title: 98/490/EF: Kommissionens beslutning af 20. maj 1998 om Frankrigs støtte til Crédit Lyonnais (meddelt under nummer K(1998) 1454) (Kun den franske udgave er autentisk) (EØS-relevant tekst)

eurovoc_concepts:
France
State aid
competition
control of State aid
private bank

text: L 221/28 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 98 II (Retsakter hvis offentliggørelse ikke er obligatorisk) KOMMISSIONEN KOMMISSIONENS BESLUTNING af 20. maj 1998 om Frankrigs støtte til Cr(cid:130)dit Lyonnais (meddelt under nummer K(1998) 1454) (Kun den franske udgave er autentisk) (EØS-relevant tekst) (98/490/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til Europæiske Fællesskab, særlig artikel 92 og 93, traktaten om oprettelse af Det under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økono- miske Samarbejdsomr(cid:134)de, særlig artikel 61 og 62, efter i overensstemmelse med ovennævnte artikler at have givet de interesserede parter en frist til at fremsætte deres bemærkninger (1), og ud fra følgende betragtninger: 1. INDLEDNING Cr(cid:130)dit Lyonnais (herefter benævnt CL) er en offentlig finanskoncern, der er aktiv i banksektoren. Den har haft store vanskeligheder siden 1992, hvilket fik den franske stat til i 1994 at yde støtte til den i form af en kapitaludvi- delse og indførelse af en ordning for afvikling af aktiver i ejendomssektoren til en værdi af ca. 40 mia. FRF. I 1995 blev andre aktiver til et samlet beløb p(cid:134) ca. 190 mia. FRF udskilt og overført til afviklingsordningen (2), og tabene p(cid:134) disse aktiver blev dækket af statens garanti. Disse foran- staltninger var genstand for beslutning 95/547/EØF (1) EFT C 390 af 24. 12. 1996, s. 7. (2) Inklusive de 40 mia. FRF, der blev udskilt i 1994. vedtaget juli 1995 af Kommissionen, der den 26. godkendte denne statsstøtte p(cid:134) en række nærmere betin- gelser, forudsat at statens nettoomkostninger herved ikke oversteg 45 mia. FRF (3). Efter en yderligere forværring af CL’s finansielle situation fremlagde de franske myndig- heder i september 1996 et nødhjælpsprojekt for et beløb p(cid:134) tæt ved 4 mia. FRF for at afværge en større krise med følgende negative konsekvenser. Den 25. de deraf september 1996 besluttede Kommissionen at godkende denne nødhjælp og samtidig indlede proceduren (4) over for de andre foranstaltninger, der planlagdes iværksat til fordel for CL for at genoprette koncernens situation, og i forbindelse hermed ville den undersøge enhver omstruk- tureringsforanstaltning til fordel for CL p(cid:134) grundlag af alle relevante elementer — herunder de elementer, der l(cid:134) til grund for beslutning 95/547/EF og de forpligtelser, denne beslutning p(cid:134)lagde Frankrig — samt enhver ny faktisk omstændighed, herunder den manglende opfyl- delse af visse betingelser, de foresl(cid:134)ede nye foranstalt- ninger og yderligere modydelser. Samme dag sendte kommissær Van Miert en skrivelse til den franske minister Arthuis, hvori han meddelte denne, at den nye omstruktureringsplan for banken ikke kunne (3) EFT L 308 af 21. 12. 1995, s. 92. (4) EFT C 390 af 24. 12. 1996, s. 7. Beslutningen herom blev meddelt de franske myndigheder ved skrivelse af 16. oktober 1996 (SG(96) D/9029). 8. 8. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 221/29 undg(cid:134) at rejse problemer i betragtning af det overordent- ligt høje støttebeløb, Kommissionen allerede havde godkendt, og at det derfor var umuligt at forudse sagens endelige udfald. De franske myndigheder besvarede meddelelsen om indledningen af proceduren efter trakta- tens artikel 93, stk. 2, med følgende skrivelser: han foreslog en række yderligere modydelser, der skulle opveje støttens konkurrencefordrejende virkninger. I tre separate skrivelser af 13. maj 1998 til kommissær Van Miert fremlagde Strauss-Kahn endelig alle tilsagnene fra de franske myndigheder. — skrivelse af 8. november 1996 med en analyse af den første genopretningsplan, de konsoliderede regnskaber for CL og afviklingsselskabet Consortium de R(cid:130)alisa- tions (i det følgende benævnt CDR) pr. juni 1996, et interne notat kontrolsystem samt et notat om den delvise værdipa- pirkonvertering af l(cid:134)net til Etablissement Public de Financement et de Restructuration (herefter benævnt EPFR) ledelsessystem og om CL’s — skrivelse af 23. maj 1996, bl. a. med udkastet til CL’s (cid:134)rsberetning for regnskabs(cid:134)ret 1996 forretningsbank velrenommerede Ved evalueringen af omstruktureringsplanen for CL besluttede Kommissionen at r(cid:134)dføre sig med den interna- tionalt Lehman Brothers (herefter omtalt som Kommissionens konsulent- bank), som fik til opgave at undersøge, om den omstruk- tureringsplan, de franske myndigheder havde fremlagt, kunne bringe banken p(cid:134) fode igen, og foresl(cid:134) de ændrin- ger, den m(cid:134)tte finde nødvendige. Kommissionens konsu- lentbank blev desuden anmodet om at vurdere de nye modydelser, de franske myndigheder havde tilbudt, samt overveje, om der burde kræves yderligere modydelser. Efter en grundig og detaljeret analyse af den omstrukture- ringsplan, Kommissionen havde f(cid:134)et forelagt i slutningen af juli 1997, aflagde Kommissionens konsulentbank sin rapport i november 1997. Rapporten er fortrolig, men de franske myndigheder og Cr(cid:130)dit Lyonnais har haft indsigt i den og har ikke anfægtet dens vigtigste konklusioner. — skrivelse af 31. juli 1997, hvormed de franske myndig- heder den omstruktureringsplan for banken, som Kommissionen havde udbedt sig ved indledningen af denne procedure. fremsendte Kommissær Van Miert underrettede mundtligt Kommis- sionen om udviklingen i sagen p(cid:134) møderne den 25. november 1997, 28. januar, 25. februar, 18. marts, 31. marts og 6. maj 1998. og finans- Kommissær Van Miert skrev flere gange til de franske myndigheder, bl. a. den 25. juni 1997, hvor han gav udtryk for Kommissionens betænkeligheder over, at den endnu ikke havde modtaget den nye omstruktureringsplan for banken, og den 16. oktober 1997, hvor han præciserede, efter hvilke principper Kommissionens beslutning ville blive truffet. Den 31. marts 1998 skrev den franske økonomi-, industriminister, Dominique Strauss-Kahn, til kommissær Van Miert og underrettede ham om de nye foranstaltninger, den franske regering var rede til at træffe for at opn(cid:134) en betinget godkendelse af støtten til Cr(cid:130)dit Lyonnais. Den 2. april 1998 sendte kommissær Van Miert, efter at have opn(cid:134)et Kommissio- nens godkendelse heraf, et brev til minister Strauss-Kahn, hvori han redegjorde for, p(cid:134) hvilke betingelser den omhandlede støtte efter Kommissionens opfattelse kunne anses at være forenelig med den fælles interesse. Den 6. april fulgte Van Miert dette brev op med et nyt brev, hvori han meddelte ministeren (cid:134)rsagerne til, at de tilsagn, denne havde givet i sit brev af 31. marts, ikke af Kommis- sionen blev betragtet som tilstrækkelige til, at den kunne træffe en positiv beslutning. Den 24. april skrev Strauss- Kahn igen til Van Miert og gentog de franske myndighe- ders standpunkt, idet han understregede nødvendigheden af at sikre bankens overlevelse og anfægtede Kommissio- nens beregninger af støttebeløbet. Den 4. maj 1998 sendte Strauss-Kahn et nyt brev til kommissær Van Miert, hvori Kommissionen har i øvrigt r(cid:134)dført sig med en »vismands- gruppe« best(cid:134)ende af tidligere centralbankchefer og med dem drøftet de forskellige problemer i sagen og de konse- kvenser, det kan f(cid:134), hvis en s(cid:134) stor bank g(cid:134)r konkurs. De bemærkninger, der er indkommet opsummeres i del 5. fra tredjeparter, Nærværende beslutning omhandler følgende foranstalt- ninger, som udgør en forøgelse af den støtte, Kommis- sionen havde godkendt i beslutning 95/547/EF og beslut- ningen af 25. september 1996: — den franske stats overtagelse af de yderligere tab i CDR via EPFR’s indskud af ansvarlig l(cid:134)nekapital CDR — EPFR’s transaktionsomkostninger og yderligere tab, herunder »neutraliseringen« af CL’s l(cid:134)n til EPFR for 1997-2014 — opgivelsen af den nulkuponobligation, der skulle tegnes i henhold til forretningsplanen for 1995 og beslutning 95/547/EF, og som ville have givet indtæg- ter, hvis nutidsværdi fratrukket den godkendte støtte var blevet L 221/30 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 98 — en række foranstaltninger, der muligvis indebærer yderligere støtteelementer, i særdeleshed en eventuel kapitalforhøjelse. eller tilbagekøbes af CL inden den 31. december 1995, s(cid:134)ledes at CDR ved udgangen af regnskabs(cid:134)ret 1995 ikke længere ville rumme nogen aktiv bankstruktur. 2. TILBAGEBLIK 2. 1. Støtten til Cr(cid:130)dit Lyonnais i 1994 og 1995 For at kunne købe aktiverne af CL fik CDR af EPFR indskudt 135 mia. FRF i ansvarlig l(cid:134)nekapital, hvilket kunne forhøjes med et yderligere beløb p(cid:134) 10 mia. FRF til 145 mia. FRF. Sidstnævnte beløb skulle finansieres hos CL via et (almindeligt) l(cid:134)n p(cid:134) op til 145 mia. FRF. Ved hjælp af dette l(cid:134)n kunne EPFR indskyde den ansvarlige l(cid:134)nekapital p(cid:134) 135 mia. FRF i CDR og skulle have kunnet købe langfristede nulkuponobligationer for ca. 10 mia. FRF. Denne obligationstransaktion skulle have givet EPFR en indtægt, der oprindeligt, i 1995, blev ansl(cid:134)et til ca. 35 mia. FRF ved udgangen af 2014, og som kunne bruges til at dække resten af de tab, CDR da ville have. til særligt Efter næsten fem (cid:134)r med kraftig vækst m(cid:134)tte CL notere et negativt resultat i 1992 (1,8 mia. FRF) og 1993 (6,9 mia. FRF). Underskuddene var meget store m(cid:134)lt i forhold til egenkapitalen og ville have bragt bankens solvensgrad (dvs. forholdet mellem dens egenkapital og de risikovæg- tede aktiver) ned under det lovfæstede mindstekrav p(cid:134) 8 %, hvis ikke de franske myndigheder i 1994, efter opfordring fra det franske finanstilsyn, Commission Bancaire, var tr(cid:134)dt til med støtte til banken, bl. a. i form af en kapitalforhøjelse p(cid:134) 4,9 mia. FRF og statens overtagelse af risikoen i forbindelse med urentable aktiver i ejen- domssektoren til en værdi af ca. 42,7 mia. FRF, som blev udskilt og overført afviklingsselskab, et Omnium Immobilier de Gestion (OIG). I begyndelsen af 1995 kom det frem, at CL var p(cid:134) vej mod et nyt under- skud, som ville bringe bankens solvens i fare, hvorefter den franske regering tr(cid:134)dte til med en ny redningsaktion, med oprettelsen af en særlig afviklingsstruktur best(cid:134)ende dels af CDR, som var et afviklingskonsortium, der skulle overtage CL’s nødlidende aktiver, herunder dem, der var blevet overført til OIG, og dels et holdingselskab, SPBI, som skulle st(cid:134) for finansieringen af afviklingsoperationen, og som var kontrolleret af CL’s hovedaktionærer (staten, Thomson-CSF og CDC). CDR er et 100 %-ejet, men ikke-konsolideret datterselskab af CL. SPBI blev senere (ved lov af 28. november 1995) omdannet til et offentligt forvaltningsselskab, EPFR, hvilket betød, at det havde en ubegrænset statsgaranti for alle risici og omkostninger i til forbindelse med de engagementer, der var overført CDR, herunder ogs(cid:134) transaktionsomkostningerne. Med indførelsen af denne mekanisme kunne CL’s underskud p(cid:134) regnskabet for 1994 begrænses til 12,1 mia. FRF. Ifølge den plan, som de franske myndigheder indsendte, og som blev godkendt ved beslutning 95/547/EF, overtog CDR aktiver for tæt ved 190 mia. FRF fra CL, heriblandt i 1994, og hvortil der er de aktiver, der blev udskilt knyttet en gæld p(cid:134) 55 mia. FRF. Nettoværdien af de udskilte aktiver udgjorde p(cid:134) grundlag heraf ca. 135 mia. FRF. Alle disse aktiver skulle afhændes eller afvikles. Mindst 50 % af dem skulle afhændes inden for tre (cid:134)r, og 80 % af aktiverne skulle være afhændet inden fem (cid:134)rs forløb, hvis vilk(cid:134)rene p(cid:134) markedet (cid:134)bnede mulighed herfor. Med hensyn til de datterbanker, som blev overført til CDR, skulle den sunde del af dem enten afhændes B(cid:134)de CL’s l(cid:134)n til EPFR og EPFR’s l(cid:134)n til CDR forfalder den 31. december 2014. CL’s l(cid:134)n skal tilbagebetales førti- digt i takt med afhændelsen af aktiverne og med de beløb, der indg(cid:134)r, forudsat dog, at CDR’s tilbagebetalinger til EPFR overstiger den (cid:134)rlige rentebyrde p(cid:134) CL’s l(cid:134)n. Den (cid:134)rlige rente var oprindeligt sat til 7 % i 1995 og til 85 % af pengemarkedsrenten fra 1996. Indskuddet af ansvarlig l(cid:134)nekapital i CDR tilbagebetales i rater efter udløbet af hvert et beløb svarende til de afhændelser, der har fundet sted i (cid:134)rets løb, og bliver det opn(cid:134)ede afhændelsesprovenu lavere end forventet, eftergiver EPFR (med udløsning af garantien) et beløb svarende til CDR’s tab. regnskabs(cid:134)r: EPFR f(cid:134)r tilbagebetalt I kraft af dette indskud af ansvarlig l(cid:134)nekapital kommer CDR’s tab til at p(cid:134)hvile EPFR, det vil i sidste instans sige staten, med et beløb p(cid:134) op til 135 mia. FRF. Det franske parlament lagde imidlertid ikke noget loft over statens garanti, da loven af 28. november 1995 om oprettelsen af EPFR blev vedtaget, og denne garanti er derfor reelt ubegrænset, ogs(cid:134) i det ekstreme tilfælde, hvor afhændel- serne giver tab, der overstiger den indskudte l(cid:134)nekapital. CL har s(cid:134)ledes f(cid:134)et statens dækning for tilbagebetalingen af sit l(cid:134)n til EPFR, hvilket betyder, at CDR ikke behøver at indg(cid:134) i nogen hverken tilsynsmæssig eller regnskabs- mæssig konsolidering med CL-gruppen. Denne konstruk- tion har sat CL i stand til at begrænse sine hensættelser og tab og samtidig overholde det lovfæstede solvenskrav. Grundprincipperne i den fremg(cid:134)r af nedenst(cid:134)ende skema- tiske oversigt. Til gengæld herfor nyder EPFR godt af en overskudsklau- sul, der udløses, n(cid:134)r CL igen f(cid:134)r overskud. EPFR har s(cid:134)ledes ret til 34 % af CL-koncernens konsoliderede nettoresultat (før medregning af denne andel, før regn- skabs(cid:134)rets hensættelser til almindelige bankrisici og før fransk selskabsskat) med tillæg af 26 % af den del af dette resultat, der overstiger 4 % af koncernens konsoliderede egenkapital. 8. 8. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 221/31 OVERSIGT OVER AFVIKLINGSSTRUKTUREN Kapitalindsprøjtning STATEN Budgetbevillinger s s CR(cid:144)DIT LYONNAIS L(cid:134)n p(cid:134) 135 mia. FRF + 10 mia. FRF til nulkuponobligationerne q EPFR r Tab L(cid:134)n 145 mia. s 100 %-ejet datterselskab Indskud nettoaktiver 135 mia. FRF q CDR canton Den omstruktureringsplan for CL, som Kommissionen fik forelagt i 1995, omfattede flere foranstaltninger g(cid:134)ende ud p(cid:134) en omlægning af CL’s strategi, afhændelse af datter- selskaber, nedskæring af omkostningerne og en bedre risi- kostyring. Med disse foranstaltninger skulle CL blive over- skudsgivende fra 1995. Ved udgangen af 1999 skulle CL have haft en forrentning af egenkapitalen p(cid:134) 12,4 %. CL’s bidrag til afviklingsomkostningerne via overskudsklau- sulen skulle have beløbet sig til i alt 6,136 mia. nominelt i perioden 1995-1999. 2. 2. Beslutning 95/547/EF AFVIKLING »Artikel 1 Den støtte, som saneringsplanen for Cr(cid:130)dit Lyonnais indebærer i form af en kapitalforhøjelse p(cid:134) 4,9 mio. FRF, statens overtagelse af risici og omkostninger i forbindelse med de udskilte aktiver (op til 135 mia. FRF) og skattefordelene i forbindelse med overskudsklausulen, og som under hensyn til statens indtægter medfører samlede nettoomkostninger for staten, der kan ansl(cid:134)s til højst 45 mia. FRF i alt, erklæres forenelig med fælles- markedet og EØS-aftalen i henhold til EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), og EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra c). Ved beslutning 95/547/EF godkendte Kommissionen p(cid:134) en række nærmere betingelser den støtte, den franske stat havde ydet CL i (cid:134)rene 1994 og 1995, og som blev fundet forenelig med fællesmarkedet efter EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), samt med Fællesskabets rammebestem- melser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (5). De dispositive bestemmelser i den beslutning, der var rettet til Frankrig, gengives neden- for: (5) EFT C 368 af 23. 12. 1994, s. 12. Artikel 2 Godkendelsen af den i artikel 1 omhandlede støtte er betinget af, at Frankrig opfylder følgende betingelser og forpligtelser: a) det skal sikres, at alle saneringsforanstaltningerne og alle bestemmelserne om den i artikel 1 omhandlede ordning gennemføres L 221/32 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 98 b) betingelserne i saneringsplanen m(cid:134) ikke ændres, medmindre Kommissionen p(cid:134) forh(cid:134)nd godkender det. Under alle omstændigheder kan overskudsklausulen tidligst overdrages p(cid:134) det tidspunkt, hvor Cr(cid:130)dit Lyonnais privatiseres, og kun til markedspris; denne pris kontrolleres ved uafhængige ekspertundersøgelser c) i overensstemmelse med de tilsagn, i betragtning af statens betydelige omkostninger, der ansl(cid:134)s til i alt 45 mia. FRF, skal det sikres, at Cr(cid:130)dit Lyonnais’ kommercielle kapacitet inden udgangen af 1998 nedskæres med mindst 35 % af dens kommerci- elle virksomhed i udlandet, herunder det europæiske som banknet, Frankrig afgav i sin skrivelse af 18. juli 1995. Hvis dette m(cid:134)l ikke kan n(cid:134)s inden for den fastsatte frist, uden at der m(cid:134) konstateres betydelige tab med den konsekvens, at staten som aktionær p(cid:134) ny skal yde finansiel støtte, især for at sikre, at det europæiske solvenskrav er opfyldt, forpligter Kommissionen sig til at undersøge, om det i givet fald er muligt at forlænge denne frist. Hvis omkostningerne, der ansl(cid:134)s til 45 mia. FRF, overskrides, skal omfanget af reduk- tionen af Cr(cid:130)dit Lyonnais’ kommercielle virksomhed som accepteret i ovennævnte skrivelse tages op til revi- sion skabs(cid:134)r før 1995, hvis overskudsklausulen overdrages i forbindelse med privatiseringen j) det skal sikres, at Cr(cid:130)dit Lyonnais anvender salgspro- venuet til omstrukturering af aktiverne og de uren- table aktiviteter k) det skal sikres, at Cr(cid:130)dit Lyonnais udbetaler SPBI de beløb, der inddrages i henhold til overskudsklausulen l) SPBI skal have udbetalt provenuet af privatiseringen af Cr(cid:130)dit Lyonnais, især salgsprovenuet af de aktier, SPBI besidder i dag, og det skal foresl(cid:134)s parlamentet, at SPBI f(cid:134)r udbetalt provenuet af privatiseringen af den resterende del af aktierne. Artikel 3 d) Cr(cid:130)dit Lyonnais’ mulighed for at fremføre skattemæs- sige underskud til efterfølgende regnskabs(cid:134)r afskaf- fes, for s(cid:134) vidt ang(cid:134)r det skattemæssige tab for 1994, der er dækket ved kapitalforhøjelsen p(cid:134) 4,9 mia. FRF Kommissionen har taget i betragtning, at de franske myndigheder har bekræftet, at det klart er m(cid:134)let at privatisere Cr(cid:130)dit Lyonnais, og at saneringen af banken skulle gøre den parat til privatisering i løbet af fem (cid:134)r. Hvis privatiseringen udskydes mere end fem (cid:134)r, skal Kommissionen have meddelelse herom. e) Cr(cid:130)dit Lyonnais’ mulighed for at tilbagekøbe de erhvervsvirksomheder afskaffes, udskilte aktiver i medmindre tilbagekøb sker til den pris, hvortil det p(cid:134)gældende aktiv blev overdraget til CDR, eller til markedsprisen, hvis denne er højere, og under alle omstændigheder kun op til i alt 5 mia. FRF f) Cr(cid:130)dit Lyonnais skal udelukkes fra enhver udbyttede- ling i forbindelse med provenuet af CDR’s afhæn- delser g) CDR og Cr(cid:130)dit Lyonnais skal adskilles med hensyn til ledelse, administration samt kontrol og overv(cid:134)g- ning af forvaltningen af de udskilte aktiver h) det skal sikres, at ledelsesorganerne i forbindelse med de udskilte aktiver er uafhængige af Cr(cid:130)dit Lyonnais Artikel 4 De franske myndigheder samarbejder fuldt ud med hensyn til kontrollen med denne beslutning og forelægger hver sjette m(cid:134)ned fra den 1. marts 1995 Kommissionen følgende dokumenter: a) en udførlig rapport om gennemførelsen af planen samt de rapporter, der forelægges for parlamentet b) balancer og resultatopgørelser samt rapporter fra bestyrelserne i de selskaber, der deltager i afviklings- aktionen, det vil sige OIG, CDR, SPBI og CL i) Cr(cid:130)dit Lyonnais fratages muligheden for at fremføre skattemæssige underskud for regn- de resterende c) en liste over de udskilte, likviderede eller solgte aktiver med angivelse af salgspriserne, navnet p(cid:134) køberne og p(cid:134) de banker, der har f(cid:134)et overdraget salgsfuldmagter 8. 8. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 221/33 d) en udførlig liste over de eftergivne fordringer p(cid:134) CDR med hensyn til SPBI’s indskud af ansvarlig l(cid:134)neka- pital e) en udførlig liste over de bankaktiver, som CL har afhændet uden for afviklingsselskabet med en evalue- ring, baseret p(cid:134) objektive og verificerbare kriterier, af nedskæringen i dens kommercielle virksomhed i udlandet f) udførlige regnskaber over CL’s bidrag til afviklings- selskabet i form af inddragne beløb eller udbytte. Kommissionen kan kræve, at der ved specialiseret revision foretages en evaluering af disse dokumenter og af planens gennemførelse. Artikel 5 Denne beslutning er rettet til Den Franske Republik. « Ud over disse bestemmelser i kommissionsbeslutningen bemærkes, at Frankrig i skrivelse af 18. juli 1995 afgav tilsagn om at sørge for, at CL inden udgangen af 1998 havde reduceret sin kommercielle virksomhed i Europa uden for Frankrig med 50 % m(cid:134)lt efter CL’s balance, p(cid:134) samme m(cid:134)de som fastsat i artikel 2, litra c), i beslutning 95/547/EF. 2. 3. Nødhjælpen I slutningen af september 1996 forelagde de franske myndigheder Kommissionen et projekt g(cid:134)ende ud p(cid:134) yderligere støtte til CL p(cid:134) tæt ved 4 mia. FRF. De franske myndigheder fremførte, at for at afværge store tab for Cr(cid:130)dit Lyonnais og forhindre en forværring af CL’s rating, hvilket kunne f(cid:134) negative indvirkninger p(cid:134) andre penge- institutter, var det nødvendigt med yderligere støtte, bl. a. : — nødhjælp i 1995 og 1996 for at bevare CL’s likviditet og solvens — omstruktureringsstøtte for at understøtte genopret- ningen af Cr(cid:130)dit Lyonnais i (cid:134)rene efter 1996; denne støtte ville dog ikke blive ydet før Kommissionen havde truffet endelig beslutning herom. De p(cid:134)tænkte foranstaltninger bestod i en ændring af de vilk(cid:134)r, der var knyttet til Cr(cid:130)dit Lyonnais’ l(cid:134)n til EPFR, for at »neutralisere den belastning, det har udgjort for CL’s regnskaber«. Eftersom resultatet af de øvrige aktiviteter blev ringere end forventet, indebar forrentningen af l(cid:134)net ifølge de franske myndigheder en nettoomkostning for CL p(cid:134) 3 mia. FRF i 1996, 2,7 mia. FRF i 1997 og 2,5 mia. FRF i 1998, beregnet p(cid:134) basis af forskellen mellem renten p(cid:134) l(cid:134)net til EPFR (85 % af pengemarkedsrenten) og CL’s gennemsnitlige vægtede omkostninger ved at refinansiere det. I første omgang skulle disse foranstaltninger iværksættes pr. 25. september 1996 for (cid:134)rene 1995 (med tilbagevir- kende kraft, ved indregning af ekstraordinære indtægter i 1996) og 1996. Derefter kunne de, med forbehold af Kommissionens endelige godkendelse, eventuelt indføres for hele løbetiden for CL’s l(cid:134)n til EPFR, i form af en omstruktureringsstøtte. De p(cid:134)tænkte ændringer tager sigte p(cid:134) at yde Cr(cid:130)dit Lyon- nais fuld kompensation for den byrde, dette l(cid:134)n indebæ- rer. Det var s(cid:134)ledes meningen, at forrentningen af l(cid:134)net skulle dække CL’s omkostninger ved at fremskaffe midlerne til at finansiere det. De franske myndigheder besluttede derfor at forhøje renten p(cid:134) l(cid:134)net fra 7 % til 7,45 % i 1995 og fra 85 % af pengemarkedsrenten til 5,84 % i 1996. For 1996 betød det, at de franske myndig- heder ikke nøjedes med at ophæve rentefordelen p(cid:134) 15 % med hensyn til rentesatsen for det oprindelige l(cid:134)n for at sikre CL en forrentning svarende til pengemarkedsrenten, men de p(cid:134)tænkte ogs(cid:134) at forhøje rentesatsen ud over pengemarkedsrenten med en procentdel, der sikrede, at CL fik kompensation for de højere omkostninger ved at refinansiere den langfristede gæld. Denne forhøjelse i forhold til pengemarkedsrenten var af størrelsesordenen 2 %. Ændringerne for 1995 og 1996 ville give CL et merbeløb p(cid:134) 3,56 mia. FRF, hvilket skulle være nok til at afværge for banken i 1996. likviditetsproblemer og tillidskriser alle De franske myndigheder indrømmer, at en del af den plan, Kommissionen godkendte i 1995, aldrig er blevet gennemført. Der er bl. a. tale om de 10 mia. FRF af CL’s l(cid:134)n p(cid:134) 145 mia. FRF til EPFR, som skulle sætte EPFR i stand til at tegne langfristede nulkuponobligationer, der skulle have givet et nominelt provenu p(cid:134) 35 mia. FRF i 2014, svarende til 7,8 mia. FRF i nutidsværdi. De franske myndigheder p(cid:134)tænkte derfor at ophæve denne del af planen. Ligesom ved de andre ovenfor beskrevne foran- staltninger blev denne ændring i første omgang gennem- ført den 25. september 1996 og for (cid:134)ret 1996, i form af en suspension af ordningen. Dernæst agtede de franske myndigheder, hvis Kommissionen gav sin endelige godkendelse, at lade denne ændring gælde for de efterføl- gende (cid:134)r, i form af en omstruktureringsstøtte. L 221/34 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 98 Nulkuponobligationen ville have gjort CL’s tab endnu større end det ovennævnte, fordi finansieringen af et l(cid:134)n p(cid:134) yderligere 10 mia. FRF ville have betydet en yderligere (cid:134)rlig belastning for CL, eftersom forrentningen af l(cid:134)net ikke dækkede CL’s omkostninger ved at refinansiere det. 1995, som værende forenelig med fællesmarkedet p(cid:134) grundlag af EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), samt statsstøtte til de rammebestemmelser, der gælder redning og omstrukturering af kriseramte virksom- heder (6). for De franske myndigheder anførte ved fremlæggelsen af deres anmodning ang(cid:134)ende nødhjælpen desuden, at denne støtte ikke var tilstrækkelig til at sikre en definitiv genopretning af CL, eftersom den nye plan og opgivelsen af privatkundeaktiviteterne uden for Frankrig, der indgik i de foresl(cid:134)ede foranstaltninger, indebar betydelige hensæt- telser og tab i ikke tilstrækkeligt flere ikke eller lønsomme datterselskaber (ca. 6,5 mia. FRF i indtægtstab). De franske myndigheder p(cid:134)tænkte derfor at foretage en kapitalindsprøjtning, forbindelse med sandsynligvis regnskabsafslutningen for 1996, »p(cid:134) et beløb, der over- stiger disse indtægtstab«. Kommissionen havde i 1996 ansl(cid:134)et, at der hermed kunne blive tale om yderligere 8-10 mia. FRF. i Som det fastsl(cid:134)s i disse rammebestemmelser, »rejser støtte til omstrukturering særlige konkurrenceproblemer, da den kan vælte en unfair del af byrden i forbindelse med strukturtilpasningerne og de hermed forbundne sociale og industrielle problemer over p(cid:134) andre producenter, der klarer sig uden støtte, og p(cid:134) andre medlemsstater. Hovedreglen bør derfor være, at der kun kan godkendes omstruktureringsstøtte i tilfælde, hvor det kan p(cid:134)vises, at godkendelse af omstruktureringsstøtte er i Fællesskabets interesse«. Derfor »bør det normalt kun være nødvendigt at yde omstruktureringsstøtte (cid:130)n gang«. Den 26. september 1996 besluttede Kommissionen derfor at godkende nødhjælpen og indlede proceduren over for de andre foranstaltninger til fordel for CL. Den bebudede, at den som led i denne procedure ville undersøge alle for CL, p(cid:134) omstruktureringsforanstaltninger grundlag af alle relevante oplysninger — herunder de oplysninger, der l(cid:134) til grund for beslutning 95/547/EF, og de forpligtelser, Frankrig heri fik p(cid:134)lagt — samt enhver ny faktisk omstændighed, herunder den manglende opfyl- delse af visse betingelser, de nye foresl(cid:134)ede foranstalt- ninger og de yderligere modydelser. fordel til i øvrigt understreges, Det m(cid:134) at godkendelsen af nødhjælpen for 1995 og 1996 p(cid:134) ingen m(cid:134)de foregreb nærværende beslutning, og Frankrigs og CL’s forpligtelser med hensyn til nulkuponobligationerne og finansieringen af l(cid:134)net til EPFR som fastlagt i beslutning 95/547/EF gælder s(cid:134)ledes uændret fra 1. januar 1997. 2. 