eurovoc_concepts:
direct tax
fiscal policy
restriction on competition
savings
tax on investment income

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION •ù •ù £ -C: Bryssel den 20. 05. 1998 KOM(1998) 295 slutlig 98/0193 (CNS) Förslag till RÅDETS DIREKTIV i syfte att säkerställa en effektiv minimibeskattning av ränteinkomster från sparande i gemenskapen (framlagt för rådet av kommissionen) MOTIVERING I. INLEDNING Allmänna överväganden 1. 2. 3. I sitt meddelande av den 5 november 19971 "Ett åtgärdspaket för att angripa skadlig skattekonkurrens inom Europeiska unionen" ansåg kommissionen att det var nödvändigt att vidta en samordnad åtgärd på europeisk nivå för bekämpa skadlig skattekonkurrens. Syftet är att uppnå vissa mål såsom att minska de ekonomiska snedvridande effekter som fortfarande förekommer på den inre marknaden, förhindra alltför betydande skattebortfall och att ge skattestrukturerna en mer sysselsättningsfrämjande inriktning. I Ekofinrådet den 1 december 19972 hölls en omfattande diskussion om grunden för detta meddelande och Ekofinrådet enades om resolutionen om en uppförandekod för företagsbeskattning, godkände en text om beskattning av inkomster från sparande som grund för ett direktiv på detta område samt ansåg att kommissionen borde lägga fram ett förslag till direktiv när det gäller betalningar av räntor och royalties mellan företag. I syfte att efterkomma överenskommelsen av den 1 december, antog kommissionen den 4 mars 19983 ett förslag till direktiv om ett gemensamt system för beskattning av räntor och royalties som betalas mellan närstående bolag i olika medlemsstater. I denna motivering behandlas förslaget till direktiv i syfte att säkerställa en effektiv minimibeskattning av ränteinkomster från sparande i gemenskapen. Svårigheten att säkerställa en minsta effektiv räntebeskattning i gemenskapen har framstått som allt viktigare i takt med att framsteg gjorts vad gäller liberaliseringen av kapitalflödena. I enlighet med rådets direktiv 88/361/EEG av den 24 juni 19884, som möjliggjorde en fullständig liberalisering av kapital flödena, lade kommissionen den 10 februari 1989 fram ett förslag till rådets direktiv om ett system för källbeskattning av ränteinkomster5. Inom rådet lyckades medlemsstaterna dock inte att nå enhällighet om detta förslag, som syftade till att genomföra ett gemensamt system för källbeskattning inom hela gemenskapens territorium. Det förslaget dras tillbaka samtidigt som föreliggande förslag läggs fram. Möjligheten att gränsöverskridande ränteutbetalningar i gemenskapen undgår beskattning ger upphov till snedvridande ekonomiska effekter, som inte är förenliga med en korrekt fungerande inre marknad. Det europeiska finansområdet, som möjliggjorts genom liberaliseringen av kapitalflödena, kan inte i full utsträckning förverkliga hela sin positiva potential, om spararnas beslut fattas mot bakgrund av möjligheten att undgå beskattning snarare än på grundval av en jämförelse mellan olika placeringsalternativ med hänsyn till deras egna kvaliteter. En gemensam åtgärd för att komma till rätta med dessa snedvridande ekonomiska KOM(97) 564 slutlig. 5. 11. 1997. EGT C 2, 6. 1. 1998, s. I. KOM(1998) 67 slutlig av den 4. 3. 1998 och EGT C 123,22. 4. 1998, s. 9. 3 4 EGT L 178, 8. 7. 1988, s. 5. 5 KOM(89)60 slutlig och EGT C 141, 7. 6. 1989, s. 5. effekter brådskar alltmer till följd av starten av EMU:s tredje fas, som ytterligare kommer att underlätta gränsöverskridande kapitalplaceringar. 4. Den budgetdisciplin som åläggs medlemsstaterna gör det också allt svårare att acceptera bortfallet av skatteunderlag till följd av avsaknaden av en garanterad effektiv minimibeskattning av gränsöverskridande kapitalplaceringar. Mot denna bakgrund hindrar avsaknaden av en garanterad effektiv minimibeskattning av gränsöverskridande kapitalplaceringar också medlemsstaternas ansträngningar att balansera skattebelastningen mellan de olika produktionsfaktorerna och att på så sätt minska den obligatoriska beskattningen av arbetsinkomster, vilket endast skulle kunna ha positiva effekter på sysselsättningen och bidra till att minska arbetslösheten. Samexistensmodellen 5. 6. 7. 8. 9. Med iakttagande av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna och t enlighet med överenskommelsen i Ekofinrådet av den 1 december 1997 grundas förslaget på den så kallade samexistensmodellen, inom vilken varje medlemsstat tillämpar källbeskattning eller förser övriga medlemsstater med uppgifter om inkomster från sparande. Fördelen med samexistensmodellen ligger i att medlemsstater som är redo att tillämpa den ena metoden kan ha svårigheter att tillämpa den andra, vilket gör det ytterst svårt att införa ett gemensamt system för hela gemenskapen. Det föreslås även en möjlighet för de medlemsstater som tillämpar ett källskatte- system att även tillämpa de åtgärder för utväxling av upplysningar som eventuellt föreskrivs i de nationella lagstiftningarna eller i bilaterala avtal som ingåtts med andra medlemsstater. Förslagets tillämpningsområde har begränsats till att omfatta ränta som utbetalas i varje medlemsstat till fysiska personer som är fast bosatta i en annan medlemsstat. Alla gränsöverskridande ränteutbetalningar till fysiska personer i gemenskapen omfattas utan avseende på gäldenärens etableringsort. Eftersom målet är att möjliggöra en effektiv minimibeskattning av gränsöver skridande ränteinkomster, som uppbärs av de olika medlemsstaternas skatte- inlänningar, är det nödvändigt att föreskriva att de medlemsstater som tillämpar systemet med uppgiftslämnande skall vara skyldiga att förmedla dessa uppgifter till alla de övriga medlemsstaterna, varvid varje enskild stat naturligtvis bara får sådana uppgifter som rör dess egna skatteinlänningar. Med tanke på den varierande nivån på beskattningen för bosatta i de olika medlemsstaterna är det likväl svårt att definiera en minimikällskatt som, utifrån alla medlemsstaters synvinkel, motsvarar kravet på en effektiv minimibeskattning av inkomster från sparande. En alltför låg källskattesats vore olämplig eftersom den - även om denna källskatt inte befriar mottagaren från dennes skattemässiga skyldigheter i hemlandet - i praktiken skulle kunna få denna effekt om mottagaren inte deklarerar ränteinkomsten i hemlandet (det land där vederbörande har skattemäsig hemvist). Man måste även ta hänsyn till de europeiska finans marknadernas konkurrenskraft och till risken för att införandet av en alltför hög 10. 11. 12. 13. 14. nivå på källskattesatsen skulle kunna leda till att placeringar av sparmedel utanför gemenskapen blir attraktivare. Kommissionen anser att en väl avvägd lösning på frågan om att fastställa storleken på källskattesatsen skulle kunna bestå i en minimiskattesats på 20 %, vilken skulle åtföljas av en korrigeringsmekanism för att betalningsmottagaren, på eget initiativ och utan att inkräkta på banksekretessen, skulle kunna beskattas enligt reglerna i den medlemsstat där denne är bosatt. Denna korrigerings mekanism skulle grunda sig på att skattemyndigheten i betalningsmottagarens hemland utfärdar ett intyg om att betalningsmottagaren har informerat denna myndighet om det räntebelopp han kommer att erhålla. innebär "samexistensmodellen", som den utformats Sammanfattningsvis i förslaget, att varje medlemsstat kan välja mellan två system: systemet med uppgiftslämnande (tillhandahållande av uppgifter till varje annan medlemsstat, där en betalningsmottagare är bosatt) och källskattesystemet (källskatteavdrag med 20 %). Varje medlemsstat väljer själv ett enda av dessa båda möjliga system och tillämpar uteslutande det systemet på alla ränteutbetalningar som görs inom dess territorium till personer med skattemässig hemvist i någon annan medlems stat. Den faktiska betalningsmottagaren har för övrigt möjlighet att med stöd av intyg åstadkomma en ändring från källskattesystemet, om han tar emot en betalning i en medlemsstat som valt det systemet. Han har då möjlighet att bli beskattad uteslutande i den medlemsstat där han har skattemässig hemvist på samma sätt som en person med samma skattemässiga hemvist som erhåller en betalning i en medlemsstat som valt informationssystemet. Effektiviteten av en åtgärd som syftar till att säkerställa en effektiv beskattning av inkomster från sparande kan inte garanteras utan marknadsaktörernas medverkan. Inom ramen för detta direktiv, som är baserat på samexistensen mellan systemet med källbeskattning och systemet med uppgiftslämnande samt på en begränsning av tillämpningsområdet till att endast omfatta räntor som betalas till fysiska personer med skattemässig hemvist i en annan medlemsstat, tycks betalnings ombudet vara den marknadsaktör som är bäst lämpad att verkställa de nödvändiga åtgärderna på ett effektivt sätt. Betalningsombudet kan nämligen på ett enkelt och ekonomiskt sätt kontrollera om räntan betalas ut till en fysisk person och begära ett bestyrkande intyg om dennes skattemässiga hemvist. Utom när det gäller räntor som härrör från bankkonton och andra banktillgodohavanden är gäldenären sällan i kontakt med betalningsmottagarna och skulle få svårigheter att skilja dem åt. Dessutom skulle avsaknaden av kontakt med betalningsmottagarna göra det mycket mer komplicerat och betungande för gäldenären att fylla denna funktion i medlems stater som tillämpar systemet med uppgiftslämnande. Att betalningsombudet anförtros uppgifterna får dessutom till följd att räntor på värdepapper som emitterats av gäldenärer som är etablerade utanför gemenskapen kommer att ingå i tillämpningsområdet, om de betalas i en medlemsstat till en fysisk person som är bosatt i en annan medlemsstat. De europeiska företagens emissionsverksamhet påverkas därför betydligt mindre i konkurrensen med emittenter utanför gemenskapen än om man hade låtit gäldenären ha den viktigaste uppgiften, så som var fallet i det förslag till direktiv som kommissionen 15. lämnade den 10 februari 1989. Den nya metoden som bygger på betalnings ombudets ansvar i kombination med att direktivet endast skall tillämpas på fysiska personer som är bosatta i andra medlemsstater gör det bl. a. möjligt att kraftigt begränsa de föreslagna åtgärdernas effekter på euroobligationsmarknaden. Det skall påpekas att denna marknad framför allt bygger på placeringar som görs av institutionella placerare, och delvis av privata placerare som inte är bosatta inom gemenskapen. Kommissionen finner att den nya inriktningen på direktivet gör att det inte längre är motiverat att undanta euroobligationer från dess tillämpningsområde, vilket fanns med som en valmöjlighet i 1989 års förslag. I sina slutsatser av den 1 december 1997 om beskattning av sparmedel uttryckte rådet uppfattningen att bestämmelserna i direktivet borde ta hänsyn till nödvändigheten av att bevara de europeiska finansmarknadernas konkurrenskraft samt påpekade att direktivets grundprinciper borde få så bred anslutning som möjligt. Därför borde gemenskapen inleda förhandlingar med sina viktigaste handelspartner i tredje land, såväl bilateralt som multilateralt, i syfte att kunna säkerställa en effektiv beskattning av sådana inkomster av sparande som avses i detta direktiv och som betalas ut till personer med skattemässig hemvist i medlemsstaterna av betalningsombud som är etablerade i dessa tredje länder. I tillämpningen av samma syfte bör medlemsstaterna åta sig att främja bestämmelser som är likvärdiga med dem i detta direktiv i territorier som inte omfattas av direktivet. I synnerhet bör de medlemsstater som har beroende eller associerade territorier eller särskilt ansvar eller skattemässiga befogenheter i fråga om andra territorier, i tillämpliga fall inom ramen för sina konstitutionella bestämmelser, åta sig att säkerställa att bestämmelser som är likvärdiga med direktivets kan tillämpas i dessa territorier. Dessa åtaganden bör komma till uttryck i att, parallellt med diskussionen om detta direktiv, företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, antar ett beslut med utgångs punkt i den förlaga som föreslås samtidigt med direktivförslaget (se bilaga). II. KOMMENTARER TILL ARTIKLARNA I FÖRSLAGET TILL DIREKTIV Artikel 1 1. 2. Direktivets syfte är att möjliggöra en minimibeskattning av inkomster från sparande. Det är tillämpligt på räntor som uppbärs av fysiska personer med skattemässig hemvist i gemenskapen, men i en annan medlemsstat än den i vilken räntorna utbetalas. inom medlemsstaternas Direktivet är tillämpligt på räntor som utbetalas territorier, oavsett etableringsorten för gäldenären för det lånade kapitalet. Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att de ränte utbetalande organ som är etablerade inom dess territorium verkställer sina uppgifter vid genomförandet av detta direktiv. Artikel 2 sig på samexistensen mellan Direktivet grundar systemet med uppgiftslämnande och systemet med källbeskattning. Varje medlemsstat, i vilken ränta betalas ut, skall välja antingen det ena eller det andra av dessa, och det system som väljs skall utan undantag tillämpas på alla ränteutbetalningar inom deras territorier till personer som är bosatta i någon annan medlemsstat. system: två a) Definition av faktisk betalningsmottagare: Artikel 3 Varje fysisk person som mottar ränteinkomster för sin egen räkning. Detta innebär att räntebetalningar till förmån för juridiska personer eller företag utesluts från direktivets tillämpningsområde, liksom räntebetalningar till fysiska personer som i sin yrkesroll som ombud eller fullmaktshavare mottar dem för en annan persons räkning. b) Definition av betalningsombud: Denna definition syftar till att säkerställa att ett enda betalningsombud kan identifieras i följande situationer: - När räntebetalningen till förmån för en faktisk betalningsmottagare görs direkt av gäldenären anses denne vara betalningsombud. - Om gäldenären däremot uppdrar åt en annan ekonomisk aktör att betala den faktiska betalningsmottagaren anses aktören i fråga vara betalningsombud. - Den som inom ramen för näringsverksamhet eller yrkesmässig verksamhet betalar sina klienter ränta som härrör från föi^altningen av deras förmögenhet anses också vara betalningsombud. När räntebetalningen görs via en rad mellanhänder, som kan vara etablerade i olika stater eller territorier, avses med "räntebetalning" endast den transaktion genom vilken räntorna betalas ut till den faktiske betalningsmottagarens omedelbara förfogande och med betalningsombud avses enbart den sista person, som är etablerad inom Europeiska gemenskapens territorium och som utför denna transaktion. c) Definition som gäller begreppet skattemässig hemvist: För att göra det möjligt att lösa eventuella konflikter mellan två eller flera medlemsstater vid fastställandet av skattemässig hemvist föreskrivs i denna artikel kriterier som skall tillämpas i ordningsföljd för fastställande av skatte* mässig hemvist enligt detta direktiv. d) Definition av behörig myndighet: De behöriga myndigheterna är de som definieras i rådets direktiv 77/799/EEG av den 19 december 1977 om ömsesidigt bistånd mellan i artikel 1. 