 I. Tulot kokonaisuudessaan ja tulotyypeittäin (1) Muut 1 % Perinteiset omat varat 19 % BKTL 35 % II. Omat varat jäsenvaltioittain ja varojen laadun mukaan (1) 25 000 25000 20 000 20000 15 000 15000 10 000 10000 5 000 5000 0 0 Alv 45 % milj. ecua Tulot Alv BKTL Perinteiset omat varat (2) Omat varat yhteensä Muut Milj. ecua 34 230,12 26 890,60 14 172,27 75 292,98 870,64 KAIKKI YHTEENSÄ 76 163,62 Jäsenvaltio Milj. ecua % B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK 2 971,41 1 505,77 21 217,28 1 178,40 5 367,62 13 185,88 686,96 8 667,11 170,69 4 837,65 2 110,36 1 077,79 1 061,90 2 326,05 8 928,11 3,95 2,00 28,18 1,57 7,13 17,51 0,91 11,51 0,23 6,43 2,80 1,43 1,41 3,09 11,86 B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK YHTEENSÄ 75 292,98 100,00 (1) Ilmoitetut määrät vastaavat varainhoitovuoden 1997 aikana kannettuja määriä. Lähde: vuoden 1997 tulostili, osa I, nide 1. (2) Kyseessä ovat maatalousmaksut, jotka Euroopan yhteisöjen toimielimet ovat määränneet yhteisöön kuulumattomien mai- den kanssa käydylle kaupalle osana yhteistä maatalouspolitiikkaa, sokerialan yhteisessä markkinajärjestelyssä määrätyt maksut sekä yhteisestä tullitariffista tai muista tulleista kertyvät maksut, jotka on määrätty yhteisöön kuulumattomien mai- den kanssa käydylle kaupalle (päätöksen 94/728/EY, Euratom, 2 artiklan 1 kohta). C 241/74 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 31. 7. 98 LIITE II Omien varojen kehitys (1992–1998) I. Määrien kehitys varojen laadun mukaan (1) (milj. ecua) 45 000 45000 40 000 40000 35 000 35000 30 000 30000 25 000 25000 20 000 20000 15 000 15000 10 000 10000 5 000 5000 0 0 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 BN P-m iddelen BTW -m iddelen Alv-vara BKTL-vara ”Perinteiset” omat varat (2) Traditionele eigen m iddelen (2) II. Osuuksien kehitys (%) 100% 100 % 90% 90 % 80% 80 % 70% 70 % 60% 60 % 50% 50 % 40% 40 % 30% 30 % 20% 20 % 10 % 10% 0% 0 % 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 (1) Varainhoitovuosien 1992–1997 osalta ilmoitetut määrät vastaavat kyseisten varainhoitovuosien aikana kannettuja määriä (lähde: tulostilit). Varainhoitovuoden 1998 osalta ilmoitetut määrät vastaavat vuoden 1998 talousarvion mukaisia budjetti- ennusteita. (2) Kyseessä ovat maatalousmaksut, jotka Euroopan yhteisöjen toimielimet ovat määränneet yhteisöön kuulumattomien mai- den kanssa käydylle kaupalle osana yhteistä maatalouspolitiikkaa, sokerialan yhteisessä markkinajärjestelyssä määrätyt maksut sekä yhteisestä tullitariffista tai muista tulleista kertyvät maksut, jotka on määrätty yhteisöön kuulumattomien mai- den kanssa käydylle kaupalle (päätöksen 94/728/EY, Euratom, 2 artiklan 1 kohta). 31. 7. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 241/75 Alv- ja BKTL-varat kansallisiin verotuloihin, väestöön ja BKTL:oon nähden (1992–1995) LIITE III I. Alv-BKTL-varat / kansalliset verotulot (%) 4,50 4,50 4,00 4,00 3,50 3,50 3,00 3,00 2,50 2,50 2,00 2,00 1,50 1,50 1,00 1,00 0,50 0,50 0,00 0,00 B B D K DK D D G R GR E E F F IR L IRL I I L L N L NL P P U K UK B elastingontvangsten zonder sociale bijdragen II. Alv-BKTL-varat/asukas (ecua) B elastingontvangsten m et sociale bijdragen Verotulot ilman sosiaalimaksuja Verotulot sosiaalimaksut mukaan lukien B B 1400 1 400 1200 1 200 1000 1 000 800 800 600 600 400 400 200 200 0 0 B B D K DK D D G R GR E E F F IR L IRL I I L L N L NL P P U K UK III. Alv-BKTL-varat/BKTL (%) 1,20 1,20 1,00 1,00 0,80 0,80 0,60 0,60 0,40 0,40 0,20 0,20 0,00 0 B B D K DK D D G R GR E E F F IR L IRL I I L L N L NL P P U K UK HUOM. 1. Ensimmäisessä taulukossa Kreikkaa koskeva laskelma on tehty vain kolmen varainhoitovuoden (1992–1994) perusteella, kun taas muita jäsenvaltioita koskevat laskelmat on tehty neljän varainhoitovuoden perusteella (1992–1995); vuoden 1995 verotuloja koskevat tiedot eivät ole saatavilla. 