4. Grundlaget for gennemgangen af den yderli- gere omstruktureringsstøtte til Cr(cid:130)dit Lyonnais Ved gennemgangen af den yderligere støtte til CL m(cid:134) Kommissionen tage at den allerede godkendte den støtte, Frankrig ydede til CL i 1994 og i betragtning, Kommissionen m(cid:134) konstatere, at der ud over den betyde- lige støtte, der blev godkendt i 1995, nu er tale om at yde støtte af et hidtil uhørt omfang. I sin beslutning om at indlede proceduren i september 1996 anførte Kommissio- nen, at dette uundg(cid:134)eligt fører til den konklusion, at den yderligere støtte kun kan anses at være forenelig med statsstøttereglerne i EF-traktaten under forudsætning af, at der ydes væsentlige og seriøse modydelser. Disse mody- delser m(cid:134) ydes b(cid:134)de i Frankrig og uden for Frankrig, og b(cid:134)de inden for privatkundesektoren og inden for andre af CL’s aktivitetsomr(cid:134)der. Kommissionens vurdering af, om denne yderligere støtte vil kunne godkendes som værende forenelig med fællesmarkedet, vil desuden afhænge af, hvor stort et støttebeløb der er tale om ud over det beløb, der blev godkendt i 1995. Kommissionen m(cid:134) sørge for, at støtten ikke erklæres forenelig med fællesmarkedet, uden at CL yder et virkelig betydeligt bidrag, som m(cid:134) stemme overens med den kontekst, hvori de franske myndigheder fremlagde disse støtteforanstaltninger for Kommissionen, omfanget af den yderligere støtte i forhold til de 45 mia. FRF, der blev godkendt ved beslutning 95/547/EF, og den omstændighed, at det ikke er første gang, der ydes støtte. Den vil i særdeleshed sikre sig, at CL præsterer en mody- delse, som st(cid:134)r i forhold til den ekstraordinære karakter og omfanget af den støtte, CL har modtaget. En s(cid:134)dan modydelse bør ikke kun være begrænset til aktiviteter, som ikke længere indg(cid:134)r i bankens strategiske m(cid:134)l, men bør ogs(cid:134) omfatte de af bankens aktiviteter, hvis afhæn- delse vil kunne opveje den skade, støtten p(cid:134)fører dens konkurrenter, og alt, hvad der ikke er strengt nødvendigt for levedygtigheden af CL’s kernevirksomhed. (6) Se fodnote 5. 8. 8. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 221/35 3. CREDIT LYONNAIS’ AKTIVITETER OG SENESTE RESULTATER Tabel 1 CL’s aktivitetsomr(cid:134)der ultimo 1996 Omr(cid:134)de Frankrig Europa Resten af verden Bankvirksomhed Formueforvaltning Erhvervskunder: 564 afdelinger, heraf 265 i Nord-, Syd- og Mel- lemamerika, 39 i Asien, 224 i Afrika og 36 i de oversøiske franske departementer og territo- rier 201 erhvervskunder: Privatkunder: 1 954 afdelinger Mindre afdelinger Større erhvervskunder: 143 afde- linger Regionale bank-datterselskaber Leasing Factoring Specialfinansiering Jover Banca Espana, (Italien) Privat- og erhvervskunder: 679 afdelinger BfG Bank (Tyskland) CL Austria CL Belgium CL (Spanien) CL Grækenland Credito Bergamasco (1) CL Luxembourg CL Sverige CL Schweiz CL Portugal Woodchester (1) CL-afdelinger Kongerige 14 afdelinger i Østeuropa (CL Rusland, CL Bank Praha, CL Ukraine, CL Bank Hungary, CL Bank International Slovakia, Bank of Poland) Leasing Factoring (Irland) i Det Forenede Forvaltning af 120 investerings- foreninger Formueforvaltning kunder, hvervskunder for privat- er- og institutioner CL Private banking i Hongkong, Singapore, Miami, Montevideo Forvaltning af 80 investerings- foreninger Specialiserede datterselskaber: CL International Asset Manage- ment i Hongkong, Milano, New York, Singapore, Tokyo CL Private banking ledet af CL Schweiz (ogs(cid:134) i Paris, Monaco, Luxembourg, London, Wien) Forsikring UAF-mæglerfirmaer Mæglerfirmaer Investeringsservice 4 børskontorer 17 børsstande Børsselskaber: og Michaux Cholet-Dupont Kontorer i Bruxelles, Frankfurt, London, Luxembourg, Madrid, Milano, Z(cid:129)rich Specialiserede CL Capital Markets Iberagentes (Madrid) datterselskaber: (London) 36 kontorer, bl. a. i Hongkong, Montr(cid:130)al, New York, S(cid:130)oul, Singa- pore, Sydney, Tapei, Tokyo Specialiserede datterselskaber: CL Capital Markets Asia, CL Securi- ties (USA) Kilde: CL’s (cid:134)rsberetning 1996. (1) Datterselskaberne Credito Bergamasco (I) og Woodchester (IRL) blev solgt i 1997 og indg(cid:134)r ikke længere i de konsoliderede regnskaber i 1997. L 221/36 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 98 leasing, formueforvaltning, CL er en bankkoncern, der er aktiv inden for hele finanssektoren, idet den bl. a. opererer som almindelig bank for b(cid:134)de privat- og erhvervskunder og desuden beskæftiger sig med investe- ringsservice, factoring og forsikring. Cr(cid:130)dit Lyonnais havde ved udgangen af 1997 i alt 50 789 ansatte, heraf knap to tredjedele i Frankrig. CL’s balancesum udgjorde ved udgangen af 1997 1 499 mia. FRF, hvoraf 692 mia. FRF hidrørte fra aktiviteterne i Frankrig (46,2 %), medens aktiviteterne i Europa uden for Frankrig tegnede sig for 474 mia. FRF (32 %). Efter at have overtaget Thomsons andel i december 1996 havde den franske stat 78,05 % af kapitalen og 96,01 % af stemmerettighederne i CL (inklusive EPFR’s aktier). Det statsejede kreditinstitut Caisse des D(cid:130)p(cid:147)ts et Consignations havde 3,7 % af kapitalen og 3,99 % af stem- merettighederne. Resten af kapitalen (18,25 %) bestod af børsnoterede investeringsbeviser uden stemmeret. CL’s aktivitetsomr(cid:134)der og afdelinger i Frankrig og udlandet ved udgangen af 1997 samt den geografiske fordeling af en række finansielle nøgletal for Cr(cid:130)dit Lyonnais fremg(cid:134)r af følgende tabel: Geografisk fordeling af en række finansielle nøgletal for CL ultimo 1997 Tabel 2 Nøgletal Frankrig Europa Udl(cid:134)n Indl(cid:134)n Antal ansatte Nettobankindtjening Bruttodriftsresultat Aktivsum (balance) Kilde: CL, (cid:134)rsberetning 1997. 46 58 68 58 50 46 30 30 21 28 30 32 (%) Øvrige verden 24 12 11 14 20 22 CL er organiseret efter aktivitetsomr(cid:134)der i en række divi- sioner (»directions centrales« — DC), herunder en division for de franske aktiviteter (DCAF), en division for aktivite- terne i det øvrige Europa (DCAE), en division for interna- tionale aktiviteter uden for Europa (DCAI), samt divi- sioner for kapitalmarkederne (DCMC), for forvaltning og relationer med institutionelle investorer (DGRI), for finan- sieringsteknik og aktiv- og projektfinansiering mv. (IFAP). Den franske division, DCAF, er koncernens hoveddivi- sion, eftersom den tegner sig for tæt ved halvdelen af CL’s konsoliderede indtægter og en tredjedel af nettoresultatet (før holding- og koncernjusteringer). I nedenst(cid:134)ende tabel 3 angives de forskellige divisioners bidrag til visse finansi- elle nøgletal for koncernen i 1996. Tabel 3 viser, at de europæiske aktiviteter i 1996 gav et meget beskedent nettoresultat i forhold til de vægtede forpligtelser og den anvendte kapital, medens det modsatte var tilfældet med de andre internationale aktivi- teter. De franske aktiviteter gav derimod et pænt bruttore- sultat, men nettoresultatet var ikke s(cid:134) positivt, bl. a. p(cid:134) grund af generalomkostningerne, de store risici og tab p(cid:134) aktiver. Denne situation ændrede sig meget i 1997 (jf. nedenfor). Siden ydelsen af den første støtte i 1994 har CL gennem- ført en omfattende omlægning af sin organisation og alle sine aktiviteter. Omstruktureringen omfattede strategiske, operationelle og finansielle aspekter. CL har opgivet sine ambitioner om at blive en storbank p(cid:134) verdensplan. Samtidig med at CL har bevaret sine ambitioner om at være en storbank i Frankrig, hvor CL er bank for b(cid:134)de privatkunder, sm(cid:134) og mellemstore virksom- store virksomheder og institutioner, og ogs(cid:134) heder, beskæftiger sig med forsikring og investeringsservice, har CL reduceret sin kommercielle virksomhed i resten af verden som krævet i beslutning 95/547/EF. I privatkunde- sektoren har CL s(cid:134)ledes afhændet udenlandske datter- banker i Europa (CLBN, Credito Bergamasco, Woodche- ster), Latinamerika (Banco Frances e Brasileiro) og Afrika. De internationale afhændelser, der har fundet sted siden 1. januar 1995, tegner sig for 17,9 % af CL’s aktiver p(cid:134) dette omr(cid:134)de, svarende til ca. 171,2 mia. FRF, heraf 136,1 mia. FRF i Europa og 35,2 mia. FRF i resten af verden (primært i Latinamerika). Derimod har CL bibeholdt og reorganiseret sine bankaktiviteter i erhvervskundesektoren samt kapitalmarkedsaktiviteterne i hele verden. CL har ogs(cid:134) indg(cid:134)et alliancer med specialiserede partnere, der spiller en fremtrædende rolle p(cid:134) deres egne markeder (bl. a. med Allianz inden for skadesforsikring og Cetelem i Frankrig inden for forbrugerkreditter). 8. 8. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 221/37 Tabel 3 De enkelte aktivitetsomr(cid:134)ders bidrag til visse finansielle nøgletal (1996-tal) Vægtede forpligtelser Nettobank- indtjening Bruttodrifts- resultat Nettoresultat DCAF og datterselskaber [. ] (*) DCAE inkl. børskontorer DCAI inkl. børskontorer DCMC inkl. børskontorer DGRI og datterselskaber IFAP og datterselskaber Samlet absolut værdi (mia. FRF) [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] 872 [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] 44,5 [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] 11,4 32 % 6 % 30 % 23 % 5 % 4 % 0,3 (*) I denne udgave, der er beregnet til offentliggørelse, er visse oplysninger udeladt af hensyn til beskyttelsen af forretnings- hemmeligheder. Før holding- og koncernjusteringer — Kilde: CL’s forretningsplan. NB. L(cid:134)net p(cid:134) 135 mia. FRF til EPFR er ikke medregnet under de vægtede engagementer. P(cid:134) det operative plan har man især sat ind p(cid:134) to omr(cid:134)der. For det første er der gennemført en sanering af porte- føljen, bl. a. efter at stort set urentable aktiver til en værdi af 190 mia. FRF blev overført til CDR, ligesom der er indført en mere effektiv risikostyring, -forvaltning og -kontrol samt bedre interne forvaltnings- og kontrolsyste- mer. Dækningen af tvivlsomme fordringer ved hjælp af hensættelser blev øget til 65 % i 1997. For det andet er der ydet en stor indsats for at skære ned p(cid:134) generalom- kostningerne. Gennem successive personalenedskærings- planer er det lykkedes at reducere antallet af ansatte fra 59 323 i 1995 til 50 789 i 1997, og de globale lønomkost- ninger er reduceret fra 20,6 mia. FRF til 19,8 mia. FRF i samme periode. Der er tale om en nedskæring af antallet af ansatte p(cid:134) 14,4 % (7) i forhold til 1995, hvilket — selv med konstant koncernomfang — er langt mere end de personalenedskæringer, CL’s største franske konkurrenter har foretaget. I 1998 ventes en ny runde personalened- skæringer i forbindelse med afslutningen af den tredje plan, der omfatter nedskæringer p(cid:134) 5 000 ansatte (i (cid:134)rene ind p(cid:134) at 1996-1998). Desuden har man sat meget fastholde kunderne og nettobankindtjeningen for at dæmme op for den nedgang i nettobankindtjeningen, der kunne konstateres i 1996. fortsat vanskeligt lavt og gør det for adskillige (cid:134)r siden til en høj rente, som er blevet stadigt tungere at bære i betragtning af det gradvise rente- ligget fald p(cid:134) markedet. CL’s kreditrating har meget for banken at gennemføre sin strategi. Til trods for den senere tids bedring i driftsresultatet ligger CL’s kreditrating hos de internationale kreditratingorganisationer for øjeblikket p(cid:134) BBB+ (Standard & Poor’s) og A3 (Moody’s), hvilket er udtryk for tilstrækkelig betalingsevne, men stor s(cid:134)rbarhed over for konjunktursvingninger (8). Denne rating bør sammenholdes med AA/Aa3 for Soci(cid:130)t(cid:130) G(cid:130)n(cid:130)rale og A+/Aa3 for BNP, som er de andre to franske banker, der størrelsesmæssigt bedst kan sammenlignes med CL, og med de normalt højere ratinger for de andre offentlige banker. En rating i spektret fra AAA til A- (S&P) eller fra Aaa være forudsætningen for en banks langsigtede rentabilitet og muligheder for at skaffe sig finansiering p(cid:134) konkurrence- dygtige vilk(cid:134)r p(cid:134) markedet. CL’s rating afspejler ogs(cid:134) CL’s svage kapitalgrundlag i forhold til de aktivitetsomr(cid:134)der, banken dækker, som p(cid:134)virkes af den økonomiske ud- vikling overalt i hele verden. Solvensgraden steg fra 8,4 % i 1995 til 9,3 % i 1997, for kernevirksomheden var der tale om en stigning fra 4,4 % til 4,8 %. Selv om en s(cid:134)dan solvensgrad normalt er god nok for en mellemstor bank, er den lavere, end hvad markedet normalt forventer af (Moody’s) til A3 normalt anses at Den finansielle omstrukturering er forløbet langsommere. CL har ikke kunnet opfylde m(cid:134)lene i den plan, som Kommissionen fik forelagt i 1995, hvilket har haft flere (cid:134)rsager. P(cid:134) passivsiden har CL fortsat m(cid:134)ttet dække omkostningerne ved de langfristede l(cid:134)n, der blev optaget (7) Tallet er ikke korrigeret for konsolideringsomfanget. (8) Standard & Poors’ ratingskala ser s(cid:134)ledes ud: AAA: ekstremt høj kreditværdighed, AA: meget høj kreditværdighed, A: høj kreditværdighed, men s(cid:134)rbar over for konjunktursvingninger, BBB: tilstrækkelig kreditværdighed, men meget s(cid:134)rbar over for konjunktursvingninger, BB og B: spekulativ og usikker kredit- værdighed, CCC, CC og C: tvivlsom, D: allerede i betalings- standsning. P(cid:134) Moody’s skala er karaktererne Aaa, Aa1, Aa2, Aa3, A1, A2, A3, Baa1, Baa2. L 221/38 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 98 banker, der anlægger en global strategi som CL. I januar 1998 satte Moody’s CL under observation p(cid:134) grund af CL’s engagementer i Asien og usikkerheden omkring Kommissionens godkendelse af støtteprojektet. hed, at det forrentes til en lavere rente end markedsrenten (85 % af pengemarkedsrenten), har belastet bankens regn- skaber, hvilket førte til ydelsen af nødhjælp i 1996. Til trods for disse vanskeligheder p(cid:134) passivsiden er det imidlertid p(cid:134) aktivsiden, CL’s største problemer ligger, hvilket hænger sammen med forsinkelserne i tilbagebeta- lingen af l(cid:134)net til EPFR, der vejer tungt i CL’s driftsresul- tat, samt tilbagegangen i CL’s markedsandele i 1995-1996 (som blev standset i 1997) og de lidet gunstige konjunk- turer i disse (cid:134)r, der er (cid:134)rsagen til de ringe resultater, bl. a. den utilstrækkelige nettobankindtjening, som l(cid:134) til grund for ydelsen af den nødhjælp, Kommissionen godkendte i 1996. P(cid:134) aktivsiden bemærkes desuden, at afkastet p(cid:134) tilgodeha- vender har været faldende, ikke blot som følge af det generelle rentefald, men ogs(cid:134) p(cid:134) grund af den skærpede til at konkurrence, der springe mellemleddet over ved handel med de mest avan- cerede produkter p(cid:134) finansmarkederne, den teknologiske udvikling og den øgede integration af markederne. Nedgangen (renteindtægter nettorenteindtægterne minus renteudgifter) er gradvis blevet opvejet af en stig- ning i værdipapirprovisionerne og provisionerne for formueforvaltning. L(cid:134)net til EPFR repræsenterer et højt nominelt beløb (over 100 mia. FRF), og den omstændig- skyldes en stigende tendens i Tabel 4 indeholder en oversigt over CL finansielle og driftsmæssige situation i (cid:134)rene 1994-1997. at postere Det m(cid:134) understreges, at CL’s regnskaber for 1995 og 1996 indeholdt en post for »neutralisering« af l(cid:134)net til EPFR. Desuden blev regnskaberne for 1997 opstillet af banken ud fra den hypotese, at Kommissionen ville godkende »neutraliseringen« af l(cid:134)net. Efter at være blevet underrettet herom den 19. marts 1998 tilkendegav Kommissionen ved en erklæring fra kommissær Van Miert, at det var for tidligt forbindelse med støtten neutraliseringen af l(cid:134)net til EPFR i 1997 i bankens regn- skaber. Posteringen var ikke godkendt p(cid:134) dette stadium og kunne ikke foregribe nærværende beslutning, hvorfor den ifølge gældende statsstøtteregler p(cid:134) indeværende stadium var ulovlig. Uden denne støtte i 1997 p(cid:134) over 3 mia. FRF ville banken have haft et negativt resultat. Uanset dette forelagt, forbehold er sammenlignelige med resultaterne for 1996 og 1995, hvori der indgik tilsvarende støtte, og giver et godt billede af udviklingen i CL’s aktiviteter. resultaterne, s(cid:134)ledes som de er i Tabel 4 Finansielle resultater og indikatorer for CL 1994-1997 1994 1995 1996 1997 (mio. FRF) Forskel 1997/1996 Nettobankindtjening Generalomkostninger og afskrivninger Bruttodriftsresultat Hensættelser Løbende resultat (1) Ekstraordinære poster og diverse Selskabsskat Resultat i koncernforbundne selskaber Forskel mellem købspris og markedsværdi p(cid:134) opgørelsestids- punktet Overskudsklausul Samlet nettoresultat Koncernnettoresultat Egenkapital, heraf koncernen Hensættelser til almindelige bankrisici Minoritetsaktionærer Balancesum 45 677 (39 502) 6 175 (13 981) (7 809) (485) (1 300) 451 (2 192) — 43 355 (36 709) 6 646 (5 835) 811 546 (931) 920 (197) (6) (11 274) 1 143 (12 102) 13 45 545 26 304 5 492 14 749 42 148 24 282 5 018 12 848 44 509 (35 049) 9 460 (5 711) 3 749 (1 623) (1 296) 831 (68) (107) 1 486 202 44 421 25 603 5 054 13 763 Afkast af koncernens egenkapital før overskudsklausul (ROE) i. o. Afkast af aktiver (ROA) – 0,64 % 0,08 % 0,07 % 1,24 % 0,09 % 6,74 % 0,15 % 1 752 971 1 663 030 1 623 682 1 498 698 46 020 + 3,4 % (34 981) – 0,2 % 11 039 + 16,6 % (5 073) – 12,2 % 5 966 + 59 % (1 800) (982) 110 (70) (850) i. o. i. o. i. o. i. o. i. o. 2 370 + 59 % 1 057 44 074 28 293 4 985 10 796 i. o. i. o. i. o. i. o. i. o. i. o. — — 8. 8. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 1994 1995 1996 1997 L 221/39 (mio. FRF) Forskel 1997/1996 Solvensnøgletal, heraf Tier 1 Omkostningskoefficient Personale Udl(cid:134)n Indl(cid:134)n Forvaltede midler 8,4 % — 8,5 % 4,5 % 8,7 % 4,6 % 86,5 % 84,7 % 78,7 % 68 845 830 758 684 600 441 400 59 373 878 500 700 800 401 200 56 748 878 489 694 000 452 600 9,3 % 4,8 % 76 % 50 789 845 500 712 700 — — i. o. i. o. i. o. i. o. 491 300 + 8,5 % Kilde: CL’s (cid:134)rsberetninger. NB. 1997-tal som opgivet af banken, inklusive »neutraliseringen« af CL’s l(cid:134)n til EPFR. (1) I det løbende resultat for 1997 er ikke medregnet hensættelser p(cid:134) Asien, som indg(cid:134)r i »ekstraordinære poster«. Denne tabel viser, at efter en meget kraftig nedgang i 1995 blev CL’s nettobankindtjening stabi- liseret i 1996 og øget betydeligt i 1997. Den kraftige stigning i nettobankindtjeningen i 1997 skyldes for det første en betydelig forøgelse af provisionsindtægterne (+11,5 % med samme koncernomfang) som følge af det høje aktivitetsniveau p(cid:134) finansmarkederne i 1997. Disse indtægter tegner sig nu for 33,8 % af CL’s samlede nettobankindtægter, og stigningen har fundet sted inden for alle de store bankaktiviteter s(cid:134)vel de franske (hvor provisionerne er steget fra 6,6 mia. FRF til 7,1 mia. FRF) som de internationale aktiviteter. For det andet har udl(cid:134)nsvirksom- heden ligget p(cid:134) et ret højt niveau i 1997, idet der kan konstateres en stigning i udl(cid:134)nene b(cid:134)de i Europa (+ 11 % med tilsvarende koncernomfang) og i resten af verden (+7,6 %). Stigningen i de europæiske udl(cid:134)n hænger sammen med den kraftige stigning i BfG’s udl(cid:134)n og kursvirknin- gerne i relation til det britiske pund (+20 %). For resten af verden var der ogs(cid:134) en dollareffekt (+14 %). Ogs(cid:134) for kapitalmarkedstransaktionerne og de andre udenlandske datterselskaber, bl. a. i USA og Asien, var der tale om en positiv udvikling. Ifølge CL har bankens markedsandele i Frankrig stabiliseret sig efter den tilbagegang, der m(cid:134)tte noteres i 1995-1996, b(cid:134)de inden for udl(cid:134)ns- og indl(cid:134)nsvirksomheden. Tabel 5 Cr(cid:130)dit Lyonnais’ markedsandele i Frankrig Dec. 1995 Dec. 1996 Sept. 1997 (%) Udl(cid:134)n — privatkunder — erhvervskunder Indl(cid:134)n — privatkunder — erhvervskunder Kilde: CL’s (cid:134)rsberetning 1997. 6,1 4,1 5,9 6,3 5,7 4,3 5,7 5,5 5,6 4,4 5,7 5,5 Inden for de franske bankaktiviteter kunne CL i 1997 notere en hurtig bedring af rentabiliteten, idet nettobankindtjeningen i Frankrig holdt sig stabilt som følge af en mindre nedgang i udl(cid:134)ns- bestanden (–2,6 % eksklusive værdipapirudstedelse) og udhulingen af rentemarginalen (forskellen mellem udl(cid:134)ns- og indl(cid:134)nsrenten), samtidig med at man opn(cid:134)ede en bedre styring af generalomkostningerne i Frankrig, som er faldet med 1,4 %, ligesom hensættelserne er blevet reduceret som følge af en bedre risikostyring. Hensættelserne til bankaktiviteterne i Frankrig er blevet betydeligt reduceret fra 1996 til 1997, nemlig fra 3,7 mia. FRF, svarende til ca. 1 % af de vægtede aktiver, til under 2 mia. FRF, hvilket har ført til et bedre samlet resultat (en stigning før skat p(cid:134) 2 mia. FRF). L 221/40 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 98 faldet s(cid:134)ledes Generalomkostningerne for hele koncernen er blevet betydeligt nedbragt siden 1995, bl. a. som følge af nedskæ- ringerne i antallet af medarbejdere og i de samlede lønud- gifter. Omkostningskoefficienten er fra 84,7 % til 76 %. Den er dog fortsat meget høj i Frankrig (ca. 82 %), hvilket skal sammenholdes med CL’s største franske konkurrenters omkostningskoefficienter (ca. 70- 72 %). Til gengæld steg generalomkostningerne meget kraftigt i 1997 inden for de internationale aktiviteter. Som helhed er omkostningskoefficienten (forholdet mellem generalomkostninger og nettobankindtægt) s(cid:134)ledes kun i langsom tilbagegang til trods for de øgede nettobankind- tægter. Denne udvikling er langt bedre, end hvad man havde forudset for 1997 i planen (80 %), men Cr(cid:130)dit Lyonnais kan stadig langtfra m(cid:134)le sig med sine største konkurrenter og er langt fra det m(cid:134)l, der blev sat (en omkostningsprocent p(cid:134) 70 % i (cid:134)r 2000). I 1997 blev der hensat over 8 mia. FRF, hvilket er dobbelt s(cid:134) meget som forudset. Denne stigning skyldtes hovedsa- gelig de ekstraordinære hensættelser p(cid:134) 3 mia. FRF p(cid:134) Asien. I forhold til 1996 er hensættelserne (n(cid:134)r der ses bort fra Asien) faldende, idet de er faldet fra 5,7 mia. FRF til 5,1 mia. FRF. De er dog 1 mia. større, end hvad der var budgetteret med i planen, og med samme konsoliderings- omfang er der tale om en stigning, bl. a. som følge af store hensættelser p(cid:134) risikolande p(cid:134) 900 mio. FRF i 1997 (ud over de 333 mio. FRF, der allerede blev hensat i 1996). Bankens nettoresultat blev kraftigt forbedret 1997, men lader sig vanskeligt fortolke som følge af den betydning, ekstraordinære engangsposter har haft (neutralisering af l(cid:134)net til EPFR, hensættelserne p(cid:134) Asien, merindtægter af afhændelser). Solvensnøgletallet (»Cooke«-tallet) er bedret væsentligt p(cid:134) grund af de bedre resultater (positiv indvirk- ning p(cid:134) tælleren efter udlodning af overskud) og den stabile udvikling i de vægtede aktiver (nævneren), idet der er tale om en stigning fra 4,6 % til 4,8 % (tier one) og fra 8,7 % til 9,3 % (solvensnøgletallet). De hidtil kendte resultater viser, at saneringen af CL endnu er af ret skrøbelig karakter, og at CL’s rentabilitet endnu ikke er tilstrækkelig til at sikre en forrentning af egenkapitalen af den størrelsesorden, som en privat aktionær normalt ville forvente at f(cid:134). Uden den nødhjælp, Kommissionen godkendte i 1996, ville banken fortsat have haft underskud. Desuden erindres om, at uden neutraliseringen af l(cid:134)net (foretaget for tidligt og ifølge de gældende statsstøtteregler ulovligt), ville CL ogs(cid:134) have haft underskud i 1997. 4. ANALYSE AF GENNEMFØRELSEN AF FORAN- STALTNINGERNE I BESLUTNING 95/547/EF I beslutning 95/547/EF stillede Kommissionen en række betingelser for sin godkendelse af støtten, hvis opfyldelse gennemg(cid:134)s i det følgende. De vigtigste betingelser var følgende: a) fuldstændig gennemførelse af den omstrukturerings- plan, Kommissionen fik forelagt b) mindskelse af bankens kommercielle virksomhed uden for Frankrig med 35 % m(cid:134)lt efter balancen c) ydelse af l(cid:134)net til EPFR og tegning af nulkuponobliga- tionen d) opfyldelse af overskudsklausulen e) CL’s udbetaling af udbytte til den statslige aktionær f) anvendelse af afhændelsesprovenu til omstrukture- ringsform(cid:134)l g) afskaffelse af muligheden for at fremføre skattemæssige underskud i forbindelse med støtten. a) Gennemførelsen af den omstruktureringsplan, der blev forelagt Kommissionen Siden Kommissionen i juli 1995 godkendte støttepro- grammet til fordel for CL, herunder ogs(cid:134) aftaleprotokollen mellem staten og CL af 5. april 1995 ang(cid:134)ende afviklings- selskabet, har de franske myndigheder tilsendt Kommis- sionen flere tillæg til denne protokol, bl. a. for at efter- komme beslutning 95/547/EF (adskillelse mellem CL og CDR) og Kommissionens beslutning fra september 1996 (nødhjælpen). Opmærksomheden henledes her p(cid:134) tillæg nr. 9 af 6. maj 1997, der tilpassede vilk(cid:134)rene for CDR’s tilbagebetaling af EPFR’s indskud af ansvarlig l(cid:134)nekapital og ophævede CDR’s pligt til førtidig, (cid:134)rlig tilbagebetaling af et beløb svarende til indtægterne af afhændelserne med fradrag af de beløb, der stilles til r(cid:134)dighed for kontrolle- rede selskaber, driftsudgifter og renter til EPFR. Siden ikrafttrædelsen af dette tillæg skal CDR hvert (cid:134)r forelægge EPFR en fler(cid:134)rig finansierings- og likviditetsplan, som danner grundlag for CDR’s førtidige tilbagebetaling, pr. 30. juni hvert (cid:134)r, af et beløb svarende til CDR’s ansl(cid:134)ede disponible likvide midler p(cid:134) denne dato minus 1/6 af det afhændelsesprovenu, der er budgetteret med for det inde- værende (cid:134)r. Kommissionen kan derfor ikke p(cid:134) dette grundlag drage den konklusion, at den seneste udvikling i bankens aktivi- teter viser, at den p(cid:134) ny er blevet lønsom og levedygtig. Dette vil kræve en gennemgang af den omstrukturerings- plan, myndighederne fremlagde i juli 1997 (jf. nedenfor). Ved samme tillæg blev der indført en ordning g(cid:134)ende ud p(cid:134), at EPFR stiller garanti for CDR for at gøre det lettere for CDR at opn(cid:134) ekstern finansiering, med et loft p(cid:134) 10 mia. FRF. Det beløb, som CDR fra 1. januar 1998 kan 8. 8. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 221/41 trække p(cid:134) hos EPFR, og som højst kan udgøre 10 mia. FRF, nedsættes med et beløb svarende til de garantier, der løber p(cid:134) det tidspunkt, hvor der trækkes p(cid:134) kreditten. Disse ændringer afspejler CDR’s øgede likviditetsbehov, der var en medvirkende (cid:134)rsag til forsinkelserne i tilbage- betalingen af den ansvarlige l(cid:134)nekapital og dermed ogs(cid:134) CL’s l(cid:134)n til EPFR. Den 16. december 1997 underrettede de franske myndig- heder Kommissionen om et forslag til reform af CDR’s drift og kontrolforhold, som den ansvarlige minister, Dominique Strauss-Kahn, havde fremlagt i det franske parlaments finansudvalg. Ifølge de franske myndigheder var denne reform nødvendig for at rette op p(cid:134) de mangler, den hidtidige ordning var behæftet med, bl. a. — det rent afviklingsbetonede form(cid:134)l og den stramme tidsplan — den manglende ansvarliggørelse af CDR — de mange kontrolinstanser og -procedurer — politisk indblanding — usikkerhed omkring domstolenes behandling af sagerne. Reformen er baseret p(cid:134) tre principper, nemlig en uafhængig og ansvarlig ledelse, en streng og effektiv kontrol og en stat, der optræder uvildigt og retfærdigheds- søgende. Det vil i praksis sige — at aktiverne ud fra ønsket om at udnytte dem bedst muligt, s(cid:134)ledes at statens finansielle resultat optimeres, ikke længere udelukkende skal administreres med afhændelse som det eneste m(cid:134)l — at CDR f(cid:134)r eneansvaret for afhændelsesprocessen, der skal gennemføres efter en strategi, som opstilles for hvert (cid:134)r, og desuden del i udbyttet heraf — at den interne kontrol strammes med omdannelse af CDR til et selskab med bestyrelse og direktion, med de r(cid:134)dgivende kontrolfunktioner henlagt til bestyrel- sen, indførelse af en risikostyringsafdeling og for- enkling af det interne regnskabssystem og samarbejds- strukturerne — at EPFR over for CDR udøver statens rettigheder som aktionær og varetager kontrolfunktionen, eventuelt med bistand fra eksterne eksperter — at politisk indblanding bandlyses, og at alle konflikter konsekvent indbringes for domstolene, hvis ressourcer hertil skal øges. indeholdt Kommissionen støtter princippet om, at CDR skal ledes p(cid:134) en s(cid:134)dan m(cid:134)de, at statens interesser som aktionær tilgodeses, hvilket bør føre til en mindskelse af den støtte, staten yder til CL via afviklingsordningen. Kommissionen bemærker, at CDR allerede i løbet af regnskabs(cid:134)rene 1996 og 1997 har fraveget den hidtil fulgte afviklingskurs og specielt har eftergivet fordringer eller tilført kapital og stillet nye garantier for sine datterselskaber eller de virk- somheder, der har overtaget dem, p(cid:134) betingelser, der statsstøtteelementer. Kommis- muligvis har sionen understreger, at opgivelsen af afvikling som det overordnede m(cid:134)l gør det endnu mindre sandsynligt, at den oprindelige (vejledende) tidsplan vil kunne overhol- des, idet denne indebar, at 80 % af de udskilte aktiver skulle være afhændet inden fem (cid:134)rs forløb (dvs. i (cid:134)r 2000). De fordele, som myndighederne hævder at f(cid:134) af en s(cid:134)dan ikke-afviklingsorienteret drift, bør vurderes i lyset af de øgede transaktionsomkostninger, som den forlængede udskillelse af visse aktiver vil resultere i. Myndighederne har ikke fremlagt nogen dokumentation for, at dette vil føre til en kraftig nedbringelse af statsstøtten. Kommissionen erindrer om, at de midler, CDR arbejder med, er statslige midler efter traktatens artikel 92, ikke alene fordi CDR er et 100 %-ejet datterselskab af en offentlig virksomhed, men ogs(cid:134) fordi CDR finansieres ved hjælp af en ansvarlig l(cid:134)nekapital, som staten har stillet garanti for, og CDR’s tab bæres af staten. Kommissionen bemærker, at disse foranstaltninger ikke kan falde ind under nogen undtagelse fra de forpligtelser, der følger af traktatens artikel 92 og 93, og i særdeleshed, at de franske myndigheder og CDR ikke kan fritages for disse forplig- telser hverken i medfør af beslutning 95/547/EF eller ved nærværende beslutning. Opmærksomheden henledes p(cid:134), at CDR’s transaktioner i relation til sine datterselskaber kun kan antages ikke at indeholde noget statsstøtteele- ment, hvis CDR i forbindelse hermed har handlet som en »normal privat investor i en markedsøkonomi«, og hvis alle kapitaltilførsler fordringer) stemmer overens med dette princip. I sin meddelelse (9) til medlemsstaterne om de principper, der lægges til grund ved afgørelsen af, om en statslig foranstaltning m(cid:134) betragtes som statsstøtte, fastslog Kommissionen, at kapi- taltilførsler til offentlige virksomheder m(cid:134) betragtes som statsstøtte, hvis en privat investor ikke under tilsvarende omstændigheder i betragtning af den forventede forrent- ning af kapitalindskuddet ville have foretaget den p(cid:134)gæl- dende kapitaltilførsel. I en skrivelse af 16. oktober 1997 til den franske økonomi-, finans- og industriminister erind- rede kommissær Karel Van Miert om, at CDR’s transak- tioner i form af rekapitalisering af CDR’s aktiver, salg til underskudsgivende pris eller eftergivelse af gæld kunne være forbundet med statsstøtte og skulle anmeldes til Kommissionen. P(cid:134) samme m(cid:134)de skal ogs(cid:134) de af CDR’s afhændelser af aktiver, som ikke er foreg(cid:134)et efter alminde- lige udbud p(cid:134) gennemsigtige vilk(cid:134)r, ogs(cid:134) anmeldes til eftergivelser (eller af (9) EFT C 307 af 13. 