5 6 medlemsstaternas behöriga myndigheter beskattning6. inom området direkt och indirekt Artikel 4 I enlighet med subsidiaritetsprincipen åligger det medlemsstaterna att fastställa de lämpligaste formerna för att avgöra vilka som är faktiska betalningsmottagare och bestämma deras skattemässiga hemvist. De villkor som varje medlemsstat definierar för att fastställa detta är avsedda att tillämpas av marknadsaktörerna. Det är därför önskvärt, åtminstone vad gäller de vanligast förekommande transaktionerna och de transaktioner där risken för missbruk är minst, att dessa villkor för fastställande av faktisk betalnings mottagare och skattemässig hemvist inte är alltför betungande, men samtidigt tillräckligt effektiva för att uppnå direktivets mål. Artikel 5 a) b) c) d) Uttrycket "varje form av fordran" inbegriper kontanta tillgodohavanden och garantier. Avkastningen på vinstandelsobligationer bör betraktas som ränta och inte som utdelning, såvida inte de utlånade medlem faktiskt utgör en del av gäldenärens riskkapital. Även om den mycket vida definitionen i punkt a) utesluter tvivel om att inkomster från nollkupongobligationer och motsvarande fordringar omfattas av direktivets tillämpningsområde, är det lämpligt att precisera att en värdeökning på dessa fordringar betraktas som en inkomst vid tillämpningen av detta direktiv. Denna värdeökning omfattas av tillämpningsområdet när den betalas av i samband med återbetalningen av den motsvarande betalningsombudet fordringen eller det motsvarande värdepapperet. I denna artikel behandlas även, för tillämpningen av detta direktiv, inkomster från sparande som uppbärs indirekt, via fondföretag, på fordringar som motsvaras av värdepapper. För att avgöra vilka fondföretag som berörs, har ett enhetligt kriterium uttryckligen definierats, i relation till fondförmögenheten, för att identifiera fondföretag, vilkas inkomster skall anses utgöra ränteinkomster, när de uppbärs av andelsinnehavarna. För att förhindra snedvridningar av konkurrensen mellan jämförbara finansiella instrument, har återinvesterade inkomster i de fondföretag som investerat mer än 50 % av sin fondförmögenhet i obligationer och liknande värdepapper i sin tur ansetts utgöra ränta till andelsinnehavarna, som kan få ut inkomsten när de löser in sina andelar. Offentliggjort i EGT L 336, 27. 12. 1977, s. 15, och senare ändrat genom rådets direktiv 79/1070/EEG av den 6 december 1979 (EGT L 331, 27. 12. 1979, s. 8) och 92/12/EEG av den 25 februari 1992 (EGTL 76, 23. 3. 1992, s. 1) samt senast genom anslutningsakten för Finland, Sverige och Österrike (beslut 95/1/EG, EGT L 1, 1. 1. 1995, s. 1). 7 Artikel 6 Detta direktivs tillämpningsområde utgörs av det territorium inom vilket bestämmelserna i EG-fördraget är tillämpliga med beaktande av artikel 227 i detta fördrag. 1. 2. 3. 4. 1. 2. Artikel 7 En medlemsstat som tillämpar systemet med uppgiftslämnande skall utan ömse- sidighetsförbehåll lämna de föreskrivna upplysningarna till varje annan medlems staterna där en faktisk betalningsmottagare har sin skattemässiga hemvist. I denna punkt anges de uppgifter som under alla förhållanden skall meddelas av de medlemsstater som tillämpar systemet med uppgiftslämnande. Det står dessa medlemsstater fritt att även meddela andra upplysningar. Att enbart lämna sådana upplysningar på begäran skulle inte vara förenligt med direktivets syfte, eftersom detta inte skulle garantera att en beskattning av ränteinkomsterna kan ske. Det bör preciseras att rättsverkan av artikel 8 i direktiv 77/799/EEG inte utsträcks till att omfatta uppgifter som skall lämnas inom ramen för detta direktiv. Det visar sig att ett eventuellt åberopande av bestämmelserna i den artikeln, av de medlems stater som tillämpar systemet med uppgiftslämnande, endast skulle kunna förhindra förverkligandet av syftet med föreliggande direktiv. Att enbart lämna ut upplysningar på grundval av ömsesidighet (en möjlighet som ges under punkt 3 i nämnda artikel) skulle göra det möjligt för personer bosatta i vissa medlemsstater (de som inte kan lämna upplysningar) att undgå all beskattning på sina gränsöver skridande ränteinkomster. Artikel 8 Fastställandet av minimiskatten till 20 % hindrar inte att de medlemsstater som så önskar tillämpar en högre skattesats. Förbudet att ta ut andra källskatter på de räntebetalningar som omfattas av tillämpningsområdet för detta direktiv gäller samtliga medlemsstater (inbegripet de som valt systemet med uppgiftslämnande inom ramen för direktivet) Enligt detta direktiv är den källskatt som tas ut av den medlemsstat i vilken utbetalningen görs i princip inte en slutlig skatt och innebär inte att betalnings mottagaren befrias från sina skattemässiga skyldigheter i det land där han har skattemässig hemvist. Källbeskattningen ses som en praktisk lösning för att möjliggöra en effektiv minimibeskattning av gränsöverskridande ränteinkomster som betalas ut inom gemenskapen. Detta mål uppnås också om betalningsmottagaren genom ett intyg kan visa sin egen skattemyndighet att han eller hon uppbär ränteinkomster i en annan medlemsstat. I detta fall har det ansetts att källbeskattning inte är nödvändig eftersom det finns möjlighet till beskattning hemvist. i den medlemsstat där betalningsmottagaren har skattemässig De medlemsstater som tillämpar systemet med källbeskattning har beviljats möjlighet att föreskriva att uppgifter om ränteutbetalningar på vilka källskatt dras även skall meddelas den medlemsstat där mottagaren har sin skattemässiga hemvist. Detta uppgiftslämnande, som kan vara motiverat av nationella bestämmelser eller av bilaterala avtal, regleras inte av detta direktiv, samtidigt som dess förenlighet med direktivet uttryckligen erkänns. Artikel 9 Denna artikel syftar till att precisera vilka uppgifter som skall anges på det intyg som utfärdas av medlemsstaternas skattemyndigheter till den faktiska betalningsmottagaren av ränteinkomsterna på dennes begäran. Betalningsmottagaren kan naturligtvis begära flera intyg från sin förvaltning, och detta inte bara när denne har investerat i flera medlemsstater som tillämpar systemet med källbeskattning, utan även när räntorna har betalats ut av flera olika organ i samma medlemsstat. Artikel 10 1. 2. I detta stycke erinras, för direktivets ändamål, om skyldigheten att undanröja dubbelbeskattning av uppburna ränteinkomster. I artikeln anges grundprincipen att varje medlemsstat skall vara skyldig att ta hänsyn till den källskatt som tas ut i en annan medlemsstat med tillämpning av detta direktiv, när den fastställer de skatter som tas ut på inkomsten av personer med skattemässig hemvist i det egna landet. Det grundkriterium som antagits är "ordinarie skatteuttag", vilket innebär att man beviljar ett skatteavdrag som inte överstiger det minsta av följande två belopp: - Det källskattebelopp som betalningsmottagaren kan bevisa att han faktiskt har blivit debiterad i den medlemsstat där räntorna har betalats ut. - Den del av inkomstskatten som betalningsmottagaren skall betala i enlighet med den nationella lagstiftningen i den medlemsstat där han har skattemässig hemvist på de räntor för vilka källskatteavdraget har gjorts. Endast betalningsombudets medlemsstat är skyldig att medge återbetalning av överskjutande källskatt som inte har kunnat utnyttjas av den faktiska betalnings mottagaren i den medlemsstat där han är bosatt. 3. I detta stycke anges de särskilda regler som skall följas, både i den medlemsstat där räntor har betalats ut och i den medlemsstat där betalningsmottagaren har sin hemvist, för att ta hänsyn till källskatter samt andra direkta skatter som redan tagits ut på inkomsterna från fondföretag, och som avser samma ränteinkomster. Dessa särskilda regler syftar till att säkerställa likvärdig behandling av direkt investeringar av sparmedel och av investeringar som görs via ett fondföretag. Det inte är alltför ankommer på medlemsstaterna att definiera kriterier som betungande i syfte att göra det möjligt för de faktiska betalningsmottagarna och betalningsombuden som är etablerade på medlemsstaternas territorium att styrka den skatt som faktiskt tagits ut hos fondföretagen på inkomster i form av utbetalda räntor. a) Denna punkt gäller räntebetalningar från medlemsstater som valt systemet med uppgiftslämnande. b) Särskilda bestämmelser har föreskrivits för betalningar som görs i de medlems stater som har valt systemet med källbeskattning. Eftersom de skatter som redan erlagts beaktas av den medlemsstat där betalningsmottagaren är bosatt enligt kriteriet "ordinarie skatteuttag" (se beskrivningen i stycke 2 ovan), skulle debitering av källskatt enligt den normala skattesatsen, utöver den beskattning som tas ut hos fondföretagen, leda till en kraftig ökning av de fall när de erlagda skatterna inte kan dras av i full utsträckning i den medlemsstat där betalningsmottagaren är bosatt. 4. I de bilaterala avtalen för undvikande av dubbelbeskattning beviljas ofta en beskattningsrätt i form av källskatt till den medlemsstat där gäldenären är etablerad, vilken inte nödvändigtvis är den medlemsstat där räntan utbetalas. Även om det, i förbindelserna mellan medlemsstaterna, enligt artikel 8 är möjligt att utesluta att källskatt tas ut på en sådan grund, är det inte möjligt att hävda detsamma i relationerna med tredje land beträffande värdepapper som emitterats på deras territorium. I syfte att undvika fall av dubbelbeskattning anges en mekanism för att ta hänsyn till källskatter som redan debiterats vid beräkningen av den källskatt som skall tas ut enligt detta direktiv. Det åligger de medlemsstater som tillämpar systemet med källbeskattning att - för de räntor som betalas ut inom deras respektive territorier - fastställa vilken styrkande dokumentation som krävs för att betalningsmottagaren skall kunna avräkna redan erlagd källskatt. Artikel 11 Gemenskapen skall inleda förhandlingar med sina viktigaste handelspartner i tredje land, såväl bilateralt som multilateralt, i syfte att kunna säkerställa en effektiv beskattning av sådana inkomster av sparande som avses i detta direktiv och som betalas ul till personer med skattemässig hemvist i medlemsstaterna av betalningsombud som är etablerade i dessa tredje länder. Artikel 12 I punkt 1 fastställs tidsplanen för införlivandet av direktivet i medlemsstaternas nationella lagstiftning. Med hänsyn till att det är nödvändigt att ge betalningsombuden tid för att anpassa sina förfaranden beträffande tillämpningen av de ordningar som regleras av direktivet, har det ansetts lämpligt att föreskriva en tidsfrist mellan antagandet och ikraftträdandet av de nationella bestämmelserna. Att de nationella bestämmelser som 10 antas skall anmälas till kommissionen, innan de träder i kraft, syftar till att säkerställa att direktivet tillämpas korrekt. I punkterna 2 och 3 bekräftas de former som normalt föreskrivs för medlemsstaternas överlämnande av de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar för att följa direktivet. Artikel 13 så som finner, Kommissionen slutsatser av den 1 december 1997, att samexistensmodellen är ett första steg på väg mot en effektiv beskattning av inkomster från sparande inom hela gemenskapen, och att det bör beslutas om en förnyad granskning av situationen i syfte att avgöra i vilken omfattning nya steg i utvecklingen bör övervägas. i Ekofinrådets framhölls 11 Förslag till RÅDETS DIREKTIV i syfte att säkerställa en effektiv minimibeskattning av ränteinkomster från sparande i gemenskapen EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta, med beaktande av kommissionens förslag7, med beaktande av Europaparlamentets yttrande8, med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande9, och med beaktande av följande: 1) 2) 3) 4) 5) Genom rådets direktiv 88/361/EEG av den 24 juni 1988 för genomförandet av artikel 67 i fördraget10 infördes från och med den 1 juli 1990 en fullständig liberalisering av kapitalrörelserna inom gemenskapen mellan personer bosatta i medlemsstaterna, inklusive direkta investeringar, och sedan den 1 januari 1994 har den fria rörligheten för kapital befästs genom artikel 73b - 73g i fördraget. Inkomster i form av räntor från direkta investeringar av sparmedel utgör beskattningsbara inkomster för personer bosatta i samtliga medlemsstater. Med stöd av artikel 73d. 1 i fördraget har medlemsstaterna rätt att tillämpa sådana bestämmelser i sin skattelagstiftning som skiljer mellan skattebetalare som har olika bostadsort eller som har investerat sitt kapital på olika ort, samt att vidta alla nödvändiga åtgärder för att förhindra överträdelser av lagar och andra författningar, särskilt i fråga om beskattning. Bestämmelserna i medlemsstaternas skatteordningar för att bekämpa missbruk och bedrägeri får enligt artikel 73d. 3 i fördraget inte utgöra ett medel för godtycklig diskriminering eller en förtäckt begränsning av den fria rörligheten för kapital och betalningar enligt artikel 73b i fördraget. Avsaknaden av en samordning av de nationella systemen i varje medlemsstat i fråga om beskattning av sparande, särskilt vad gäller behandlingen av ränteinkomster söm uppbärs av personer som inte är bosatta i medlemsstaten i fråga, gör det möjligt för personer, som är bosatta i medlemsstaterna, att undgå varje form av beskattning av räntor som uppburits i en annan medlemsstat än den där de är bosatta. 7 EGTC 8 EGTC 9 EGTC 10 EGT L 178, 8. 7. 1988, s. 5. 