2. Kansallisia verotuloja koskevat luvut on saatu Eurostatin Newcronos-tietokannasta. Kyseessä ovat välilliset verot (tuotantoon ja tuontiin liittyvät verot — koodi 9980), välittömät verot (tuloista ja omaisuudesta kannet- tavat verot — koodi 9100, pääomasta kannettavat verot — koodi 9200), sosiaalimaksut (koodi 9300). 3. Alv-BKTL-varoihin liittyvät tiedot on saatu komission laatimasta tulostilistä. 4. Väestön osalta käytettyjen lukujen lähde on ”Statistiques de base de l'Union européenne”, 33. painos/1996, s. 123. 5. BKTL-luvut on poimittu BKTL 1996 -kyselylomakkeesta, Eurostat/B1/CPNB/190/A/Rev. 1, 24. 10. 1996. 6. Ecun vaihtokurssit ilmoitetaan Eurostatin julkaisussa ”Comptes nationaux SEC-Agrégats”, 1970–1995, s. 101. C 241/76 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 31. 7. 98 LIITE IV Yhteisöjen rahoitusjärjestelmän tärkeimmät kehitysvaiheet 1951: 1957: 1970: 1985: 1988: 1994: EHTY:n perustamissopimuksen 49 artiklassa määrätään, että korkea viranomainen (komissio) on toimivaltainen hankkimaan tehtävänsä toteuttamiseksi tarvittavat varat määräämällä maksuja hiilen ja teräksen tuotannolle. EY:n perustamissopimuksen 201 artiklassa määrätään jäsenvaltioiden rahoitusosuuksien korvaa- misesta omilla varoilla. Jäsenvaltioiden rahoitusosuuksien korvaamisesta yhteisöjen omilla varoilla 21 päivänä huhtikuuta 1970 tehty neuvoston päätös 70/243/EHTY/ETY/Euratom (EYVL L 94, 28. 4. 1970, s. 19). Tässä päätöksessä määrätään, että yhteisöjen talousarvio rahoitetaan kokonaisuudessaan omin varoin 1. tammikuuta 1975 alkaen, sulkematta kuitenkaan pois muiden tulojen mahdollisuutta. Omat varat määritellään kyseisessä päätöksessä seuraavasti: — maksut, palkkiot, lisä- tai tasausmaksut, lisäsummat tai -osat ja muut maksut, jotka yhteisöjen toimielimet ovat vahvistaneet tai vahvistavat yhteisöön kuulumattomien maiden kanssa käytävälle kaupalle osana yhteistä maatalouspolitiikkaa, sekä maksut, jotka on määrätty kannettavaksi sokerialan yhteisessä markkinajärjestelyssä; — yhteisestä tullitariffista ja muista tulleista kertyvät maksut, jotka yhteisöjen toimielimet ovat vahvistaneet tai vahvistavat yhteisöön kuulumattomien maiden kanssa käytävälle kaupalle; — arvonlisäveroon perustuvat varat; joiden yhteydessä on sovellettu verokantaa, joka ei saa olla suurempi kuin yksi prosentti veron perusteesta; tämä peruste on määritettävä jäsenvaltioiden osalta yhdenmukaisella tavalla yhteisön menettelyjen mukaisesti. Euroopan yhteisöjen omista varoista 7 päivänä toukokuuta 1985 tehty neuvoston päätös 85/257/ETY, Euratom (EYVL L 128, 14. 5. 1985, s. 15). Tässä päätöksessä korotetaan alv-varan verokantaa 1,0 prosentista 1,4 prosenttiin ja määrätään budjettiepätasapainojen korjaamisperi- aatteesta. Euroopan yhteisöjen omista varoista 24 päivänä kesäkuuta 1988 tehty neuvoston päätös 88/376/ETY, Euratom. Tässä päätöksessä otetaan käyttöön käsite, joka kattaa alv-määräytymis- perusteen rajojen määrittämisen tietyksi prosenttiosuudeksi (55 prosenttia) BKTL:sta, ja luodaan uusi BKTL:oon perustuva vara. Tämä vara on tarkoitettu talousarvion tasapainottavaksi varaksi. Euroopan yhteisöjen omista varoista 31 päivänä lokakuuta 1994 tehty neuvoston päätös 94/728/ETY, Euratom (EYVL L 293, 12. 11. 1994, s. 9). Tässä päätöksessä laajennetaan käytän- töä, jossa alv-määräytymisperusteen rajat määritetään tietyksi prosenttiosuudeksi BKTL:sta (50 prosenttia vuonna 1999), ja pienennetään kyseisen varan verokantaa (1,0 prosenttia vuonna 1999). 31. 7. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 241/77 KOMISSION VASTAUKSET A. YLEISET HUOMIOT Komissio yhtyy tilintarkastustuomioistuimen kantaan eräissä nykyistä omien varojen järjestel- mää koskevissa asioissa, etenkin ALV-varojen ja talousarvion epätasapainon korjaamisen osalta. ALV-varojen osalta komissio tiedostaa ristiriidan, joka vallitsee ALV:n tulkitsemisen ja muu- tama vuosi sitten käyttöön otettujen rajaamissääntöjen välillä. Jos ALV-varat nähdään yksityis- henkilöihin kohdistuvana verotuksena, ALV-määräytymisperusteen rajaaminen ei ole perustel- tua. Sen sijaan rajaaminen on loogista, jos ALV-varoja pidetään kansallisena rahoitusosuutena. Komissio on myös sitä mieltä, että Yhdistyneen kuningaskunnan hyväksi ylläpidettävä korjaus- mekanismi on luonnoton. Komissio ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen kannan ja huomiot omien varojen järjestelmän toiminnasta. Ne ovat merkittäviä keskustelussa, joka on alkanut tulevasta rahoitus- järjestelmästä ja uusista ratkaisuista. Komissio haluaa myös tässä yhteydessä korostaa nykyjär- jestelmän toimineen yleensä hyvin. Tilintarkastustuomioistuimen havaitsemat puutteet nykyjär- jestelmässä ovat suurelta osin väistämättömien poliittisten kompromissien tulosta. B. YKSITYISKOHTAISET HUOMIOT 2. YHTEISÖJEN TALOUSARVION RAHOITTAMINEN ALV-vara Tilintarkastustuomioistuin ilmaisee monessa kohdassa huolestuneisuutensa siitä, että ALV-varat perustuvat suurelta osin tilastollisiin menetelmiin ja että ne ovat näin ollen etäällä todellisesta verotuksesta. Näkemys on oikea, mutta suppea, koska siinä korostuu menettelyn yksi osa. Yhtä hyvin voi väittää päinvastaista eli että ALV-varat perustuvat pääasiallisesti verotustietoihin, koska näiden pohjalta sovelletaan tilastollisia menetelmiä yhtenäisen määräytymisperustan määrittelemiseksi. Tilastotiedoilla on toki tärkeä osansa painotetun keskiarvon laskemisessa, mutta tässä tapauksessa eri verokantaluokkien suhde on tärkeämpää kuin tulojen absoluuttinen taso. ALV- ja BKTL-varojen määräytymisperusteiden määrittäminen ja tarkastaminen 2. 11. Talousarviossa ALV- ja BKTL-määräytymisperustetta käytetään jäsenvaltioiden alustavan rahoitusosuuden määrittelemiseen. Komissiolle kuuluu pohjatietojen antaminen. Komissio hoi- taa asian keskusteltuaan jäsenvaltioiden kanssa ja kysyttyään niiden kantaa. Virallisesti mielipi- teiden vaihto tapahtuu omia varoja käsittelevän neuvoa-antavan komitean puitteissa (CCRP). 3. NYKYISEN JÄRJESTELMÄN RAJOITUKSET JA POIKKEAMAT NYKYISESTÄ JÄRJESTELMÄSTÄ Jäsenvaltioiden rahoituskapasiteetti 3. 9. Bruttokansantulon (BKTL) ja bruttokansantuotteen (BKT) käyttäminen eri tapauksissa on pikemmin seurausta käytetyistä lähteistä kuin varsinaista epäjohdonmukaisuutta. BKT:n käyttä- C 241/78 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 31. 7. 98 minen ETAn yhteydessä johtuu BKTL-tietojen puuttumisesta sellaisilta pieniltä ja avoimilta kansantalouksilta kuten Liechtensteinilta. Lisäksi on haluttu säilyttää johdonmukaisuus vakaus- sopimuksen nähden ja käyttää BKT:a perustamissopimuksen 171 artiklan osalta. Valinta ei itse asiassa vaikuta suuriakaan, lukuun ottamatta Irlantia ja Luxemburgia, joiden nettotulot ulkomailta ovat huomattavat. ALV:n määräytymisperusteen rajojen määrittäminen 3. 10. -3. 16. Komissio yhtyy tilintarkastustuomioistuimen huoleen ALV:n määräytymisperusteen rajaamisen sisäisestä epäjohdonmukaisuudesta. Vaikka ALV-varoja yleisesti pidetäänkin huo- nosti sopivina bruttorahoitusosuuksien oikeudenmukaisuuden periaatteen kanssa, niitä ei ole kuitenkaan katsottu aiheelliseksi korvata muilla, vaan ainoastaan rajoittaa niiden epätoivottuja vaikutuksia rajaamisella ja ALV-kannan alentamisella. Kehitys kohti kahta eri BKTL:a 3. 17. -3. 22. Tilintarkastustuomioistuimen huomiot kahdenlaisesta BKTL:sta ovat osuvia. Komissio valittaa tilannetta ja on ilmaissut tyytymättömyytensä useaan otteeseen. On tärkeää, että EU:n kaikki toiminta kuvataan hyödyntämällä parhainta mahdollista tietoa, etenkin sellaisten arkaluontoisten asioiden kuten rahoitusosuuksien osalta. Tilastojen merkitys ALV- ja BKTL-varojen laskennassa 3. 