11. 1993, s. 3. L 221/42 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 98 Kommissionen. Kun transaktioner, der helt klart ikke n(cid:134)r op over de minimis-tærsklen for statsstøtte p(cid:134) 100 000 ECU, behøver ikke at blive anmeldt. Gennemførelsen af de andre dele af den omstrukture- ringsplan, i 1995, som Kommissionen fik forelagt gennemg(cid:134)s nedenfor. b) Mindskelse af CL’s kommercielle virksomhed uden for Frankrig I overensstemmelse med de tilsagn, Frankrig afgav i minister Madelins skrivelse af 18. juli 1995, blev det i beslutning 95/547/EF krævet, at CL’s kommercielle virk- somhed i udlandet, herunder det europæiske banknet, skulle reduceres med mindst 35 % inden udgangen af 1998. I denne skrivelse blev det anført, at denne mind- skelse skulle m(cid:134)les i forhold til balancen, og at reduk- tionen inden for de internationale aktiviteter ifølge oven- nævnte procentsats svarede til en reduktion p(cid:134) 50 % af det europæiske banknet. Som bekendt tegnede de interna- tionale aktiviteter sig ved udgangen af 1994 for 960 mia. FRF p(cid:134) bankens balance, medens de europæiske aktiver beløb sig til 620 mia. FRF. De 35 % af de internationale aktiviteter svarer s(cid:134)ledes til 336 mia. FRF, hvor 310 mia. FRF i Europa svarer til 50 % af CL’s europæiske aktiver (uden for Frankrig). Pr. 31. oktober 1997 havde CL afhændet aktiver for, hvad der svarede til en balanceværdi pr. 1. januar 1995 p(cid:134) 171,2 mia. FRF, hvoraf de 17,9 % var internationale aktiver. Der var tale om afhændelser for 136,1 mia. FRF i Europa og 35,2 mia. FRF i resten af verden. Den europæiske reduk- tion svarede til 22 % af de europæiske aktiviteter. CL skal følgelig endnu afhænde europæiske aktiver for tæt ved 174 mia. FRF inden den 31. december 1998 for at opfylde denne forpligtelse. c) L(cid:134)net til EPFR og nulkuponobligationen Til sin overtagelse af 135 mia. FRF i nettoaktiver overført fra CL til afviklingsselskabet fik CDR indskudt ansvarlig l(cid:134)nekapital p(cid:134) 145 mia. FRF fra EPFR (heraf 10 mia. i form af EPFR’s garanti for CDR’s l(cid:134)n hos tredjeparter). EPFR finansierede dette beløb ved hjælp af et (alminde- ligt) l(cid:134)n fra CL p(cid:134) 145 mia. FRF. Begge l(cid:134)n løber indtil den 31. december 2014. Renten p(cid:134) CL’s l(cid:134)n til EPFR blev oprindeligt sat til 7 % i 1995 og derefter til 85 % af pengemarkedsrenten fra 1996 (10). Størstedelen af dette l(cid:134)n (135 mia. FRF) blev brugt til at finansiere aktivoverførs- (10) P(cid:134)løbne morarenter beregnes efter den m(cid:134)nedlige sats for statsgældsbeviser over 13 uger (TMB), som offentliggøres af CDC. lerne, og den resterende del (10 mia. FRF) skulle EPFR have brugt til at købe nulkuponobligationer for samme beløb, hvilket skulle have givet et nominelt provenu p(cid:134) 35 mia. FRF i (cid:134)r 2014, som af Kommissionen i beslutning 95/547/EF blev ansl(cid:134)et at svare til ca. 8 mia. FRF i nu- tidsværdi. Der er foretaget flere ændringer i denne ordning. CL’s l(cid:134)n til EPFR blev ydet, men kun den første del p(cid:134) de 135 mia. FRF, hvilket betød, at EPFR ikke kunne tegne nulkuponobligationer. Eftersom de indtægter, EPFR skulle have haft af nulkuponobligationen, af Kommis- sionen var blevet fratrukket den samlede støtte til CL, betyder CL’s manglende ydelse af l(cid:134)n p(cid:134) 10 mia. FRF til EPFR og den manglende gennemførelse af nulkuponteg- ningen en merudgift for staten og en yderligere støtte til CL ud over den støtte, der blev godkendt i 1995, p(cid:134) et beløb svarende til det fratrukne beløb p(cid:134) ca. 8 mia. FRF, der blev beregnet i 1995. En del af denne støtte, som ansl(cid:134)s til 400 mio. FRF, i forbindelse med den manglende tegning af nulkuponobligationen i 1995-1996, blev dog godkendt af Kommissionen, da den i september 1996 godkendte nødhjælpen til CL. Ved samme beslutning godkendte Kommissionen anden nødhjælp p(cid:134) ca. 3,5 mia. FRF, der skyldtes forhøjelsen af rentesatsen for CL’s l(cid:134)n til EPFR for (cid:134)rene 1995 (efterføl- gende godkendelse) og 1996. Kommissionen havde i øvrigt besluttet at indlede proceduren ang(cid:134)ende viderefø- relsen af denne ændring i de kommende (cid:134)r. Efter undertegnelsen af aftaleprotokollen af 1995 mellem staten og CL blev der vedtaget en række tillæg, som betød en ændring af andre af de bestemmelser, Kommissionen finansieringen af af- havde godkendt. Med hensyn til viklingsoperationen gav EPFR’s afkald p(cid:134) de 10 mia. FRF fra CL ikke anledning til, at EPFR’s indskud af ansvarlig l(cid:134)nekapital tilsvarende i CDR blev reduceret med et beløb, men bevirker derimod, at CDR’s yderligere træk- ningsmulighed blev omdannet til en garanti for samme beløb, som sætter CDR i stand til at l(cid:134)ne direkte hos tred- jeparter. Selv om udviklingen i CDR’s afhændelser stemmer overens med det oprindeligt fastsatte m(cid:134)l g(cid:134)ende ud p(cid:134), at 80 % af de udskilte aktiver skulle være afhændet inden for fem (cid:134)r og 50 % inden for tre (cid:134)r, har de indtægter, disse afhændelser har givet EPFR, og dermed ogs(cid:134) tilbage- betalingen af l(cid:134)net til CL været lavere og er forløbet i et langsommere tempo end oprindeligt planlagt, fordi CDR selv har beholdt størstedelen af disse indtægter for at kunne dække sine drifts- og transaktionsomkostninger (bl. a. til tilbagebetaling af l(cid:134)n ydet af tredjeparter) samt p(cid:134) forskellig vis støtte visse af de udskilte aktiver (via rekapi- taliseringer, l(cid:134)n, eftergivelse af gæld). 8. 8. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 221/43 Den forsinkede tilbagebetaling og den uventede renteudvikling kom til at veje meget tungt p(cid:134) CL’s regnskaber. De aktiver, der var blevet overført til CDR, var nemlig delvis finansieret ved hjælp af langfristede l(cid:134)n, som ikke blev udskilt og overført til afviklingsstrukturen, og som banken havde optaget i sin ekspansionsfase (1988-1993) til en rente, der var højere end afkastet p(cid:134) l(cid:134)net til EPFR efter 1995, nemlig 85 % af pengemarkedsrenten. Det ville allerede i 1996 have givet CL transaktionsomkostninger af en størrelsesorden, som p(cid:134) det tidspunkt kunne ansl(cid:134)s til 2,1 mia. FRF i 1997, 1,8 mia. FRF i 1998 og 1,4 mia. FRF i 1999. Ifølge de franske myndighe- ders intentioner skulle dette være CL’s bidrag til omkostningerne ved denne ordning og dermed CL’s bidrag til sin egen omstrukturering. Prognoserne over bankens nettobankindtjening tydede i 1995 p(cid:134), at CL ville være i stand til helt at dække disse omkostninger. I realiteten blev disse omkostninger imidlertid øget som følge af den forsinkede tilbagebetaling af l(cid:134)net til EPFR og den uventede renteudvikling p(cid:134) markedet. Denne stigning ville dog ikke have gjort det nødven- digt at træde til med nødhjælp, hvis CL var n(cid:134)et op p(cid:134) den budgetterede nettobankindtjening. Det er s(cid:134)ledes sidstnævnte element, nemlig tilbagegangen i nettobankindtjeningen i forhold til, hvad man havde forudset, der er (cid:134)rsagen til, at der blev ydet nødhjælp. I sin beslutning fra 1996 havde Kommissionen p(cid:134) basis af oplysningerne fra de franske myndigheder rent faktisk vurderet, at renteeffekten kun ville øge CL’s omkostninger med 1 mia. FRF over de tre (cid:134)r 1996-1998 (11). d) Overskudsklausulen Overskudsklausulen har været anvendt korrekt siden ikrafttrædelsen af beslutning 95/547/EF. CL har dog i henhold til denne klausul kun udbetalt 6 mio. FRF i 1995 og 107 mio. FRF i 1996, hvilket er langt mindre end de hhv. 339 mio. og 505 mio. FRF, der oprindeligt var forudset for de to (cid:134)r, og hænger sammen med, at bankens resultater ikke blev s(cid:134) gode som oprindeligt ventet. Ifølge den nye plan, der blev fremlagt i juli 1997, og som er baseret p(cid:134) en fuldstændig »neutrali- sering« af l(cid:134)net til EPFR og de andre hypoteser i forbindelse med aktivafhændelser, vil bankens resultater blive bedret fra (cid:134)r 2000 set i forhold til planen fra 1995, hvilket indebærer, at klausulen skal udløses, hvis den bibeholdes. Tabel 6 Udbetalinger i henhold til overskudsklausulen (mio. FRF) Revurdering i 1997 Overslag 1995 Forskel Kilde: CL’s driftsplaner for 1995 og 1997. 1995 1996 1997 P 1998 P 1999 P 2000 P 6 339 107 505 1 018 1 247 2 309 3 553 1 065 1 901 2 326 2 487 (333) (398) (47) (654) (17) + 1 066 Denne bedring ventes at opveje de tidligere manglende udbetalinger, forudsat at klausulen bibe- holdes. Den plan, Kommissionen fik forelagt i juli 1997 (jf. nedenfor), kaster dog tvivl over, om klausulen bliver bibeholdt eller erstattet af en anden løsning. e) Udlodning af udbytte til den statslige aktionær Ligesom det er tilfældet med overskudsklausulen, har det faktum, at CL’s resultater blev ringere end forventet, bevirket, at CL’s udlodning af udbytte til sin statslige aktionær og værdien af statens aktier blev lavere, end hvad der oprindeligt blev forudset. Kommissionen erindrer om, at den i beslutning 95/547/EF havde ansl(cid:134)et, at CL ville give staten et udbytte p(cid:134) 10 mia. FRF beregnet i nutidsværdi. Nedenst(cid:134)ende tabel viser de oprindelige overslag og de nye overslag over CL’s nettoresultat efter indregning af overskudsklausulen. (11) For nærmere oplysninger ang(cid:134)ende nødhjælpen henvises til Kommissionens beslutning fra september 1996, som er offentliggjort i EF-Tidende den 24. december 1996. L 221/44 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 98 Nettoresultat for CL-koncernen efter udbetaling ifølge overskudsklausulen Tabel 7 (mio. FRF) 1995 1996 1997 P 1998 P 1999 P 2000 P 13 659 (646) 202 912 (710) 1 270 1 318 1 452 1 923 2 217 2 252 3 095 2 385 (48) (471) (35) + 710 Nyvurdering 1997 Overslag 1995 Forskel Kilde: CL’s driftsplaner for 1995 og 1997. f) Anvendelse af afhændelsesprovenuet til omstrukture- 5. BEMÆRKNINGER INDKOMMET UNDER ringsform(cid:134)l PROCEDUREN CL har oplyst, at man af de 14,8 mia. i afhændelsespro- venu har brugt 7,5 mia. FRF til at finansiere alle omstruk- tureringsforanstaltningerne, medens resten er g(cid:134)et til at styrke likviditeten eller refinansiere gæld. Det bemærkes imidlertid, at CL ogs(cid:134) har investeret tæt ved 254 mio. FRF i udlandet. Der var tale om ret sm(cid:134) investeringer, der kun svarede til 1,7 % af afhændelsesprovenuet siden begyn- delsen af 1995. g) Ophævelse af muligheden for fremførsel af skattemæs- sige underskud i forbindelse med statsstøtten I henhold til principperne i de gældende rammebestem- melser for omstruktureringsstøtte havde Kommissionen krævet, at den franske regering ophævede CL’s mulighed for at fremføre skattemæssige underskud for den del, som var omfattet af kapitalforhøjelsen p(cid:134) 4,9 mia. FRF i 1994. Kommissionen havde desuden anmodet de franske myndigheder om at ophæve CL’s mulighed for at frem- føre andre skattemæssige underskud ved privatiseringen af CL, hvis overskudsklausulen afst(cid:134)s. for underskuddet Med hensyn til den første af disse betingelser har CL fremført, at den kun gjaldt i 1994 svarende til den del af kapitalforhøjelsen, som blev finan- sieret af staten og af Caisse des D(cid:130)p(cid:147)ts et Consignations (3,75 mia. FRF). Kommissionen skal bemærke, at den i sin beslutning 95/547/EF havde fastsl(cid:134)et, at alle de foran- staltninger, der blev iværksat af CL’s aktionærer, heri- blandt Thomson-gruppen, som staten var majoritetsak- tionær i, og hvis midler følgelig er statslige midler efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1, m(cid:134)tte betragtes som stats- fastholde, at denne betingelse støtte. Den m(cid:134) derfor gælder for hele kapitalforhøjelsen p(cid:134) de 4,9 mia. FRF. Kommissionen fastholder at den anden betingelse ogs(cid:134) skal overholdes. i øvrigt, 5. 1. Bemærkninger fra tredjeparter fra Soci(cid:130)t(cid:130) G(cid:130)n(cid:130)rale (i det Som led i denne procedure har Kommissionen modtaget bemærkninger følgende benævnt SG) og den britiske regering ved skrivelser af henholdsvis 21. januar og 23. januar 1997, som blev vide- regivet til de franske myndigheder, der fremsatte deres kommentarer hertil ved skrivelser af 10. og 27. februar 1997. Andre bemærkninger indkom fra British Bankers’ Association den 19. maj 1997, Nederlandse Vereniging van Banken den 2. juli 1997 og Bundesverband deutscher Banken den 26. august 1997. Disse bemærkninger kan imidlertid ikke tages i betragtning i denne procedure, eftersom de først indgik efter udløbet af de svarfrister, der var angivet som blev i den kommissionsmeddelelse, offentliggjort i EF-Tidende. SG har besluttet at anlægge sag ved Førsteinstansretten mod Kommissionens beslutning fra september 1996 om godkendelse af nødhjælpen til CL, s(cid:134)ledes som banken allerede gjorde det mod beslutning 95/547/EF. Med hensyn til den yderligere omstruktureringsstøtte, der er genstanden for denne procedure, finder SG, at støtten ikke har til form(cid:134)l at fremme udviklingen af en erhvervs- gren efter traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), men aner- kender dog, at alene den udsigt til en krise, som CL’s konkurs ville fremkalde, gør det berettiget og s(cid:134)gar p(cid:134)krævet, at staten i sin dobbelte egenskab af aktionær og ansvarlig for en sund finanssektor træder til for at skabe sikkerhed for denne storbanks indskydere og kreditorban- ker. SG mener, at Kommissionen bør kræve, at de franske myndigheder undersøger alternative løsninger g(cid:134)ende ud p(cid:134) kontrolleret likvidation og frasalg i blokke. Dette s(cid:134) meget desto mere, som det ikke er første gang, der ydes støtte. SG fastholder, at det eneste udfald af denne sag, der stemmer overens med traktaten, vil være de ovennævnte 8. 8. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 221/45 alternative løsninger, men finder subsidiært, at Kommis- sionen bør sikre konkurrenterne godtgørelse for den skade, de har lidt, ved at kræve ikke blot alle CL’s uden- landske aktiviteter afhændet (herunder ogs(cid:134) aktiviteterne i USA og Sydøstasien, der er de mest rentable), men ogs(cid:134) bør forlange de franske aktiviteter inden for f. eks. porte- føljeforvaltning (kollektiv eller individuel), datterselska- berne for forbrugerkredit og livsforsikring samt visse dele af filialnettet frasolgt. SG anførte videre, at der med den opbakning, de franske myndigheder og Kommissionen har givet de personalenedskæringer, CL har planer om, ikke er tale om nogen modydelse for statsstøtten, men derimod om en yderligere form for støtte, som private banker ikke ville have haft adgang til, og at disse derfor var ude af stand til at opn(cid:134) samme rentabilitet som deres europæiske konkurrenter. Endelig pegede SG p(cid:134) vilk(cid:134)rene for den fremtidige priva- tisering af CL, bl. a. med hensyn til m(cid:134)let om at bringe bankens solvensgrad op p(cid:134) 6 % i »tier one« (dvs. solvens- graden i streng forstand) før denne privatisering, hvilket vil udgøre en meget alvorlig konkurrencefordrejning i betragtning af de virkninger, det vil have for kreditrating- selskabernes vurdering af CL og i forhold til den privati- sering af SG, der fandt sted i 1987 med en solvensgrad p(cid:134) kun 3 %, som det først lykkedes at f(cid:134) bragt op p(cid:134) 6 % ti (cid:134)r senere. britiske myndigheder De støtter Kommissionens tilbundsg(cid:134)ende undersøgelser og bemærker, at gentagen ydelse af statsstøtte kan give bankens ledelse forvent- ninger om fremtidig støtte, hvilket kan skabe konkurren- cefordrejninger. De understreger nødvendigheden af seriøse og betragtelige modydelser fra CL’s side omfat- tende alle de af bankens aktiviteter, der ikke er strengt nødvendige for kerneaktiviteternes fortsatte levedygtighed. De foresl(cid:134)r derfor, at al fremtidig støtte spredes tyndere over tid, og at godkendelsen af den gøres betinget af omstruktureringsforanstaltninger og modydelser. 5. 2. Kommentarer fra de franske myndigheder og Cr(cid:130)dit Lyonnais I skrivelse af 6. december 1996 meddelte CL’s bestyrelses- formand Kommissionen, at han havde forelagt regeringen prognoserne for regnskabs(cid:134)ret 1996 meget tidligt i samme (cid:134)r og igen i juli m(cid:134)ned og anført, at det var nødvendigt med en hurtig beslutning. Han havde ogs(cid:134) anfægtet fristen for nedskæringen af CL’s kommercielle virk- somhed uden for Frankrig under henvisning til, at brevet fra minister Madelin af 18. juli 1995, som banken først fik flere m(cid:134)neder efter, at det var blevet sendt til Kommissio- nen, ikke nævnte noget om nogen frist, og at omstruktu- reringen af banken havde været i gang siden udgangen af 1993. De franske myndigheder kommenterede den skrivelse fra SG, som Kommissionen havde videresendt til dem, og understregede, at de fuldt ud havde udfyldt den dobbelte funktion som b(cid:134)de aktionær i CL og ansvarlig for et sundt finansmarked, som SG anerkendte, at de havde, da de anmeldte nødhjælpen. De anfægtede SG’s og de britiske myndigheders opfattelse ang(cid:134)ende støttens konkurrence- fordrejende karakter og nødvendigheden af modydelser, under henvisning til, at CL var blevet stærkt hæmmet under 1995-planen, og at det ifølge den nye omstrukture- ringsplan var hensigten, at CL igen skulle koncentrere sig om sin kernevirksomhed. De hævdede imidlertid, at det var nødvendigt at yde ikke alene omstruktureringsstøtte, navnlig i form af »neutraliseringen« af CL’s l(cid:134)n til EPFR, men ogs(cid:134) at foretage en ny kapitaltilførsel til banken af en størrelsesorden, der kunne sikre dens levedygtighed, og som var nøje afpasset efter CL’s finansielle behov, s(cid:134)ledes at man kunne bane vej for en hurtig privatisering. De gjorde desuden gældende, at rammerne af gennemgangen af den finansielle støtte til banken ville de tage hensyn til nødvendigheden af at afpasse tilførslerne fra staten efter bankens opfyldelse af m(cid:134)lene i dens strate- giske plan. inden for 5. 3. Kommissionens kommentarer til de indkomne bemærkninger Bemærkningerne fra tredjeparter gennemg(cid:134)s i de følgende afsnit af denne beslutning. til giver anledning bemærkninger CL’s følgende kommentarer fra Kommissionen. Med hensyn til spørgs- m(cid:134)let om, hvorn(cid:134)r CL underrettede de franske myndig- heder om forværringen af bankens økonomiske situation og nødvendigheden af, at staten tr(cid:134)dte hjælpende til, kan Kommissionen kun beklage, at de franske myndigheder over for Kommissionen har tilsløret bankens virkelige situation, selv om de havde pligt til jævnligt at rapportere til Kommissionen om udviklingen i gennemførelsen af den plan, den havde godkendt i juli 1995. Selv om det ikke betyder, at den støtte, Kommissionen godkendte i september 1996, fordi Kommissionen ikke helt kunne udelukke, at det kunne f(cid:134) drastiske konsekvenser for CL, hvis støtten ikke blev ydet, er det klart, at de franske myndigheder burde have anmeldt støtten p(cid:134) et langt tidligere tidspunkt. ikke var nødvendig, specielt L 221/46 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 98 for referencetidspunktet Hvad ang(cid:134)r vurderingen af nedskæringen af CL’s kommercielle virksomhed i udlan- det, kan Kommissionen af retlige grunde ikke acceptere den dato, Cr(cid:130)dit Lyonnais anfører, nemlig den 1. januar 1994. Det skal bemærkes, at de franske myndigheder ikke i 1994 havde underrettet Kommissionen om den første statslige foranstaltning til fordel for CL, men at omstruk- tureringsplanen først blev forelagt Kommissionen i 1995, efter at den havde anmodet herom, og efter at et nyt støt- teprojekt var udarbejdet. At CL først meget sent fik offi- ciel underretning om indholdet af minister Madelins skri- velse af 18. juli 1995, er heller ikke en omstændighed, der kan gøres gældende over for Kommissionen. Der erindres i øvrigt om, at det mest korrekte retsgrundlag for afgø- relsen af, p(cid:134) hvilken dato denne forpligtelse skulle være opfyldt, fortsat er skrivelsen af 18. juli 1995 fra minister Madelin, hvor ordene »inden udgangen af 1998« ikke er til at misforst(cid:134). Ved vurderingen af nedskæringen af CL’s kommercielle virksomhed i udlandet baserer Kommissionen sig derfor p(cid:134), hvilken andel de forskellige geografiske omr(cid:134)der pr. 31. december 1994 tegnede sig for af bankens samlede aktiver i Cr(cid:130)dit Lyonnais (cid:134)rsberetning, eftersom balancen pr. ultimo 1994 under disse omstæn- digheder er det eneste og seneste offentligt tilgængelige og objektive grundlag, man kan basere sig p(cid:134). som angivet 6. DEN AF DE FRANSKE MYNDIGHEDER I JULI 1997 FREMSENDTE OMSTRUKTURERINGSPLAN 6. 1. Planens hovedpunkter Den plan, der blev forelagt Kommissionen i juli 1997, er udarbejdet med henblik p(cid:134) en gradvis (cid:134)bning af Cr(cid:130)dit Lyonnais’ kapital. Principperne blev allerede fastlagt af staten i som Kommissionen godkendte i 1995. Planen tager udgangs- forbindelse med den foreg(cid:134)ende plan, punkt i en makroøkonomisk situation med en gennem- snitlig vækst i det franske bruttonationalprodukt p(cid:134) 2,3 % og en (cid:134)rlig inflation p(cid:134) ca. 2 %. Strategien bygger p(cid:134) to hovedaktiviteter, dels bankvirksomhed for privatpersoner, i erhvervsliv og sm(cid:134) og mellemstore virksomheder Frankrig, dels »engros«-bankvirksomhed i de vigtigste internationale regioner, herunder Frankrig og Europa, der skal betjene de store virksomheder og de institutionelle kunder. Disse to hovedaktiviteter vil fortsat kunne støtte sig investering, finansiering og formueforvaltning, som banken agter at fortsætte med. kompetence p(cid:134) CL’s inden for Planen bygger endvidere p(cid:134) følgende hypoteser: — fuldstændig »neutralisering« af nettotransaktionsom- kostningerne i forbindelse med CL’s l(cid:134)n til EPFR — afhændelse af en væsentlig del af privatkundeforret- ningerne i Europa — geninvestering af salgsprovenuet i likvider. at bankens omkostningskoefficient Den strategi, som de franske myndigheder forelagde, var baseret p(cid:134) en forholdsvis moderat vækst, og tog især sigte p(cid:134) at genoprette CL’s rentabilitet. Der forventedes en nominel stagnation i det konsoliderede nettobankprovenu i forhold til 1996 (p(cid:134) grund af afhændelserne), og gene- ralomkostningerne skulle falde med knap 4 mia. FRF, s(cid:134)ledes (forholdet mellem generalomkostningerne og nettobankprovenuet) skulle falde fra 79 % i 1996 til ca. 70 % i 2000, dvs. stort set samme niveau som hos CL’s største franske konkur- renter, Soci(cid:130)t(cid:130) G(cid:130)n(cid:130)rale og BNP. Faktisk indebar omstruktureringsplanen en genopretning af nettobank- provenuet, der efter et kraftigt fald i 1997 (–7 % i løbende priser, og næsten –9 % i faste priser) skulle være stabiliseret i 1998 og stige i 1998 og 1999. Denne stigning forventes at blive mærkbar allerede i 1998 hvad ang(cid:134)r bankens indenlandske aktiviteter, men først i slut- ningen af ovennævnte periode p(cid:134) koncernniveau p(cid:134) grund af de planlagte afhændelser i det europæiske net. Tabel 8 (mio. FRF) 1996 1997 1998 1999 2000 44 509 35 049 79 % 41 404 33 059 80 % 56 748 50 773 1 593 107 3 377 1 018 [. ] [. ] 77 % [. ] 3 608 [. ] [. ] [. ] 74 % [. ] 5 468 [. ] [. ] [. ] 70 % [. ] 7 640 [. ] 3,9 % 7,9 % 40 626 42 565 [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] 4,56 4,93 4,91 5,07 5,39 Nettobankprovenu Generalomkostninger og afskrivninger Omkostningskoefficient Ansatte Nettoresultat (før overskudsklausul) Overskudsklausul Egenkapitalforrentning — før overskudsklausul Egenkapital »Tier 1« Solvensgrad »Tier 1« Kilde: De franske myndigheder, plan fremsendt til Kommissionen. 8. 8. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 221/47 En bedre risikostyring, der betyder et fald i hensættelsesgraden (12) fra 0,78 % til 0,55 %, skulle i den omhandlede periode give en mærkbar forbedring af resultaterne. Der er imidlertid især grund til at nævne to hovedvariabler for genoprettelse af bankens fortjenstmargen og rentabilitet. i) Stærkt faldende driftsomkostninger i det franske net For en forretningsbank som CL er det af afgørende betydning at have et nationalt referencemar- ked. Bankens nationale marked skal sikre et forholdsvist stabilt aktivitetsniveau. Det er helt afgø- rende, at banken er blandt de bedste p(cid:134) det franske marked, s(cid:134)ledes at den d(cid:130)r har en indtjening, der sikrer, at det indenlandske marked fortsat kan udgøre den strategiske base. Det vil sige, at n(cid:134)r planen er gennemført, skulle bankens utilstrækkelige indtjening i Frankrig være rettet op, s(cid:134)ledes at CL igen kan f(cid:134) en betydelig indenlandsk indtjening, især p(cid:134) privatkundeomr(cid:134)det, og hente størstedelen af sit cash flow der. Tabel 9 En kraftindsats i det franske net 1996 1997 1998 1999 2000 (mia. FRF) Udsving 1996-2000 Nettobankprovenu Personaleomkostninger 22,4 7,8 21,5 7,5 Ansatte i CL SA (Frankrig) 34 339 32 454 [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] Kilde: De franske myndigheder. I planen indg(cid:134)r der en række foranstaltninger, der skal genoprette CL’s situation p(cid:134) det franske marked. Et »reingeneering«-projekt for alle beslutningsprocesser (projekter kaldet »udfordring«) skal gøre det muligt at foretage en meget kraftig omstrukturering af bankens kommercielle akti- viteter og informationsbehandlingskæden. Der vil blive indført nye risikovurderingsværktøjer for udl(cid:134)n til sm(cid:134) og mellemstore virksomheder. En aftale med Cetelem, der er specialiseret i forbrugsl(cid:134)n, skal give CL mulighed for at styrke sin position p(cid:134) dette markedssegment, der hidtil har været domineret af specialiserede virksomheder. Endelig vil CL indføre en telefonbank, der skal sikre en tættere kontakt til privatkunderne. De franske myndigheders plan indeholder et vigtigt kapitel om personalesituationen. Personale- nedskæringerne inden for rammerne af den tredje personaleplan, der blev iværksat i midten af 1996, og som løber frem til ultimo 1998, bliver p(cid:134) 5 000 personer, væsentligst ved nedskæringer i det indenlandske banknet. Disse nedskæringer vedrører banknettet (3 140 personer) og bankens driftsenheder (1 860 personer). Ifølge den plan, der er forelagt Kommissionen, var det ikke hensigten at foretage store nedskæringer af CL’s kommercielle kapacitet; hensigten var væsent- ligst at nedbringe omkostningerne og forbedre omkostningsprocenten. Tabel 10 De forskellige personaleplaner Plan 1 fra 30. 