12 6) 7) 8) 9) 10) 11) 12) 13) Denna möjlighet till skatteflykt medför, genom kapitalrörelserna mellan medlems staterna, snedvridande ekonomiska effekter som inte är förenliga med den inre marknaden. Vid Eko-Finrådets möte den 1 december 1997 om skattepolitiken11, godkände rådet inom ramen för dess slutsatser om beskattning av sparande målet att säkerställa en effektiv minimibeskattning av i gemenskapen och att undvika oönskad snedvridning av konkurrensen godkändes. I detta syfte enades rådet om en rad punkter som utgör grunden för detta förslag. inkomster från sparande inkomster från sparande Överensstämmelse med subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna såsom de kommer till uttryck i artikel 3b i fördraget kan målet för den planerade åtgärden, inom hela nämligen en effektiv befattning av gemenskapen inte i tillräcklig utsträckning uppnås av medlemsstaterna. Detta mål kan därför med hänsyn till den föreslagna åtgärdens räckvidd och verkningar bättre uppnås på gemenskapsnivå. Detta direktiv utgör ett första steg mot att förverkliga ett sådant mål, och det är därför begränsat till vad som är strikt nödvändigt och går inte utöver vad som krävs för att uppnå detta mål, i det avseendet att det endast gäller räntor som betalats ut av ett betalningsombud, som är etablerat i en medlemsstat, till fysiska personer, som är bosatta i en annan medlemsstat. På motsvarande sätt bör tillämpningsområdet för detta direktiv begränsas till att omfatta ränteinkomster från kapitalplaceringar, och problemen i samband med beskattning av pensioner och inkomster från försäkringar kommer därför att bli föremål för en separat undersökning för att, vid behov, omfattas av särskilda lagstiftningsinitiativ. Det eftersträvade målet kan uppnås med hjälp av samexistensmodellen, som ger medlemsstaterna möjlighet att välja att antingen tillämpa källskatt på räntor som betalas på deras territorium till personer som inte är bosatta i medlemsstaten i fråga (systemet med källbeskattning) eller att tillåta den medlemsstat i vilken den faktiske betalningsmottagaren av ränteinkomsterna har sin skattemässiga hemvist att verkställa beskattningen med stöd av nödvändiga uppgifter som överlämnas av den medlemsstat där betalningsombudet är etablerat (systemet med uppgifts- lämnande). Av hänsyn till rättssäkerheten och möjligheterna till insyn bör medlemsstaterna tillämpa ett och samma system för alla räntebetalningar på deras territorium till personer som inte har skattemässig hemvist i medlemsstaten i fråga. Det är viktigt att medlemsstaterna, när de väljer det ena eller andra systemet som följer av detta direktiv, vidtar de åtgärder som behövs för att betalningsombud som är etablerade på deras territorium skall ha möjlighet att utföra de uppgifter som krävs enligt detta direktiv. Det är viktigt att precisera att det, när räntan inte betalas direkt till den faktiske betalningsmottagaren av gäldenären för det räntebärande kapitalet, är den ekonomiska aktör som ansvarar för den omedelbara betalningen av räntorna till 11 EGT C 2, 6. 1. 1998, s. 1. 13 14) 15) faktiska betalningsmottagaren som skall betraktas som förmån för den betalningsombud i den medlemsstat som det åligger att utföra de uppgifter som anges nedan. Rådets direktiv 77/799/EEG av den 19 december 1977 om ömsesidigt bistånd av medlemsstaternas behöriga skattemyndigheter på området direkt och indirekt beskattning, senast ändrat genom Anslutningsakten för Finland, Sverige och Österrike12 möjliggör i viss utsträckning för medlemsstaterna att försäkra sig om att beskattningen fastställs på ett korrekt sätt med hjälp av ett system för utväxling av upplysningar. Ett automatiskt tillhandahållande av lämplig information mellan medlemsstater om de räntor som avses i detta direktiv är ett absolut villkor för att införa ett system med uppgiftslämnande. Det är viktigt att föreskriva att de medlemsstater som tillämpar detta system inte längre har möjlighet att åberopa den möjlighet till begränsning av informationsutbytet som nämns i artikel 8 i direktiv 77/799/EEG. 16) Det är viktigt att tillse att de medlemsstater som valt att tillämpa systemet med käUbeskattning tillämpar denna källskatt med en effektiv minimiskattesats, samt att säkerställa att denna skatt endast tas ut en gång inom gemenskapen. 17) När räntorna betalas av ett betalningsombud som är etablerat i en medlemsstat som har valt systemet med käUbeskattning, bör det vara möjligt för en faktisk betalningsmottagare av sådana räntor, som har skattemässig hemvist i en annan medlemsstat, att uppvisa ett intyg för betalningsombudet för att denne inte skall göra avdrag för källskatt. 18) För detta ändamål är det viktigt att ange att de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna bör utfärda sådana intyg inom en rimlig tidsfrist. 19) Målet att möjliggöra en effektiv beskattning av räntor som betalas mellan två eller flera medlemsstater medför en motsvarande skyldighet för medlemsstaterna att säkerställa att all dubbelbeskattning av sådana ränteinkomster undanröjs. 20) 21 ) 22) I de fall källskatt har tagits ut på ränteinkomsterna, bör den medlemsstat där den faktiske betalningsmottagaren har sin skattemässiga hemvist ta hänsyn till detta källskatteavdrag upp till nivån för den skatt som tas ut på sådana ränteinkomster på den medlemsstatens territorium, och överskjutande belopp bör i förekommande fall kunna återbetalas av den medlemsstat där betalningsombudet är etablerat. Samma princip bör tillämpas i fråga om räntor från vissa fondföretag, och det bör meddelas bestämmelser om lämpliga metoder för att säkerställa att all dubbel beskattning av räntorna i fråga undanröjs. I sina slutsatser av den 1 december 1997 om beskattning av sparmedel underströk rådet nödvändigheten av att bevara de europeiska finansmarknadernas konkurrenskraft samt påpekade att grundprinciperna för ett direktiv i ämnet borde få så bred anslutning som möjligt. Därför borde gemenskapen inleda förhandlingar med sina viktigaste handelspartner i tredje land, såväl bilateralt som 12 EGT L 336, 27. 12. 1977, s. 15. 14 multilateralt, för att kunna säkerställa en effektiv beskattning av sådana inkomster av sparande som avses i detta direktiv och som betalas ut till personer med skattemässig hemvist i medlemsstaterna av betalningsombud som är etablerade i dessa tredje länder. 23) Det är lämpligt att föreskriva att rådet skall göra en förnyad granskning av situationen, på grundval av en rapport från kommissionen, tre år efter den sista dagen för genomförandet av direktivet, i syfte att fastställa i vilken omfattning det är möjligt att göra nya framsteg när det gäller att genomföra en bättre effektiv beskattning av inkomster från sparande. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Mål 1. 2. 1. 2. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att möjliggöra en effektiv minimibeskattning av räntor som betalas ut till fysiska personer med skattemässig hemvist i en annan medlemsstat än den där utbetalningen görs av ett betalningsombud. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att betalningsombud, som är etablerade inom deras territorier och som ansvarar för utbetalning av räntor, utför de uppgifter som krävs för att genomföra detta direktiv, oavsett etableringsort för det rättssubjekt som är gäldenär för det räntebärande kapitalet. Artikel 2 Samexistensmodellen tillhandahålls lämpliga Medlemsstaterna skall antingen välja en ordning enligt vilken upplysningar faktiska betalningsmottagaren av räntorna har sin skattemässiga hemvist (härefter kallat "systemet med uppgiftslämnande"), eller en ordning enligt vilken en källskatt tas ut (härefter kallat "systemet med källbeskattning") enligt artiklarna 7 och 8. den medlemsstat den där Varje medlemsstat skall tillämpa ett och samma system på alla ränteutbetalningar som görs av ett betalningsombud som är etablerat inom dess territorium till fysiska personer med skattemässig hemvist i andra medlemsstater. 15 Artikel 3 Allmänna definitioner I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges: a) b) faktisk betalningsmottagare: varje fysisk person som mottar en räntebetalning för sin egen räkning. betalningsombud: varje ekonomisk aktör som är ansvarig för betalning av ränta direkt till förmån för den faktiske betalningsmottagaren, oavsett om det är gäldenären med avseende på det räntebärande beloppet eller den aktör som av gäldenären eller den faktiske betalningsmottagaren fått i uppdrag att betala räntorna, under förutsättning att den ekonomiska aktören är etablerad inom gemenskapen utanför den medlemsstat där den faktiske betalningsmottagaren har sin skattemässiga hemvist. c) Om minst två medlemsstater har svårigheter att fastställa skattemässig hemvist för en faktisk betalningsmottagare skall följande kriterier tillämpas: i) Den faktiske betalningsmottagaren skall anses vara bosatt i den medlemsstat där han har en stadigvarande bostad. Om han har en stadigvarande bostad i flera medlemsstater, anses han vara bosatt i den medlemsstat till vilken hans personliga och ekonomiska anknytning är starkast (väsentligt intressecentrum). ii) Om det inte går att bestämma den medlemsstat där betalningsmottagaren har sitt väsentliga intressecentrum, eller om han inte har en stadigvarande bostad i någon av medlemsstaterna, anses han vara bosatt i den medlemsstat där han vistas regelbundet. iii)Om den faktiske betalningsmottagaren vistas regelbundet i flera medlemsstater eller om han inte vistas regelbundet i någon medlemsstat, anses han vara bosatt i den medlemsstat där han är medborgare. iv)Om minst två medlemsstater har svårigheter att fastställa skattemässig hemvist för en faktisk betalningsmottagare på grundval av de kriterier som anges i i, ii och iii skall de berörda medlemsstaterna inom en rimlig tidsfrist komma överens om en enda ort som bosättningsort. d) behörig myndighet: en av de myndigheter i en medlemsstat som anges i artikel 1. 5 i direktiv 77/799/EEG. Artikel 4 Beststämmande av faktiska betalningsmottagare Medlemsstaterna skall för att genomföra bestämmelserna i artikel 1 anta och säkerställa tillämpningen på sitt för betalningsombudet att bestämma vilka som är faktiska betalningsmottagare och deras skattemässiga hemvist. territorium av bestämmelser som gör det möjligt 16 Artikel 5 Definition av begreppet ränta I detta direktiv avses med ränta: a) b) c) d) intäkter från alla typer av fordringar, oberoende av om dessa är förenade med inteckning eller en klausul om andel i gäldenärens vinst, och särskilt inkomster från statspapper och obligationer, inklusive tillhörande bonus och vinstandelar. Straffavgifter för försenade betalningar betraktas inte som ränta. ökningar av fordringarnas värde för vilka den kontraktsenliga inkomsten helt eller delvis utgörs av denna värdeökning, oberoende av vilken karaktär denna ökning har. Den ränta som skall beaktas utgörs i detta fall av skillnaden mellan det kapital som betalas tillbaka av betalningsombudet i samband med återbetalningen av fordringen och emissionspriset för motsvarande värdepapper. intäkter som delas ut av företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper enligt rådets direktiv 85/611/EEG13, som direkt eller indirekt investerar mer än 50 % av sina tillgångar i fordringar eller motsvarande värdepapper. skillnaden mellan det pris som erhålls vid inlösen av fondandelar i de organ som avses i c och emissionspriset för samma andelar, eller, om andelarna förvärvats efter emissionsdagen, det inköpspris den faktiska betalningsmottagarens har erlagt. Artikel 6 Territoriellt tillämpningsområde Detta direktiv gäller räntor som betalats ut av ett betalningsombud som är etablerat inom det territorium där fördraget är tillämpligt i enlighet med artikel 227 i detta. Artikel 7 Systemet med uppgiftslämnande 1. 2. Betalningsombudets medlemsstat skall, om den har valt att tillämpa systemet med uppgiftslämnande, till den medlemsstat i vilken den taktiske betalningsmottagaren av ränteinkomsten har sin skattemässiga hemvist överlämna de uppgifter som anges i punkt 2, som är nödvändiga för att korrekt beräkna den skatt på inkomsten som denne är skyldig att betala till den andra medlemsstaten. De upplysningar som de behöriga myndigheterna i den första medlemsstaten förmedlar till de behöriga myndigheterna i den andra medlemsstaten skall åtminstone innehålla uppgifter om beloppet av den ränta som betalats ut, dagen för betalningen, den faktiske betalningsmottagaren och den bosättningsort som denne uppgivit. 13 EGT L 375, 31. 12. 1985, s. 3. 17 Förmedlingen av dessa upplysningar skall vara automatisk och ske minst en gång om året inom en tid av sex månader efter föregående kalenderårs utgång för de räntebetalningar som gjorts under det kalenderåret. Artikel 8 i direktiv 77/799/EEG skall inte tillämpas på de upplysningar som skall lämnas enligt detta direktiv. Artikel 8 Systemet med källskatteavdrag 1. 2. 3. Betalningsombudets medlemsstat, skall om den har valt systemet med källbeskattning, tillämpa en källskattesats på lägst 20 % på räntor som betalningsombudet betalat ut till den faktiske betalningsmottagaren. Ingen annan källskatt får tas ut inom gemenskapen på räntor som betalats ut till faktiska betalningsmottagarna. Källskatten skall emellertid inte tas ut om den faktiske betalningsmottagaren, i enlighet med bestämmelserna i artikel 9, till betalningsombudet överlämnar ett intyg, som är utfärdat i hans namn av den behöriga myndigheten i den medlemsstat där han har sin skattemässiga hemvist, i vilket det intygas att den informerat denna myndighet om de faktiske betalningsmottagaren har ränteinkomster han kommer att erhålla. Om det utbetalade räntebeloppet överskrider det belopp som anges i intyget, skall källskatt tas ut på skillnaden mellan de båda beloppen. Detta direktiv skall inte hindra de medlemsstater, som har valt att tillämpa systemet med källbeskattning, från att förmedla de upplysningar som föreskrivs inom ramen för deras nationella bestämmelser eller bilaterala avtal som ingåtts med andra medlemsstater. Artikel 9 Utfärdande av intyg De behöriga myndigheterna i varje medlemsstat skall vara skyldiga att utfärda ett intyg på grundval av uppgifter som lämnats av faktiska betalningsmottagare med skattemässig hemvist i deras medlemsstat om räntor, som ett betalningsombud är skyldigt att betala ut intyg skall ange vem som är faktisk betalningsmottagare och till dem. Detta betalningsombud, beloppet av de uppburna räntorna och dagen för betalningen. Utfärdan det av detta intyg till den faktiska betalningsmottagare som begär det skall ske inom en tidsfrist av två månader från och med denna begäran. 18 1. 