36. Kuten tilintarkastustuomioistuimen luvut osoittavat, ALV-järjestelmien erojen poistami- seksi tehdyt mukautukset ovat vähäisiä määräytymisperusteen kokonaismäärään nähden. Lisäksi neuvosto on jo hyväksynyt komission tällä alalla tekemät ehdotukset ja komissio ehdottaa vielä toimia eri kansallisten ALV-järjestelmien erojen kaventamiseksi. Tietojen laadun mittaamisen tarve 3. 40. -3. 42. Komissio katsoo, että kansantalouden tilinpitoa koskevien sääntöjen tarkastelut, joita sen yksiköt säännöllisesti suorittavat, turvaavat BKTL-direktiivin moitteettoman ja tyydyt- tävän soveltamisen. Kuitenkin komissio myöntää, että makroekonomisten mittarien laadun arvioinnissa ei ole päästy täysin tyydyttäviin tuloksiin ja että se on käynnistänyt hankkeen kansantalouden tilinpitoa koskevien mittareiden laadun arvioimiseksi. Eurostat on tilannut kaksi selvitystyötä tältä alalta, toisen Italian tilastokeskukselta (ISTAT) ja toisen Yhdistyneen kuningaskunnan tilastokeskukselta (ONS). BKTL-komitea käsittelee edellisen tutkimustuloksia kesäkuussa 1998, jälkimmäisen tulokset saadaan vuonna 1999. Määräytymisperusteiden ennakkoarviointi 3. 44. Tilintarkastustuomioistuimen mainitsemat suhteellisen merkittävät virheet liittyvät erityi- sen epävakaaseen talouskehityksen kauteen, johon kuuluvat 80-luvun jälkipuoliskon kasvu- piikki, vuoden 1993 lama ja vuoden 1995 nousukausi. Komissio pitää budjettimuuttujia koskevia ennusteita keskiarvojen laskemista parempana menetelmänä jäsenvaltioiden rahoitus- osuusennakoiden määrittelemiseksi. Se katsoo, että kannattaa ponnistella tarkkuuden paranta- 31. 7. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 241/79 miseksi. Vuodesta 1998 komissio on ottanut käyttöön ensimmäisessä lisätalousarviossa (KTT) varainhoitovuotta koskevan ennakoiden tarkastelemisen tuoreimpien tietojen valossa, joten uusi järjestelmä parantaa rahoitusosuusennakoiden tarkkuutta. Määräytymisperusteiden korjaukset 3. 50. Komissio tutkii mahdollisuutta vaihtoehtoisen tarkastusjärjestelmän käyttöönottamiseen, jolla turha työ voitaisiin vähentää minimiin tai välttää kokonaan. Tässä järjestelmässä ei tunnettaisi varautumista siihen, että ALV-määräytymisperustetta suhteessa BKTL:oon koskevat ennusteet ylittäisivät reilusti rajaamiskynnyksen. ALV-varaa koskevien säännösten mukauttaminen 3. 54. -3. 55. Komissio on joutunut luopumaan ehdotuksestaan jäsenvaltioiden vastustettua ase- tuksen N:o 1553/89 uudistamista. Uudistuksilla haluttiin vahvistaa oikeudellisesti käytäntöön jo siirretyt laskentamenetelmät. Painotetun keskimääräisen verokannan laskennassa käytettävät tiedot 3. 56. Asetuksen N:o 1553/89 4 artiklan nojalla on yleissäännöstä poiketen mahdollista käyttää vuosien n-3, n-4 tai n-5 tietoja, jos kansantalouden tilinpidot ovat nekin EKT:n mukaisia. Tämä poikkeus on perusteltua yksittäisten ongelmien vuoksi tai vuoden n-2 tietojen puuttuessa ALV-määräytymisperusteiden ilmoittamishetkellä. Ne on ilmoitettava ennen seuraavan vuoden heinäkuun loppua, kun taas BKTL-tiedot on annettava lokakuun loppuun mennessä. Lähimen- neisyydessä Saksalle myönnettiin tämänkaltainen poikkeus Saksojen yhdistymisen aiheuttamien tilasto-ongelmien vuoksi. Tällä hetkellä sellainen on myönnetty vain Portugalille. Tällä poik- keuksella ei ole tilintarkastustuomioistuimen kohdassa 3. 50 (rajaaminen) ilmoittamista syistä vaikutusta maan maksettaviksi tuleviin ALV-varoihin. 3. 57. Koska EKT-tiedot ovat toisinaan riittämättömät tai epäyhtenäiset painotetun keskiarvon laskemiseksi, on tarkasteltava lähemmin kyseisiä lähteitä kuten ala- tai ammattikohtaisia tilastoja. Tällaiset tiedot vaihtelevat maittain, eikä niille voida antaa täsmällistä määritelmää. On selvää, että sellaisia tarvitaan ja niiden avulla voidaan laskea painotettu keskiarvo ja välttää siten jäsenvaltioiden ALV-määräytymisperusteiden erilaisuus. Omien varojen kirjaaminen tileille 3. 