3. 1994 til 30. 3. 1995 Plan 2 fra 30. 3. 1995 til 30. 6. 1996 Plan 3 fra 30. 6. 1996 til 31. 12. 1998 Yderligere nedskæringer 1999-2000 Kilde: De franske myndigheder. (12) Forholdet mellem hensættelser og samlede vægtede engagementer. Personalenedskæringer 1 124 2 398 [. ] [. ] L 221/48 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 98 Efter 1998 forventes der yderligere nedskæringer i 1999 og 2000 p(cid:134) ca. [. ] personer, hvoraf [. ] i filialnettet og [. ] i bankens driftsenheder. Antallet af ansatte vil i alt i forhold til ultimo 1996 falde med [. ] i Frankrig (og [. ] p(cid:134) konsolideret niveau p(cid:134) grund af afhændelse af datter- selskaber). Personalenedskæringerne vil give besparelser p(cid:134) personalekontoen p(cid:134) omkring 9 % i det franske net i den omhandlede periode, og disse besparelser vil s(cid:134)ledes bidrage væsentligt til at nedbringe omkostningerne og genoprette CL’s indtjening. Tabel 11 Udviklingen i antallet af ansatte, Frankrig Antal ansatte 31. 12. 1997 31. 12. 1998 31. 12. 1999 31. 12. 2000 Udsving Frankrig (DCAF) Andet I alt Kilde: De franske myndigheder. 25 520 6 934 32 454 [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] Planen indebærer en rationalisering af salgsnettet i Frankrig, s(cid:134)ledes at 243 underskudsgivende filialer lukkes i 1997 og 1998 (ud af i alt 1 954 filialer for privatkunder i 1996), og en omstruktu- rering af forretningscentrene og erhvervskundeafdelingerne (jf. tabel 12 nedenfor). I perioden 1996-2000 vil moderselskabets filialer i Frankrig falde fra 2 100 til 1 750, dvs. et fald p(cid:134) næsten 17 %. P(cid:134) basis af de oplysninger, CL har fremsendt til Kommissionens konsulentbank, ser det imidlertid ud til, at CL’s samlede antal salgssteder i det indenlandske net vil falde fra 2 298 ultimo 1996 til 2 146 ultimo 2000, dvs. et fald p(cid:134) kun 6,6 %. Denne forskel mellem de oplys- ninger, der i juli blev fremsendt til Kommissionen, og de oplysninger, CL har fremsendt, ser ud til at kunne tilskrives omfanget af disse engagementer, der i CL’s fremlæggelse omfatter samtlige CL’s salgssteder i Frankrig, b(cid:134)de moderselskab og datterselskaber. Alle disse foranstaltninger skulle gøre det muligt at genoprette fortjenstmargenen i det franske net. Bankens m(cid:134)lsætning er at sikre en stigning i DCAF’s (direction centrale des activit(cid:130)s France) nettoresultat fra 1 til 4,3 mia. FRF i 2000. Hvis det lykkes, vil CL have opn(cid:134)et mere end blot at genoprette det indenlandske filialnets bidrag til resultatet i forhold til nettets omsætning, s(cid:134)ledes at aktiviteterne i Frankrig vil være blandt koncernens mest rentable. Tabel 12 Udviklingen i filialnettet, Frankrig Salgssteder 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 De franske myndigheders plan fra juli 1997 Udvikling i % siden 1996 2 100 1 750 –16,7 % CL’s oplysninger 2 475 2 385 2 298 2 248 2 146 2 146 2 146 Udvikling i % siden 1996 Fordeling Privatkunder Erhvervskunder Forretningscentre, virksom- hedspoler –6,6 % 2 063 2 010 1 954 1 924 1 899 1 899 1 899 215 197 215 160 201 143 181 143 136 111 136 111 136 111 Kilde: De franske myndigheder og oplysninger fra CL til Kommissionens konsulentbank. 8. 8. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 221/49 En følsomhedsanalyse udført af CL har vist, at hvis stig- ningen i forbrugsl(cid:134)n sker halvt s(cid:134) hurtigt som forventet, og hvis nye projekters bidrag til finansieringen af CL’s nettobankprovenu (for DCAF) bliver halvt s(cid:134) stort som forventet, og faldet i hensættelsesgraden bliver mindre end forventet, vil det indenlandske filialnets bidrag til resultatet blive halveret, men dog forblive positivt. meget beskedne renterisikodækning, der blev indført i 1995, viser det sig imidlertid, at CL har taget udgangs- punkt i en anden renteudvikling, der ville have givet banken en lavere rentebyrde. Det betyder, at CL’s stigende tab p(cid:134) l(cid:134)net til afviklingsstrukturen i nogen grad kan tilskrives banken selv, nemlig som den renterisiko, den har p(cid:134)taget sig. De franske myndigheder lod ultimo en 1997 et uafhængigt konsulentfirma gennemføre til forbindelse med l(cid:134)net analyse af EPFR, hvis resultater de ikke har meddelt Kommissionen. transaktionerne i ii) »Neutralisering« af l(cid:134)net til EPFR I CL’s redningsplan fra 1995 var det forudset, at CL skulle finansiere afviklingsstrukturen ved et l(cid:134)n p(cid:134) 145 mia. FRF til EPFR til en favorabel rente, der l(cid:134) under markedsren- ten. P(cid:134) den m(cid:134)de kunne staten, der til syvende og sidst skal betale for saneringen af CDR’s tab via EPFR, takket favorabel rente nedbringe transakti- være dette l(cid:134)n til forbindelse med overførslen af onsomkostningerne i aktiver fra CL til CDR. til ca. 2,5-3 %. I betragtning af Som nævnt ovenfor indebar den valgte ordning, at CL skulle yde et l(cid:134)n til EPFR med en rente p(cid:134) 7 % i 1995, der fra 1996 skulle nedbringes til 85 % af pengemarkeds- renten. Det var fordelagtigt for staten; for EPFR kan den (cid:134)rlige fordel beregnes p(cid:134) grundlag af forskellen mellem den kortfristede rente p(cid:134) CL’s l(cid:134)n og den langfristede rente, som EPFR i modsat fald skulle have betalt for denne refinansiering, hvilket p(cid:134) nuværende tidspunkt l(cid:134)nebeløbet svarer udgjorde denne af staten besluttede rentefordel for af- viklingsstrukturen i 1997 ca. 2,8-3,3 mia. FRF. For CL er l(cid:134)net, der delvis hviler p(cid:134) en refinansiering til en højere rentesats, og som g(cid:134)r forud for oprettelsen af afviklingssel- skabet i 1995, derimod en ulempe, og det bidrager nega- tivt til bankens driftsresultat, nemlig med forskellen mellem kreditrentesatsen for refinansieringen og debet- rentesatsen for l(cid:134)net. Som følge af den m(cid:134)de, hvorp(cid:134) renten p(cid:134) l(cid:134)net til EPFR er fastsat, og da en betydelig del af CL’s refinansiering er sket til fast rente, vil ethvert rentefald betyde øgede nettotransaktionsomkostninger i forbindelse med l(cid:134)net. Ifølge CL blev der i september 1995 og indtil ultimo 1996 indført nogle værktøjer til delvis dækning af den renterisiko, banken løb p(cid:134) grund af refinansieringens struktur. Disse afledte dækningsværktøjer af »swaps«-typen skulle i 1995-1996 have gjort det muligt at begrænse transaktionsomkostningerne med ca. 670 mio. FRF (dvs. en meget begrænset renterisikodækning, som det fremg(cid:134)r af den neutralisering, der efterfølgende var nødvendig), som banken har taget højde for ved beregningen af renten for nødhjælpen (i relation til l(cid:134)net til EPFR) for 1996, nemlig 5,84 %. I betragtning af disse elementer og den Ifølge Kommissionens oplysninger har banken ikke siden 1996 anvendt renterisikodækning for l(cid:134)net til EPFR, der i øvrigt for længst er bortfaldet, da der siden beslutning 95/547/EF har været et rentefald p(cid:134) over to procentpoint. I september 1996 anmodede de franske myndigheder i forbindelse med anmeldelsen af nødhjælpen om en fuld- stændig »neutralisering« af virkningerne af CL’s l(cid:134)n til EPFR indtil 2014, ved at den planlagte rente p(cid:134) 85 % af pengemarkedsrenten blev hævet til en sats svarende til CL’s refinansieringsomkostninger (det er efterfølgende af Kommissionens konsulentbank blevet fastsl(cid:134)et, at denne rente vil bevæge sig fra pengemarkedsrenten +2,5 % i begyndelsen af perioden og pengemarkedsrenten +0,2 % i anmodning blev bekræftet i den plan, der blev forelagt Kommissionen i juli 1997. Foranstaltningen skulle ifølge de franske myndigheder gøre det muligt at sl(cid:134) en streg over fortiden, s(cid:134)ledes at CL ikke længere skulle døje med de finansielle følger af den ekspansionsstrategi, der førte til krisen i 1993-1995. slutningen af perioden). Denne Ifølge Kommissionen er der i realiteten tale om en »over- neutralisering«, da den foresl(cid:134)ede renteforhøjelse ligger over markedsrenten og ogs(cid:134) opvejer de oprindelige rente- risikodækningsfejl i forbindelse med CL’s l(cid:134)n til EPFR. Hvis man tager udgangspunkt i et scenarie med tilbagebe- taling af l(cid:134)net samt de oplysninger om »rentespredning« (forskellen mellem renten p(cid:134) l(cid:134)net til EPFR og et vægtet gennemsnit af refinansieringsrenterne), som CL har frem- sendt til Kommissionens konsulentbank, m(cid:134) denne del af støtten ansl(cid:134)s til 20,2 mia. FRF i perioden 1997-2014 (ved at beregne nutidsværdien af de fremtidige pengestrømme ved hjælp af den pengemarkedsrente, rentespredningerne er baseret p(cid:134) i dette scenarie, nemlig 3,19 %). Det skal bemærkes, at CL og de franske myndigheder p(cid:134) basis af en langfristet sats for beregning af nutidsværdien n(cid:134)r frem til forskellige tal for nutidsværdien af støtten til neutrali- seringen, som de vurderer til ca. 17,2 mia. FRF (for perioden 1997-2014), ved bortset fra nutidsværdisatsen at anvende den samme metode, som den af Kommissionens L 221/50 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 98 konsulentbank godkendte. Det skal ligeledes understreges, at hvis de gængse hypoteser, der ligger til grund for en s(cid:134)dan beregning, herunder afdragsplanen for CL’s l(cid:134)n til EPFR, blev ændret grundliggende, ville beregningen af neutraliseringsstøtten være forkert, og det ville nødvendigt at foretage en ny beregning p(cid:134) et nyt grundlag. Kommis- sionen har p(cid:134) nuværende tidspunkt ikke kendskab til ændringer, der kunne begrunde en s(cid:134)dan nyvurdering, og den kan konstatere, at de franske myndigheder har fastholdt den vurdering, de har foretaget p(cid:134) basis af lignende hypoteser. CL har p(cid:134) foranledning af Kommissionens konsulentbank foretaget en følsomhedsanalyse af »neutraliseringsværdien« af CL’s l(cid:134)n til EPFR over for rentestigninger. Denne analyse viser alt andet lige, at hvis den kortfristede rente stiger med 1 % (ledsaget af en stigning p(cid:134) 0,5 % for den lange rente), vil neutraliseringsomkostningerne afvige med 500 mio. FRF i forhold til de 17,2 mia. FRF, som banken n(cid:134)r frem til. P(cid:134) baggrund af stigningen i pengemarkeds- renten p(cid:134) ca. 0,3 % fra midten af 1997 og frem til nærvæ- rende beslutning konkluderer Kommissionen derfor, at de gængse betingelser, p(cid:134) basis af hvilke Kommissionen har vurderet l(cid:134)nets »neutraliseringsomkostninger« til 20,2 mia. FRF ultimo 1997, stadig er gyldige. De franske myndigheder foresl(cid:134)r i deres skrivelse af 31. marts 1998 at ændre mekanismen i form af en fuld- stændig »neutralisering« af l(cid:134)net indtil 2000 (som i den foreg(cid:134)ende anmeldelse), og fra 2001 til 2014 en »neutrali- sering« til en kortfristet rente (der ikke præciseres, men som kunne være Paris-interbankrenten (PIBOR), og som afhængig af markedssituationen ligger mellem pengemar- kedsrenten og pengemarkedsrenten +0,2 %). Kommis- sionen har vurderet de økonomiske følger af de franske myndigheders nye forslag. Forskellen er lille, nemlig 2,3 mia. FRF (nutidsværdi pr. 31. december 1997), idet støtten falder fra 20,2 til 17,9 mia. FRF. Denne lille forskel kan forklares derved, at l(cid:134)net til EPFR medfører transakti- onsomkostninger for CL for den del, der ligger over pengemarkedsrenten, der væsentligst vedrører perioden 1997-2001. Tabel 13 Finansielle følger af »neutraliseringen« 1997-plan 1997-reelt 1998 1999 2000 (mia. FRF) Finansielle følger af »neutraliserin- gen« Nettoresultat sul) (før overskudsklau- — uden neutralisering — med neutralisering 3,3 0,1 3,4 3,0 2,7 2,4 –1,4 (1) 1,9 0,5 3,5 1,8 4,5 4,6 7,0 NB. De oplysninger, der har dannet udgangspunkt for denne tabel, fremsendte de franske myndigheder til Kommissionen i marts 1998. De er baseret p(cid:134) planen fra juli 1997, dog s(cid:134)ledes at der er foretaget en nutidsværdiberegning af visse poster. (1) Skøn. De franske myndigheder er i deres forslag g(cid:134)et ud fra, at hvis der ikke sker en neutralisering af transaktionsomkostningerne for l(cid:134)net til EPFR, vil bankens overlevelse være truet p(cid:134) grund af de potentielle reaktioner hos kunderne, modydelserne og kreditvurderingsselskaberne, der kunne give banken en lavere kreditrating. De franske myndigheder har endvidere over for Kommis- sionen begrundet foranstaltningen med, at den skulle gøre det lettere at (cid:134)bne bankens kapital. I den plan, som de franske myndigheder fremsendte til Kommissionen i juli 1997, var der nævnt en anden mulighed; i stedet for en (cid:134)rlig neutralisering af transaktionsomkostningerne i forbin- delse med EPFR-l(cid:134)net, skulle der ske en fremskyndet tilbagebetaling, og CL skulle have et udlig- ningsbeløb svarende til den tilbagediskonterede forskel mellem omkostningerne i forbindelse med de passiver, der er anvendt til refinansieringen af EPFR (13), indtil deres afvikling, og omkostningerne i forbindelse med refinansieringen af de kortfristede passiver. I de efterfølgende drøftelser mellem Kommissionen og de franske myndigheder gav myndighederne imidlertid (13) De passiver, der ikke er overført til afviklingsstrukturen, og som er nævnt ovenfor. 8. 8. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 221/51 ikke udtryk for at ville anvende den mulighed. Det skal i den forbindelse bemærkes, at den valgte mekanisme som nævnt ovenfor var relativ fordelagtig for staten, idet den i hele l(cid:134)nets løbetid (potentielt indtil 2014) finansierede langfristede kapitalanbringelser (EPFR’s transakti- onsomkostninger i forbindelse med indskud af ansvarlig l(cid:134)nekapital i CDR) via lavere forrentet kapital, dvs. til en kortfristet rente. Fordelen ved neutraliseringsløsningen er, at den er billigere for EPFR end en fremskyndet tilbagebetaling af l(cid:134)net ledsaget af et langfristet l(cid:134)n; det forholder sig nemlig s(cid:134)dan, at i betragtning af den progressive omlægning af den del af CL’s passiver, som l(cid:134)net hviler p(cid:134), vil rentesatsen for l(cid:134)net efter »neutralisering« gradvist falde til PIBOR-niveau fra 2004 eller 2005. Da referencesatsen for l(cid:134)nemekanismen fortsat vil være pengemarkedsrenten, vil staten p(cid:134) den m(cid:134)de — dog p(cid:134) mindre gunstige vilk(cid:134)r — fortsat kunne holde afviklingsstruktu- rens transaktionsomkostninger p(cid:134) et niveau tæt p(cid:134) den korte rente. 6. 2 Foranstaltninger foresl(cid:134)et af de franske myndigheder som modydelse for støtte til banken Ud over en omstrukturering af det indenlandske net med de filiallukninger, de franske myndig- heder har foresl(cid:134)et som modydelse for statsstøtten til CL, indebærer planen fra juli 1997 en afhændelse af størstedelen af privatkundeomr(cid:134)det i Europa, herunder CL’s største filial, Bank f(cid:129)r Gemeinwirtschaft (Tyskland, i det følgende benævnt BfG, hvor CL ejer 50 % plus (cid:130)n aktie). Planen foreskriver betydelige hensættelser (4,4 mia. FRF) for regnskabs(cid:134)rene 1998 og 1999 for at opveje den negative virkning af det tabsgivende salg af BfG, som ifølge 1997-planen er sat til omkring (cid:134)r 2000. Det fremg(cid:134)r dog af planen, at datoen for afhændelsen af BfG kan ændres. De franske myndigheder har ligeledes foresl(cid:134)et, at tidsfristerne i planen fra 1995 for modydelserne i forbindelse med den første støtteplan (dvs. afhændelse af 50 % af CL’s aktiver i Europa inden den 31. december 1998) udskydes, for at undg(cid:134) at CL tvinges til at anmode sin aktionær om at finansiere opløsningen af egenkapitalen som følge af afhændelserne. De strategiske desinveste- ringer spredes frem til (cid:134)r 2000, s(cid:134)ledes at afhændelserne vil ske, n(cid:134)r de finansielle betingelser er til stede. Tabel 14 Virrkningen af de strategiske desinvesteringer, der er foresl(cid:134)et af de franske myndigheder Omstrukturering af forretningsomr(cid:134)der uden for Frankrig Nettobankprovenu (milliarder FRF) Ansatte Antal afdelinger 1996 1997 1998 1999 2000 Udsving 1996-2000 [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] DCAE DCAI DCMC DCAE DCAI DCMC Europa Øvrige verden I alt [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] 728 292 1 020 [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] 270 250 520 [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] [. ] –62,9 % –14,4 % –49,0 % DCAE: Direction centrale des affaires europ(cid:130)ennes. DCAI: Direction centrale des affaires internationales. DCMC: Direction centrale des march(cid:130)s des capitaux. Kilde: Cr(cid:130)dit Lyonnais. L 221/52 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 98 De franske myndigheder mente, at hvis datterselskaberne blev afhændet før indførelsen af euroen, ville CL blive afsk(cid:134)ret fra de muligheder, der følger af et bedre inte- greret bankmarked for privatkunder i Europa, og at der derfor var tale om en betydelig indsats, der ville frigive markedsandele til bankens europæiske konkurrenter. — yderligere aktualiserede transaktionsomkostninger, som EPFR eventuelt vil f(cid:134), hvis selskabet p(cid:134) grund af likviditetsproblemer m(cid:134) optage l(cid:134)n p(cid:134) markedet ud over sit l(cid:134)n hos CL. Uden for Frankrig vil bankens strategi efter afhændelsen af privatkundevirksomheden i Europa blive koncentreret om udl(cid:134)n til store virksomheder, strukturerede finansie- ringer og finansiering af projekter, kapitalmarkederne, aktivforvaltning, international formueforvaltning handel. Disse forretningsomr(cid:134)der vil fremover blive orga- niseret i »internationale linjer« for bedre at kunne bist(cid:134) bankens kunder internationale transaktioner. Denne nyorientering betyder, at bankens »universelle« strategi uden for Frankrig opgives. i deres og 7. VURDERING AF DEN YDERLIGERE STØTTE I FORHOLD TIL DEN STØTTE, KOMMISSIONEN GODKENDTE I 1995 7. 1. Usikkerhed om det samlede støttebeløb Da Kommissionen satte et loft p(cid:134) 45 mia. FRF for den i 1995 godkendte støtte, er det nødvendigt at bestemme størrelsen af den nye støtte, før det vurderes, om den er forenelig med traktaten. Der skal mindes om, at ud over støtten p(cid:134) 45 mia. FRF, som Kommissionen godkendte i 1995, godkendte den ligeledes en nødhjælp p(cid:134) 4 mia. FRF i september 1996. Det skal endvidere nævnes, at statens samlede udgifter til støtte til CL er følgende: — kapitaltilførsel til CL i 1994 (4,9 mia. FRF), som de franske myndigheder ifølge den plan, der blev frem- sendt til Kommissionen i juli 1997, havde p(cid:134)tænkt eventuelt at supplere med en ny kapitaltilførsel p(cid:134) et ikke fastsat beløb — EPFR’s overtagelse af CDR’s tilbagediskonterede tab i form af gældseftergivelse (ved garantiudløsning) af den indskudte ansvarlige l(cid:134)nekapital p(cid:134) 145 mia. FRF (hvoraf 10 mia. FRF er konverteret for CDR’s l(cid:134)n hos tredjemand) til garanti — de tilbagediskonterede transaktionsomkostninger for EPFR’s l(cid:134)n p(cid:134) 135 mia. FRF hos CL; disse omkost- ninger kan stige, hvis »neutraliseringen« af CL-l(cid:134)net gennemføres i perioden 1997-2014, hvilket udgør en tilbagediskonteret omkostning p(cid:134) ca. 20 mia. FRF — de yderligere konstaterede tilbagediskonterede trans- aktionsomkostninger, hvis EPFR anvender sin træk- ningsret p(cid:134) yderligere 10 mia. FRF, som CL forplig- tede sig til at yde fra den 1. januar 1998 Alle afviklingsstrukturens omkostninger skal afholdes af staten i form af kapitalindskud i EPFR gennem budgetal- lokeringer, hvis beløb og tidsplan endnu ikke er kendt, og som vil kunne fordele sig over hele løbetiden for CL’s l(cid:134)n til EPFR, dvs. indtil 2014, samt gennem indtægter i rela- tion til overskudsklausulen (14) og privatiseringen af CL. Som det fremg(cid:134)r af støtteberegningen (jf. nedenfor) skal det indledningsvis bemærkes, at nogle af de støtteforan- staltninger, der undersøges, herunder bl. a. »neutraliserin- gen« af CL’s l(cid:134)n til EPFR for 1995-1996 (godkendt af Kommissionen i forbindelse med september 1996 i nødhjælpen til Cr(cid:130)dit Lyonnais) samt »neutraliseringen« af det af de franske myndigheder planlagte l(cid:134)n fra 1997, er en integrerende del af transaktionsomkostningerne ved CL’s l(cid:134)n til EPFR. Kommissionen betragter ikke desto mindre »neutraliseringen« af l(cid:134)net som en særlig støtte, der skal lægges oven i den plan, der blev godkendt i 1995, og dens gennemførelse vil betyde, at CL bliver fritaget for en omkostning svarende til en nutidsværdi p(cid:134) ca. 20 mia. FRF for perioden 1997 (inkluderet) til 2014. Ifølge de franske myndigheder betyder »neutraliseringen«, at CL fritages for nettoomkostningerne i forbindelse med l(cid:134)net til EPFR, og at bankens nutidsværdi umiddelbart ved denne korrektion stiger med et beløb svarende til nu- tidsværdien af denne »neutralisering« (15). Banken vil p(cid:134) den m(cid:134)de straks kunne drage fordel af de fremtidige virk- ninger af neutraliseringen. Kommissionen mener derfor, at nutidsværdien af »neutraliseringen« for hele perioden 1997-2014 med det samme m(cid:134) anses fuldt ud som en ny støtte til banken. Kommissionen bemærker, at de franske myndigheder i en skrivelse til Kommissionen af 3. april 1998 ser ud til at være enige i denne opfattelse, idet de inddrager den samlede værdi af »neutraliseringen« i deres skøn over størrelsen af støtten til CL. Vurderingen af støtten til CL er i øvrigt vanskelig i flere henseender p(cid:134) grund af de særlige forhold omkring den afviklingsstruktur, som de franske myndigheder har indført, og p(cid:134) grund af en række usikre forhold i den til franske myndigheder plan, Kommissionen i juli 1997. fremsendte som de Det tab, der i sidste instans vil skulle afholdes af af- viklingsstrukturen, og dermed af staten, kendes ikke p(cid:134) nuværende tidspunkt. De potentielle tab omfatter for det første CDR’s tab, der pr. 31. december 1996 blev vurderet til 100,2 mia. FRF. Det skal understreges, at det beløb p(cid:134) (14) Hvis denne bevares. (15) Med forbehold af en forskel knyttet til beskatningen af resul- taterne. 8. 8. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 221/53 100,2 mia. FRF, der den 1. juli 1997 blev forelagt i en rapport fra EPFR til økonomi-, finans- og industrimini- steren og det franske parlament er et tal, som CDR’s revi- sorer ikke har godkendt. Kommissionen har adspurgt de franske myndigheder i den henseende, og de har svaret, at de p(cid:134) grund af den særlige afviklingsstruktur ikke var i stand til at forelægge godkendte regnskaber for CDR. Kun de tab, CDR allerede har lidt, og som er overført til EPFR ved udløsning af garantien i forbindelse med den ansvarlige l(cid:134)nekapital, dvs. ca. 45 mia. FRF ultimo 1996, kunne i begyndelsen af 1998 før afslutningen af CDR’s regnskab for 1997 betragtes som sikre p(cid:134) baggrund af de foreliggende oplysninger. P(cid:134) møder i begyndelsen af maj 1998 meddelte de franske myndigheder Kommissionen, at CDRs ansl(cid:134)ede tab i 1997 beløb sig til yderligere 3 mia. FRF, dvs. et samlet tab ultimo 1997 p(cid:134) 48 mia. FRF. I betragtning af de resterende aktiver (ca. 80 mia. FRF, da 110 mia. FRF allerede er afhændet eller realiseret) konkluderer de franske myndigheder, at tabet højst skulle kunne blive p(cid:134) 128 mia. FRF. Kommissionen er enig i, at en del af den tilbageværende risiko for EPFR i forbindelse med CDR (der vedrører aktiverne) falder, efterh(cid:134)nden som aktieafhændelsen skrider frem; denne var ultimo 1997 n(cid:134)et op p(cid:134) 58 % af bruttoaktivoverførslen til CDR pr. 1. januar 1995. risikoen for ufuldstændigt kendskab til disse transaktioner (17). Selv om disse investeringer, s(cid:134)ledes som de franske myndigheder p(cid:134)st(cid:134)r, skulle nedbringe afviklingen, betyder de p(cid:134) nuvæ- rende tidspunkt en forøgelse af statens garanti. Endvidere er en række risici uden for balancen overført fra CL til CDR i form af garantier p(cid:134) dattersel- skaberne eller aktiver, der ikke blev overført til CDR, da selskabet blev oprettet. Endvidere blev omfanget af CDR’s konsolidering udvidet i 1996, og Kommissionen er p(cid:134) nuværende tidspunkt ikke i stand til at vurdere, om denne udvidelse medfører en stærkt øget risiko for CDR og EPFR; det forholder sig nemlig s(cid:134)dan, at denne udvidelse af konsolideringens omfang skal undersøges under hensyntagen til de risici for CDR, der allerede var knyttet til de p(cid:134)gældende nye aktiver, før de blev inddraget som aktiver i afviklingsstrukturen. Der er i øvrigt opst(cid:134)et yder- ligere tab, og denne udvikling kan fortsætte bl. a. p(cid:134) grund af det stigende antal retssager. I midten af 1997 var der tale om 75 retssager, hvoraf 52 i Frankrig og 23 i udlan- det. Nogle af disse retssager kan medføre erstatninger til CDR og en deraf følgende lettelse af omkostningerne i forbindelse med afviklingen. Andre retssager vil imidlertid være ugunstige for CDR p(cid:134) grund af betydelige risici uden for balancen, der er vanskelige at vurdere, og som kan udvikle sig betydeligt i tidens løb. Endvidere har rets- sager en negativ virkning, da de vanskeliggør likvidation eller afhændelse af de omtvistede aktiver, der sættes i st(cid:134) eller afbrydes. De franske myndigheder har imidlertid ikke været i stand til at forpligte sig til et maksimumsbeløb for CDR’s tab. Den nominelle risiko for EPFR, der har indskudt ansvarlig l(cid:134)nekapital p(cid:134) 145 mia. FRF i CDR (hvoraf CDR har anvendt 123,5 mia. FRF, hvortil kommer 10 mia. FRF, der er taget fra l(cid:134)nebeløbet og omdannet til garanti), har parlamentet loft over, og den vedrører CDR’s samlede tab, selv om det skulle n(cid:134) op p(cid:134) eller endda overskride den ansvarlige l(cid:134)nekapital p(cid:134) 145 mia. FRF. ikke sat »rednings«-kapitalinvesteringer EPFR’ risiko i forbindelse med CDR er af flere grunde større end risikoen for de aktiver, der oprindelig blev overført til afviklingsstrukturen. For det første øger de s(cid:134)kaldte inden for de udbetalte aktiver, hvis berettigelse Kommissionen ikke udtaler sig om p(cid:134) nuværende tidspunkt, CDR’s risiko p(cid:134) de rekapitaliserede aktiver og dermed EPFR’s risiko p(cid:134) CDR samt afviklingsstrukturens risiko for tab (16). P(cid:134) trods af gentagne henvendelser til de franske myndigheder har Kommissionen p(cid:134) indeværende tidspunkt kun et meget Afvigelser i tidsplanen for afhændelser af CDR’s aktiver i forhold til den oprindeligt planlagte tidsplan for udskil- lelse inden for afviklingsstrukturen (salg af 50 % af akti- verne p(cid:134) tre (cid:134)r og 80 % p(cid:134) fem (cid:134)r) vil øge CDR’s admini- strationsomkostninger og driftstab. Endvidere er CDR’s tilbagebetalinger til EPFR blevet forsinket, da visse tredje- partspassiver (ud af de ca. 60 mia. FRF, der er blevet tilført i CDR ud over EPFR’s ansvarlige l(cid:134)nekapital) er blevet hurtigere tilbagebetalt af CDR end de planlagte fem (cid:134)r, fordi nogle af disse passiver forfaldt i forbindelse med tilbagekaldelsen af CDR’s datterselskabers godkendelse. Hertil kommer sagernes stigende kompleksitet (de aktiver, der er lettest at realisere, er allerede blevet det), der vil forsinke de fremtidige afviklingstransaktioner og øge risi- koen for tab. Endvidere kan opgivelsen af afviklingsper- spektivet i forbindelse med reformen af CDR i december 1997 ligeledes betyde, at afviklingsselskabets administra- tionsomkostninger øges og dermed statens tab via EPFR. Det forsinkede salg af CDR’s aktiver har ikke direkte følger for selskabets tab (ud over en forøgelse af CDR’s (16) Som nævnt i CDR’s beretning fra 1996, s. 35, forholder det sig s(cid:134)dan, at kapitalforhøjelserne i de omfattede datterselska- ber udgør et tilgodehavende p(cid:134) EPFR, der først vil forfalde i forbindelse med de p(cid:134)gældende datterselskabers opløsning el- ler salg af værdipapirer. (17) Kommissionen har indledt proceduren efter EF-traktatens ar- tikel 92, stk. 3, for to transaktioners vedkommende, nemlig kapitaltilførsel og salg af SDBO (EFT C 346 af 16. 11. 1996 og EFT C 207 af 8. 7. 1997) samt kapitaltilførsler og salg af Stardust Marine (EFT C 111 af 9. 4. 