2. Artikel 10 Undanröjande av dubbelbeskattning Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att undanröja all dubbel beskattning av räntor som omfattas av detta direktiv. Om de räntor som erhållits av en faktisk betalningsmottagare har belastats med källskatt i betalningsombudets medlemsstat, skall den medlemsstat i vilken den bevilja faktiske betalningsmottagaren har betalningsmottagaren ett skatteavdrag motsvarande källskattebeloppet upp till den skatt som tas ut på en sådan ränteinkomst i den medlemsstaten. Om den källskatt som faktiskt tagits ut i betalningsombudets medlemsstat överskrider det skatteavdrag som beviljats den faktiske betalningsmottagaren av den medlemsstat där denne har sin skattemässiga hemvist, skall betalningsombudets medlemsstat betala tillbaka mellanskillnaden direkt till den faktiske betalningsmottagaren. skattemässiga hemvist sin 3. I fråga om räntebetalningar enligt artikel 5 c och 5 d skall följande gälla: a) Om betalningsombudets medlemsstat har valt att tillämpa systemet med faktiske uppgiftslämnande, betalningsmottagaren har skattemässig hemvist, inom ramen för den skatt som tas ut på sådana räntor på dess territorium, bevilja denne ett skatteavdrag, som är lika med den skatt som faktiskt tagits ut av fondföretag på de ränteintäkter som betalats ut till denne faktiska betalningsmottagare. den medlemsstat skall den där b) Om betalningsombudets medlemsstat har valt att tillämpa systemet med källbeskattning, skall betalningsombudet minska källskatteavdraget enligt artikel 8 i förhållande till den skatt som fondföretaget faktiskt tagit ut på de ränteintäkter som betalats ut till denne faktiske betalningsmottagare. I detta fall skall den medlemsstat där den faktiske betalningsmottagaren har skattemässig hemvist bevilja denne ett skatteavdrag som täcker hela den skatt som faktiskt belastat räntorna upp till den skatt som tas ut på sådana ränteinkomster inom denna medlemsstats territorium. 4. Om källskatt har tagits ut i ett tredje land, utan möjlighet till återbetalning, på räntor som betalats via ett betalningsombud, som är etablerat i en medlemsstat, till en faktisk betalningsmottagare med skattemässig hemvist i en annan medlemsstat, skall betalningsombudets medlemsstat, om den har valt att tillämpa systemet med källbeskattning, minska källskattebeloppet på dessa räntor med beloppet för den redan erlagda källskatten. Artikel 11 Förhandlingar med tredje land Gemenskapen skall inleda förhandlingar med sina viktigaste handelspartner i tredje land, såväl bilateralt som multilateralt, för att kunna säkerställa en effektiv beskattning av sådana inkomster av sparande som avses i detta direktiv och som betalas ut till personer med skattemässig hemvist i medlemsstaterna av betalningsombud som är etablerade i dessa tredje länder. 19 Artikeln Genomförande 1. Medlemsstaterna skall anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 december 1999. De skall genast underrätta kommissionen om detta. De skall tillämpa dessa bestämmelser från och med den 1 januari 2001. När en medlemsstat antar de bestämmelser som avses i första stycket, skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. 2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala be stämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Medlemsstaterna skall också överlämna en jämförelsetabell där varje gällande eller kommande nationell bestämmelse kan jämföras med var och en av artiklarna i detta direktiv. Medlemsstaterna skall dessutom överlämna uppgifter om sina behöriga myndigheter. Artikel 13 översyn Kommissionen skall före den 1 januari 2004 till rådet överlämna en rapport om hur direktivet har fungerat. På grundval av denna rapport skall kommissionen föreslå rådet de ändringar av detta direktiv som behövs för att säkerställa en effektivare beskattning av inkomster från sparande och eliminera eventuella oönskade snedvridningar av konkurrensen. Artikel 14 Ikraftträdande Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. 20 Artikel 15 Adressater Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. Utfärdat i Bryssel den På rådets vägnar Ordförande 21 BILAGA BESLUT FATTAT AV FÖRETRÄDARNA FÖR MEDLEMSSTATERNAS REGERINGAR, FÖRSAMLADE I RÅDET den inom området beskattning av sparmedel FÖRETRÄDARNA FÖR MEDLEMSSTATERNAS REGERINGAR, FÖRSAMLADE I RÅDET BEKRÄFTAR att det för att ta hänsyn till nödvändigheten av att bevara finans marknadernas konkurrenskraft i ett globalt sammanhang är lämpligt att de punkter som överenskoms i det dokument om beskattning av sparmedel som ingår i Ekofinrådets slutsatser av den 1 december 1997 får så bred anslutning som möjligt, FINNER att det förslag till direktiv som framlades den 20 maj 1998 av kommissionen i syfte att säkerställa en effektiv minimibeskattning av ränteinkomster från sparande i gemenskapen bygger på dessa punkter, BEKRÄFTAR överenskommelsen vid Ekofinrådet den 1 december 1997 om att medlemsstaterna, parallellt med diskussionen om direktivet, bör åta sig att främja införandet av åtgärder som är likvärdiga med dem i detta direktiv i tredje land och i medlemsstaters beroende eller associerade territorier eller sådana territorier där de har särskilt ansvar eller skattemässiga befogenheter i de fall då dessa territorier inte omfattas av direktivet, och ANTAR FÖLJANDE BESLUT: Artikel 1 Medlemsstaterna skall med iakttagande av sina respektive behörighetsområden och den behörighet som tillkommer gemenskapen, parallellt med diskussionen om det direktiv som framlades den 20 maj 1998 av kommissionen i syfte att säkerställa en effektiv minimibeskattning av ränteinkomster från sparande i gemenskapen, åta sig att främja införandet av likvärdiga åtgärder i tredje land beträffande ränteutbetalningar till personer som är bosatta inom gemenskapen. Artikel 2 De medlemsstater som har beroende eller associerade territorier eller som har särskilt ansvar eller skattemässiga befogenheter i fråga om andra territorier skall, i tillämpliga fall inom ramen för sina konstitutionella bestämmelser, åta sig att säkerställa tillämpningen i dessa territorier av bestämmelser om ränteutbetalningar till bosatta inom gemenskapen som är likvärdiga med bestämmelserna i direktivet, då det antagits. 22 FINANSIERINGSÖVERSIKT Detta förslag till rådets direktiv har inga konsekvenser för gemenskapens budget. 23 KONSEKVENSBEDÖMNING Förslagets effekter på företagen och särskilt på de små och medelstora företagen Förslagets titel: Förslag till rådets direktiv i syfte att säkerställa en effektiv minimibeskattning av ränteinkomster från sparande i gemenskapen. Referensnummer på utvärderingen av effekterna på företagen: 98006. Förslaget: 7. Varför är med hänsyn nödvändig inom detta område och vilka är de huvudsakliga målen för denna? till subsidiaritetsprincipen gemenskapslagstiftning Syftet med detta förslag till direktiv är att möjliggöra en effektiv minimibeskattning av räntor som betalas ut i en medlemsstat till fysiska personer som är bosatta i en annan medlemsstat. I brist på samordning mellan de nationella systemen är det idag möjligt för fysiska personer som är bosatta i medlemsstaterna att undvika alla former av beskattning på räntor som uppbärs i en annan medlemsstat än den där de är bosatta. Detta skapar stör ningar i den inre marknadens funktion och orsakar skattebortfall för medlemsstaterna. finansområdet, Det europeiska som har möjliggjorts genom avregleringen av kapitalrörelserna, kan inte helt ge de positiva resultat som följer av en ökad konkurrens mellan tjänsteleverantörerna, om spararnas beslut fattas på grundval av möjligheten att undkomma beskattning snarare än på grundval av en jämförelse mellan olika placerings alternativs inneboende kvaliteter. Effekterna på företagen 2. Vilka kommer att påverkas av förslaget? Vilka företagssektorer? - Företag av vilken omfattning (andel små och medelstora foretag)? - År dessa företag etablerade inom särskilda geografiska områden inom - gemenskapen? Genomförandet av detta direktiv väntas inte innebära någon ökning av beskattningen av företagens intäkter i någon sektor. För att undvika hinder för gränsöverskridande verksamhet, vilka skulle vara oförenliga med den inre marknaden, har ränteutbetalningar mellan banker och mer allmänt mellan skattesubjekt som inte är enskilda personer undantagits från direktivets tillämpningsområde. När det gäller enskilda företag ingår de gränsöverskridande räntor som dessa erhåller i direktivets tillämpningsområde, men en korrigeringsmekanism gör det möjligt att undvika källskatt på ränteintäkter som anmälts i företagens hemländer, vilket skyddar dem från dubbel till skattemyndigheten beskattning. 24 Verkningarna av förslaget är därför koncentrerade till kostnaderna för den extra administrativa uppgift som begärs av de ränteutbetalande ombuden, som i allmänhet är finansiella institut. Genomförandet av åtgärderna har nämligen delegerats till de ombud som betalar ut räntorna och som är etablerade inom territoriet för någon av gemenskapens medlems stater utan undantag. Som sådana ombud betraktas i princip alla personer som inte handlar för egen räkning i egenskap av fysiska personer och som gör ränteutbetalningar för egen eller tredje persons skuld. I praktiken är de ränteutbetalande ombuden ytterst sällan några små eller medelstora företag. I detta direktiv avses vidare med betalningsombud endast företag eller andra som yrkesmässigt betalar ut ränta till enskilda personer: de flesta som emitterar värdepapper eller andra marknadsaktörer kommer därför inte att utsättas för någon ytterligare administrativ belastning. 3. Vilka åtgärder bör företagen vidta för att följa förslaget? De flesta som kommer att betraktas som betalningsombud är normalt redan skyldiga att identifiera sina betalningsmottagare och ansvarar för att ta ut skatt eller deklarera utdelade intäkter till sina egna nationella skattemyndigheter. De ytterligare skyldigheter som dessa får till följd av de åtgärder som genomförs genom detta direktiv kommer utan tvivel att medföra krav på en anpassning av administrativa förfaranden och datarutiner. Åtgärderna har dock utformats på ett sådant sätt att kostnaden för denna anpassning och för den ytterligare administrativa bördan i princip blir ganska begränsad. Medlems staterna bör beakta denna nödvändighet när de genomför direktivet i sin nationella lagstiftning. 4. Vilka ekonomiska effekter kan förslaget få - på sysselsättningen, - på investeringar och bildandet av nya företag, - påföretagens konkurrenskraft? Genom att beakta alla räntor som betalas ut i gemenskapen utan hänsyn till gäldenärens etableringsort skall de företag som är etablerade i gemenskapen inte missgynnas jämfört med sina konkurrenter i tredje land då de lånar upp kapital. Därigenom begränsas även riskerna för att europeiska företag omlokaliserar emissionsverksamhet till tredje land enbart för att undgå beskattning. Direktivets tillämpningsområde är begränsat till räntor som betalas ut till fysiska personer som är bosatta i en annan medlemsstat än den där ränteutbetalningen sker. Företagens återfinansieringskostnader skall därmed inte mer än marginellt påverkas av effekterna av källbeskattningen av räntorna. När det gäller utdelning är medlemsstaternas lagstiftning redan anpassad för att uppnå målet alt säkerställa en effektiv minimibeskattning oberoende av var skatteuppbörden sker. Att också möjliggöra en effektiv minimibeskattning av gränsöverskridande ränteutbetalningar kan därmed inte annat än leda till en minskad snedvridning av konkurrensen mellan olika instrument, i form av riskkapital eller lån, för företagens 25 återfinansiering. Företagens återfinansiering i form av riskkapital jämställs dessutom med offentliga sektorns återfinansiering genom upplåning. Förutom att leda till ett direkt skattebortfall innebär fenomenet med obeskattade gränsöverskridande ränteutbetalningar dessutom att vissa medlemsstater, för att undvika risken för en omfattande kapitalflykt, måste minska skattesatsen för inhemska ränteintäkter till en nivå under den som de annars skulle ha valt. Att möjliggöra en effektiv minimibeskattning av gränsöverskridande placeringar av spar- kapital kan också bidra till medlemsstaternas insatser för att balansera skattebördan mellan de olika produktionsfaktorerna och därigenom minska de obligatoriska skatterna på inkomster av arbete. Detta kan bara leda till minskade rörelsekostnader för företagen och kan därmed få positiva effekter på sysselsättningen och minska arbetslösheten. 5. Innehåller förslaget åtgärder som är avsedda att ta hänsyn till de små och medelstora företagens situation (minskade eller annorlunda krav osv. )? Förslagets effekter på företagen gäller i huvudsak betalningsombuden, som ytterst sällan är några små eller medelstora företag. Samråd 6. Organisationer med vilka samråd skett om förslaget och redovisning av deras inställning i huvuddrag De grundläggande principerna för förslaget godkändes vid Ekofinrådets sammanträde den 1 december 1997 och offentliggjordes i EGT C 2 av den 6 januari 1998. Ingen organisation lämnade någon reaktion på offentliggörandet. I maj 1997 offentliggjorde dock Confédération Fiscale Européenne (CFE) en undersökning av de viktigaste skill naderna mellan beskattningssystemen för räntor och avkastning och drog slutsatsen att undanröjandet av dessa skillnader är av avgörande betydelse för att skapa en enhetlig europeisk kapitalmarknad. Fédération Hypothécaire Européenne uppgav som svar på kommissionens rapport "Beskattningen inom Europeiska unionen"14 att man fruktade att en harmonisering av beskattningen av kapital på europeisk nivå skulle kunna innebära problem och till platser utanför gemenskapen där en gynnsammare beskattning tillämpas på medlen. I maj 1997 uttryckte Fédération Bancaire de l'Union Européenne som svar på samma rapport sina farhågor för att tillgodohavanden och investeringar skulle komma att omlokaliseras till platser utanför Europeiska unionen som en följd av införandet av en gemensam minimikällbeskattning. Groupement Européen des Caisses d'Epargne erkände i juni 1997 nödvändigheten av en harmonisering av beskattningen av inkomster av sparande och förklarade sig stödja en mjuk övergång till en slutlig källbeskattning med en måttlig skattesats. leda till en kapitalflykt 14 KOM(96) 546 slutlig, 22. 10. 1996. 26 ISSN 1024-4506 KOM(98) 295 slutlig DOKUMENT SV 10 09 08 Katalognummer : CB-CO-98-354-SV-C ISBN 92-78-36856-3 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg


title: Règlement (CE) nº 1054/98 de la Commission du 20 mai 1998 modifiant le règlement (CE) nº 1223/94 portant modalités particulières d'application du régime des certificats de préfixation pour certains produits agricoles exportés sous forme de marchandises ne relevant pas de l'annexe II du traité, et modifiant le règlement (CE) nº 1222/94 établissant, pour certains produits agricoles exportés sous forme de marchandises ne relevant pas de l'annexe II du traité, les modalités communes d'application du régime d'octroi des restitutions à l'exportation et des critères de fixation de leurs montants

eurovoc_concepts:
agricultural product
export licence
export refund

formats: html pdf print

text: 21. 5. 98 ‹ FR ‹ Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes L 151/19 R(cid:221)GLEMENT (CE) No 1054/98 DE LA COMMISSION du 20 mai 1998 le r(cid:138)glement (CE) no 1223/94 portant modalit(cid:130)s particuli(cid:138)res modifiant d’application du r(cid:130)gime des certificats de pr(cid:130)fixation pour certains produits agricoles export(cid:130)s sous forme de marchandises ne relevant pas de l’annexe II du trait(cid:130), et modifiant le r(cid:138)glement (CE) no 1222/94 (cid:130)tablissant, pour certains produits agricoles export(cid:130)s sous forme de marchandises ne relevant pas de l’annexe II du trait(cid:130), les modalit(cid:130)s communes d’application du r(cid:130)gime d’octroi des restitutions (cid:133) l’exportation et des crit(cid:138)res de fixation de leurs montants LA COMMISSION DES COMMUNAUT(cid:144)S EUROP(cid:144)ENNES, convient que ceux-ci soient d(cid:130)livr(cid:130)s pour la quantit(cid:130) et le taux demand(cid:130)s; vu le trait(cid:130) instituant la Communaut(cid:130) europ(cid:130)enne, (CE) no 3448/93 du Conseil du 6 vu le r(cid:138)glement d(cid:130)cembre 1993 d(cid:130)terminant le r(cid:130)gime d’(cid:130)change appli- cable (cid:133) certaines marchandises r(cid:130)sultant de la transforma- tion de produits agricoles (1), et notamment son article 8, paragraphe 3, premier alin(cid:130)a, et son article 20, (CE) no 1222/94 de la consid(cid:130)rant que le r(cid:138)glement Commission (2), modifi(cid:130) en dernier lieu par le r(cid:138)glement (CE) no 1909/97 (3), pr(cid:130)voit que, en ce qui concerne les œufs export(cid:130)s sous d’autres formes que l’ovalbumine, le taux de la restitution ne peut pas (cid:136)tre fix(cid:130) (cid:133) l’avance; que, pour l’exportation des œufs en l’(cid:130)tat, l’octroi d’une restitu- tion est d(cid:130)sormais subordonn(cid:130) (cid:133) l’obtention d’un certificat d’exportation comportant fixation (cid:133) l’avance de la restitu- tion; qu’il convient, d(cid:138)s lors, de permettre (cid:130)galement la fixation (cid:133) l’avance de ces restitutions pour les œufs mis en œuvre dans des marchandises ne relevant pas de l’annexe II du trait(cid:130) pour une p(cid:130)riode identique (cid:133) celle qui s’ap- plique (cid:133) ces produits lorsqu’ils sont export(cid:130)s en l’(cid:130)tat; consid(cid:130)rant que, afin d’am(cid:130)liorer la gestion de la d(cid:130)li- vrance ou non des certificats de pr(cid:130)fixation il convient de modifier les jours de communication des demandes de certificats; qu’il convient (cid:130)galement de pouvoir raccourcir le d(cid:130)lai de d(cid:130)livrance des certificats, lorsque ceci est possible tout en permettant les contr(cid:147)les n(cid:130)cessaires pour en assurer la gestion; consid(cid:130)rant que la situation actuelle des exportations des produits laitiers sous forme de marchandises ne relevant pas de l’annexe II du trait(cid:130) n(cid:130)cessite un suivi tr(cid:138)s (cid:130)troit des fixations (cid:133) l’avance des restitutions; consid(cid:130)rant que la dur(cid:130)e de validit(cid:130) actuelle des certificats pour les produits laitiers export(cid:130)s sous forme de marchandises hors annexe II est de trois mois au-del(cid:133) de celui de la demande pour le beurre et de six mois au-del(cid:133) de celui de la demande pour la poudre de lait; que la dur(cid:130)e de validit(cid:130) des certifi- cats pour les produits laitiers export(cid:130)s en l’(cid:130)tat est de quatre mois au-del(cid:133) de celui de la demande; qu’une dur(cid:130)e de validit(cid:130) plus longue engendre une incertitude accrue sur les montants engag(cid:130)s mais pour lesquels le paiement des restitutions n’a pas (cid:130)t(cid:130) effectu(cid:130) et complique le suivi budg(cid:130)taire; qu’il convient d(cid:138)s lors de ramener la dur(cid:130)e de validit(cid:130) des certificats pour laitiers export(cid:130)s sous forme de marchandises (cid:133) une dur(cid:130)e iden- tique (cid:133) celle qui s’applique aux produits laitiers export(cid:130)s en l’(cid:130)tat; les produits tous (CE) no 1223/94 de la consid(cid:130)rant que le r(cid:138)glement Commission du 30 mai 1994 portant modalit(cid:130)s particu- li(cid:138)res d’application du r(cid:130)gime des certificats de pr(cid:130)fixa- tion pour certains produits agricoles export(cid:130)s sous forme de marchandises ne relevant pas de l’annexe II du trai- (CE) t(cid:130) (4), modifi(cid:130) en dernier no 2340/96 (5), pr(cid:130)voit que, pendant la p(cid:130)riode de r(cid:130)flexion pr(cid:130)vue (cid:133) l’article 3, paragraphe 3, plusieurs mesures particuli(cid:138)res, vis(cid:130)es au second alin(cid:130)a peuvent (cid:136)tre adopt(cid:130)es; qu’il est apparu n(cid:130)cessaire de ne pr(cid:130)voir comme seule mesure que la non-acceptation des demandes; que, en l’absence d’une telle mesure, applicable au plus tard le jour (cid:133) partir duquel les certificats peuvent (cid:136)tre d(cid:130)livr(cid:130)s, il le r(cid:138)glement lieu par (1) JO L 318 du 20. 12. 1993, p. 18. (2) JO L 136 du 31. 5. 1994, p. 5. (3) JO L 268 du 1. 10. 1997, p. 20. (4) JO L 136 du 31. 5. 1994, p. 33. (5) JO L 318 du 7. 12. 1996, p. 9. consid(cid:130)rant que les mesures pr(cid:130)vues au pr(cid:130)sent r(cid:138)glement sont conformes (cid:133) l’avis du comit(cid:130) de gestion des ques- tions horizontales des produits transform(cid:130)s hors annexe II, A ARR(cid:219)T(cid:144) LE PR(cid:144)SENT R(cid:221)GLEMENT: Article premier (cid:211) l’article 5, paragraphe 2, du r(cid:138)glement (CE) no 1222/94, le premier alin(cid:130)a est remplac(cid:130) par l’alin(cid:130)a suivant: «Toutefois, un r(cid:130)gime de fixation (cid:133) l’avance du taux de la restitution est applicable pour les produits de base. » L 151/20 ‹ FR ‹ Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes 21. 5. 98 Article 2 Le r(cid:138)glement (CE) no 1223/94 est modifi(cid:130) comme suit: 1) (cid:211) l’article 3, le paragraphe 3 est remplac(cid:130) par le para- graphe suivant: «3. Les demandes de certificats pour chaque produit de base peuvent (cid:136)tre introduites chaque jour ouvrable. La d(cid:130)livrance des certificats par l’autorit(cid:130) comp(cid:130)tente est soumise aux conditions suivantes: i) les certificats demand(cid:130)s du lundi au mercredi sont d(cid:130)livr(cid:130)s le lundi suivant; ii) les certificats demand(cid:130)s un jeudi ou un vendredi sont d(cid:130)livr(cid:130)s le mercredi suivant. Les certificats ne sont pas d(cid:130)livr(cid:130)s lorsque durant la les certificats p(cid:130)riode du lundi au vendredi demand(cid:130)s du lundi au mercredi) ou durant la p(cid:130)riode du jeudi certificats suivant demand(cid:130)s un jeudi ou un vendredi) la Commission d(cid:130)cide de ne pas donner suite aux demandes. » au mardi (pour (pour les 2) (cid:211) l’article 4, le paragraphe 1 est remplac(cid:130) par le para- graphe suivant: Le certificat est valable (cid:133) partir de la date de sa «1. d(cid:130)livrance: — pour les produits l’organisation relevant commune des march(cid:130)s dans les secteurs du sucre, des c(cid:130)r(cid:130)ales et du riz, jusqu’(cid:133) la fin du cinqui(cid:138)me mois suivant celui de sa demande, de — pour les produits l’organisation relevant commune des march(cid:130)s dans le secteur du lait et des produits laitiers jusqu’(cid:133) la fin du quatri(cid:138)me mois suivant celui de sa demande, de — pour les produits l’organisation relevant commune des march(cid:130)s dans le secteur des œufs jusqu’(cid:133) la fin du troisi(cid:138)me mois suivant celui de sa demande. de (cid:133) l’article 44 du r(cid:138)glement Par d(cid:130)rogation (cid:133) l’alin(cid:130)a pr(cid:130)c(cid:130)dent, dans le cas d’une exportation de marchandises sur la base d’une adjudi- cation vis(cid:130)e (CEE) no 3719/88, ouverte dans un pays tiers importateur, le certificat est valable (cid:133) partir de la date de sa d(cid:130)livrance et jusqu’(cid:133) la date (cid:133) laquelle les obligations d(cid:130)coulant de l’attribution doivent (cid:136)tre remplies, la dur(cid:130)e de validit(cid:130) du certificat ne pouvant cependant (cid:136)tre sup(cid:130)rieure (cid:133) huit mois suivant celui de sa d(cid:130)livrance. » 3) (cid:211) l’article 4, paragraphe 2, le point b) est supprim(cid:130). 4) (cid:211) l’article 8, point 1, le vendredi de chaque semaine» sont remplac(cid:130)s par les termes «Le lundi et le jeudi de chaque semaine avant 12 heures (heure de Bruxelles)». les termes «Le mardi et 5) L’article 9 bis suivant est ajout(cid:130): «Article 9 bis Au cas o(cid:151) le jour de la communication des demandes de certificat vis(cid:130) (cid:133) l’article 8 tombe un jour de cong(cid:130) officiel pour les services de la Commission (cid:133) Bruxelles, le d(cid:130)lai de d(cid:130)livrance des certificats est prolong(cid:130) d’un jour nonobstant le fait que ce jour de communication soit un jour f(cid:130)ri(cid:130) ou non dans l’(cid:144)tat membre o(cid:151) la demande de certificat a (cid:130)t(cid:130) introduite. » Article 3 Le pr(cid:130)sent r(cid:138)glement entre en vigueur le troisi(cid:138)me jour suivant celui de sa publication au Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes. Il est applicable aux demandes de certificats introduites (cid:133) partir du 1er juin 1998. Le pr(cid:130)sent r(cid:138)glement est obligatoire dans tous ses (cid:130)l(cid:130)ments et directement applicable dans tout (cid:144)tat membre. Fait (cid:133) Bruxelles, le 20 mai 1998. Par la Commission Martin BANGEMANN Membre de la Commission