58. Komissio tietää alalla esiintyvän erilaisia käytäntöjä ja se on jo kehottanut jäsenvaltioita standardisoimaan kirjaamisen yhtenäisiin tietoihin pääsemiseksi. 4. PETOSTEN VAIKUTUKSET ALV- JA BKTL-VAROIHIN Verotulojen menetysten vaikutukset ALV- ja BKTL-varoihin 4. 2. Komissio yhtyy tilintarkastustuomioistuimen kantaan, jossa se korostaa ALV:n olevan altis petoksille ja tämän vaikutusta yhtenäistettyyn kansalliseen ALV-määräytymisperusteeseen. Har- C 241/80 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 31. 7. 98 maalla taloudella ei ole kuitenkaan samaa vaikutusta ALV-kertymään kuin BKTL-tilastoihin. Petoksen kohdistuessa ALV:hen, veron tuotto vastaavasti pienenee ja näin ollen kansallinen rahoitusosuus ALV-varojen osalta pienenee. Toisaalta tilastokeskukset pyrkivät mittareissa ottamaan huomioon harmaan talouden ja sikäli kuin siinä onnistutaan, epävirallinen talous ei vaikuta BKTL-lukuihin. ALV-järjestelmän luontaiset riskit 4. 4. -4. 5. Komissio tunnustaa, että ALV:hen liittyy kiistatta petosmahdollisuus, mutta muihin veroihin verrattuna ALV on luonteeltaan itseään valvova. Menetettyjen ALV-tulojen arviointimahdollisuudet 4. 12. Tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksessaan varainhoitovuodelta 1995 esittämien huomautusten johdosta komissio on ryhtynyt toimiin jäsenvaltioiden ALV-tulojen seuraamiseksi tarkemmin. Kunkin jäsenvaltion kanssa käytyjen kahdenkeskisten keskustelujen tuloksia on tarkasteltu välillisestä verotuksesta vastaavien apulaispääjohtajien kokouksessa 24. 3. 1998. Jäsenvaltiot hyväksyivät tuolloin komission ehdottaman toimintamenettelyn ALV-tuloja koske- vien tietojen ja niiden kehitystä selittävien tekijöiden automaattiseksi ilmoittamiseksi. Teoreettinen ALV ja BKTL:n kattavuus 4. 23. -4. 26. Komission luonnoksessa päätökseksi ALV:hen kohdistuvien petosten käsittelemi- sestä kansantalouden kirjanpidossa edellyttää jäsenvaltioiden tekevän eron ostajan osallisuuden ja ei-osallisuuden välillä. Komissio lähtee siitä, että osallisuus petokseen koskee vain rekisteröi- mättömiä yrityksiä. Tämä näyttäisi pitävän paikkansa. On mahdollista, että rekisteröityneet yritykset ovat joissakin tapauksissa osallisia ALV-petoksiin, jolloin luonnoksessa tarkoitetun ei-osallisuustapauksien arviointi tuottaa pienemmän tuloksen. Vääriin ilmoituksiin perustuvat petostapaukset, joissa ostaja on osallinen, tuottavat saman lopputuloksen. Näin ollen ehdotettu laskutapa vastaa enimmäisarvioita. Lisäksi harmaasta taloudesta seuraavan teoreettisen ALV:n korottaminen johtaisi petostapaus- ten, joihin ostaja osallistuu, vastaavaan lisäykseen. Näin ollen tällaisella laskelmalla ei olisi mitään vaikutusta arvioitaessa ALV:oon kohdistuvia petostapauksia, joihin ostaja osallistuu


title: Resolución sobre Turquía

eurovoc_concepts:
European organisation
executive

formats: html print


title: A Bizottság 1011/98/EK rendelete (1998. május 14.) a gabona-, illetve a rizságazatban a termelési visszatérítésekre vonatkozóan a Tanács 1766/92/EGK rendelete és 1418/76/EGK rendelete alkalmazásának egyes részletes szabályait megállapító 1722/93/EGK bizottsági rendelet módosításáról

eurovoc_concepts:
cereals
production refund
rice

formats: html pdf print

text: 03/23. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 103 31998R1011 1998. 5. 15. AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA L 145/11 A BIZOTTSÁG 1011/98/EK RENDELETE (1998. május 14. ) a gabona-, illetve a rizságazatban a termelési visszatérítésekre vonatkozóan a Tanács 1766/92/EGK szabályait megállapító rendelete és 1418/76/EGK rendelete alkalmazásának egyes részletes 1722/93/EGK bizottsági rendelet módosításáról AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA, tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre, keményítőmennyiségeket és azokat a termékeket, amelyekhez keményítőt használtak fel; és mivel úgy tűnik, hogy ez az infor- mációszolgáltatási ütemezés túl gyakori, ajánlatos ezt negyed- évenkénti jelentéssel helyettesíteni; tekintettel a gabonafélék piacának közös szervezéséről szóló 1992. június 30-i 1766/92/EGK tanácsi rendeletre (1), amelyet legutóbb a Bizottság 923/96/EGK rendelete módosított (2), különösen annak 7. cikke (3) bekezdésére, tekintettel a rizs piacának közös szervezéséről szóló 1995. rendeletre (3), amelyet december 22-i 3072/95/EK tanácsi legutóbb a 192/98/EK rendelet módosított (4), különösen annak 7. cikkére, mivel a gabona-, illetve a rizságazatban a termelési visszatéríté- és sekre vonatkozóan a Tanács 1766/92/EGK rendelete 1418/76/EGK rendelete alkalmazásának egyes részletes szabá- lyait megállapító 1993. június 30-i 1722/93/EGK bizottsági rendelet (5), amelyet legutóbb a Bizottság 1516/95/EK rende- lete (6) módosított, a termelési visszatérítés kiszámítási módjára különbségtételt irányoz elő a kukorica-, búza-, burgonya- és rizstartalmú keményítők, valamint az árpa- és zabtartalmú keményítők között; mivel az eddigi tapasztalatok szerint az árpát és zabot tartalmazó termékre nézve nincs többé szükség speciális összeg rögzítésére, és így egységes összegű visszatérítés alkalmazható minden keményítőfajtára anélkül, hogy a nem megfelelő kompenzáció kockázata merülne fel; mivel a gazdasági év fordulójakor kell előrejelezni a visszatérí- tési igazolások érvényességi idejére és az egységes visszatérítési összeg kiigazítására vonatkozó egyedi intézkedéseket; mivel az egyedi biztosítékok felszabadításához, különösen az észterezett és az éterezett keményítők esetében, tanácsos a telje- sítendő alapkövetelményeket előírni; mivel az ezekre a termé- kekre alkalmazandó különös rendelkezéseket olyan intézkedé- sekkel kell kiegészíteni, amelyek az ellenőrzés, valamint a transzformációs eljárás és a felhasználás feltételeinek nem telje- sítése esetére előírt szankciók hatásosságát szolgálják; mivel a rendelet jelenleg előírja, hogy a tagállamok havonta közöljék a Bizottsággal azokat a statisztikai adatokat, amelyek tartalmazzák a termelési visszatérítésben részesített egyúttal (1) HL L 181. , 1992. 7. 1. , 21. o. (2) HL L 126. , 1996. 5. 24. , 37. o. (3) HL L 329. , 1995. 12. 30. , 18. o. (4) HL L 20. , 1998. 1. 27. , 16. o. (5) HL L 159. , 1993. 7. 1. , 112. o. (6) HL L 147. , 1995. 6. 30. , 49. o. mivel a Gabonapiaci Irányítóbizottság nem nyilvánított véle- ményt az elnöke által megállapított határidőn belül, ELFOGADTA EZT A RENDELETET: 1. cikk Az 1722/93/EK rendelet a következőképpen módosul: 1. A 3. cikk helyébe a következő rendelkezés lép: „3. cikk Visszatérítés-nyújtás eseteiben a visszatérítést havonta (1) egy alkalommal kell rögzíteni. Ha azonban a kukorica és/ vagy a búza ára a közösségi- vagy a világpiacon jelentős mértékben változik, a (2) bekezdés szerint kiszámított visszatérítés e hónap folyamán, e változások figyelembevéte- lével módosítható. (2) A kukorica-, búza-, árpa-, zab-, burgonya-, rizs- vagy törmelékrizs-keményítő tonnánkénti visszatérítését főként az alábbiak közötti különbség alapján kell kiszámítani: i. a kukoricának a rögzítés napját megelőző öt napon érvé- nyes közösségi piaci ára, figyelembe véve a búzára jegy- zett árszinteket; és ii. a kukorica behozatali vámjának meghatározására haszná- latos irányadó, Rotterdam paritású cif importárak átlagát, amelyet a kérelem benyújtásának napját megelőző öt napon jegyeztek, 1,60-os együtthatóval megszorozva. (3) A kifizethető visszatérítést a (2) bekezdésnek megfe- lelően kell kiszámítani és felszorozni a II. mellékletben szereplő azon együtthatóval, amely a jóváhagyott termékek előállításához ténylegesen használt keményítő KN-kódjához tartozik. 