1998). L 221/54 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 98 driftsomkostninger, der regnskabsføres som tab), men vil derimod forlænge usikkerheden og øge EPFR’s nominelle transaktionsomkostninger i forbindelse med afviklingen. Erfaringen med den form for afvikling viser, at det er de d(cid:134)rligste aktiver, der bliver tilbage, og at det bliver stadig vanskeligere at afhænde dem. Endvidere kan udskilte selskaber opleve store tab, der overføres som tab for af- viklingsstrukturen uanset deres aktivværdi. P(cid:134) trods af to skrivelser til de franske myndigheder (af 1. december 1997 og 5. februar 1998) har Kommissionen ikke modtaget oplysninger om en eventuel tidsplan for statens kapitalindskud i EPFR, der giver anledning til at forvente en formindskelse af CL’s samlede l(cid:134)n til EPFR. Det skal ifølge en i den forbindelse understreges, at forfaldsplan baseret p(cid:134) forsigtige hypoteser, som CL har forelagt Kommissionens konsulentbank vil l(cid:134)nebeløbet fortsat ligge p(cid:134) omkring 100 mia. FRF indtil udløbet af l(cid:134)neperioden, dvs. indtil 2014. Transaktionsomkostningerne indg(cid:134)r ikke beregningen af CDR’s tab. De vil ligeledes skulle afholdes af EPFR og dermed i sidste instans over statens budget. EPFR’s trans- aktionsomkostninger i forbindelse med afviklingen vil stige i takt med forsinkelser i CDR’s tilbagebetalinger til EPFR. Hvis der bliver tale om transaktionsomkostninger for l(cid:134)net i hele l(cid:134)neperioden i overensstemmelse med den tidsplan, som CL har forelagt Kommissionens konsulent- bank (og hvis der ses bort fra yderligere hypoteser om EPFR’s l(cid:134)n), samt hvis der tages højde for den neutralise- ring af l(cid:134)net, som de franske myndigheder har planlagt, vil de nominelle transaktionsomkostninger (18) i hele mekanismens periode (1995-2014) n(cid:134) op p(cid:134) nominelt næsten 100 mia. FRF, hvoraf 78 mia. FRF fra 1. januar 1997. Disse nominelle omkostninger vil i sidste instans skulle dækkes over statens budget og af skatteyderne p(cid:134) samme m(cid:134)de som tabene i forbindelse med afviklingen. De ogs(cid:134) følsomme over for renteudviklingen; s(cid:134)ledes vil en stig- ning p(cid:134) 1 % i pengemarkedsrenten betyde en stigning p(cid:134) 13 mia. FRF nominelt. Denne nominelle følsomhed over for renteudviklingen ville have været gunstig for EPFR siden 1995 p(cid:134) grund af faldet i den korte rente, hvis CL’s l(cid:134)n ikke var blevet »neutraliseret« i 1995-1996. Denne følsomhed kan f(cid:134) den modsatte virkning, hvis renten g(cid:134)r op (medmindre l(cid:134)net neutraliseres). Usikkerheden om transaktionsomkostningerne kan delvis fjernes ved en beregning af nutidsværdien, der omfatter nutidsværdien af transaktionsomkostningerne og tabene (jf. nedenfor). transaktionsomkostninger nominelle er Det skal ligeledes nævnes, at transaktionsomkostningerne allerede er steget i forhold til de oprindelige skøn fra (18) Nedenst(cid:134)ende nominelle angivelser er ikke angivet i nu- tidsværdi. Med hensyn til en nutidsværdiberegning henvises til beregningen af statens skønnede omkostninger i forbindel- se med transaktionen. 1995 p(cid:134) grund af følgende to faktorer: for det første har CDR kun tilbagebetalt en lille del af EPFR’s indskud af ansvarlig l(cid:134)nekapital, hvilket betyder, at EPFR ikke har været i stand til at afdrage sit l(cid:134)n til CL s(cid:134) hurtigt som planlagt, og renterne er derfor blevet større end beregnet. For det andet har statens kapitalindskud i EPFR været utilstrækkelige, hvilket har resulteret i, at selskabet over for CL har akkumuleret renterestancer, der giver anled- ning til en frigivelse af de nominelle transaktionsomkost- ninger. Dvs. at EPFR ikke blot er ude at stand til at tilba- gebetale CL-l(cid:134)nets hovedstol i en række (cid:134)r, men selska- bets gæld vil tværtimod stige, hvis morarenterne, som det har været tilfældet i de to foreg(cid:134)ende (cid:134)r, akkumuleres p(cid:134) grund af statens forsinkede eller utilstrækkelige kapital- indskud. I EPFR’s beretning fra 1997 (19) sl(cid:134)s der alarm, og EPFR understreger, at hvis selskabet kun modtager tilba- gebetalinger af den indskudte ansvarlige l(cid:134)nekapital i CDR og betalinger fra staten, der udelukkende dækker morarenterne, vil selskabet være nødt til at stifte gæld for at betale renterne p(cid:134) CL-l(cid:134)net (fordi renterne ikke kapita- liseres med l(cid:134)neoptagelsen). Ifølge EPFR forholder det sig s(cid:134)dan, at l(cid:134)nemulighederne med henblik p(cid:134) rentebetaling, der ifølge lov af 28. november 1995 er begrænset til 50 mia. FRF, kan være helt opbrugt inden 2002-2004. EPFR konkluderer (20), at det under alle omstændigheder er ønskeligt at undg(cid:134) at finansiere uigenkaldelige tab ved en gældsætning, der kun vil forværre de definitive udgifter. staten ud over de »primære« Ovenst(cid:134)ende viser, at man kan forestille sig en meget alvorlig udvikling med hensyn til afviklingsomkostnin- gerne, ikke kun for CDR med tab p(cid:134) aktiver og risici uden for balancen, men ogs(cid:134) for EPFR ved en forøgelse af transaktionsomkostningerne. EPFR kalder i sin 1997- beretning denne virkning for »snebold«-virkningen, der kan betyde, at renter (renterne af CL’s l(cid:134)n til EPFR) ogs(cid:134) m(cid:134) betale renter af disse yderligere l(cid:134)n, der skal tjene til at betale renterne af det oprindelige l(cid:134)n. Hvis EPFR’s frygt bliver til virkelig- hed, og selskabet bliver nødt til at optage nye l(cid:134)n for at forrente og tilbagebetale CL’s l(cid:134)n, vil transaktionsomkost- ningerne for mekanismen som helhed p(cid:134) ny blive forø- gede, s(cid:134) længe statens rekapitalisering af EPFR er util- strækkelig, og især hvis EPFR skal optage l(cid:134)n til en mellemfristet eller lang rente (ca. 4,5-5,5 % primo 1998), der ligger meget over renten for EPFR’s l(cid:134)n til CL (85 % af pengemarkedsrenten, dvs. ca. 3 % primo 1998). Det kan eksempelvis nævnes, at hvis EPFR’s nye l(cid:134)n i 2003 udgør 50 mia. FRF, vil de (cid:134)rlige transaktionsomkostninger i forbindelse med afviklingen stige fra 2,9 mia. FRF (den p(cid:134) nuværende tidspunkt p(cid:134)regnelige forrentning og tilba- gebetaling af CL’s l(cid:134)n uden neutralisering) til mellem 4,4 og 5,5 mia. FRF afhængig af, om EPFR foretager en kort eller langfristet refinansiering. (19) Side 27 i EPFR’s beretning for 1997. (20) Side 29 i ovennævnte beretning. 8. 8. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 221/55 ikke var nævnt Efter beslutningen om at foretage en overførsel til EPFR af CDR’s kapitalinteresse i holdingselskabet Artemis, der oprindelig blev udskilt i CDR, er det endvidere statens hensigt at lade EPFR bære transaktionsomkostningerne, i den plan, der blev forelagt hvilket Kommissionen i 1995. Det følger heraf, at der kan blive tale om en manko eller tab i forbindelse med afhændel- sen. Logisk vil et s(cid:134)dant regnskabsmæssigt tab for EPFR ikke længere skulle bæres af CDR, hvis skønnede tab vil blive lettet med samme beløb som hensættelserne vedrø- rende Artemis, s(cid:134)ledes at overførslen ikke vil f(cid:134) følger for afviklingen som helhed. De franske myndigheder havde i øvrigt i den plan, der blev forelagt i juli 1997, ladet forst(cid:134), at de eventuelt ville indskyde ny kapital i CL, uden at de dog havde angivet nogen beløbsstørrelse. Kommissionen ville i givet fald have medtaget en s(cid:134)dan kapitaltilførsel ved beregningen af det samlede støttebeløb. Der blev imidlertid ikke fore- taget en s(cid:134)dan kapitaltilførsel. I beslutning 95/547/EF blev et vist antal elementer fratrukket i støttebeløbet. Transaktionsomkostningerne i forbindelse med nulkuponobligationen blev fratrukket og vil ikke kunne fratrækkes i den nye beregning af støtte til CL, da den franske økonomi-, finans- og industriminister i en skrivelse af 31. marts 1998 til kommissær Karel van Miert klart understregede, at man ville ophæve denne forpligtelse til finansiering af en nulkuponobligation. Det betyder, at den skønnede støtte til CL vil stige med 7,8 mia. FRF i forhold til planen fra 1995, da banken fritages for denne forpligtelse. Nutidsværdien af indtægterne fra overskudsklausulen blev ligeledes fratrukket samt restvær- dien af CL (efter at klausulen var fratrukket). I skrivelser af henholdsvis 31. marts og 3. maj 1997 til kommissær Karel van Miert forpligtede den franske økonomi-, finans- og industriminister sig formelt til at privatisere CL inden udgangen af 1999 og til at fjerne overskudsklausulen. P(cid:134) baggrund af disse forpligtelser og den nært forest(cid:134)ende frist herfor mener Kommissionen, at man bør fratrække statens kapital i banken (ca. 82 %) fra bruttostøtten, og ikke — som man gjorde i 1995 — værdien af overskuds- klausulen og CL’s restværdi. I modsætning til Kommissionen, der i 1995 havde regnet med en potentiel støtte til CL p(cid:134) 45 mia. FRF, mente de franske myndigheder p(cid:134) det tidspunkt, at redningsak- tionen ville blive selvfinansierende i kraft af indtægterne fra overskudsklausulen, privatiseringen af CL og kapitali- seringen af renterne fra den oprindelig planlagte nulkupo- nobligation, s(cid:134)ledes at det budgetmæssige nettoresultat for statens transaktion ville blive neutralt, og skatteyderne ikke ville skulle bære omkostningerne. EPFR konkluderer i sin beretning fra 1. juli 1997 til den franske økonomi-, af de allerede konstaterede finans- og industriminister og til parlamentet (21), at p(cid:134) grund og udviklingen i tabsprognoserne er det illusorisk at forestille sig at opn(cid:134) den finansielle balance, man oprindelig havde p(cid:134)regnet for hele perioden. De franske myndigheder og Kommissionen er dog uenig med hensyn til arten af og skønnet over det støttebeløb, nærværende beslutning vedrører. resultater Kommissionen fandt det bl. a. hensigtsmæssigt at inklu- dere samtlige CDR’s tab i støtten til CL, men p(cid:134) møder med Kommissionen og i to skrivelser af henholdsvis 25. november 1997 og 3. april 1998 til Kommissionen afviste de franske myndigheder en s(cid:134)dan samlet indregning med den begrundelse, at siden de udskilte aktiver var blevet overført til afviklingsstrukturen, havde CL — der ikke er repræsenteret i nogle af CDR’s organer — i overensstem- melse med beslutning 95/547/EF mistet enhver indfly- delse p(cid:134) administrationen og beslutninger om afhændelse og likvidation af disse aktiver. Endvidere er de regnskabs- regler, der gælder for de aktiver, der udskilles i afviklings- strukturen, forskellige fra dem, der gjaldt da disse aktiver bidrog til bankens drift. De regler, der gælder i tilfælde af fortsat drift bortfalder delvis, hvilket har medført en frem- skyndet afskrivning af forskellen mellem aktivernes værdi p(cid:134) købstidspunktet og værdien p(cid:134) opgørelsestidspunktet, hvorved CDR’s tab øges. Ifølge de franske myndigheder kunne stigningen i de skønnede tab i forbindelse med afviklingen p(cid:134) omkring 40 mia. FRF (fra 60 mia. FRF dækket af hensættelser i 1995 til skønnet 100,2 mia. FRF pr. 31. december 1996) derfor ikke henføres til CL. Det vil sige, at den støtte til CL, der indg(cid:134)r i den samlede beregning skulle begrænse sig til de tab, der oprindelig blev overført til afviklingsstrukturen. De franske myndig- heder foresl(cid:134)r imidlertid i en skrivelse af 3. april 1998 en anden metode, der g(cid:134)r ud p(cid:134) at inddrage CDR’s faktiske tab pr. 1. januar 1997, dvs. 64,3 mia. FRF, beregne nutid- sværdien heraf, inklusive transaktionsomkostninger, til en langfristet rentesats, hvorved de kommer frem til et beløb p(cid:134) 59 mia. FRF, dvs. et beløb, der stort set svarer til det beløb, der fremkommer ved den første metode. Kommissionen er ikke enig i de franske myndigheders argumentation. Form(cid:134)let med hele afviklingsstrukturen har siden 1995 været at f(cid:134) en redningsplan for CL, uden hvilken banken m(cid:134)tte være tr(cid:134)dt i likvidation. Hvis det var tilstrækkeligt at oprette en afviklingsstruktur for at fjerne alle d(cid:134)rlige aktiver fra virksomheden og undg(cid:134), at tabene inden for nævnte struktur alle eller en del af henføres til den støttede virksomhed, kunne de forpligtel- ser, der følger af traktatens artikel 92, omg(cid:134)s af medlems- staterne, der kunne oprette s(cid:134)danne finansielle strukturer for at unddrage sig traktatens bestemmelser. I dette tilfælde er grunden til tabene i forbindelse med afvi- klingen — bortset eventuelt fra særlige tilfælde — at, CL (21) Side 29 i EPFR’s beretning for 1997. L 221/56 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 98 i 1995 overførte dubiøse aktiver til CDR, der er et 100 % ejet datterselskab af CL (selv om selskabet ikke indg(cid:134)r i det konsoliderede regnskab, da selskabets tab henføres til EPFR og ikke til moderselskabet). Omkostningerne i forbindelse med oprettelsen af afviklingsstrukturen, der omfatter de forskelle, som de franske myndigheder har nævnt (overgangen fra et driftsperspektiv til et likvidation- sperspektiv), er ifølge Kommissionen en af denne transak- tions særlige omkostninger til fordel for banken, der m(cid:134) opfattes som en slags »badwill« knyttet til oprettelsen af afviklingsstrukturen. Kommissionen vil kun kunne konkludere, at afviklingen ikke skal henføres til CL, der nyder godt af afviklingen, hvis det fastsl(cid:134)s, at CDR ikke har foretaget en fornuftig forvaltning med henblik p(cid:134) at f(cid:134) afhændet de udskilte aktiver til den bedste pris eller f(cid:134) dem likvideret med behørig hensyntagen til de finansielle følger af disse beslutninger. Da de franske myndigheder ikke har anført argumenter i s(cid:134) henseende er Kommis- til at sionen p(cid:134) nuværende tidspunkt betragte alle tab i forbindelse med afviklingen som støtte til CL. foreløbig nødt i Det skal understreges, at muligheden for en stigning i støttebeløbet i forbindelse med disse afviklingsomkost- ninger forhold til det oprindeligt godkendte beløb udtrykkeligt blev nævnt i beslutning 95/547/EF, hvor det i artikel 2, litra c), anføres, at hvis der sker en stigning i tager Kommissionen værdien af de omkostningerne, modydelser, der er nævnt i beslutningen, op til revision. Kommissionen bemærker, at de franske myndigheder ikke har bestridt denne bestemmelse i beslutning 95/547/ EF, og at de derfor ikke er berettigede til nu at anlægge et andet ræsonnement. Kommissionen bemærker ligeledes, at den »mekanisme«, som beslutning 95/547/EF omhand- ler, klart er hele CL’s afviklingsmekanisme, og at den ikke kan fortolkes indskrænkende som blot en del heraf, s(cid:134)ledes som det ville følge af de franske myndigheders forslag om at tage hensyn til forøgelsen af transaktion- somkostninger i forbindelse med »neutraliseringen« af l(cid:134)net, idet der ses bort fra stigningen i samtlige øvrige transaktionsomkostninger og afviklingstab. Det følger af ovenst(cid:134)ende, at Kommissionen bør tage hensyn til de samlede tab, b(cid:134)de CDR’s tab og de yderli- gere tab, der efterh(cid:134)nden m(cid:134)tte opst(cid:134) i EPFR i forbindelse med afviklingen, væsentligst i form af en forøgelse af transaktionsomkostningerne. Alle de ovenst(cid:134)ende ele- menter og den betydelige usikkerhed, der hersker om størrelsen af de samlede omkostninger i forbindelse med statens redningsaktion, betyder, at Kommissionen anlæg- ger et meget bredt skøn for statens støtte, s(cid:134)ledes at Kommissionen til de p(cid:134) nuværende tidspunkt sandsynlige omkostninger (laveste skøn) lægger de omkostninger, der kan opst(cid:134) i betragtning af usikkerheden i forbindelse med afviklingens forløb. 7. 2. Skønsmæssigt for omkostningerne i forbindelse med foranstaltningerne til fordel for Cr(cid:130)dit Lyonnais interval Den mekanisme, som de franske myndigheder har indført, g(cid:134)r ud p(cid:134) at finansiere transaktionens budgetmæs- sige omkostninger over en lang periode — eventuelt helt frem til 2014 — ved et l(cid:134)n (fra EPFR til CL) til en rente omkring den korte pengemarkedsrente, der eventuelt kan suppleres med store l(cid:134)neoptagelser p(cid:134) markedet for EPFR’s vedkommende for at dække de (cid:134)rlige ydelser p(cid:134) CL-l(cid:134)net, hvis statens kapitaltilførsler ikke dækker de umiddelbare likviditetsbehov. Da de franske myndigheder ikke har villet foregribe de for den fremtidige budgetmæs- sige afgørelse, er mekanismen meget fleksibel hvad ang(cid:134)r transaktionsom- de budgetmæssige tilbagebetalinger af kostningerne. For at forenkle denne mekanisme og bereg- ningen af de dermed forbundne omkostninger kan man, under forudsætning af at udskillelsen af aktiver i CDR er afsluttet, g(cid:134) ud fra, at staten hvert (cid:134)r kan vælge mellem at betale et beløb over budgettet til fuld udligning til EPFR, s(cid:134)ledes at sidstnævnte umiddelbart kan tilbagebetale udest(cid:134)endet p(cid:134) CL-l(cid:134)net eller fortsat lade l(cid:134)net løbe til en kortfristet rentesats, s(cid:134)ledes som fastsat i 1995. Hvis CDR’s tilbagebetalinger ikke er tilstrækkelige til at dække de (cid:134)rlige renteydelser p(cid:134) CL’s l(cid:134)n, vil staten princi- pielt skulle tilføre EPFR kapital for at sikre selskabets likviditet og p(cid:134) den m(cid:134)de undg(cid:134), at EPFR ikke kommer bagud med tilbagebetalingen. Hvis staten derimod — som det var tilfældet i 1995 og 1996 — ikke foretager en s(cid:134)dan mindstefinansiering af EPFR, vil selskabet være nødt til optage store l(cid:134)n p(cid:134) kapitalmarkedet, som det er anført i ovennævnte EPFR’s beretning for 1996. I øvrigt er behovet for fremtidige kapitaltilførsler til i EPFR via stats- budgettet steget betragteligt siden opgivelsen af nulkupo- nobligationen, som EPFR skulle have tegnet ved et træk p(cid:134) 10 mia. FRF p(cid:134) CL-l(cid:134)net. forbindelse med l(cid:134)net S(cid:134)danne betalinger vil ske i en nær eller fjern fremtid afhængig af, hvilke valg staten træffer med hensyn til kapitaltilførsler til EPFR; dette indebærer, at de nominelle transaktionsomkostninger til i EPFR eller CDR’s tab skal tilbagediskonteres for p(cid:134) tids- punktet for registreringen af de enkelte betalinger at kunne tage højde for værdien pr. 31. december 1997 i overensstemmelse med nærværende beslutning. Hvis staten havde finansieret afviklingsmekanismen ved et langfristet l(cid:134)n, f. eks. i form af 10-15 (cid:134)rige statsobligatio- ner, skulle man have beregnet nutidsværdien af de fremti- dige tilbagebetalinger af l(cid:134)net samt det nominelle beløb for det ansl(cid:134)ede samlede tab for CDR med en langfristet rentesats. Da den omhandlede mekanisme er konstrueret s(cid:134)ledes, at afviklingen skal finansieres med en kortfristet rentesats omkring pengemarkedsrenten, indebærer dette, at den tilbagediskonteringssats, Kommissionen anvender for tabene i forbindelse med afviklingen og de dermed 8. 8. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 221/57 forbundne transaktionsomkostninger, bliver en kortfristet skal bemærkes, at n(cid:134)r Kommissionen rentesats. Det anvender en kortfristet tilbagediskonteringssats for de fremtidige betalinger, bliver vurderingen af transaktion- somkostningerne stort set uafhængig af renteudviklingen, s(cid:134)ledes at Kommissionen i sit skønsmæssige interval ikke tager højde for hypoteser vedrørende udviklingen i den korte rente, og s(cid:134)ledes at beregningen af de samlede omkostninger for transaktionen giver samme beløb for 1997 og 2014. Et scenarie for renterisikofølsomheden, der er nødvendigt for at vurdere de nominelle omkostninger, forekommer derfor ikke p(cid:134)krævet under de foreliggende hypoteser med hensyn til vurdering af nutidsværdien af forbindelse med afviklingstransak- omkostningerne tionen (22) (p(cid:134) trods af de elementer, der er nævnt ovenfor i om »neutraliseringsomkostningernes« følsomhed overfor de satser der ligger til grund for bereg- ningen). Tabel 15 viser nutidsværdien af omkostningerne pr. 31. december 1997 s(cid:134)ledes som den ville følge af forpligtelsen til pr. 31. december 1997 at udligne tabene i forbindelse med transaktionen ved p(cid:134) budgettet at afsætte et beløb til fuld udligning. afsnit 6. 1, i P(cid:134) dette grundlag vil man uden at tage højde for eventu- elle fradrag kunne beregne bruttostøtten til CL (i faste priser pr. 31. december 1997) under hensyntagen til CDR’s tab, transaktionsomkostningerne, neutraliseringen af l(cid:134)net til EPFR og statens kapitaltilførsel i 1994 (der allerede indg(cid:134)r i det støttebeløb p(cid:134) 45 mia. FRF, der blev godkendt i 1995). Denne metode fører til de samme resultater som dem, man ville f(cid:134) ved at beregne nutid- sværdien af statens samlede kapitaltilførsler til CL og EPFR — med hensyn til hvilke det af ovennævnte grunde hverken var muligt at f(cid:134) oplyst størrelsen eller den fremti- dige tidsplan — og hvorfra EPFR’s skal fratrækkes (i tilfælde af en overdragelse af overskudsklau- sulen vil det væsentligst dreje sig om indtægterne fra CL’s privatisering, der vil tilfalde EPFR). indtægter Usikkerheden med hensyn til størrelsen af CDR’s tab er det første usikkerhedsmoment i forbindelse med vurde- ringen af støtten. CDR skønnede tabet til at udgøre 100,2 mia. FRF pr. 31. december 1996. Kommissionen har ingen beregning af nutidsværdien af dette skøn pr. 31. december 1997 og m(cid:134) tage udgangspunkt i dette tal pr. ultimo 1996 og lade det indg(cid:134) i det laveste støtteskøn. Som nævnt ovenfor bæres CDR’s tab af EFPR i kraft af den ansvarlige l(cid:134)nekapital, EFPR har indskudt i CDR, idet CDR ikke tilbagebetaler EFPR de tab, CDR lider. EPFR’s garanti for CDR overstiger imidlertid den ansvar- lige l(cid:134)nekapital p(cid:134) 145 mia. FRF (inklusive den yderligere tranche p(cid:134) 10 mia. FRF, som CDR alligevel ikke har truk- ket, men som er konverteret for CDR’s eksterne l(cid:134)n p(cid:134) 10 mia. FRF), og som bl. a. dækker alle elementer uden for balancen, herunder retslige risici i forbindelse med de mange retssager vedrørende de udskilte aktiver. Det vil sige, at den endelige vurdering af CDR’s tab er særdeles usikker. til en EPFR-garanti Kommissionen skal i beregningen af støtten til CL tage højde for en eventuel uventet stigning i CDR’s tab i forhold til de skønnede 100,2 mia. FRF pr. 31. december 1996. Selv om restrisikoen falder i takt med gennemfø- relsen af afhændelsesprogrammet, og for at tage højde for yderligere tab, der m(cid:134)tte opst(cid:134), jf. det ovenfor anførte, er det p(cid:134) nuværende tidspunkt klogt at betragte risikoen i relation til hele den ansvarlige l(cid:134)nekapital som bereg- for det høje skøn over CDR’s tab. I ningsgrundlaget betragtning af de franske myndigheders hidtidige fejlskøn og for at bevare en tilstrækkelig fejlmargen mener Kommissionen derfor, at beregningen af den samlede støtte i forbindelse med CDR’s potentielle tab bør baseres p(cid:134) intervallet p(cid:134) 100,2-145 mia. FRF. De nedenfor nævnte transaktionsomkostninger er angivet med nutidsværdi pr. 31. december 1997. For at lette EPFR’s likviditetsstyring er det endvidere hensigten, at selskabet fra den 1. januar 1998 skal have mulighed for at optage et yderligere l(cid:134)n p(cid:134) 10 mia. FRF hos CL. De øgede tab i forbindelse med afviklingen gør statens kapitaltil- førsler til EPFR mere hastende, s(cid:134)ledes at CL-l(cid:134)net kan tilbagebetales. Da staten ikke har givet præcise oplys- ninger om fremtidige kapitaltilførsler, og da EPFR er i likviditetsvanskeligheder, s(cid:134)ledes at selskabet er kommet bagud med rentebetalingen og har m(cid:134)ttet betale mora- renter til CL, vil man normalt skulle regne med det høje skøn, hvis EPFR fra 1998 optager yderligere et l(cid:134)n p(cid:134) 10 mia. FRF hos CL, om hvilket der findes en aftaleprotokol indg(cid:134)et mellem CL og EPFR. Under den pessimistiske hypotese, som EPFR nævner i sin 1997-beretning vil i EPFR’s samlede nye l(cid:134)n optaget p(cid:134) kapitalmarkedet 2003 kunne n(cid:134) op omkring det lovbestemte loft p(cid:134) 50 mia. FRF (EPFR nævner en mulig tidshorisont omkring 2002-2004), hvis staten ikke indskyder den nødvendige kapital. Der skal mindes om, at ifølge lov af 28. november 1995 om oprettelse af EPFR (23) kan dette selskab optage l(cid:134)n inden for en grænse p(cid:134) 50 mia. FRF for at betale renterne af det l(cid:134)n, som Cr(cid:130)dit Lyonnais har ydet det (artikel 3). (22) Som nævnt ovenfor er CL derimod følsom over for risikoen for et rentefald, der eventuelt vil medføre stigende transak- tionsomkostninger for l(cid:134)net. (23) Jf. den franske lovtidende af 30. november 1995, lov 95-1251 af 28. november om statens rolle i forbindelse med genopret- ningsplanerne for Cr(cid:130)dit Lyonnais og Comptoir des entrepre- neurs, artikel. 3. L 221/58 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 98 Da de franske myndigheders har forpligtet sig til at priva- tisere CL i 1999, har Kommissionen imidlertid ikke taget højde for en eventuel omkostningsoverskridelse i sit skøn over den yderligere støtte til CL; hvis CL rent faktisk privatiseres i 1999, vil provenuet af salget af statens kapital umiddelbart kunne tilfalde EPFR, der dermed vil f(cid:134) en betydelig likviditetsforbedring og s(cid:134)ledes kunne undg(cid:134) yderligere gældssætning, og selskabet vil endda kunne nedbringe CL-l(cid:134)net ved en tilbagebetaling af hovedstolen. Hvis staten beholder 10 % af kapitalen og sælger 72 % af bankens kapital (staten ejer ca. 82 %) betyder det, at EPFR i 1999, n(cid:134)r privatisingen gennemfø- res, vil f(cid:134) en kapitaltilførsel p(cid:134) ca. 25 mia. FRF (24). Det vil imidlertid ikke være tilstrækkeligt til varigt at sikre tilba- gebetalingen af CL-l(cid:134)net, og det er derfor vigtigt, at staten fortsat regelmæssigt tilfører EPFR kapital for at undg(cid:134) en virkeliggørelse af det scenarie, der skitseres i EPFR’s beretning. De franske myndigheder vil formodentlig i praksis fore- tage budgetallokeringer over en (cid:134)rrække dels for at sikre de (cid:134)rlige rentebetalinger p(cid:134) EPFR’s l(cid:134)n hos CL, men ogs(cid:134) for at sikre tilbagebetaling af l(cid:134)nets hovedstol for ikke i 2014 p(cid:134) (cid:130)n gang at skulle tilbagebetale hovedstolen og fordele byrden over adskillige regnskabs(cid:134)r (myndighe- derne kan imidlertid ikke forpligte sig p(cid:134) dette punkt uden at gribe ind i det franske parlaments beføjelser p(cid:134) budgetomr(cid:134)det). Hvis der regelmæssige og til EPFR for at dække tilstrækkelige kapitaltilførsler selskabets likviditetsbehov, s(cid:134)ledes at det ikke skal optage l(cid:134)n, vil beregningen af støttebeløbet ikke afhænge af den nøjagtig tidsplan for statens kapitalindsprøjtninger. Denne beregning er foretaget p(cid:134) dette grundlag. foretages Det skal understreges, at de to vurderingsscenarier i tabel 15 tager udgangspunkt i hypoteser, der nødvendigvis er forenklede; Kommissionen r(cid:134)der nemlig ikke over oplys- ninger, der gør det muligt at simulere en prognose for EPFR’s ressourceforbrug, hvilket er den eneste mulighed for præcist at vurdere transaktionens definitive omkost- ninger. Kommissionen mener dog, at nedenst(cid:134)ende meget brede skøn over afviklingsmekanismens omkost- ninger p(cid:134) nuværende tidspunkt giver det mest objektive billede af det interval, inden for hvilket statens samlede omkostninger i forbindelse med afviklingsmekanismen i sidste ende vil ligge. Tabel 15 Skønsmæssigt interval for støtten til Cr(cid:130)dit Lyonnais (Samlet planlagt støtte ifølge planen fra juli 1997, inklusive støtte godkendt i 1995-96) Støtte 1995 Yderligere støtte Larvt skøn 95-98 Samlet støtte (1) Lavt skøn 95-98 Yderligere støtte Højt skøn 95-98 Samlet støtte Højt skon 95-98 (mia. FRF) 1. Yderligere tab CDR Stigning fra 60 til 100-145 mia. FRF 2. Yderligere transaktionsomkostninger Fra 1995 til 1997 i forhold til 1995-planen 3. Ønsket neutralisering Nutidsværdi 1997-2014 4. Belastning p(cid:134) 15 % af pengemarkedsrenten for CL Nutidsværi 1997-2014 5. Provenu af klausulen 1 mia. FRF betalt i 1995-97 6. Udsving i værdisætningen af CL (2) Stigning p(cid:134) 4 mia. FRF 7. Nulkupon Værdi fratrukket støtten i 1995 40,2 4,6 20,3 –7,2 –1 –4 7,8 85 4,6 20,3 –7,2 –1 –4 7,8 Samlet nettostøtte 41 61 102 106 147 (24) P(cid:134) basis af en værdisætning af CL til ca. 35 mia. FRF. 8. 8. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 221/59 (mia. FRF) Bruttostøtte (ekskl. fradrag af værdien af statens kapital i CL) Støtte 1995 Yderligere støtte Larvt skøn 95-98 Samlet støtte (1) Lavt skøn 95-98 130 Yderligere støtte Højt skøn 95-98 Samlet støtte Højt skon 95-98 175 Støtte godkendt i 1995 Støtte godkendt i 1996 (nødhjælp) Samlet godkendt støtte 45 4 49 Yderligere støtte i forhold til den i 1995-96 godkendte støtte 53 lavt skøn 98 højt skøn Kilde: Europa-Kommissionen. (1) I denne beregning af den samlede støtte indg(cid:134)r den nutidsberegnede yderligere støtte pr. 31. december 1997 og støten i 1995 s(cid:134)ledes som vurderet af Kommissionen. Denne beregning, hvis hovedform(cid:134)l er at identificere yderligere ikke-godkendt støtte til CL, indg(cid:134)r ikke nutidsberegningen pr. 31. december 1997 af den skønnede støtte i 1995. En fuldstændig nutidsberegning af støtten vil give et lidt højere beløb (forskellen ville være p(cid:134) 3-4 mia. FRF), hvilket ikke p(cid:134)virker vurderingen af den yderligere støtte. (2) Det angivne tal p(cid:134) – 4 mia. FRF svarer til en forhøjelse fra 1995 til 1998 af værdien for CL, der er fratrukket støtten. P(cid:134) basis af disse to scenarier, der bygger p(cid:134) henholdsvis en lav og en høj hypotese, kan nutidsværdien af brutto- støtten (dvs. før fradrag af provenuet fra overskudsklau- sulen og privatiseringen) s(cid:134)ledes som den følger af planen fra 1. juli 1997 i forbindelse med afviklingsmekanismen (plus nutidsværdien af omkostningerne i forbindelse med kapitaltilførslen i 1994) vurderes til mellem 130 og 175 mia. FRF. I betragtning af den helt særlige afviklingsstruktur, hvor- efter provenuet fra privatiseringen af CL tilfalder EPFR, har Kommissionen fratrukket statens kapitalbesiddelser i CL fra bruttostøtten. Kommissionens konsulentbank vurderede ultimo 1997 CL’s værdi til at ligge p(cid:134) 34-35 mia. FRF p(cid:134) basis af planen fra juli 1997 og den oplysning CL gav sidst i 1997. Kommissionen har ogs(cid:134) f(cid:134)et kendskab til nyligere skøn udarbejdet af uafhængige kilder i april 1998, der ansl(cid:134)r bankens værdi betydeligt højere (omkring et gennemsnit p(cid:134) 46 mia. BRF). Flere af disse skøn er imidlertid udarbejdet ud fra et uændret konsolideringsomfang og p(cid:134) basis af hypotesen om en fuldstændig neutralisering af l(cid:134)net. Disse skøn blev udar- bejdet, før det blev besluttet at foretage yderligere aktivaf- hændelser som modydelse for den i denne beslutning omhandlede støtte. Ifølge den reviderede forretningsplan, som banken fremsendte til Kommissionen i begyndelsen af maj 1998, har disse afhændelser betydelige følger for bankens aktivitetsniveau og resultater, hvilket i 1999 vil betyde, at nettobankprovenuet falder med 7-10 mia. FRF og bruttodriftsresultatet med 3,3-6 mia. FRF (25) i forhold til prognoserne i planen fra juli 1997. Da en virksomheds værdi først og fremmest udgøres af nutidsværdien af dens »cash flows«, resulterer det i en betydelig korrektion af (25) Faldets størrelse afhænger af hypoteserne vedrørende »neutra- lisering« af l(cid:134)net i 1999, jf. nedenfor, afsnit 10. 4. bankens værdi. P(cid:134) nuværende tidspunkt og i betragtning af den seneste udvikling er der ikke taget fuldt ud hensyn til denne korrektion, hverken af markedet eller i de seneste vurderinger, der fra forskellig side er foretaget af banken. af p(cid:134) og en dette trods grundlag P(cid:134) høj usikkerhedsmargen m(cid:134) Kommissionen foreløbigt inden for rammerne af denne beslutning holde sig til den vurde- ring, der blev foretaget af dens konsulentbank ultimo 1997. Hvis der g(cid:134)s ud fra, at værdien af statens kapitalin- teresse i CL (82 %), dvs. ca. 28 mia. FRF, fuldt ud fradrages bruttostøttebeløbet, vil statens nettoomkost- ninger i forbindelse med støtten til CL falde til mellem 102-147 mia. FRF. Uanset hvor stort provenuet fra privati- seringen bliver, vil det yderligere støttebeløb under alle omstændigheder blive stort. Det øgede støtteinterval, som Kommissionen i sidste instans n(cid:134)r frem til, er udarbejdet p(cid:134) dette grundlag, og vil i betragtning af usikkerheden omkring afviklingsmeka- nismen og det nøjagtige provenu fra privatiseringen af CL ligge inden for et meget bredt interval, mellem 102-147 mia. FRF, hvilket stort set svarer til en fordobling eller tredobling af den støtte, der blev godkendt i 1995 og 1996. I en skrivelse til Kommissionen af 3. april 1998 fremlagde de franske myndigheder en anden beregning af støtten, der fører til et interval p(cid:134) 52,4 til 71,2 mia. FRF. Hvis man anvender en fejlmargen p(cid:134) 10 % af det høje skøn, hvilket Kommissionen gjorde i sin beslutning 95/547/EF, n(cid:134)r de frem til den konklusion, at den samlede støtte til CL kan sættes til højst 80 mia. FRF. L 221/60 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 98 i 1995), da lavere end de nominelle tab i 1997 (eller, alt efter metoden, transaktionsomkostningerne beregnes til den kortfristede sats (85 % af pengemar- kedsrenten), der er over to point lavere end den lang- fristede sats for beregning af nutidsværdien, som de franske myndigheder anvender. En s(cid:134)dan beregning af nutidsværdien ved hjælp af langfristede satser, som de franske myndigheders skøn er baseret p(cid:134), anvendt p(cid:134) en mekanisme over en s(cid:134) lang periode (1995-2014) vil p(cid:134) grund af tabenes og l(cid:134)nets størrelse f(cid:134) betydelige kvantitative følger og vil, dersom man g(cid:134)r ud fra at tabet realiseres i 2014, føre til, at nutidsværdien af tabene i forbindelse med afviklingen nedbringes med over 25 mia. FRF. Denne beregning forudsætter indi- rekte, at staten er i stand til at konvertere en ressource til 85 % af pengemarkedsrenten til en langfristet anvendelse med en rente p(cid:134) 5,7 %, hvilket med den nuværende rentesats vil sige en rentesats, der er 2,7 % højere. Hvis staten strukturelt set var udl(cid:134)ner, ville den kunne drage fordel af en konvertering af l(cid:134)n med kortfristede satser til l(cid:134)n med langfristede satser (men i s(cid:134) fald ville den nuværende afvikling ikke have været nødvendig med s(cid:134)danne vilk(cid:134)r). Strukturelt set er staten imidlertid l(cid:134)ner, og den kan derfor ikke drage fordel af konverteringsmulighederne i forbindelse med CL-l(cid:134)net, der fuldt ud er overført til CDR og kun har givet tab. Nulkuponobligationen, der oprindelig var forudset i 1995, var et forsøg p(cid:134) at drage fordel af en s(cid:134)dan mulighed for konvertering af kortfristede rente- satser til langfristede satser, der imidlertid tid ikke lykkedes, selv om det kun vedrørte et beløb p(cid:134) 10 mia. FRF, hvilket er langt under de omhandlede tab (og som endda skulle finansieres af CL og ikke af staten); Kommissionen kan derfor s(cid:134) meget desto mindre konkludere, at staten er i stand til at drage fordel af mulighederne for at konvertere renten p(cid:134) CL-l(cid:134)net til en kortfristet rente hvad ang(cid:134)r hele tabet (mindst 100 mia. FRF). Kommissionen er ikke enig i denne vurdering af følgende grunde: i i) Som nævnt ovenfor indregner de franske myndig- heder for det første ikke de samlede tab i forbindelse med afviklingen i støtten til CL men kun de tab, der blev vurderet forbindelse med overførslen af de aktiver og fordringer, der blev udskilt i CDR i 1995. Det betyder, at tabene bliver omkring 40 mia. FRF mindre end Kommissionens beregning af CDR’s tab ud fra det lave skøn over CDR’s tab. Kommissionen kan af ovenst(cid:134)ende grunde ikke acceptere, at kun en del af CDR’s tab indregnes, og det er dette element, der udgør den væsentligste forskel mellem de franske myndigheders og Kommissionens beregning. P(cid:134) møder ultimo 1997 med repræsentanter for CL og de franske myndigheder, bl. a. et møde den 28. november 1997, meddelte Kommissionen klart, at hele stig- ningen i CDR’s skulle indregnes som støtte til CL. Kommissionens repræ- sentanter gentog dette standpunkt over for de franske myndigheder p(cid:134) et møde i Bruxelles i maj 1998. tab p(cid:134) dette tidspunkt ii) Det andet stridspunkt vedrører inddragelse af risici i forbindelse med afviklingsstrukturen. Kommissionen finder det sandsynligt, at EPFR’s garanti til CDR (145 mia. FRF) i vid udstrækning vil komme til anvendelse ud over det skønnede tab p(cid:134) 100,2 mia. FRF, da CDR’s hidtidige tabseskalering kan fortsætte. Det betyder, at der i det høje støtteskøn bør tages højde teorien er for hele risikoen vedrørende l(cid:134)net risikoen endnu højere, da statsgarantien er ubegræn- set). I et s(cid:134)dant scenarie kan denne tabseskalering meget let blive ledsaget af yderligere transaktionsom- kostninger for EPFR, s(cid:134)ledes at selskabet eventuelt vil blive nødsaget til at optage l(cid:134)n p(cid:134) markedet, hvilket det ifølge loven har mulighed for. Dette andet vigtige stridspunkt betyder, at det høje skøn bliver 45 mia. FRF beregninger. end myndighedernes Kommissionen anvender en mere global metode end de franske myndigheder for at kunne identificere alle de tab, som EPFR kan lide i forbindelse med afviklin- gen. højere (i iii) For det tredje beregner de franske myndigheder nutid- sværdien af tabene og transaktionsomkostningerne (l(cid:134)nets basistransaktionsomkostninger og dets »neutra- lisering«) med en langfristet rente, nemlig renten for de 10-(cid:134)rige statsobligationer, dvs. ca. 5,7 %. Kommis- sionen er enig med de franske myndigheder i meto- den, der indebærer, at de samlede tab og transaktion- til nutidsværdi. Kommis- somkostninger beregnes sionen understreger dog, at den langfristede bereg- ningssats rent mekanisk fører til en nutidsværdi for i 2014, der er tab plus transaktionsomkostninger Hvis det var tilfældet, ville staten i 1997 kunne have foretaget en budgetallokering p(cid:134) flere titusinder milli- arder FRF til EPFR, som EPFR kunne have geninve- steret til en langfristet rentesats p(cid:134) 5,7 % indtil 2014 for at udnytte forskellen mellem den korte og den lange rente. Kommissionen er derfor ikke enig i en nutidsværdiberegning, der er baseret p(cid:134) en langfristet rentesats, der fører til lavere afviklingsomkostninger, der ikke svarer til realiteterne i forbindelse med den p(cid:134)gældende mekanisme. Kommissionen skal subsi- diært bemærke, at selv om staten kunne drage fordel vil der af fortsat være en renterisiko (risiko for, at den korte rente kommer p(cid:134) niveau med den lange rente, f. eks. i forbindelse med en overophedet konjunktur), som rentekonverteringsmuligheder, s(cid:134)danne 8. 8. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 221/61 Kommissionen for at sikre, at resultatet af dens vurde- ring var sammenligneligt m(cid:134)tte tage højde for i sin vurdering. i EPFR’s 1997-beretning. iv) For det fjerde har Kommissionen, som nævnt ovenfor, i sin tidligere beregning ikke taget højde for risikoen for en eskalering af transaktionsomkostningerne som anført I betragtning af s(cid:134)danne risici skal Kommissionens høje skøn øges med forrentningen af de l(cid:134)n, som EPFR m(cid:134)tte optage hos CL (tranche p(cid:134) yderligere 10 mia. FRF) og p(cid:134) markedet (lovbestemt tilladelse til at optage l(cid:134)n p(cid:134) 50 mia. FRF). P(cid:134) grund af disse divergerende opfattelser kan Kommis- sionen ikke godkende de franske myndigheders skøn over størrelsen af støtten til CL. 7. 3. Yderligere støtte til Cr(cid:130)dit Lyonnais i forhold til den støtte, Kommissionen godkendte i 1995 Det kan konkluderes, at den yderligere støtte til CL i forhold til den støtte, Kommissionen godkendte i sin beslutning 95/547/EF, omfatter: — de yderligere tab i CDR, som den franske stat har overtaget gennem EPFR’s indskud af ansvarlig l(cid:134)neka- pital i CDR — EPFR’s yderligere transaktionsomkostninger, herunder særlig »neutraliseringen« af CL’s l(cid:134)n til EPFR for 1995-2014 — ophævelse af den nulkuponforpligtelse, der var inde- holdt i forretningsplanen for 1995 og beslutning 95/ 547/EF, hvoraf indtægternes nutidsværdi var fratrukket den godkendte støtte. Kommissionen anfører i beslutning 95/547/EF, artikel 2, litra c), at »Hvis omkostningerne, der ansl(cid:134)s til 45 mia. FRF, overskrides, skal omfanget af reduktionen af Cr(cid:130)dit Lyonnais’ kommercielle virksomhed tages op til revision«, s(cid:134)ledes som godkendt af de franske myndigheder. Det følger af ovenst(cid:134)ende, at hvis der sker en overskridelse af det tilladte loft p(cid:134) 45 mia. FRF, skal der ifølge beslut- ningen foretages en ny undersøgelse for at vurdere, om den yderligere støtte er forenelig med fællesmarkedet. I forhold til den godkendte støtte i 1995 og 1996 er den yderligere støtte under alle omstændigheder betragtelig. P(cid:134) basis af et udvidet støtteinterval p(cid:134) 102 til 147 mia. FRF ifølge den foreg(cid:134)ende beregning, udgør den yderli- gere nominelle støtte alt efter de hypoteser, der lægges til grund, mellem 53 og 98 mia. FRF ud over det samlede beløb p(cid:134) 49 mia. FRF, som Kommissionen godkendte i 1995 og 1996. En stigning af en s(cid:134)dan størrelse, der fører til et hidtil uset støttebeløb i Fællesskabets historie, kan kun godkendes p(cid:134) basis af meget betydelige modydelser. 8. DE OFFENTLIGE FORANSTALTNINGERS KARAKTER AF STATSSTØTTE I overensstemmelse med princippet om den »private markedsøkonomiske investor« og i det omfang, hvor de omhandlede foranstaltninger p(cid:134)virker samhandelen og fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencen, anførte til Kommissionen i medlemsstaterne fra 1993, at kapitaltilførsler til offentlige virksomheder indeholder elementer af statsstøtte, n(cid:134)r en privat investor ikke under tilsvarende omstændigheder og under hensyn til den forventede forrentning af indskuddet ville have foretaget den p(cid:134)gældende kapitaltilførsel. sin (ovennævnte) meddelelse (26) Det bemærkes først og fremmest, at selve størrelsen af de finansielle midler, der er brugt til denne støtteaktion — som er de største midler, der nogensinde i Fællesskabets historie er ydet til en og samme virksomhed — betyder, at staten er den eneste, der har kunnet tilvejebringe s(cid:134)danne summer i kraft af sin praktisk taget ubegrænsede adgang til skattemæssig finansiering og l(cid:134)noptagelse p(cid:134) markedet. Ingen privat koncern i Europa og formentlig heller ikke i verden ville have haft en tilstrækkelig finan- siel kapacitet til at kunne tilvejebringe s(cid:134)danne summer. For det andet vil disse midler, som i alt beløber sig til (mindst) 130 mia. FRF i nutidsværdi, kun give en ubety- delig forrentning, der ikke st(cid:134)r i noget forhold til det indskud, der er ydet. Den eneste form for afkast, staten vil f(cid:134) af denne investering, vil være værdien af overskudsklau- sulen og indtægterne af privatiseringen af CL. Eftersom staten s(cid:134)ledes ikke f(cid:134)r tjent sin investering ind igen, er forrentningen af de offentlige midler, der er sat ind p(cid:134) at redde CL, helt negativ og kan under ingen omstændig- heder sammenlignes med det afkast, en privat investor ville forvente at f(cid:134) af en risikobetonet finansiel transak- tion, og som i 1995 ved vedtagelsen af beslutning 95/547/ EF blev ansl(cid:134)et til en (cid:134)rlig forrentning p(cid:134) 12 % af den investerede kapital. Princippet om den private markedsø- konomiske investor er s(cid:134)ledes ikke opfyldt, og det m(cid:134) derfor konkluderes, at de foranstaltninger, der er iværksat for at redde og omstrukturere banken, er statsstøtte. (26) EFT C 307 af 13. 11. 1993, s. 3. L 221/62 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 98 De franske myndigheder havde efter den første kapitaltil- førsel til CL i 1994 p(cid:134)ber(cid:134)bt sig en forpligtelse til at over- holde de lovmæssige krav til egenkapitalen, der blev indført ved R(cid:134)dets direktiv 89/647/EØF af 18. december 1989 om kreditinstitutters solvensnøgletal (27). Ved anmel- delsen af nødhjælpen i 1996 udtalte de desuden over for Kommissionen, at CL uden denne nødhjælp risikerede at blive ude af stand til at overholde det solvenskrav, der er fastsat i dette direktiv. Ligesom den allerede havde gjort det i beslutning 95/547/EF, skal Kommissionen i den henseende understrege, at den omstændighed, at der er indført et lovmæssigt krav til bankernes solvensgrad i et fællesskabsdirektiv, ikke kan bevirke, at en tilførsel af statslige midler eller enhver anden foranstaltning med tilsvarende virkning foretaget med henblik p(cid:134) overhol- delsen af dette direktiv ikke har karakter af statsstøtte, hvis en privat investor ikke under tilsvarende omstændig- heder ville have fundet, at en s(cid:134)dan investering gav ham forrentning. Fællesskabsdirektivet udsigt skal overholdes for at sikre at en bank, der f(cid:134)et tilført ny kapital, kan fortsætte driften og bevare sin tilladelse til at udøve bankvirksomhed. Direktivet er derimod p(cid:134) ingen m(cid:134)de til hinder for, at et kreditinstitut m(cid:134) træde i likvida- tion, hvis det viser sig, at en tilførsel af ny egenkapital ikke stemmer overens med det ovenfor nævnte princip om den private markedsøkonomiske investor og s(cid:134)ledes som en statsstøtte ydet med offentlige m(cid:134) betragtes interesse, forenelighed med den fælles midler, hvis ligesom det er tilfældet med enhver anden form for stats- støtte, m(cid:134) vurderes i lyset af traktatreglerne. Myndighe- derne kan s(cid:134)ledes ikke p(cid:134)ber(cid:134)be sig fællesskabsdirektivet om indførelse af et solvenskrav som begrundelse for at tilsidesætte reglerne i traktatens artikel 92. til en normal Der erindres desuden om, at Kommissionen i beslutning 95/547/EF havde draget den konklusion, at de omhand- lede foranstaltninger, som den p(cid:134) daværende tidspunkt anslog til at svare til et nettobeløb p(cid:134) 45 mia. FRF, var at betragte som statsstøtte, og at dette gjaldt s(cid:134)vel den første kapitalforhøjelse i maj 1994 som statens overtagelse af de to første afviklingstransaktioner. Nærværende beslutning drejer sig om forøgelsen af tabene og omkostningerne ved afviklingstransaktionerne (herunder »neutraliseringen« af CL’s l(cid:134)n til EPFR) og opgivelsen af den nulkuponobliga- tion, hvis beløb blev fratrukket i støtteberegningen i beslutning 95/547/EF, og karakteren af disse foranstalt- ninger er ikke anderledes end de foreg(cid:134)ende, men afspejler kun de øgede omkostninger herved. Nærværende beslutning drejer sig om forhøjelsen af det støttebeløb, som Kommissionen i sin foreg(cid:134)ende beslutning havde beregnet, og der er følgelig tale om statsstøtte p(cid:134) samme m(cid:134)de som den støtte, Kommissionen beregnede i 1995. Kommissionen har i særdeleshed hæftet sig ved bestem- melserne i artikel 52 i den franske banklov af 24. januar 1984, der giver den franske centralbankdirektør beføjelse (27) EFT L 336 af 3. 12. 1989, s. 14. aktionærsolidaritet til at »opfordre aktionærer og medejere af et pengeinstitut til at yde det den støtte, situationen m(cid:134)tte gøre p(cid:134)kræ- vet«. Kommissionen m(cid:134) konstatere, at private aktionærer i kriseramte pengeinstitutter i flere tilfælde af nyere dato — ogs(cid:134) selv om der har været tale om langt mindre beløb end i den her omhandlede sag — har nægtet at efter- komme centralbankdirektørens opfordring til at foretage et nyt kapitalindskud (28). Kommissionen finder, at denne ikke har bindende opfordring til karakter, og at det er helt legitimt, at aktionærerne under- søger, om det er opportunt at indskyde ny kapital ud fra, hvilke udsigter til forrentning enhver ny kapitaltilførsel eller enhver anden tilsvarende foranstaltning vil have, p(cid:134) grundlag af en plan for genopretning af det p(cid:134)gældende pengeinstitut og i overensstemmelse med det ovenfor nævnte princip om den private, markedsøkonomiske investor. Det er i øvrigt ogs(cid:134) den fortolkning, Cour d’Appel i Paris anlagde i sin dom af 13. januar 1998 (29), hvor den statuerede, at artikel 52 ikke kunne fortolkes som en bindende bestemmelse. Den statslige aktionær vil derfor ikke med hjemmel i den franske banklovs artikel 52 kunne p(cid:134)ber(cid:134)be sig, at dens redningsaktion var p(cid:134)krævet i henhold til fransk banklovgivning uanset trak- tatreglerne. Overholdelsen af markedsdisciplinen, der indebærer, at strukturelt urentable kreditinstitutter kan straffes og even- tuelt fortrænges fra markedet og likvideres, er en af de grundlæggende forudsætninger for, at de økonomiske aktører kan have tillid til markedet. At holde urentable kreditinstitutter kunstigt i live skaber derimod betragtelige konkurrencefordrejninger, skader tilliden og vil i sidste instans svække resten af banksystemet. Samtidig skaber det alvorlige fordrejninger ressourceallokeringen og i dermed forstyrrelser i økonomien som helhed. Kommis- sionen er p(cid:134) det punkt enig med det franske banktilsyn, Commission Bancaire, i det synspunkt, det gav udtryk for i sin 1995-beretning, nemlig at en »velordnet reorganise- ring af det franske banksystem indebærer, at nogle pengeinstitutter — der er virksomheder ligesom alle andre og derfor heller ikke bør friholdes for markeds- sanktioner, — kan forsvinde« (30). At nogle banker m(cid:134) lukke, bør ikke i sig selv tages som et udtryk for, at de eksisterende tilsynsstrukturer ikke fungerer efter hensig- ten, men derimod som et tegn p(cid:134), at markedskræfterne fungerer, og at bankerne er underlagt deres spil ligesom alle andre virksomheder. Kommissionen bemærker i forbindelse hermed, at der ikke er nogen modsætning mellem konkurrencepolitiske m(cid:134)l og m(cid:134)lene for banktil- syn, eftersom de begge har et fælles overordnet m(cid:134)l, nemlig udviklingen af en konkurrencedygtig og sund (28) I andre tilfælde har private investorer, der har fulgt de penge- politiske myndigheders opfordring, sørget for at sikre sig mod retslige risici, men har ikke handlet p(cid:134) grundlag af udsigter til en tilfredsstillende forrentning af deres indskud. (29) Compagnie du BTP-sagen. (30) Commission Bancaire, 1995-beretning, s. 13. 8. 8. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 221/63 banksektor. Dette indebærer, at banktilsynsmyndighe- derne m(cid:134) tage højde for muligheden for, at ikke konkur- rencedygtige banker forsvinder fra markedet. te CL’s afviklingstransaktioner er større end de omkost- ninger, staten ville have haft, hvis man havde valgt en anden salgs- eller likvidationsløsning. Under alle omstæn- digheder ville omkostningerne dog være blevet mindre, hvis staten var tr(cid:134)dt til, før krisen brød ud. Ved anmeldelsen af de foreløbige nødhjælpsforanstalt- ninger i september 1996 anførte repræsentanterne for de franske myndigheder p(cid:134) møder med Kommissionen, at hvis CL blev insolvent, kunne det udløse en krise, der kunne brede sig til hele finanssektoren og økonomien i sin helhed alt afhængigt af, hvilke ledsageforanstaltninger i forbindelse med likvidationen af banken den franske regering m(cid:134)tte træffe. Kommissionen var p(cid:134) daværende tidspunkt ikke i stand til at udelukke risikoen for CL’s insolvens p(cid:134) kort sigt og derfor heller ikke i stand til at udelukke risikoen for, at krisen vil brede sig fra CL til hele finanssektoren. Kommissionen bestrider ikke, at der muligvis best(cid:134)r en s(cid:134)dan risiko, som den tog hensyn til, da den godkendte den nødhjælp, den fik anmeldt dengang, i afventning af en tilbundsg(cid:134)ende undersøgelse af hele sagen, herunder en ny omstruktureringsplan i overensstemmelse med Kommissionens rammebestem- melser for støtte til redning og omstrukturering. Kommis- sionen bemærker imidlertid, at staten ikke til stadighed kan p(cid:134)ber(cid:134)be sig risikoen for en s(cid:134)dan krise for at unddrage sig følgerne af traktatens artikel 92. størrelsesorden, Som anført i beslutning 95/547/EF, finder Kommissio- nen, at de tab af hidtil uhørt som redningen af CL har for(cid:134)rsaget, for en stor dels vedkom- mende beror p(cid:134) den statslige aktionærs utilstrækkelige kontrol med virksomheden og den forsinkelse, hvormed de første vigtige omstruktureringsforanstaltninger blev iværksat. Disse omkostninger er udtryk for en adfærd, som en fornuftig aktionær ikke ville have udvist, og de er et udslag af en alvorlig mangel p(cid:134) kontrol med banken, der har ført til adskillige fejlgreb præget af uansvarlige beslutninger truffet af bankens tidligere ledere, manglen- de gennemsigtighed i driften og regnskaberne og en beslutningsproces, der ikke omfatter den risikoevaluering, som normalt udgør kernen i beslutningsprocessen i en bank. Den mangelfulde interne og eksterne kontrol med banken giver sammen med bankens forcerede ekspan- sionsstrategi i slutningen af 1980’erne og begyndelsen af 1990’erne forklaringen p(cid:134) det enest(cid:134)ende omfang af den finansielle katastrofe, der har ramt CL. Kommissionen understreger, at denne mangel p(cid:134) kontrol med virksom- heden blev forstærket af sammenblandingen mellem statens roller som aktionær, erhvervsdrivende, tilsynsmyn- dighed og reguleringsmyndighed, som bevirkede, at staten lod situationen udvikle sig til en krise af hidtil uset omfang i strid med sine aktionærinteresser. retspraksis virksomheden, fra 1985 (32), burde i Kommissionen har især hæftet sig ved de eksempler, der kendes fra franske domstoles retspraksis i tidligere sager, hvor statens hæftelse for gælden efter likvidationen blev udvidet til at omfatte mere end den kapital, den havde indskudt i virksomheden. Kommissionen og EF-Dom- stolen har allerede tidligere i tilsvarende sager (31) afvist, at den statslige aktionærs hæftelse for likvidationsgælden skulle kunne udvides ud over, hvad der svarer til statens kapitalindskud i eftersom en s(cid:134)dan udstrækning af statens hæftelse ville føre til en sammen- blanding af statens rolle som aktionær og som tilsyns- myndighed. Domstolens fratager p(cid:134) ingen m(cid:134)de s(cid:134)danne transaktioner deres karakter af statsstøtte, for staten, som var vidende om denne retspraksis p(cid:134) grundlag af den franske lov om sanering og likvidation af sin egenskab af virksomheder aktionær længe inden de her omhandlede foranstaltninger have truffet dispositioner til at forstærke risikostyringen i bankens ekspansionsperiode og derefter til at omstruktu- rere eller likvidere den, da krisen brød ud. I det konkrete tilfælde har som en fornuftig aktionær eller en fornuftig investor i en marked- søkonomi, i overensstemmelse med det ovenfor beskrevne princip. Uafhængigt heraf finder Kommissionen desuden, at de franske myndigheder ikke har ført bevis — som krævet i 1985-loven — for, at staten som aktionær kunne sidestilles med en retlig eller faktisk leder af virksomhe- den. Retlige eller faktiske ledere hæfter for virksomhedens likvidationsgæld, s(cid:134)fremt der er beg(cid:134)et ledelsesfejl, og denne hæftelse udstrækker sig til disse fejls finansielle følger. Endelig bemærker Kommissionen, at selv om der var blevet ført bevis herfor, ville den franske stat ikke p(cid:134) det grundlag kunne unddrage sig sine forpligtelser i henhold til traktatens artikel 92, uden at det ville være i strid med det grundlæggende retsprincip om, at man ikke kan støtte sin argumentation p(cid:134) egne fejl. staten s(cid:134)ledes hverken handlet Det betyder, at selv om en likvidation af CL ville have resulteret i langt større direkte eller indirekte omkost- ninger end de foranstaltninger, de franske myndigheder har truffet, ville det kunne tilskrives statens forsømmelser som aktionær i en (cid:134)rrække og derfor ikke kunne gøres gældende til støtte for p(cid:134)standen om, at de omhandlede Som anført i beslutning 95/547/EF, er Kommissionen ikke i besiddelse af talmateriale, der kan godtgøre, at de samlede omkostninger ved kapitaltilførslen i 1994 og de forventede omkostninger ved at lade statsbudgettet bekos- (31) Bl. a. Kommissionens beslutning 94/1073/EF, Bull, EFT L 386 af 31. 12. 