title: Reglamento (CE) nº 1054/98 de la Comisión de 20 de mayo de 1998 que modifica el Reglamento (CE) nº 1223/94 por el que se establecen modalidades especiales de aplicación del régimen de los certificados de fijación anticipada para determinados productos agrícolas exportados en forma de mercancías no incluidas en el anexo II del Tratado, y el Reglamento (CE) nº 1222/94, por el que se establecen, para determinados productos agrícolas exportados en forma de mercancías no incluidas en el anexo II del Tratado, las disposiciones comunes de aplicación del régimen de concesión de las restituciones a la exportación y los criterios para la fijación de su importe

text: 21. 5. 98 ‹ ES ‹ Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 151/19 REGLAMENTO (CE) No 1054/98 DE LA COMISI(cid:222)N de 20 de mayo de 1998 que modifica el Reglamento (CE) no 1223/94 por el que se establecen modalidades especiales de aplicaci(cid:155)n del r(cid:130)gimen de los certificados de fijaci(cid:155)n anticipada para determinados productos agr(cid:146)colas exportados en forma de mercanc(cid:146)as no incluidas en el anexo II del Tratado, y el Reglamento (CE) no 1222/94, por el que se establecen, para determinados productos agr(cid:146)colas exportados en forma de mercanc(cid:146)as no incluidas en el anexo II del Tratado, las r(cid:130)gimen de concesi(cid:155)n de las disposiciones comunes de aplicaci(cid:155)n del restituciones a la exportaci(cid:155)n y los criterios para la fijaci(cid:155)n de su importe LA COMISI(cid:222)N DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Visto el Reglamento (CE) no 3448/93 del Consejo, de 6 de diciembre de 1993, por el que que se establece el r(cid:130)gimen de intercambios aplicable a determinadas mercanc(cid:146)as resultantes de la transformaci(cid:155)n de productos agr(cid:146)colas (1), y, en particular, el p ´arrafo primero del apartado 3 de su art(cid:146)culo 8, y su art(cid:146)culo 20, Considerando que el Reglamento (CE) no 1222/94 de la Comisi(cid:155)n (2), cuya ´ultima modificaci(cid:155)n la constituye el Reglamento (CE) no 1909/97 (3), establece que, para los huevos exportados en forma distinta de la ovoalb ´umina, no puede fijarse por anticipado el tipo de la restituci(cid:155)n; que para la exportaci(cid:155)n de huevos en su estado natural la concesi(cid:155)n de una restituci(cid:155)n est ´a subordinada en lo suce- sivo a la obtenci(cid:155)n de un certificado de exportaci(cid:155)n que incluya la fijaci(cid:155)n anticipada de la restituci(cid:155)n; que, por consiguiente, conviene permitir asimismo la fijaci(cid:155)n anti- cipada de dichas restituciones para los huevos utilizados en mercanc(cid:146)as no incluidas en el anexo II del Tratado por un per(cid:146)odo id(cid:130)ntico al que se aplica a dichos productos cuando se exportan en su estado natural; agr(cid:146)colas exportados Considerando que el Reglamento (CE) no 1223/94 de la Comisi(cid:155)n, de 30 de mayo de 1994, por el que se esta- blecen modalidades especiales de aplicaci(cid:155)n del r(cid:130)gimen de los certificados de fijaci(cid:155)n anticipada para determi- nados productos en forma de mercanc(cid:146)as no incluidas en el anexo II del Tratado (4), cuya ´ultima modificaci(cid:155)n la constituye el Reglamento (CE) no 2340/96 (5), establece que, durante el per(cid:146)odo de reflexi(cid:155)n previsto en el apartado 3 del art(cid:146)culo 3, pueden tomarse diversas medidas espec(cid:146)ficas, contempladas en el p ´arrafo segundo; que resulta necesario no prever como ´unica medida la no aceptaci(cid:155)n de las solicitudes; que en ausencia de tal medida, aplicable a m ´as tardar a partir de la fecha en la que pueden expedirse los certificados, (1) DO L 318 de 20. 12. 1993, p. 18. (2) DO L 136 de 31. 5. 1994, p. 5. (3) DO L 268 de 1. 10. 1997, p. 20. (4) DO L 136 de 31. 5. 1994, p. 33. (5) DO L 318 de 7. 12. 1996, p. 9. conviene que (cid:130)stos se expidan por la cantidad y el tipo solicitados; Considerando que, para mejorar la gesti(cid:155)n de la expedi- ci(cid:155)n o no de los certificados de fijaci(cid:155)n anticipada, conviene modificar los d(cid:146)as de comunicaci(cid:155)n de las solici- tudes de certificado; que, asimismo, conviene poder reducir el plazo de expedici(cid:155)n de los certificados, cuando sea posible, permitiendo al mismo tiempo los controles necesarios para garantizar su gesti(cid:155)n; Considerando que la situaci(cid:155)n actual de las exportaciones de productos l ´acteos en forma de mercanc(cid:146)as no incluidas en el anexo II del Tratado requiere un seguimiento muy riguroso de las fijaciones anticipadas de las restituciones; que el actual per(cid:146)odo de vigencia de los certificados para los productos l ´acteos exportados en forma de mercanc(cid:146)as no incluidas en el anexo II es de tres meses m ´as a partir del de la solicitud para la mantequilla y de seis meses m ´as a partir del de la solicitud para la leche en polvo; que el per(cid:146)odo de vigencia de los certificados para los productos l ´acteos exportados en su estado natural es de cuatro meses m ´as a partir del de la solicitud; que un per(cid:146)odo de vigencia m ´as largo origina una mayor incertidumbre sobre los importes comprometidos pero para los que no se ha efectuado el pago de las restituciones y complica el segui- miento presupuestario; que, por consiguiente, conviene que el per(cid:146)odo de vigencia de los certificados para todos los productos l ´acteos exportados en forma de mercanc(cid:146)as sea de una duraci(cid:155)n id(cid:130)ntica a la que se aplica a los productos l ´acteos exportados en su estado natural; Considerando que las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comit(cid:130) de gesti(cid:155)n de las cuestiones horizontales de los productos transfor- mados no incluidos en el anexo II, HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO: Art(cid:146)culo 1 En el apartado 2 del art(cid:146)culo 5 del Reglamento (CE) no 1222/94, el texto del primer p ´arrafo se sustituir ´a por el siguiente: «No obstante, ser ´a aplicable un r(cid:130)gimen de fijaci(cid:155)n anticipada del importe de la restituci(cid:155)n para los productos de base. ». L 151/20 ‹ ES ‹ Diario Oficial de las Comunidades Europeas 21. 5. 98 Art(cid:146)culo 2 El Reglamento (CE) no 1223/94 quedar ´a modificado como sigue: 1) el texto del apartado 3 del art(cid:146)culo 3 se sustituir ´a por el siguiente: «3. Las solicitudes de certificado para cada producto de base se presentar ´an cada d(cid:146)a laborable. La expedi- ci(cid:155)n de certificados por la autoridad competente estar ´a supeditada a las condiciones siguientes: i) los certificados solicitados del lunes al mi(cid:130)rcoles se expedir ´an el lunes siguiente; hasta el final del tercer mes siguiente al de la fecha de su solicitud. No obstante lo dispuesto en el p ´arrafo anterior, en el caso de una exportaci(cid:155)n de mercanc(cid:146)as basada en una licitaci(cid:155)n abierta en un tercer pa(cid:146)s importador con arreglo a lo dispuesto en el art(cid:146)culo 44 del Reglamento (CEE) no 3719/88, el certificado ser ´a v ´alido a partir de la fecha de su expedici(cid:155)n y hasta la fecha en la que deban cumplirse las obligaciones derivadas de la adju- dicaci(cid:155)n, si bien el per(cid:146)odo de validez del certificado no podr ´a exceder de los ocho meses siguientes a la fecha de su emisi(cid:155)n. »; 3) queda suprimida la letra b) del apartado 2 del art(cid:146)culo ii) los certificados solicitados un jueves o un viernes se 4; expedir ´an el mi(cid:130)rcoles siguiente. Los certificados no se expedir ´an cuando durante el per(cid:146)odo del lunes al viernes (para los certificados solici- tados del lunes al mi(cid:130)rcoles) o durante el per(cid:146)odo del jueves al martes siguiente (para los certificados solici- tados un jueves o un viernes), la Comisi(cid:155)n decida no tramitar las solicitudes. »; 2) el texto del apartado 1 del art(cid:146)culo 4 se sustituir ´a por el siguiente: El certificado ser ´a v ´alido, a partir de la fecha de «1. su expedici(cid:155)n, — para los productos incluidos en la organizaci(cid:155)n com ´un de mercados en los sectores del az ´ucar, de los cereales y del arroz, hasta el final del quinto mes siguiente al de la fecha de su solicitud, — para los productos incluidos en la organizaci(cid:155)n com ´un de mercados en el sector de la leche y de los productos l ´acteos, hasta el final de cuarto mes siguiente al de la fecha de su solicitud, 4) en el punto 1 del art(cid:146)culo 8, los t(cid:130)rminos «El martes y el viernes de cada semana» se sustituir ´an por «El lunes y el jueves de cada semana antes de las 12 horas (hora de Bruselas)»; 5) se a ˜nadir ´a el art(cid:146)culo 9bis siguiente: «Art(cid:146)culo 9 bis En caso de que el d(cid:146)a de la comunicaci(cid:155)n de las solici- tudes de certificado contemplado en el art(cid:146)culo 8 sea un d(cid:146)a festivo para los servicios de la Comisi(cid:155)n en Bruselas, el plazo de expedici(cid:155)n de los certificados se prolongar ´a un d(cid:146)a independientemente del hecho de que dicho d(cid:146)a de comunicaci(cid:155)n sea un d(cid:146)a festivo o no en el Estado miembro en el que se haya presentado la solicitud de certificado. ». Art(cid:146)culo 3 El presente Reglamento entrar ´a en vigor el tercer d(cid:146)a siguiente al de su publicaci(cid:155)n en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas. — para los productos incluidos en la organizaci(cid:155)n com ´un de mercados en el sector de los huevos, Se aplicar ´a a las solicitudes de certificado presentadas a partir del 1 de junio de 1998. El presente Reglamento ser ´a obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro. Hecho en Bruselas, el 20 de mayo de 1998. Por la Comisi(cid:155)n Martin BANGEMANN Miembro de la Comisi(cid:155)n