104 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 03/23. kötet (4) Az e cikkben említett döntéseket a Bizottság hozza meg az 1766/92/EGK rendelet 23. cikkében megállapított eljárás szerint. ” 2. A 6. cikk (3) és (4) bekezdése helyébe a következő rendel- kezés lép: „(3) A visszatérítési igazolásnak az 5. cikk (2) bekezdé- sében meghatározott információkat, valamint a kifizethető visszatérítés összegét és az igazolás érvényességének utolsó napját kell tartalmaznia, amely azonos a kibocsátás hónapját követő ötödik hónap utolsó napjával. A július, augusztus folyamán, illetve szeptember 24-ig bezá- igazolások azonban a kibocsátás napjától rólag igényelt számított 30 napig, de legfeljebb szeptember 30-ig érvé- nyesek. Az alkalmazható és az igazoláson feltüntetett visszaté- (4) rítési összeg a kérelem beérkezése napján érvényes összeg. Ha azonban a kérelem beérkezését követő gabonapiaci évben az igazoláson feltüntetett keményítő mennyiségből bármennyi feldolgozásra került, a kifizethető visszatérítést ki kell igazítani arra a mennyiségre, amely az új gabonapiaci feldolgozásra, annak a különbségnek megfe- évben kerül lelően, amely a kiállítás hónapjában alkalmazható, illetve a feldolgozás hónapjában alkalmazható intervenciós ár között áll fenn, 1,60-os együtthatóval megszorozva. A visszatérítés összegének nemzeti valutában való meghatározásához hasz- nált átváltási arány az, amely a keményítő feldolgozásának napján érvényes. ” 3. A 9. cikk (2) bekezdése a következő albekezdéssel egészül ki: „A 2220/85/EGK rendelet 20. cikke alkalmazásában az alap- követelmény a termék e rendelet 10. cikke (1) bekezdésének (a) és (b) pontjai vonatkozó rendelkezéseivel összhangban történő felhasználása vagy exportja. A felhasználásra vagy az exportra az igazolás érvényességének határidejét követő 12 hónapon belül kell, hogy sor kerüljön. E határidőnek a legfeljebb hat hónappal történő meghosszabbítására az ille- tékes hatósághoz benyújtott és kellően megalapozott kérelem alapján kerülhet sor. ” 4. A 10. cikk (4) bekezdése a következő albekezdéssel egészül ki: „Azok a vevők azonban, akik e KN-kód alá tartozó termékből negyedévenként 1 000 kg-nál kisebb mennyiséget használnak fel, e kötelezettség alól mentesíthetők. ” 5. 5. A 12. cikk helyébe a következő rendelkezés lép: „A naptári év minden negyedévének végétől számított három hónapon belül a tagállamok értesítik a Bizottságot azon keményítők (kukorica, búza, burgonya, árpa, zab vagy eredetéről, amelyekre rizs) visszatérítést fizettek ki, valamint azon terméktípusokról és mennyiségekről, amelyekhez a keményítőt felhasználták. ” típusáról, mennyiségéről és 6. A II. melléklet 4. lábjegyzete helyébe a következő rendel- kezés lép: „A közvetlenül kukoricából, búzából, árpából, zabból, rizsből vagy burgonyából előállítottak, más mezőgazdasági termékek vagy áruk előállítása során nyert melléktermékek mindennemű felhasználása kizárásával. ” 2. cikk Ez a rendelet az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihir- detését követő harmadik napon lép hatályba. Ez a rendelet egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban. Kelt Brüsszelben, 1998. május 14-én. a Bizottság részéről Franz FISCHLER a Bizottság tagja


title: Regulamento (CE) nº 1008/98 da Comissão de 14 de Maio de 1998 que altera o Regulamento (CE) nº 1371/95 que estabelece as normas de execução do regime dos certificados de exportação no sector dos ovos

eurovoc_concepts:
egg
export licence
export refund
third country