1994, s. 5, og EF-Domstolens dom af 14. sep- tember 1994 i de forenede sager C 278/92, 279/92 og 280/92, Hytasa, Sml. 1994, s. I-4103, præmis 22. (32) Lov af 25. januar 1985 om sanering og likvidation af virksom- heder, artikel 179 og 180, Journal Officiel af 26. januar 1985. L 221/64 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 98 foranstaltninger ikke udgør statsstøtte. Det følger af alle disse elementer, at de her omhandlede rednings- og omstruktureringsforanstaltningers karakter af statsstøtte ikke kan bestrides under henvisning til, at en likvidation af banken kunne have medført langt større omkostninger, om det s(cid:134) var i en situation med generel krise i hele finanssystemet. ekspanderer i udlandet via sit filialnet uden for Frankrig, m(cid:134) det antages at kunne f(cid:134) konkurrencefordrejende virk- ninger p(cid:134) samhandelen inden for Fællesskabet. I særde- leshed vil den her omhandlede støtte bl. a. sætte CL i stand til at reorganisere en række af sine aktiviteter i udlandet, hvor CL konkurrerer med andre fællesskabsban- ker. 9. FORDREJNING AF SAMHANDELEN MELLEM MEDLEMSSTATER Liberaliseringen af finansielle tjenesteydelser og integra- tionen af finansmarkederne har bevirket, at samhandelen inden for Fællesskabet er blevet stadig mere s(cid:134)rbar over for konkurrencefordrejninger. Denne tendens kan kun blive forstærket inden for Den Økonomiske og Monetære Union (33). Med indførelsen af den fælles valuta vil samhandelen inden for Fællesskabet kunne forløbe uden kursrisiko og valutaomkostninger. Men selv om bankerne i princippet kan udøve deres virksomhed uden at møde nogen grænser, er der hindringer for deres ekspansion i udlandet. De hindringer, der lægges i vejen for dem, hænger ofte sammen med den beskyttelse mod virknin- gerne af konkurrence, som indenlandske banker nyder godt af, og som gør det mindre fordelagtigt for uden- landske konkurrenter at søge ind p(cid:134) markedet. N(cid:134)r der ydes støtte for at redde en bank til trods for dennes ringe rentabilitet og evne til at klare sig i konkurrencen, s(cid:134)dan som det er tilfældet med CL, er der derfor risiko for konkurrencefordrejninger p(cid:134) fællesskabsplan, eftersom støtten gør det vanskeligere for udenlandske banker at trænge ind p(cid:134) det nationale marked. Uden den her omhandlede støtte ville CL være blevet likvideret eller solgt i en eller flere blokke til en eller flere mere solide banker, eventuelt som led i en retslig proce- dure. I en s(cid:134)dan situation kunne banken og dens aktivi- teter være blevet overtaget af en udenlandsk konkurrent, der ønskede at etablere sig eller ekspandere i Frankrig. En s(cid:134)dan procedure ville have gjort det lettere at sprede CL’s aktiver og markedsandele p(cid:134) et stort antal potentielle købere. Det skal bemærkes, at den plan, som de franske myndigheder fremlagde i juli 1997, ikke indebærer nogen separat afhændelse af hvert af CL’s franske og uden- landske datterselskaber, men blot salg af hele CL p(cid:134) børsen. Det skal desuden bemærkes, at n(cid:134)r der ydes støtte til en bank af internationalt tilsnit som CL, der leverer et bredt spektrum af finansielle produkter til virksomheder, som konkurrerer indbyrdes p(cid:134) de internationale markeder, der i tilbyder konkurrence med andre europæiske banker og samtidig finansielle tjenesteydelser til privatkunder (33) Se ogs(cid:134) afsnit 10. 2. Det skal bemærkes, at CL’s internationale aktiviteter i 1997 tegnede sig for 810 mia. FRF, svarende til 54 % af bankens samlede balance. De europæiske aktiviteters andel af bankens aktivside udgjorde 32 % ved udgangen af 1997, nemlig ca. 474 mia. FRF. Den her omhandlede statslige intervention m(cid:134) derfor anses at falde ind under traktatens artikel 92, stk. 1, da der er tale om statsstøtte, der fordrejer konkurrencen p(cid:134) en m(cid:134)de, der kan p(cid:134)virke samhandelen inden for Fællesska- bet. 10. FORENELIGHEDEN MED VURDERING AF FÆLLESMARKEDET AF STØTTEN TIL CR(cid:144)DIT LYONNAIS 10. 1. Retlige rammer, kriterier og metode for vurdering af støtten til Cr(cid:130)dit Lyonnais Efter at have fastsl(cid:134)et, at de omhandlede foranstaltninger udgør statsstøtte efter traktatens artikel 92, stk. 1, m(cid:134) Kommissionen undersøge, om denne støtte kan anses at være forenelig med fællesmarkedet efter traktatens artikel 92, stk. 2 og 3. Det skal først bemærkes, at der ikke er tale om hverken støtte af social karakter til enkelte forbrugere eller om støtte til fremme af udviklingen af bestemte franske regio- ner. Der er heller ikke tale om støtte, der skal r(cid:134)de bod p(cid:134) alvorlige økonomiske forstyrrelser, eftersom støtten har til form(cid:134)l at afhjælpe vanskelighederne i en enkelt støtte- modtagende virksomhed, CL, og ikke akutte vanskelig- heder i alle virksomheder i sektoren. Støtten kan følgelig ikke betegnes som værende i fælleseuropæisk interesse. Den eneste undtagelsesbestemmelse, der vil kunne komme i betragtning, er undtagelsen i artikel 92, stk. 3, litra c). I henhold til denne bestemmelse kan Kommis- sionen godkende »støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene (. ), n(cid:134)r den ikke ændrer samhandel- svilk(cid:134)rene p(cid:134) en m(cid:134)de, der strider mod den fælles inte- resse«. I sin vurdering af støttens forenelighed med den fælles interesse tager Kommissionen hensyn til konkur- der omfang, rencefordrejningernes præsteres for at begrænse disse fordrejninger, støttens begrænsning til, hvad der er strengt nødvendigt, og den støttemodtagende virksomheds levedygtighed. de modydelser, 8. 8. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 221/65 Kommissionen har opstillet de betingelser, der m(cid:134) være opfyldt i sine for at gøre brug af denne undtagelse, rammebestemmelser for omstruktureringsstøtte (34). I disse rammebestemmelser fastsl(cid:134)s det, at »støtte til omstruktu- rering rejser særlige konkurrenceproblemer, da den kan vælte en unfair del af byrden i forbindelse med struktur- tilpasningerne og de hermed forbundne sociale og indus- trielle problemer over p(cid:134) andre producenter, der klarer sig uden støtte, og p(cid:134) andre medlemsstater«. Kommis- sionen finder, at omstruktureringsstøtte kan fremme udvi- klingen af økonomiske aktiviteter uden at p(cid:134)virke samhandelen p(cid:134) en m(cid:134)de, der strider mod den fælles inte- resse, n(cid:134)r følgende betingelser er opfyldt: bankerne havde ved at veksle ØMU-landenes valutaer, vil skærpe de konkurrencemæssige spændinger inden for EF. Denne situation vil kunne fremskynde koncentrationen p(cid:134) udbudssiden i form af fusioner mellem banker eller finansielle virksomheder i bredere forstand, bl. a. p(cid:134) grund af den komplementaritet, der findes mellem bank- og forsikringsvirksomhed (bankerne er faktisk igennem de seneste (cid:134)r blevet nogle af de største leverandører af forsi- kringsprodukter). En s(cid:134)dan koncentration p(cid:134) udbudssiden kan ikke undg(cid:134) at føre til yderligere omstruktureringer, for at sætte de nye grupperinger i stand til at udnytte synergimulighederne fuldt ud og eliminere de overlapnin- ger, sammenlægningerne medfører. 1) der skal foreligge en omstruktureringsplan opstillet p(cid:134) grundlag af realistiske hypoteser, som inden for en rimelig frist kan sikre den fornødne mindsteforrent- ning af den investerede kapital og s(cid:134)ledes sikre virk- somhedens levedygtighed p(cid:134) lang sigt 2) der skal ydes tilstrækkelige modydelser, der kan opveje støttens konkurrencefordrejende virkninger og sikre, at støtten ikke strider mod den fælles interesse 3) støtten skal st(cid:134) i rimeligt forhold til de tilstræbte m(cid:134)l og være begrænset til, hvad der er strengt nødvendigt for omstruktureringen, s(cid:134)ledes at en s(cid:134) stor del af sane- ringsbestræbelserne som muligt ydes af virksomheden selv 4) omstruktureringsplanen skal gennemføres fuldt ud, og i Kommissionen enhver anden forpligtelse fastlagt endelige beslutning skal opfyldes 5) der skal indføres et system for kontrol med opfyldelsen af ovenst(cid:134)ende betingelse. I henhold til disse rammebestemmelser for omstrukture- ringsstøtte bør det normalt kun være nødvendigt at yde omstruktureringsstøtte (cid:130)n gang. Den omstændighed, at der to gange tidligere, nemlig i 1995 og 1996, er ydet s(cid:134)dan støtte, samt støttens størrelse og konkurrenceford- rejende virkninger gør det p(cid:134)krævet at foretage en særlig omhyggelig og tilbundsg(cid:134)ende undersøgelse af, om de ovennævnte betingelser er opfyldt. 10. 2. Konkurrencevilk(cid:134)rene for CL’s aktiviteter og virk- konkurrencefordrejende statsstøttens ninger Den europæiske banksektor, og ikke mindst den franske, befinder sig i øjeblikket i en tilpasningsfase præget af h(cid:134)rd konkurrence p(cid:134) baggrund af den stedfundne liberali- sering af kapitalmarkederne, den hurtige teknologiske udvikling og indførelsen af den fælles valuta. Den defini- tive (cid:134)bning af markederne og tabet af de indtægter, (34) EFT C 368 af 23. 12. 1994, s. 12. P(cid:134) erhvervskundeomr(cid:134)det Cr(cid:130)dit Lyonnais opererer s(cid:134)ledes i en stærkt konkurrence- præget kontekst. S(cid:134)vel p(cid:134) privatkundeomr(cid:134)det som p(cid:134) erhvervskundeomr(cid:134)det og inden for kapitalmarkedsaktivi- teterne er banken udsat for et meget stærkt konkurrence- pres. har konkurrencen reduceret den fortjeneste, der er forbundet med finansiel assistance, som er blevet løbende udhulet gennem de sidste ti (cid:134)r. Bankerne søger at kæmpe mod denne nedgang i deres værditilvækst ved at satse mere p(cid:134) provisionsbærende ydelser, som generelt tegner sig for en stigende andel af de franske bankers nettobankindtjening. Europa i Som beskrevet ovenfor, er der flere (cid:134)rsager til statsstøtten til CL: alt for store, og ukontrollerede engagementer i ejendomssektoren, en uforsigtig ekspansion i udlandet, hvortil kommer, at aktionæren ikke førte en tilstrækkeligt effektiv kontrol og ikke i tide fik sat en stopper for ledel- sernes risikobetonede dispositioner. Med andre ord var det den samlede styring af CL’s aktiviteter, der ikke slog til. I betragtning af den forsinkelse, hvormed CL reagerede p(cid:134) konjunkturomslaget og den begyndende krise (det vedva- rende fald i lejeindtægter og priser p(cid:134) ejendomsmarkedet siden 1990), og den meget langsomme genopretning er det klart, at den meget omfattende statsstøtte, der i dag er tale om, ogs(cid:134) er et resultat af den tillid, CL’s ledelse har haft til staten som aktionær, der under alle omstændig- heder var nødt til at dække fortidens fejlgreb, s(cid:134)ledes som det fremg(cid:134)r af de argumenter, som de franske myndig- heder har fremført ang(cid:134)ende de omkostninger, alternative løsninger ville have været forbundet med. CL var natur- ligvis ikke den eneste koncern, der anlagde en yderst spekulativ politik, men det var kun de statsejede virksom- heder, der kunne regne med statsstøtte, medens de private banker af markedskræfterne blev tvunget til at omstruktu- rere drastisk eller træde i retslig likvidation. Dette giver anledning til meget ulige vilk(cid:134)r for henholdsvis offentlige og private banker, hvilket indebærer en alvorlig fordrej- ning af de normale markedsvilk(cid:134)r. I det konkrete tilfælde er der grund til at tro, at uden statens bestandige impli- citte eller eksplicitte støtte ville CL ikke have anlagt sin hasarderede politik eller ville i hvert fald have sat tidligere og mere beslutsomt ind p(cid:134) at rette op p(cid:134) situationen. L 221/66 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 98 En s(cid:134)dan offentlig støtte, som i sidste instans betyder, at staten udsteder en »overlevelsesgaranti« til de kriseramte banker, s(cid:134)ledes som det blev understreget i »Rapport d’information nr. 52« fra det franske senat (35), indebærer ogs(cid:134) en beskyttelse af deres kreditorer. Denne beskyttelse fratager imidlertid disse kreditorer tilskyndelsen til at føre tilsyn med deres debitorers adfærd. Bankerne er s(cid:134)ledes ikke længere underlagt markedets kontrol og sanktioner. En s(cid:134)dan beskyttelse er ikke alene urimelig og overdre- ven, men kan ogs(cid:134) »tilskynde til en uforsvarlig ledelse af bankerne« — s(cid:134)ledes som det hedder i Europa-Parlamen- tets og R(cid:134)dets direktiv 94/19/EF af 30. maj 1994 om indskudsgarantiordninger (36). Den som den statslige aktionær ydede, og som igen gav banken mulighed for at opn(cid:134) markedets støtte, førte til, at den nødvendige genopretning blev forsinket, og at statsstøtten blev øget. Helt i tr(cid:134)d med erklæringerne fra R(cid:134)det og Europa-Parlamentet er Kommissionen derfor fuldt enig i den opfattelse, der ofte kommer til udtryk i akademiske kredse og som underbygges af bankkriserne i flere lande, nemlig at CL’s krise er et »moral hazard«-problem. støtte, Det m(cid:134) desuden fremhæves, at støttens konkurrenceford- rejende virkninger ikke blot berører CL’s og de andre støttemodtagende offentlige bankers hidtidige dispositio- ner, men ogs(cid:134) kan danne grundlag for forventninger til fremtiden. Som de britiske myndigheder anførte i de bemærkninger, de fremsatte under denne procedure, kan den gentagne ydelse af statsstøtte skabe forventninger hos bankens ledelse om fremtidig støtte, hvilket kan for(cid:134)rsage nye konkurrencefordrejninger. N(cid:134)r der ydes statsstøtte til de mest skrøbelige banker, har det desuden meget nega- tive indvirkninger og kan være med til at presse avancerne i sektoren ned. I særdeleshed n(cid:134)r der ydes stats- støtte gentagne gange som i CL’s tilfælde, er der tale om at belønne ineffektivitet, hvilket er helt i strid med markedsdisciplinen. Det er da ogs(cid:134) derfor, at det i ramme- bestemmelserne for statsstøtte til redning og omstrukture- ring er anført, at det normalt kun bør være nødvendigt at yde statsstøtte (cid:130)n enkelt gang. indebærer forringes de konkurrencevilk(cid:134)r, N(cid:134)r staten stort set systematisk træder til med støtte til kriseramte offentlige banker (CL, GAN-CIC, Cr(cid:130)dit Foncier de France, Marseillaise de Cr(cid:130)dit, Comptoir des fleste tilfælde har gjort det Entrepreneurs), og i det gentagne gange, som i franske og europæiske banker m(cid:134) operere under Frankrig. Det skaber øgede vanskeligheder i hele finans- sektoren, navnlig for de private bankers rentabilitet, hvilket alvorlige konkurrencefordrejninger, ogs(cid:134) for de banker fra andre medlemsstater, der opererer i Frankrig, eller som hæmmes heraf i udviklingen af deres aktiviteter i Frankrig. Som det blev understreget i en rapport fra »Commissariat G(cid:130)n(cid:130)ral au Plan« (37), kan de heraf følgende ulige vilk(cid:134)r for adgang til og udtræden fra den franske banksektor skabe en kunstig blokering i den franske banksektor, hvor den frie adgang til markedet normalt burde være opvejet af en fri udtræden fra det. Dette misforhold er en af de væsentligste, m(cid:134)ske den væsentligste, (cid:134)rsag til de vanskeligheder, den franske banksektor befinder sig i (38). Som det anføres i den ovenfor nævnte rapport fra det franske senats finansud- valg, »har regeringerne, ved konsekvent at afvise mulig- heden for likvidation eller afhændelse, kun gjort disse (deres) valg, mere bekostelige, da først det stod klart, at støttepolitikken ikke virkede effektivt. Cr(cid:130)dit Lyonnais er et sørgeligt eksempel p(cid:134), at disse halve løsninger koster dyrt« (39). Tabel 16 Statsstøtte ydet til offentlige franske bankkoncerner Støttemodtager Antal støtteprojekter siden 1992 Samlet nominel støtte (1992-1998) (mia. FRF) Cr(cid:130)dit Lyonnais Soci(cid:130)t(cid:130) Marseillaise de Cr(cid:130)dit (1) Comptoir des entrepreneurs GAN-CIC Cr(cid:130)dit Foncier de France (2) I alt 4 4 4 2 1 102 (mindst) 2,1 15,2 23,76 25 168 (1) Et andet kapitalindskud af endnu ikke fastlagt størrelsesorden ventes foretaget i 1998. (2) 25 mia. FRF er beløbet for den kassekredit, staten har stillet til r(cid:134)dighed, og der ventes ydet anden støtte, hvis størrelse endnu ikke kendes (ubegrænset statsgaranti og statens tilsagen om at træffe enhver nødvendig foranstaltning, for at CFC fortsat kan best(cid:134) efter 31. juli 1996). (35) »S(cid:130)nat de la R(cid:130)publique fran(cid:135)aise: Banques. Votre sant(cid:130) nous int(cid:130)resse«, rapport udarbejdet af Alain Lambert (senatsmed- lem, ordfører) for parlamentets finans-, budgetkontrol- og na- tionalregnskabsudvalg om det franske banksystems situation og udsigter, nr. nr. 52, 1996-1997. (36) EFT L 135 af 31. 5. 1994, s. 5. (37) »Le syst(cid:138)me bancaire fran(cid:135)ais«, oktober 1996, indlæg fra Commissariat G(cid:130)n(cid:130)ral au Plan til det franske senats finansud- valg, særlig s. 86, i rapport nr. 52 fra senatets finansudvalg. (38) Jf. den ovenfor citerede Lambert-rapport, s. 56. (39) Jf. den ovenfor citerede Lambert-rapport, s. 60. 8. 8. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 221/67 Enhver varig løsning for CL og det offentlige banksystem i Frankrig forudsætter derfor, at der gennemføres en reform af den samlede kontrol med ledelsen af koncernen (»corporate governance«) og dens filialer, og at der findes en løsning p(cid:134) det »moral hazard«-problem, som sikker- heden for, at staten i sidste instans træder til med støtte, har skabt. I det konkrete tilfælde finder Kommissionen, at den franske regerings tilsagn om at privatisere og skære drastisk ned p(cid:134) CL’s aktiviteter kan give en varig løsning p(cid:134) problemerne omkring den mangelfulde ledelse af banken, man hidtil har kunnet konstatere. Det skal i den forbindelse bemærkes, at den fortolkning, som de franske myndigheder i adskillige tilfælde har anlagt af artikel 52 i den franske banklov fra 1984 (citeret ovenfor i afsnit 9), har skabt yderligere konkurrenceford- rejninger i den franske banksektor. Ifølge de franske myndigheder har en banks aktionærer pligt til at træde til med støtte til en kriseramt bank, hvis de pengepolitiske myndigheder opfordrer dem til det. Det m(cid:134) i den forbin- delse understreges, at det skaber ulighed mellem private banker og de offentlige banker, hvis aktionær har ubegrænsede midler til sin r(cid:134)dighed, og at en s(cid:134)dan fortolkning fører til en i økonomisk henseende irrationel ind i de ressourceallokering og griber i den normale markedskræfter og konkurrencevilk(cid:134)r franske banksektor. Denne tvangsbetonede fortolkning af den franske banklov, som Cour d’Appel i Paris for nylig forkastede i en dom, har helt sikkert bidraget til den ufor- sigtige adfærd, de offentlige franske bankers ledelse har udvist i deres tillid til deres statslige aktionærs stort set systematiske opbakning. Ved at skabe s(cid:134)danne forvent- ninger allerede fortolkning eksisterende konkurrencefordrejninger. At de franske myndigheder stadig i mange tilfælde, hvor det drejer sig om bankkriser, p(cid:134)ber(cid:134)ber sig den tvingende karakter, som de tillægger banklovens artikel 52, viser, at den statslige aktionær ikke fuldt ud har draget konsekvensen af de gentagne kriser i offentlige franske banker, men er parat til at gentage visse af fortidens fejl. forstyrrende denne øget har de i overensstemmelse hermed i forudsætter ikke alene, at de ansvarlige myndigheder klart og offentligt tilkendegiver, at bankerne normalt er under- lagt markedets sanktioner, og at de lige s(cid:134) lidt som andre virksomheder er sikret mod at blive likvideret (s(cid:134)ledes som det franske banktilsyn anførte i sin tidligere omtalte 1995-rapport), men ogs(cid:134), at staten i sin egenskab af aktionær handler sin behandling af bankkriser og uden at gøre forskel p(cid:134) offentlige og private banker. En s(cid:134)dan politik bør ledsages af foranstaltninger til beskyttelse af sm(cid:134)sparere, f. eks. ved hjælp af indskudsgarantiordninger (40). Den forudsætter ogs(cid:134) foranstaltninger, der kan sikre en velordnet likvida- tion af for at begrænse krisernes omfang og forhindre, at de breder sig til resten af finans- sektoren og hele økonomien. Kommissionen finder, at medlemsstaterne r(cid:134)der over de instrumenter — bl. a. i form af midlertidig sikkerhedsstillelse for gæld — der skal til for at støtte en s(cid:134)dan velordnet likvidation og om fornødent forhindre, at situationen udarter til en system- krise. Kommissionen har r(cid:134)dført sig med en »vismands- gruppe« best(cid:134)ende i medlemsstaterne, tilslutning til Kommissionens synspunkter. tidligere som har givet deres insolvente banker centralbankchefer af 10. 3. Vurdering af Cr(cid:130)dit Lyonnais’ levedygtighed p(cid:134) grundlag af hypoteserne i den plan, som Kommissionen fik forelagt i juli 1997 Som nævnt er hovedprincippet i rammebestemmelserne for omstruktureringsstøtte, at der »kun kan godkendes støtte i de tilfælde, hvor det er i Fællesskabets interesse«. I sin analyse af den plan, de franske myndigheder har fremlagt, har Kommissionen sammen med sin konsulent- bank allerførst undersøgt, om de forskellige hypoteser i planen hænger sammen indbyrdes. Denne analyse af planen foregriber p(cid:134) ingen m(cid:134)de de ændringer, som even- tuelt m(cid:134)tte blive foretaget i den under hensyn til Fælles- skabets statsstøttepolitik, og disse hypoteser betragtes s(cid:134)ledes ikke af Kommissionen som værende urørlige. Kommissionen mener — ikke mindst n(cid:134)r de franske myndigheder selv fremfører det argument, at en krise i en storbank som CL risikerer at brede sig til hele finanssek- toren (det s(cid:134)kaldte »too big to fail«-argument) — at de franske myndigheder i stedet for en s(cid:134)dan praktisk taget ubetinget støtte tværtimod i den fælles interesse bør anlægge en helt anden strategi til løsning af bankkriser for at mindske deres konkurrencefordrejende virkninger. Den g(cid:134)r ind for, at man i stedet sætter ind p(cid:134) at ansvarlig- gøre b(cid:134)de de private og de offentlige bankers ledere. Det Ifølge de franske myndigheders plan skulle CL med en »fuldstændig neutralisering« af l(cid:134)net kunne øge sit over- skud fra 0,2 mia. FRF i 1996 til 3,2 mia. FRF i (cid:134)r 2000 (koncernens nettoresultat efter overskudsklausul). Efter (cid:134)r 2000 skulle disse resultater ifølge Kommissionens konsu- lentbank i betragtning af det pæne niveau stabilisere sig og herefter kun vokse langsommere. (40) Direktiv 94/14/EF om indskudsgarantiordninger foreskriver, at medlemsstaterne indfører s(cid:134)danne ordninger, EFT L 135 af 31. 5. 1994, s. 5. L 221/68 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 98 Tabel 17 Udvikling i Cr(cid:130)dit Lyonnais resultater ifølge planen fra juli 1997 1996r 1997r 1998e 1999e 2000e (mia. FRF) »Neutraliseringens« finansielle virking Med »neutralisering« Koncernens nettoresultat (efter overskudsklausul) 3,0 0,2 3,3 1,0 3,0 1,7 2,7 2,2 2,4 3,2 NB: Tallene for 1996 og 1997 er baseret p(cid:134) de konstaterede resultater. Tallene for 1998-2000 er beregnet til nutidsværdi ifølge de franske myndigheders oplysninger i marts 1998. Tallene er derefter tilbagediskonteret igen i maj 1998, jf. tabel 18. de Efter blev omstruktureringsforanstaltninger, gennemført i det franske filialnet, vil CL’s største indtje- ningskilde være filialerne i Frankrig, som ventes at tegne sig for ca. 57 % af CL’s nettoresultat (41) i (cid:134)r 2000. der Den analyse, Kommissionens konsulentbank har foretaget med udgangspunkt i de af CL fastsatte m(cid:134)l (gradvis børs- notering omkring (cid:134)r 2000, universalbank i Frankrig og erhvervskundebank i flere konklusioner. resten af verden), fører til at forsvare de eksisterende markedsandele For den franske divisions (DCAF) vedkommende har Kommissionens konsulentbank fundet CL’s prognoser fornuftige. De er baseret p(cid:134) en klar strategi, der tager sigte p(cid:134) og nedbringe driftsomkostningerne. Planen hviler p(cid:134) den forudsætning, at programmet for nedskæring af omkost- ningerne og forbedring af aktivernes kvalitet lykkes. I det omfang, hvori CL ikke har ambitioner om at genvinde markedsandele (undtagen inden for forbrugerkreditter, som led i partnerskabet med Cetelem), forekommer de fastsatte m(cid:134)l at være inden for CL’s rækkevidde. Kommis- sionens konsulentbank har foretaget en s(cid:134)kaldt »følsom- hedsanalyse«, der viser, at selv om det antages, at hvor CL kun f(cid:134)r nedbragt sine generalomkostninger og sin omkostningsprocent i et væsentligt langsommere tempo end planlagt, vil det ikke rokke ved CL’s rentabilitet. Derimod vil egenkapitalen vokse meget langsommere, og solvensgraden (»tier one«) vil først komme op over 5 % fra (cid:134)r 2000. En 20 %-forøgelse af hensættelserne i forhold til planen vil kun f(cid:134) en beskeden indvirkning p(cid:134) resultatet og egenkapitalandelen. Kommissionens konsulentbank fandt, at eftersom de i forretningsplanen indeholdte hypo- teser vedrørende omsætning og nettobankindtjening var ret foretage en følsomhedsanalyse for at tage højde for lavere nettoban- kindtjening. ikke nødvendigt at forsigtige, var det (41) DCAF og datterselskaber af DCAF. øvrige fremhævede, dispositioner. Den Kommissionens konsulentbank har ogs(cid:134) gennemg(cid:134)et CL’s at resultaterne i Europa under planens gennemførelse i vid udstrækning afhang af udviklingen i BfG (som først plan- lægges solgt omkring (cid:134)r 2000), hvis resultater forventes at blive stabiliseret som følge af omstruktureringen og fast- læggelsen af nye strategiske m(cid:134)l. Eftersom der ifølge planen skal foretages omfattende afhændelser i Europa, vil udviklingen i Europa blive p(cid:134)virket af ekstraordinære forhold, alt efter om afhændelserne medfører gevinst eller tab for CL. Kommissionens konsulentbank bemærkede, at efter opgivelsen af de internationale privatkundeaktiviteter og i takt med den igangværende integration af aktivite- terne p(cid:134) kapitalmarkedet og erhvervskundeaktiviteterne vil der kunne opn(cid:134)s betydelige synergieffekter, som kan hjælpe med til at fastholde bankens store kunder og gøre det lettere for den at n(cid:134) sine m(cid:134)l. I særdeleshed blev der peget p(cid:134) Cr(cid:130)dit Lyonnais Americas, som er en af de f(cid:134) banker i USA, der er godkendt som erhvervs- og forret- ningsbank, samt Cr(cid:130)dit Lyonnais Securities Asia, som er stærkt specialiseret inden for mæglervirksomhed, som to af bankens trumfkort. Disse to solide trumfkort bekræf- tede, at bankens internationale strategi og finansielle prognoser har en fornuftig karakter. P(cid:134) grundlag af konsulentbankens arbejde drog Kommis- sionen den konklusion, at den forretningsplan, den fik forelagt i juli 1997, som helhed var realistisk p(cid:134) basis af de hypoteser, der blev lagt til grund, og som byggede p(cid:134) en rimelig vækst og ikke alt for ambitiøse m(cid:134)l, der kunne foranlede CL til at føre en aggressiv prispolitik. Denne plan, som hænger godt sammen, giver en tilstrækkelig rentabilitet omkring (cid:134)r 2000, s(cid:134)ledes at CL forekommer at være levedygtig p(cid:134) lang sigt med den støtte og de mody- delser herfor, som de franske myndigheder angav i juli 1997. CL’s resultater i 1997 ser ud til som helhed at bekræfte denne konklusion. Det skal bemærkes, at CL’s nettobankindtjening var større end i 1996, selv om der i planen var forudset en betydelig nedgang. 8. 8. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 221/69 Flere forhold m(cid:134) tages i betragtning ved vurderingen af disse konklusioner. CL’s resultater bør ses i forhold til resultaterne i de banker, der bedst kan sammenlignes med CL. I betragtning af CL’s meget vidtspændende aktiviteter er det ikke let at foretage en s(cid:134)dan sammenligning, det vil kræve en gennemgang af et betydeligt antal banker og markeder p(cid:134) basis af en lang række forskellige kriterier, b(cid:134)de med hensyn til struktur, organisation, størrelse, rentabilitet, distribution, nationale og internationale akti- viteter osv. I den gennemgang, som Kommissionens konsulentbank har foretaget, har den ikke blot set p(cid:134) de franske banker, der har mest til fælles med CL, som f. eks. Soci(cid:130)t(cid:130) G(cid:130)n(cid:130)rale og BNP, men ogs(cid:134) p(cid:134) de aktuelle tendenser p(cid:134) de andre bankmarkeder i Europa og i hele verden. Heraf fremg(cid:134)r, at de omstruktureringsforanstaltninger, CL har sat i gang, er omfattende, men endnu ikke tilende- bragt. CL har stadig væk et stort antal ansatte og filialer, hvilket afspejles i betydelige generalomkostninger. Som følge af overførslen af aktiver for 190 mia. FRF til afvi- klingsstrukturen, er aktivbeholdningens bruttorentabilitet forbedret (m(cid:134)lt efter forholdet mellem renteafkast af de gennemsnitlige aktiver og bruttodriftsresultat i forhold til de gennemsnitlige aktiver), men CL’s nettorentabilitet ligger fortsat langt (afkast af aktiver og af egenkapital) under de sammenlignelige konkurrenters afkast. Omkost- ningskoefficienten (76 % i 1997) er fortsat i forhold til CL’s franske konkurrenter (hvis omkostnings- koefficient ligger p(cid:134) ca. 70 %) og udenlandske konkur- renter (ca. 60 %). for høj Med udsigt til den endelige gennemførelse af den økono- miske og monetære union er der stor sandsynlighed for, at det bliver nødvendigt for de fleste europæiske banker og s(cid:134) meget desto mere for CL at nedbringe denne omkostningsprocent yderligere. Afviklingstransaktionerne har helt klart forbedret aktivernes kvalitet, og i dag er man n(cid:134)et op p(cid:134) en mere rimelig dækning af de tvivl- somme fordringer. I betragtning af, at det kritiske punkt, der har været (cid:134)rsagen til størsteparten af CL’s problemer, har været den mangelfulde risikostyring, er der dog endnu ikke fuld klarhed over, om banken p(cid:134) mellemlang sigt med de nye risikostyringssystemer vil være i stand til at forudse, forebygge og styre større risici p(cid:134) mellemlang sigt og imødeg(cid:134) uventede begivenheder med egne midler. Endelig bemærkes, at i forhold til den strategi, der er lagt med hensyn til geografisk udstrækning og aktivitetsomr(cid:134)- der, har CL m(cid:134)lt efter sin størrelse og omfanget af de vægtede forpligtelser et langt svagere kapitalgrundlag end konkurrenterne, hvilket bl. a. gør det dyrere for CL at skaffe sig finansiering p(cid:134) kapitalmarkederne som følge af sin ringere rating og begrænser bankens vækstmuligheder. Uden den støtte, CL har modtaget, havde banken m(cid:134)ttet reducere sine markedsandele i Frankrig betydeligt, men den har i dag stadig stort set lige s(cid:134) store markedsandele som sine vigtigste konkurrenter. CL vil først kunne anlægge en vækststrategi — b(cid:134)de med hensyn til balan- cesum og markedsandele — n(cid:134)r banken er n(cid:134)et op p(cid:134) en langt større egenkapital end den, som den r(cid:134)der over i dag, og medmindre CL igen f(cid:134)r tilført ny kapital, forud- sætter det adskillige (cid:134)r med positive resultater. P(cid:134) grundlag af den anmeldte plan m(cid:134) det følgelig konklu- deres, at CL er levedygtig, men endnu m(cid:134) yde en meget stor indsats for at konsolidere den igangværende geno- pretning. Kommissionen m(cid:134) i sin vurdering af CL’s leve- dygtighed desuden tage hensyn til de meget betydelige ændringer, det er nødvendigt at foretage i den fremlagte plan som følge af nødvendigheden af at begrænse stats- støtten mest muligt og kravet om modydelser, der kan opveje konkurrencefordrejningerne som foreskrevet ved Fællesskabets konkurrenceregler (jf. afsnit 10. 