title: Reglamento (CE) nº 1057/98 de la Comisión de 20 de mayo de 1998 por el que se modifica el Reglamento (CE) nº 122/98, relativo a la gestión de los límites máximos de importación de cerezas ácidas frescas y cerezas ácidas transformadas originarias de las Repúblicas de Bosnia y Hercegovina y de Croacia, y el Reglamento (CE) nº 123/98 relativo a la gestión de los límites máximos de importación de cerezas ácidas frescas y cerezas transformadas originarias de la antigua República Yugoslava de Macedonia

eurovoc_concepts:
Yugoslavia
fresh fruit
fruit product
import licence
stone fruit
tariff ceiling

text: 21. 5. 98 ‹ ES ‹ Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 151/25 REGLAMENTO (CE) No 1057/98 DE LA COMISI(cid:222)N de 20 de mayo de 1998 por el que se modifica el Reglamento (CE) no 122/98, relativo a la gesti(cid:155)n de los l(cid:146)mites m ´aximos de importaci(cid:155)n de cerezas ´acidas frescas y cerezas ´acidas transformadas originarias de las Rep ´ublicas de Bosnia y Hercegovina y de Croacia, y el Reglamento (CE) no 123/98 relativo a la gesti(cid:155)n de los l(cid:146)mites m ´aximos de importaci(cid:155)n de cerezas ´acidas frescas y cerezas transformadas originarias de la antigua Rep ´ublica Yugoslava de Macedonia LA COMISI(cid:222)N DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO: Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Art(cid:146)culo 1 Visto el Reglamento (CE) no 70/97 del Consejo, de 20 de diciembre de 1996, relativo al r(cid:130)gimen aplicable a las importaciones en la Comunidad de productos originarios de las Rep ´ublicas de Bosnia y Herzegovina, de Croacia y de la ex Rep ´ublica Yugoslava de Macedonia y a las impor- taciones de vinos originarios de la Rep ´ublica de Eslove- nia (1), cuya ´ultima modificaci(cid:155)n la constituye el Regla- mento (CE) no 2636/97 (2), y, en particular, su art(cid:146)culo 10, Visto el Reglamento (CE) no 77/98 del Consejo, de 9 de enero de 1998, relativo a determinados procedimientos de aplicaci(cid:155)n del Acuerdo de cooperaci(cid:155)n entre la Comu- nidad Europea y la ex Rep ´ublica Yugoslava de Macedo- nia (3), y, en particular, su art(cid:146)culo 1, Considerando que la letra a) del apartado 1 del art(cid:146)culo 3 de los Reglamentos (CE) nos 122/98 (4) y 123/98 (5) hace referencia al art(cid:146)culo 5 del Reglamento (CE) no 1556/96 de la Comisi(cid:155)n (6), cuya ´ultima modificaci(cid:155)n la constituye el Reglamento (CE) no 947/98 (7), cuyo p ´arrafo segundo ha sido modificado por el Reglamento (CE) no 855/98 de la Comisi(cid:155)n (8); que es preciso por lo tanto completar el texto del apartado 1 del art(cid:146)culo 3 de dichos Reglamentos para indicar claramente la frecuencia de las comunica- ciones; que, por otra parte, se considera procedente suprimir el art(cid:146)culo 5 de los Reglamentos (CE) nos 122/98 y 123/98, cuyas disposiciones transitorias han quedado obsoletas; El Reglamento (CE) no 122/98 se modificar ´a como sigue: 1) en el apartado 1 del art(cid:146)culo 3 se a ˜nadir ´a el p ´arrafo siguiente: «Estas comunicaciones se efectuar ´an antes de las 12 horas (hora de Bruselas), con la periodicidad siguiente: — todos los mi(cid:130)rcoles, para las solicitudes presentadas el lunes y el martes, — todos los viernes, para las solicitudes presentadas el mi(cid:130)rcoles y el jueves, — todos los lunes, para las solicitudes presentadas el viernes anterior. »; 2) se suprime el art(cid:146)culo 5; 3) el art(cid:146)culo 6 pasa a ser el art(cid:146)culo 5. Art(cid:146)culo 2 El Reglamento (CE) no 123/98 quedar ´a modificado como sigue: 1) en el apartado 1 del art(cid:146)culo 3 se a ˜nadir ´a el p ´arrafo siguiente: «Estas comunicaciones se efectuar ´an antes de las 12 horas (hora de Bruselas), con la periodicidad siguiente: — todos los mi(cid:130)rcoles, para las solicitudes presentadas el lunes y el martes, — todos los viernes, para las solicitudes presentadas el mi(cid:130)rcoles y el jueves, — todos los lunes, para las solicitudes presentadas el Considerando que las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen conjunto del Comit(cid:130) de gesti(cid:155)n de frutas y hortalizas frescas y del Comit(cid:130) de gesti(cid:155)n de productos transformados a base de frutas y hortalizas, viernes anterior. »; 2) se suprime el art(cid:146)culo 5; 3) el art(cid:146)culo 6 pasa a ser el art(cid:146)culo 5. (1) DO L 16 de 18. 1. 1997, p. 1. (2) DO L 356 de 31. 12. 1997, p. 16. (3) DO L 8 de 14. 1. 1998, p. 1. (4) DO L 11 de 17. 1. 1998, p. 15. (5) DO L 11 de 17. 1. 1998, p. 17. (6) DO L 193 de 3. 8. 1996, p. 5. (7) DO L 132 de 6. 5. 1998, p. 11. (8) DO L 122 de 24. 4. 1998, p. 9. Art(cid:146)culo 3 El presente Reglamento entrar ´a en vigor el tercer d(cid:146)a siguiente al de su publicaci(cid:155)n en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas. Ser ´a aplicable a partir del 1 de mayo de 1998. L 151/26 ‹ ES ‹ Diario Oficial de las Comunidades Europeas 21. 5. 98 El presente Reglamento ser ´a obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro. Hecho en Bruselas, el 20 de mayo de 1998. Por la Comisi(cid:155)n Franz FISCHLER Miembro de la Comisi(cid:155)n


title: Πρόταση κανονισμού (ΕΚΑΧ, ΕΚ, Ευρατόμ) του Συμβουλίου που τροποποιεί τον κανονισμό (ΕΟΚ, Ευρατόμ, ΕΚΑΧ) αριθ. 260/68 περί καθορισμού των όρων και της διαδικασίας επιβολής του φόρου του θεσπισθέντος υπέρ των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων

eurovoc_concepts:
Community tax
euro
regulations for civil servants

text: 19. 6. 98 EL Ep(cid:242)shmh Efhmer(cid:242)da tvn Eyrvpaık(cid:215)n Koinot(cid:254)tvn C (cid:216)192/9 Pr(cid:246)tash kanonismo(cid:255) (EKAX, EK, Eyrat(cid:246)m) toy Symboyl(cid:242)oy poy tropopoie(cid:242) ton kanonism(cid:246) (EOK, Eyrat(cid:246)m, EKAX) ariq. 260/68 per(cid:242) kaqorismo(cid:255) tvn (cid:246)rvn kai thw diadikas(cid:242)aw epibol(cid:254)w toy f(cid:246)roy toy qespisq~ntow yp~r tvn Eyrvpaık(cid:215)n Koinot(cid:254)tvn (98/C 192/07) COM(1998) 324 telik(cid:246) - 98/0190(CNS) (Ypob‘lletai ap(cid:246) thn Epitrop(cid:254) s(cid:255)mfvna me to ‘rqro 13 toy prvtok(cid:246)lloy per(cid:242) pronom(cid:242)vn kai asyli(cid:215)n tvn Eyrvpaık(cid:215)n Koinot(cid:254)tvn stiw 20 Ma(cid:148)(cid:224)oy 1998) TO SYMBOYLIO THS EYRVPA(cid:231)KHS ENVSHS, (cid:190)Exontaw yp(cid:246)ch: stoixa o kanonism(cid:246)w (EOK, Eyrat(cid:246)m, EKAX) ariq. 260/68 toy Symboyl(cid:242)oy(cid:216)((cid:210)), o opo(cid:242)ow tropopoi(cid:254)qhke teleyta(cid:242)a ap(cid:246) ton kanonism(cid:246) (EOK, Eyrat(cid:246)m, EKAX) ariq. (cid:216). (cid:216). /98, EJEDVSE TON PARONTA KANONISMO: th synq(cid:254)kh gia thn (cid:242)drysh enia(cid:242)oy Symboyl(cid:242)oy kai enia(cid:242)aw Epitrop(cid:254)w tvn Eyrvpaık(cid:215)n Koinot(cid:254)tvn, (cid:190)Arqro 1 to prvt(cid:246)kollo per(cid:242) pronom(cid:242)vn kai asyli(cid:215)n tvn Eyrv(cid:220) paık(cid:215)n Koinot(cid:254)tvn, kai id(cid:242)vw to ‘rqro 13, th synq(cid:254)kh gia thn (cid:242)drysh thw Eyrvpaık(cid:254)w Koin(cid:246)thtaw, kai id(cid:242)vw to ‘rqro 109(cid:216)L par‘grafow 4 tr(cid:242)th fr‘sh kai to ‘rqro 235, ton kanonism(cid:246) (EK) ariq. 1103/97 toy Symboyl(cid:242)oy, thw 17hw Ioyn(cid:242)oy 1997, sxetik‘ me orism~new diat‘jeiw poy aforo(cid:255)n thn eisagvg(cid:254) toy eyr(cid:215)(cid:216)(˛), Ston kanonism(cid:246) (EOK, Eyrat(cid:246)m, EKAX) ariq. 260/68 oi (cid:246)roi (cid:133)belgik‘ fr‘gka(cid:176) antikaq(cid:242)stantai ap(cid:246) toyw (cid:246)royw (cid:133)eyr(cid:215)(cid:176) kai ta pos‘ se belgik‘ fr‘gka ap(cid:246) ta isod(cid:255)nam‘ toyw se mon‘dew eyr(cid:215) b‘sei thw tim(cid:254)w metatrop(cid:254)w. Efarm(cid:246)zontai oi kan(cid:246)new poy aforo(cid:255)n thn stroggylo(cid:220) po(cid:242)hsh tvn xrhmatik(cid:215)n pos(cid:215)n oi opo(cid:242)oi qesp(cid:242)sthkan me ton kanonism(cid:246) (EK) ariq. 1103/97. (cid:190)Arqro 2 To ke(cid:242)meno toy ‘rqroy 8 antikaq(cid:242)statai ap(cid:246) to ak(cid:246)loyqo ke(cid:242)meno: (cid:133)O f(cid:246)row eispr‘ttetai di‘ parakrat(cid:254)sevw sthn phg(cid:254). To pos(cid:246) toy stroggylopoie(cid:242)tai sto xamhl(cid:246)tero eka(cid:220) tost(cid:246) toy eyr(cid:215)(cid:176). ton kanonism(cid:246) (EK) ariq. (cid:216). (cid:216). /98(cid:216)(ˇ) sxetik‘ me thn eisa(cid:220) gvg(cid:254) toy eyr(cid:215), (cid:190)Arqro 3 thn pr(cid:246)tash thw Epitrop(cid:254)w, Ektim(cid:215)ntaw (cid:246)ti, lambanom~noy yp(cid:246)ch toy kanonismo(cid:255) (EK) ariq. (cid:216). (cid:216). /98, toy Symboyl(cid:242)oy(cid:216)(—) poy tropopoie(cid:242) ton kano(cid:220) nism(cid:246) (EOK, Eyrat(cid:246)m, EKAX) ariq. 259/68(cid:216)((cid:209)), per(cid:242) kaqori(cid:220) smo(cid:255) toy kanonismo(cid:255) yphresiak(cid:254)w kat‘stashw tvn ypal(cid:220) l(cid:254)lvn, toy kaqest(cid:215)tow poy efarm(cid:246)zetai ep(cid:242) toy loipo(cid:255) prosvpiko(cid:255) tvn Koinot(cid:254)tvn kaq(cid:215)w kai tvn loip(cid:215)n kano(cid:220) nism(cid:215)n poy efarm(cid:246)zontai stoyw en l(cid:246)gv ypall(cid:254)loyw kai to loip(cid:246) prosvpik(cid:246) (cid:246)son afor‘ ton kaqorism(cid:246) tvn apo(cid:220) dox(cid:215)n, tvn synt‘jevn kai tvn ‘llvn xrhmatik(cid:215)n dikaiv(cid:220) m‘tvn se eyr(cid:215), e(cid:242)nai shmantik(cid:246) na tropopoihqe(cid:242) ant(cid:242)(cid:220) (˛) EE L (cid:216)162 thw 19. 6. 1997, s. 1. (ˇ) C(cid:254)fisma toy Symboyl(cid:242)oy thw 7. 7. 1997 (EE C (cid:216)236 thw 2. 8. 1997, s. 1). (—) EE L (cid:216)56 thw 4. 3. 1968, s. 1. ((cid:209)) EE L (cid:216)56 thw 4. 3. 1968, s. 8. Thn 1h Ianoyar(cid:242)oy 1999, h Epitrop(cid:254) qa probe(cid:242), dyn‘mei toy par(cid:246)ntow kanonismo(cid:255), sthn metatrop(cid:254) se eyr(cid:215) tvn pos(cid:215)n se belgik‘ fr‘gka poy perilamb‘nontai ston kanonism(cid:246) (EOK, Eyrat(cid:246)m, EKAX) ariq. 260/68, en(cid:215) oi aj(cid:242)ew poy qa kaqorisqo(cid:255)n me ton tr(cid:246)po ayt(cid:246) qa dhmosieyqo(cid:255)n sthn Ep(cid:242)shmh Efhmer(cid:242)da tvn Eyrvpaık(cid:215)n Koinot(cid:254)tvn kat‘ th di‘rkeia toy Ianoyar(cid:242)oy 1999. (cid:190)Arqro 4 O par(cid:215)n kanonism(cid:246)w arx(cid:242)zei na isx(cid:255)ei thn. (cid:216). (cid:216). O kanonism(cid:246)w ayt(cid:246)w efarm(cid:246)zetai ap(cid:246) thn 1h Ianoyar(cid:242)oy 1999. O par(cid:215)n kanonism(cid:246)w e(cid:242)nai desmeytik(cid:246)w vw prow (cid:246)la ta m~rh toy kai isx(cid:255)ei ‘mesa se k‘qe kr‘tow m~low. ((cid:210)) EE L (cid:216)56 thw 4. 3. 1968, s. 8