text: L 145/6 ‹ PT ‹ Jornal Oficial das Comunidades Europeias 15. 5. 98 REGULAMENTO (CE) Nº 1008/98 DA COMISS (cid:5)AO de 14 de Maio de 1998 que altera o Regulamento (CE) nº 1371/95 que estabelece as normas de execuç˜ao do regime dos certificados de exportaç˜ao no sector dos ovos A COMISS (cid:5)AO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, Considerando que as medidas previstas no presente regu- lamento est˜ao em conformidade com o parecer do Comité de Gest˜ao dos Ovos e da Carne das Aves de Capoeira, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, Tendo em conta o Regulamento (CEE) nº 2771/75 do Conselho, de 29 de Outubro de 1975, que estabelece uma organizaç˜ao comum de mercado no sector dos ovos (1), com a ´ultima redacç˜ao que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) nº 1516/96 da Comiss˜ao (2), e, nomeadamente, o nº 2 do seu artigo 3º e o nº 13 do seu artigo 8º, Considerando que o Regulamento (CE) nº 1371/95 da Comiss˜ao (3), com a ´ultima redacç˜ao que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) nº 1157/96 (4), estabelece as regras de execuç˜ao do regime dos certificados de exportaç˜ao no sector dos ovos; Considernado que o Regulamento (CEE) nº 3665/87 da Comiss˜ao (5), com a ´ultima redacç˜ao que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) nº 604/98 (6), estabelece regras comuns de execuç˜ao do regime das restituiç˜oes à exportaç˜ao para os produtos agrícolas; que, no seu artigo 3º, esse regula- mento define o dia da exportaç˜ao; que é conveniente alterar o texto do Regulamento (CE) nº 1371/95 para o adaptar a essa definiç˜ao; Considerando que h ´a erros nos artigos 4º e 9º e no anexo II do Regulamento (CE) nº 1371/95 e que é conveniente corrigi-los; Considerando que é conveniente prever, para a comunica- ç˜ao dos pedidos de certificados de exportaç˜ao a posteriori pelos Estados-membros à Comiss˜ao, o mesmo prazo que para a comunicaç˜ao dos outros certificados de exportaç˜ao; Considerando que é necess ´ario adaptar o anexo III do Regulamento (CE) nº 1371/95 às alteraç˜oes das restitui- ç˜oes diferenciadas; (1) JO L 282 de 1. 11. 1975, p. 49. (2) JO L 189 de 30. 7. 1996, p. 99. (3) JO L 133 de 17. 6. 1995, p. 16. (4) JO L 153 de 27. 6. 1996, p. 19. (5) JO L 351 de 14. 12. 1987, p. 1. (6) JO L 80 de 18. 3. 1998, p. 19. ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO: Artigo 1º O Regulamento (CE) nº 1371/95 é alterado do seguinte modo: 1. No nº 3, alínea a), do artigo 4º, as referências às casas 17 e 18 s˜ao substituídas por referências às casas 15 e 16; 2. O artigo 9º é alterado do seguinte modo: a) No primeiro par ´agrafo do nº 2, — a referência à casa 22 é substituida por uma refe- rência à casa 20, — a express˜ao «a data do respectivo cumprimento» é substituída por «o dia de exportaç˜ao, na acep- ç˜ao do artigo 3º do Regulamento (CEE) nº 3665/87»; b) No primeiro par ´agrafo do nº 3, a primeira frase passa a ter a seguinte redacç˜ao: «Os Estados-membros comunicar˜ao à Comiss˜ao, todas as sextas-feiras a partir das 13 horas, por tele- fax, o n ´umero de certificados de exportaç˜ao a poste- riori pedidos ou a ausência de pedidos durante a semana anterior. »; c) O segundo par ´agrafo do nº 4 passa a ter a seguinte redacç˜ao: «Estes certificados d˜ao direito ao pagamento da restituiç˜ao aplic ´avel no dia de exportaç˜ao, na acep- ç˜ao do artigo 3º do Regulamento (CEE) nº 3665/ /87. »; 3. Na parte A do anexo II, a express˜ao «ECU/100 kg» é substituída por «ECU por 100 kg/100 unidades». 4. O anexo III é substituído pelo anexo do presente regu- lamento. Artigo 2º O presente regulamento entra em vigor em 1 de Junho de 1998. 15. 5. 98 ‹ PT ‹ Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 145/7 O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplic ´avel em todos os Estados-membros. Feito em Bruxelas, em 14 de Maio de 1998. Pela Comiss ˜ao Franz FISCHLER Membro da Comiss ˜ao ANEXO «ANEXO III R ´ussia Koweit Barém Catar Om˜a Emirados (cid:1)Arabes Unidos Iémen Hong Kong (SAR) Coreia do Sul Jap˜ao Mal ´asia Tailândia Taiwan Filipinas Egipto»


title: Partenariato locale : Una strategia efficace per la coesione sociale riassunto.

eurovoc_concepts:
association
economic and social cohesion
fight against unemployment
marginalisation
poverty
regional policy