title: WRITTEN QUESTION No. 1566/98 by Marie-Thérèse MUTIN to the Commission. Recognition of the training and status of French psychiatric nurses

eurovoc_concepts:
France
free movement of workers
health care
nursing staff
occupational status
professional qualifications
psychiatry
public health
recognition of diplomas
vocational training

text: 5. 2. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 31/57 It would therefore be premature to negotiate with third countries on the content of the forthcoming regulation. However, the Commission will take up the issue of recognition of the registration signs with the Swiss authorities at the earliest opportunity. (1) OJ C 290, 24. 9. 1997. (2) OJ C 159, 26. 5. 1998. (1999/C 31/074) WRITTEN QUESTION E-1566/98 by Marie-ThØrŁse Mutin (PSE) to the Commission (20 May 1998) Subject: Recognition of the training and status of French psychiatric nurses In order to comply with the European directives, the decision (Decree of 30 March 1992) to merge the training of state registered nurses and psychiatric nurses led to the abolition of the psychiatric nursing qualification, which has not been issued since 1995, and a change to the conditions under which a holders of psychiatric nursing qualifications can obtain a state nursing qualification (DEI). The order of 26 October 1994 provided that psychiatric nurses should be awarded the DEI and should only be required to take a training course if they changed to a job involving (cid:145)general care(cid:146), to use the European terminology. On 30 December 1996 an order of the Conseil d(cid:146)Etat overruled this provision on the grounds that it failed to take account of the objectives of the European Directive of 27 June 1997 making the issuing of the DEI subject to conditions regarding training, which the Commission considered had not been met. The French Government sought to make contact with the Commission to find a solution which would reconcile compliance with Community law on the one hand and the legitimate interests of psychiatric nurses on the other. Could the Commission tell me what stage the negotiations with the French Government have reached, and what solutions the Commission proposes in order to restore the status of mental health care professionals and permit them to move freely within the European Union? Answer given by Mr Monti on behalf of the Commission (13 July 1998) The French legislation adopted in 1992 stipulated that someone who held a diploma in psychiatric nursing could, on request, obtain a state nursing qualification (DEI) in general care. The Commission considered that this legislation was contrary to Council Directive 77/453/EEC of 27 June 1977 concerning the coordination of provisions in respect of the activities of nurses responsible for general care, (1) which lays down minimum training criteria. The curriculum for psychiatric nursing training did not meet those criteria. Infringement proceedings pursuant to Article 169 of the EC Treaty were consequently initiated against France. The Council of State subsequently revoked the French legislation and confirmed the Commission(cid:146)s position. No Community directive obliges Member States to issue specialist nurses with a diploma in general nursing care. It is only because France wishes to adopt legislation conferring the DEI in general care on psychiatric nurses and because training in general nursing care is itself subject to binding Community provisions on the minimum conditions it must meet (Directive 77/453/EEC) that the Commission has to ensure that the training meets those conditions. The French authorities have submitted a new draft with this aim in view. In the context of administrative cooperation with the French authorities, the Commission will examine whether the proposed measures, once in force, will allow the authorities to ensure that professionals issued with state nursing qualifications in general care meet the minimum training requirements. The draft is soon to be discussed with Member States within the Committee of Senior Officials on Public Health. (1) OJ L 176, 15. 7. 1977


title: Regulamento (CE) n° 1050/98 da Comissão de 20 de Maio de 1998 que fixa os preços representativos e os montantes dos direitos adicionais aplicáveis na importação dos melaços no sector do açúcar

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
molasses
representative price

formats: pdf print

text: 21. 5. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 151/5 REGULAMENTO (CE) Nº 1050/98 DA COMISSÃO de 20 de Maio de 1998 que fixa os preços representativos e os montantes dos direitos adicionais aplicá- veis na importação dos melaços no sector do açúcar A COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, Tendo em conta o Regulamento (CEE) nº 1785/81 do Conselho, de 30 de Junho de 1981, que estabelece a organização comum de mercado no sector do açúcar (1), com a última redacção que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) nº 1599/96 (2), Tendo em conta o Regulamento (CE) nº 1422/95 da Comissão, de 23 de Junho de 1995, que estabelece as regras de aplicação relativas à importação de melaços no sector do açúcar e que altera o Regulamento (CEE) nº 785/68 (3), e, nomeadamente, o nº 2 do seu artigo 1º e o nº 1 do seu artigo 3º, Considerando que o Regulamento (CE) nº 1422/95 prevê que o preço CIF de importação do melaço, a seguir desig- nado «preço representativo», é estabelecido em conformi- dade 785/68 da Comissão (4); que este preço se entende fixado para a qualidade-tipo definida no artigo 1º do citado regula- mento; com o Regulamento (CEE) nº Considerando que o preço representativo do melaço é calculado relativamente a um local de passagem da fron- teira da Comunidade, que é Amesterdão; que esse preço deve ser calculado a partir das possibilidades de compra mais favoráveis no mercado mundial estabelecidas com base nas cotações ou preços desse mercado ajustados em função das eventuais diferenças de qualidade relativa- mente à qualidade-tipo; que a qualidade-tipo do melaço foi definida pelo Regulamento (CEE) nº 785/68; Considerando que, para a determinação das possibilidades de compra mais favoráveis no mercado mundial, devem ser tidas em conta todas as informações relativas às ofertas feitas no mercado mundial, aos preços registados nos mercados importantes de países terceiros e às operações de venda concluídas no âmbito do comércio interna- cional, de que a Comissão tem conhecimento, quer através dos Estados-membros quer pelos seus próprios meios; que, aquando dessa determinação, se pode tomar por base, nos termos do artigo 7º do Regulamento (CEE) nº 785/68, uma média de vários preços, desde que essa média possa ser considerada representativa da tendência efectiva do mercado; Considerando que aquelas informações não são tidas em conta quando a mercadoria não tiver qualidade sã, leal e comerciável ou quando o preço de oferta indicado apenas (1) JO L 177 de 1. 7. 1981, p. 4. (2) JO L 206 de 16. 8. 1996, p. 43. (3) JO L 141 de 24. 6. 1995, p. 12. (4) JO L 145 de 27. 6. 1968, p. 12. se referir a uma pequena quantidade não representativa do mercado; que os preços de oferta que possam ser conside- rados não representativos da tendência efectiva do mercado devem igualmente ser excluídos; Considerando que, a fim de se obterem dados compará- veis relativos ao melaço da qualidade-tipo, é necessário, consoante a qualidade do melaço objecto de oferta, aumentar ou diminuir os preços em função dos resultados obtidos mediante aplicação do artigo 6º do Regulamento (CEE) nº 785/68; Considerando que um preço representativo pode ser excepcionalmente mantido a um nível constante durante um período limitado se o preço de oferta que serviu de base para o estabelecimento anterior do preço representa- tivo não tiver chegado ao conhecimento da Comissão e se os preços de oferta disponíveis, afigurando-se insuficiente- mente representativos da tendência efectiva do mercado, implicarem alterações bruscas e consideráveis do preço representativo; Considerando que, quando o preço de desencadeamento relativo ao produto em causa e o preço representativo forem diferentes, devem ser fixados direitos de importação adicionais nas condições referidas no artigo 3º do Regula- mento (CE) nº 1422/95; que, no caso de suspensão dos direitos de importação em aplicação do artigo 5º do Regu- lamento (CE) nº 1422/95, devem ser fixados montantes específicos para esses direitos; Considerando que a aplicação dessas disposições conduz à fixação dos preços representativos e dos direitos adicionais de importação dos produtos em causa conforme indicado no anexo do presente regulamento; Considerando que as medidas previstas no presente regu- lamento estão em conformidade com o parecer do Comité de Gestão do Açúcar, ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO: Artigo 1º Os preços representativos e os direitos adicionais aplicá- veis na importação dos produtos referidos no artigo 1º do Regulamento (CE) nº 1422/95 são fixados conforme indi- cado no anexo. Artigo 2º O presente regulamento entra em vigor em 21 de Maio de 1998. L 151/6 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 21. 5. 98 O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-membros. Feito em Bruxelas, em 20 de Maio de 1998. Pela Comissão Franz FISCHLER Membro da Comissão ANEXO do regulamento que fixa os preços representativos e os montantes dos direitos adicionais aplicáveis na importação dos melaços no sector do açúcar Código NC Montante em ecus do preço representativo por 100 kg líquido do produto em causa Montante em ecus do direito adicional por 100 kg líquido do produto em causa Importe em ecus do direito a aplicar na importação devido à suspensão referida no artigo 5º do Regulamento (CE) nº 1422/95 por 100 kg líquido do produto em causa (2) 1703 10 00 (1) 1703 90 00 (1) 7,02 8,33 0,03 (cid:190) (cid:190) 0,00 (1) Fixação para a qualidade-tipo tal como definida no artigo 1º do Regulamento (CEE) nº 785/68, alterado. (2) Este montante substitui, nos termos do artigo 5º do Regulamento (CE) nº 1422/95, a taxa dos direitos da Pauta Aduaneira Comum fixada para esses produtos