4 og 10. 5 nedenfor). 10. 4. Proportionaliteten mellem støtten og om- struktureringens omkostninger og fordele — Ændring af prognoserne i den anmeldte plan Der erindres om, at det i rammebestemmelserne for stats- støtte til redning og omstrukturering er anført, at »for at begrænse støttens konkurrencefordrejende virkninger m(cid:134) det undg(cid:134)s blot at stille midler til r(cid:134)dighed for virksom- heden, som kan anvendes til aggressive, markedsfordrej- ende aktiviteter uden tilknytning til strukturomlægnin- gen«. For at kunne vurdere, om støtten st(cid:134)r i et rimeligt forhold til det tilstræbte m(cid:134)l, og om CL i forhold til sine midler yder et s(cid:134) stort bidrag som muligt til den omstruk- forelagt, s(cid:134)ledes tureringsplan, Kommissionen har f(cid:134)et som det for omstruktureringsstøtte, har Kommissionen foretaget en sondring mellem den støtte, der er en konsekvens af de øgede tab i CDR, og den, der beror p(cid:134) ændringen af vilk(cid:134)rene for CL’s l(cid:134)n til EPFR. rammebestemmelserne kræves ifølge Støtten til CL til dækning af CDR’s og EPFR’s under- skud, beror hovedsagelig p(cid:134) de omstændigheder, der udløste afviklingstransaktioner i 1995, og det er vanskeligt for de offentlige myndigheder at ændre støttens størrelse, uden dermed at rokke ved de grundlæggende principper for afviklingstransaktioner, specielt princippet om, at CDR’s underskud bæres af EPFR. Disse tab m(cid:134) per defi- nition (medmindre CDR’s forvaltning er behæftet med fejl, hvilket m(cid:134) godkendes i hvert enkelte tilfælde) henføres til CL i det omfang, hvor CDR har overtaget bankens d(cid:134)rlige aktiver og fordringer. Eftersom CDR er et ikke-konsolideret datterselskab af CL (som CL i henhold til beslutning 95/547/EF ikke har nogen beslutningsbeføj- elser i), berører disse tab ikke længere CL’s finansielle situation, eftersom staten har overtaget dem ved sin kapi- taltilførsel til EPFR. L 221/70 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 98 Vilk(cid:134)rene for CL’s l(cid:134)n til EPFR har derimod en direkte indvirkning p(cid:134) CL’s rentabilitet. Som det fremg(cid:134)r af den ovenst(cid:134)ende tabel 13, fører »neutraliseringen« af nettotransaktionsomkostningerne for dette l(cid:134)n til en meget betydelig ændring af CL’s resultater. Denne løsning er en af de mulig- heder, der st(cid:134)r til r(cid:134)dighed for staten, som allerede har foretaget s(cid:134)danne ændringer i forbindelse med den nødhjælp, der blev ydet i 1995 og 1996, for at forbedre CL’s finansielle situation. Kommissionen har derfor vurderet, om den yderligere støtte st(cid:134)r i et rimeligt forhold til det tilstræbte m(cid:134)l, p(cid:134) grundlag af neutraliseringen af l(cid:134)net til EPFR og opgivelsen af nulkuponobli- gationen, der indebærer en betydelig forøgelse af EPFR’s omkostninger ved denne transaktion, som skal bæres af staten. »Neutraliseringen« af l(cid:134)net til EPFR vil kun kunne betragtes som nødvendig, hvis CL ikke selv er i stand til at finansiere sine omkostninger ved l(cid:134)net til EPFR (ud over forrentningen p(cid:134) 85 % af pengemarkedsrenten). Der erindres om, at denne konstruktion er en af de m(cid:134)der, hvorp(cid:134) CL yder bidrag til sin genopretning og dermed til at begrænse statsstøtten. Det m(cid:134) ogs(cid:134) understre- ges, at denne »neutralisering« ikke kan sidestilles med en (statsstøttet) investering, der p(cid:134)virker bankens balance, men derimod udgør en post p(cid:134) resultatopgørelsen. Nødvendigheden af denne neutralisering m(cid:134) derfor vurderes i forhold til CL’s finansielle situation. I begyndelsen af maj 1998 opstillede CL nye resultatprognoser p(cid:134) grundlag af de modydelser i form af aktivafhændelser, der er lagt til grund i nærværende beslutning. Disse aktualiserede data viser, at grundhypoteserne i planen har ændret sig meget, og at CL i (cid:134)rene 1997-1999 ikke vil kunne f(cid:134) overskud uden en neutralisering af l(cid:134)net, som i hvert af (cid:134)rene er større end CL’s resultat (før overskudsklausul). Forskellen er særlig stor i 1999, hvor CL forudser et nettoresultat, der ligger 2 mia. FRF under prognoserne fra juli 1997. Kommissionen kan godtage, at uden en neutralisering af l(cid:134)net til EPFR i 1997-1999 er der risiko for, at CL’s underskud vil skabe alvor- lige spændinger i betragtning af CL’s d(cid:134)rlige kreditrating og den omstændighed, at ratingsel- skabet Moody’s satte banken under observation i begyndelsen af 1998, hvilket kan bringe bankens omstrukturering i fare. Kommissionen anerkender, at de omkostninger ved omstruktu- reringen, der opereres med i den plan for lukninger og afhændelser, som den franske regering har forpligtet sig til at f(cid:134) gennemført, vejer meget tungt i (cid:134)rene 1998 og 1999, som er to (cid:134)r af stor strategisk betydning for koncernen i betragtning af den privatisering, der skal være tilendebragt i oktober 1999. Tabel 18 Reviderede prognoser 1996-2000 1997 1998 1999 2000 (mia. FRF) Neutraliseringens finansielle virkinger 3,3 3,0 2,7 2,4 Koncernens nettoresultat (før overskudsklausul) med neutralisering: — Nye overslag — Planen fra juli 1997 Forskel i forhold til planen fra juli 1997 1,9 2,3 –0,4 [. ] 2,7 [. ] [. ] 4,5 [. ] 3,6 6,6 –3,0 NB: De er baseret p(cid:134) bankens resultater (1996-1997) og prognoser ajourført i maj for at tage højde for aktivafhændelsernes indvirkninger p(cid:134) bankens omsætning og resultater. De tal, der ligger til grund for denne tabel, blev af CL fremsendt til Kommissionen i maj 1998. I overensstemmelse med udtalelser fra repræsentanter for CL p(cid:134) et møde den 7. maj 1998 regner CL i øvrigt med, at s(cid:134) snart omstruktureringerne i forbindelse med afhændelserne har fundet sted, vil banken fra (cid:134)r 2000 være i stand til at finansiere sin videre udvikling uden den fuldstæn- dige »neutralisering« af l(cid:134)net, som de franske myndigheder oprindeligt foreslog i juli 1997. Det m(cid:134) her understreges, at de talrige elementer, der beror p(cid:134) de omstruktureringer, som følger af nærværende beslutning, ikke vil gøre sig gældende ud over (cid:134)r 2000 i betragtning af tidsplanen for afhændelsen af aktiverne, som skal være afsluttet den 31. december 1998. Ved privatiseringen af CL i 1999 m(cid:134) de mellemfristede udsigter for CL derfor ventes at være langt mere gunstige, forudsat at banken viderefører den interne omstrukturering, den har sat i gang, og som bl. a. tager sigte p(cid:134) at f(cid:134) omkostningskoefficienten (forholdet mellem generalomkostningerne og nettoban- kindtjeningen) bragt ned p(cid:134) ca. 70 %. 8. 8. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 221/71 Kommissionen finder, at CL’s privatisering og enden p(cid:134) usikkerheden omkring støtteplanen helt og holdent vil ændre bankens driftsvilk(cid:134)r. Den vil f(cid:134) lettere adgang til at skaffe sig øget egenkapital p(cid:134) kapitalmarkedet. CL’s finansieringsomkostninger, som for øjeblikket er større end konkurrenternes p(cid:134) grund af CL’s d(cid:134)rlige rating, m(cid:134) antages gradvis at blive mindsket. CL’s rentemarginaler m(cid:134) derfor ventes at komme op p(cid:134) samme niveau som de vigtigste konkurrenters. Forbedringen af rentemargina- lerne vil bidrage til den nedbringelse af driftsomkostnin- gerne, der allerede er i gang med reduktionen af omkost- ningskoefficienten. Efter privatiseringen ser der derfor ud til at være skabt forudsætninger for, at CL kan komme ind i en varig god cirkel. Kommissionen bemærker i øvrigt, at CL’s problemer blev særlig akutte under konjunkturafmatningen i 1992 og 1993. En bank er særlig s(cid:134)rbar over for konjunkturudviklingen, ikke blot fordi den direkte p(cid:134)virker dens vækst (i det konkrete tilfælde m(cid:134) CL’s vækst p(cid:134) mellemlang sigt antages fortsat at ligge p(cid:134) et lavt niveau, fordi der stadig vil være lagt loft over bankens ekspansion), men ogs(cid:134) fordi kunderisiciene og antallet af uindfriede fordringer er langt lavere i højkon- junkturperioder. I betragtning af, at de økonomiske udsigter i Europa tegner positivt p(cid:134) mellemlang sigt takket være den vækst og stabilitet, den økonomiske og monetære union vil føre med sig, finder Kommissionen, at der er gode forudsætninger for den fortsatte sanering af CL, s(cid:134)ledes at banken vil kunne tilendebringe den igang- værende omstrukturering og den drastiske nedskæring af balancen, der skal gennemføres i henhold til nærværende beslutning, bl. a. under hensyn til de grænser, der sættes for bankens vækst. P(cid:134) dette grundlag finder Kommis- sionen p(cid:134) baggrund af CL’s seneste prognoser, at den vurdering af CL’s levedygtighed, der blev foretaget p(cid:134) grundlag af den oprindelige plan fra 1997, stadig holder stik. Kommissionen har konkluderet, at den fuldstændige neutralisering af l(cid:134)net for (cid:134)rene 1997, 1998 og 1999 bør godkendes, og at CL derefter vil være i stand til at dække omkostningerne ved at refinansiere de langfristede passi- ver, som l(cid:134)net til EPFR hviler p(cid:134), uden at CL’s levedyg- tighed herved bringes i fare. Denne begrænsning berører ikke støttebeløbet beregnet (jf. tabel 15) p(cid:134) basis af den fuldstændige neutralisering af l(cid:134)net. Hvad staten mister som følge af ændringen af bankens værdi, vil svare til nedsættelsen af støttebeløbet, s(cid:134)ledes at indvirkningerne p(cid:134) støttens nettobeløb kun bliver ubetydelig for statskassen (42). P(cid:134) grundlag heraf ansl(cid:134)s den yderligere støtte, som er genstand for nærværende beslutning, til at udgøre mellem (42) Det antages almindeligvis, at de skattemæssige virkninger af udsving i driftsindtægterne opvejes af en marginal multiplika- torkoefficient mellem bankens værdi og værdien af dens egenkapital. 53 mia. og 98 mia. FRF ud over den støtte, som Kommis- sionen godkendte i 1995 og 1996. Kommissionen og den franske regering er i øvrigt enedes om, at der kan indføres en finansiel mekanisme, der skal have samme dæmpende virkning p(cid:134) CL’s vækst som bankens forpligtelse til at anvende en rente p(cid:134) 85 % af pengemarkedsrenten p(cid:134) l(cid:134)net til EPFR, dvs. en lavere rente end den, der gjaldt for CL’s refinansiering til penge- markedskoefficienten. Den nye mekanisme, der i overens- stemmelse med det ovenfor nævnte princip om den private markedsøkonomiske investor ikke m(cid:134) indeholde nogen ny støtte til CL (jf. afsnit 10. 6 nedenfor), indebærer en forhøjelse af renten p(cid:134) l(cid:134)net til EPFR til 100 % af pengemarkedsrenten. I betragtning heraf fastsl(cid:134)r Kommissionen, at CL’s mang- lende ydelse af l(cid:134)net p(cid:134) 10 mia. FRF til EPFR, som skulle finansiere EPFR’s tegning af en nulkuponobligation, ganske vist betød et indtægtstab for staten (som Kommis- sionen har medregnet ved beregningen af støtten og de deraf følgende modydelseskrav), eftersom EPFR ikke fik mulighed for en langfristet anvendelse af en kortfristet ressource, men ikke f(cid:134)r nogen direkte indvirkning p(cid:134) Cr(cid:130)dit Lyonnais, som blot undg(cid:134)r at skulle yde et l(cid:134)n p(cid:134) 10 mia. FRF til pengemarkedsrenten, og heller ingen indvirkning p(cid:134) bankens resultat og solvensgrad (43). 10. 5. Modydelser i rimeligt forhold til de konkur- rencefordrejninger, støtten til Cr(cid:130)dit Lyonnais skaber Den helhedsanalyse, Kommissionen foretager, n(cid:134)r der er ydet støtte til omstrukturering af en kriseramt virksom- hed, m(cid:134) gennemføres under hensyn til den fælles inte- resse i den p(cid:134)gældende virksomheds fortsatte best(cid:134)en i betragtning af konkurrenceforholdene i sektoren samt de ændringer i konkurrencevilk(cid:134)rene, denne støtte for(cid:134)rsager. Disse konkurrencefordrejninger kan mindskes ved at begrænse støtten til, hvad der er strengt nødvendigt, og ved at kræve passende modydelser af virksomheden. Hvis Kommissionen p(cid:134) den m(cid:134)de kan opn(cid:134) en betydelig mindskelse af konkurrencebegrænsningerne, kan støtten — forudsat at de andre betingelser i rammebestemmel- serne for omstruktureringsstøtte er opfyldt — erklæres forenelig med den fælles interesse. (43) Statsl(cid:134)n vægtes med 0-risiko og indregnes derfor ikke i ban- kens solvensgrad (ingen indvirkning p(cid:134) de vægtede aktiver). L 221/72 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 98 a) Vurdering af konkurrencefordrejningerne tøjler, hvilket kompenserer for en del af støttens konkur- rencefordrejende virkninger (jf. nedenfor, afsnit 10. 6). Det skal allerførst bemærkes, at CL uden den støtte, banken har modtaget, m(cid:134)tte have være likvideret. Som fastlagt i Kommissionens rammebestemmelser for stats- støtte til redning og omstrukturering (44), har de modydel- ser, der kræves til gengæld for støtten, den funktion, at de mindsker støttens konkurrencefordrejende virkninger p(cid:134) de vigtigste af de markeder, hvor den støttemodtagende virksomhed konkurrerer med tilsvarende virksomheder. Den kapacitet eller de markedsandele, der s(cid:134)ledes frigøres, giver konkurrenterne en form for kompensation og mind- sker de konkurrencefordrejninger, som støtten for(cid:134)rsager, mest muligt. Det bør tilføjes, at modydelser i form af CL’s afhændelser, s(cid:134) som dem, der var planlagt af de franske myndigheder med henblik p(cid:134) den foreg(cid:134)ende beslutning 95/547/EF, og som reducerer bankens balancesum, sætter CL i stand til at anvende indtægterne af disse afhændelser til at finan- siere omstruktureringsplanen og s(cid:134)ledes til at lade virk- somheden bidrage mest muligt til den. P(cid:134) den m(cid:134)de kan betydelige modydelser i det konkrete tilfælde ogs(cid:134) bidrage til at begrænse støtten til, hvad der er strengt nødvendigt. Kommissionen er dog klar over, at situationen p(cid:134) markedet kan gøre det vanskeligt at opn(cid:134) den fulde værdi af de afhændede aktiver. de aktiver vægtede 4 % af I banksektoren indebærer det solvenskrav, som er indført ved den europæiske banklovgivning (kerne-kapitalen skal udgøre mindst og egenkapitalen i bredeste forstand skal udgøre mindst 8 %) en forpligtelse, der begrænser bankernes vækstkapacitet. I realiteten gælder der p(cid:134) mellemlang og lang sigt et s(cid:134)dant absolut kapitalkrav for alle virksomheder, men i banksek- toren er der tale om et permanent og øjeblikkeligt krav, som der direkte kan sættes tal p(cid:134), og som der ikke kan slækkes p(cid:134) midlertidigt, hvis banken sl(cid:134)r ind p(cid:134) en ekspansionskurs. Et pengeinstitut, der kun lige opfylder solvenskravet, har ingen vækstmargen, s(cid:134) længe det ikke er i stand til at tiltrække ny egenkapital eller f(cid:134) sin egen- kapital til at vokse ved hjælp af et væsentligt overskud. Et ineffektivt pengeinstitut vil s(cid:134)ledes f(cid:134) lagt en direkte dæmper p(cid:134) sin vækst, medens en bank med betydeligt overskud har en vækstmargen, der st(cid:134)r i forhold til dens rentabilitet. Den dæmpende effekt, som solvenskravet har for væksten i de mindst rentable kreditinstitutter, illu- strerer ganske klart, hvordan den forebyggende banktil- synspolitik og konkurrencepolitikken supplerer hinanden. Kommissionen har i sin vurdering af de modydelser, den franske regering har foresl(cid:134)et, ogs(cid:134) taget hensyn til rege- ringens tilsagn om fortsat at holde banken i stramme (44) EFT C 368 af 23. 12. 1994, s. 12. Solvenskravet betyder, at det for kreditinstitutters vedkom- foretage en omtrentlig teoretisk mende er muligt at støtten vurdering af konkurrencefordrejningerne. Hvis kan sidestilles med en kapitaltilførsel, kan konkurrence- fordrejningen vurderes i forhold til de vægtede aktiver. En kapitaltilførsel p(cid:134) 1 mia. FRF — eller enhver anden foranstaltning med tilsvarende virkning — vil sætte banken i stand til at øge de vægtede aktiver p(cid:134) balancen (under hensyn til de lovmæssige solvenskrav p(cid:134) henhold- svis 4 % og 8 %) og dermed sine aktiviteter. Denne trans- aktion giver sig udslag i en potentiel konkurrencefordrej- ning af en størrelsesorden p(cid:134) 12,5-25 mia. FRF (uden denne støtte ville banken ikke have kunnet øge sine vægtede aktiver med 12,5-25 mia. FRF). Denne relation indebærer ogs(cid:134), at hvis støtten til et pengeinstitut over- stiger dets egenkapital, vil konkurrencefordrejningen være større end summen af dets vægtede aktiver. I denne sammenhæng spiller modydelserne den rolle, at de begrænser denne helt omtrentligt beregnede konkurren- cefordrejning. I det konkrete tilfælde har CL modtaget støtte p(cid:134) et samlet beløb, der udgør mindst det dobbelte — m(cid:134)ske det tredobbelte — af bankens nuværende egenkapital (44 mia. FRF i 1997), og den teoretiske konkurrencefordrejning m(cid:134)lt p(cid:134) den ovenfor beskrevne omtrentlige m(cid:134)de har svaret til summen af alle bankens vægtede aktiver (den kan ikke overstige dette beløb). Støtten har s(cid:134)ledes ikke blot sikret CL’s overlevelse — uden støtten havde CL m(cid:134)tte været likvideret — men ogs(cid:134) sat CL i stand til at opretholde et aktivitetsniveau, som banken med en lavere støtte ville have været nødt til skære betydeligt ned p(cid:134) (langt mere end de allerede gennemførte nedskæringer) for at overholde solvenskravet, og CL ville i hvert fald helt sikkert ikke have kunnet fastholde sine markedsandele i Frankrig, s(cid:134)ledes som det er lykkedes for banken igennem de seneste (cid:134)r (jf. tabel 5, afsnit 3). Den dæmper, som solvenskravet har lagt p(cid:134) CL’s vækst, har s(cid:134)ledes kun i meget begrænset omfang haft den tvingende virkning, den ville have haft, hvis der ikke var blevet ydet støtte eller blot støtte p(cid:134) et mindre beløb. Heraf følger, at CL’s franske og europæiske konkurrenter i betragtning af støttens omfang har været udsat for overor- dentligt store konkurrencefordrejninger. For at støtten skal kunne godkendes, er det af hensyn til den fælles interesse nødvendigt, at den franske regering tilbyder meget betydelige modydelser, som kan yde konkurren- terne en tilstrækkelig kompensation for de konkurrence- fordrejninger, de har været udsat for som følge af, at de franske myndigheder har sat markedsmekanismerne ud af kraft. 8. 8. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 221/73 b) Modydelser i Europa og resten af verden indskrænkning Til gengæld for støtteplanen i 1995 og den godkendte (netto-)støtte p(cid:134) 45 mia. FRF havde de franske myndig- heder afgivet tilsagn om betydelige modydelser. Som tidli- gere nævnt (jf. afsnit 4 ovenfor) havde økonomi- og finansminister Madelin i skrivelse til Kommissionen af 18. juli 1995 afgivet tilsagn om, at CL ville indskrænke sin kommercielle virksomhed uden for Frankrig med 35 % m(cid:134)lt i forhold til balancen, hvilket svarer til ca. 50 % af bankens aktiver i Europa uden for Frankrig. internationale Denne aktiver vurderet til i alt 959 mia. FRF pr. 31. december 1994, hvilket svarer til en nedskæring p(cid:134) ca. 335 mia. FRF i hele verden, heraf 310 mia. i Europa. CL fik en frist, der normalt strakte sig til den 31. december 1998 til at afhænde de p(cid:134)gældende aktiver. I slutningen af oktober 1997 havde CL afhændet internationale aktiver for ca. 171 mia. FRF, heraf for 136 mia. FRF i Europa, hvilket var ca. halvdelen af, hvad der var givet tilsagn om, og svarede til internationale aktiver pr. 31. 17,9 % af koncernens december 1994. For at opfylde betingelserne i beslutning 95/547/EF skulle CL endnu afhænde aktiver for 174 mia. FRF inden den 31. december 1998. skulle omfatte i For det andet noterer Kommissionen, at de franske myndigheders tilsagn ang(cid:134)ende modydelserne for den supplerende støtte, der er ydet ud over den støtte, Kommissionen godkendte i 1995, er helt utilstrækkelige i den plan, der blev fremlagt juli 1997. Disse tilsagn drejede sig om afhændelse af »de af bankens dattersel- skaber, som fortrinsvis opererer i privatkundesektoren uden for Frankrig«. I planen fra juli 1997 havde de franske myndigheder ønsket at lempe den frist, der blev fastsat i beslutning 95/547/EF, og ifølge hvilken alle de internationale aktiver, der skulle afhændes som modydelse for støtten, skulle være solgt inden den 31. december 1998. De franske myndigheder havde i juli 1997 foresl(cid:134)et at udskyde fristen til (cid:134)r 2000, s(cid:134)ledes at de strategiske afhændelser blev spredt ud over hele planens varighed. Som anført over for de franske myndigheder i kommissær Van Mierts skrivelse af 2. april 1998 til økonomi-, finans- og industriminister Strauss-Kahn finder Kommissionen, at de betingelser, den stillede i beslutning 95/547/EF, m(cid:134) overholdes, og at alle de modydelser, der blev krævet i 1995, skal være præsteret inden for den fastsatte frist, under overholdelse af de betingelser, der blev fastsat i beslutning 95/547/EF. Ifølge oplysningerne fra CL ang(cid:134)ende den samlede balan- cesum pr. 31. december 1994, som er det tal, Kommis- sionen lagde til grund for beregningen af modydelserne for 1995-planen, tegnede privatkundeaktiviteterne i andre europæiske lande sig for en aktivsum p(cid:134) 438 mia. FRF, dvs. 45 % af bankens internationale aktiver og 70 % af dens aktiver i andre europæiske lande (p(cid:134) basis af balancen pr. 31. december 1994). De franske myndighe- tale om højst 30 % mere end i 1995, ders tilsagn ang(cid:134)ende afhændelser i 1995 omfattede alle- rede 35 % af bankens internationale aktiver, svarende til 335 mia. FRF, hovedparten i form af afhændelser inden for de europæiske privatkundeaktiviteter. Med de nye modydelser, myndighederne fremlagde i juli 1997, var der s(cid:134)ledes idet forskellen mellem de hidtidige afhændelser (335 mia. FRF) og de nye som fastlagt i planen fra juli 1997 (i alt 438 mia. FRF) kun udgør ca. 100 mia. FRF, medens den samlede støtte til CL ifølge den nedenfor opstillede hypo- tese baseret p(cid:134) det højeste støttebeløb er tre gange større end det beløb, der blev godkendt i 1995. De franske myndigheder havde desuden ikke nærmere præciseret, hvilke aktiviteter der var tale om med de »datterselskaber, som fortrinsvis opererer i privatkundesektoren uden for Frankrig« — det var i særdeleshed uvist, om CL Belgium, som næst efter BfG er Cr(cid:130)dit Lyonnais største dattersel- skab i Europa med en samlet aktivsum p(cid:134) tæt ved 70 mia. FRF ved udgangen af 1997, efter de franske myndigheders opfattelse var omfattet af dette tilsagn. Hvis det ikke var tilfældet, var de nye modydelser, der skulle præsteres til gengæld for den forøgede støtte, praktisk taget ikke eksi- sterende, idet der kun ville være tale om aktiver til en værdi af nogle titusinder milliarder FRF inden for privat- kundesektoren i Europa. de De franske myndigheder anførte i planen fra juli 1997, at fristen for den største modydelse — dvs. afhændelsen af BfG, som alene repræsenterer 220 mia. FRF (45) — m(cid:134)ske ville blive ændret. Der erindres her om, at CL ejer 50 % (plus 1 aktie) af BfG. BfG’s andre aktionærer er Aachener & M(cid:129)nchener (det næststørste tyske forsikringsselskab) med 25 % af kapitalen (plus 1 aktie) og en fagforenings- ejet finansieringsservicevirksomhed, som har 25 % (minus 2 aktier). Ved overtagelsen af aktiemajoriteten i BfG gav CL de andre aktionærer option frem til udgangen af 1999 p(cid:134) salg af deres andel til en forudfastsat pris samt en garanti for udlodning af et vist minimumsudbytte. BfG giver kun et lille overskud, og det overordnede form(cid:134)l blev omstruktureringsforanstaltninger, med iværksat ved udgangen af 1997 efter udskiftning af bankens ledere, er at fastholde bankens avancer til trods for den forventede nedgang i dens nettobankindtjening. I betragtning af den bedring i BfG’s resultat, der indtr(cid:134)dte i 1997, ser denne omstrukturering allerede ud til at have givet de første resultater. Banken repræsenterer ca. 35 % af Cr(cid:130)dit Lyonnais’ aktiver i andre europæiske lande (ultimo 1994), og afhændelse af BfG er derfor en meget vigtig potentiel modydelse med henblik p(cid:134) at reducere CL-koncernens størrelse. I betragtning af denne usik- kerhed er der imidlertid ingen garanti for, at de krav om modydelser, der blev stillet for godkendelsen af støtten ifølge 1995- og 1997-planerne, vil være opfyldt ved planens udløb i december 2000. der (45) Beløbet er ligesom de øvrige modydelser baseret p(cid:134) CL’s ba- lance pr. 31. december 1994. L 221/74 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 98 I betragtning af den betydelige forøgelse af støtten kunne Kommissionen derfor under ingen omstændigheder godkende den plan, den fik forelagt i juli 1997, med s(cid:134) lidet bindende frister og en s(cid:134) ubetydelig forøgelse af modydelserne. Kommissionen har undersøgt, om der er andre kriterier, der kan lægges til grund for beregning og fastlæggelse af de modydelser, der i nærværende beslutning m(cid:134) kræves af CL, men er n(cid:134)et frem til den konklusion, at i lighed med det kriterium, der allerede blev lagt til grund i 1995 var afhændelse af aktiver s(cid:134)som datterselskaber eller filialer eller tilsvarende foranstaltninger i form af lukninger, som kan reducere bankens balance og dermed dens effektive kommercielle virksomhed, det mest p(cid:134)lidelige kriterium for fastlæggelsen af arten og omfanget af de vigtigste modydelser, der m(cid:134) kræves. Kommissionen finder, at i den fælles interesse m(cid:134) de vigtigste modydelser til gengæld for støtteplanen til fordel for CL dreje sig om Europa og omfatte s(cid:134)vel erhverv- skunde- som privatkundesektoren, da det er gennem disse aktiviteter, at CL konkurrerer mest direkte med de andre banker inden for Fællesskabet, herunder ogs(cid:134) med de andre franske banker, der ønsker at udvide deres aktivi- teter i Europa. Det er med sine europæiske datterselskaber og filialer, at banken gennemfører en stor del af sine kapi- taltransaktioner inden for Fællesskabet. Som bekendt havde CL’s vækststrategi i bankens periode med hastig ekspansion i slutningen af 80’erne og indtil begyndelsen af 90’erne navnlig været koncentreret om dens internatio- nale net, især dens europæiske. Derfor spiller bankens europæiske net en central rolle i de konkurrencefordrej- ninger, støtten har for(cid:134)rsaget. I betragtning af støttens uhørte omfang finder Kommis- i Europa (uden for sionen, at alle CL’s aktiviteter Frankrig), svarende til 620 mia. FRF (baseret p(cid:134) bankens balance p(cid:134) skæringsdatoen 31. december 1994), bør afhændes. Under hensyn til de modydelser til en værdi af 310 mia. FRF, der vedrører Europa i henhold til beslut- ning 95/547/EF (dvs. 50 % af bankens europæiske akti- ver), betyder det, at CL skal afhænde yderligere aktiver for et beløb af 310 mia. FRF i Europa (ligesom ved beslutning 95/547/EF beregnet p(cid:134) basis af bankens balance pr. 31. december 1994). I sin skrivelse af 2. april 1998 til økonomi- og finansminister Strauss-Kahn aner- kendte kommissær Van Miert, at aktiver for ca. 80 mia. FRF ud af de i alt 310 mia. FRF kunne afhændes som modydelse uden for Europa, bl. a. i Nordamerika eller Asien, men kan understrege, at en modydelse p(cid:134) dette niveau, 310 mia. FRF, var en afgørende forudsætning for, at støtten til CL kunne erklæres forenelig med traktaten. I denne beregning af de modydelser, der m(cid:134) kræves i form af aktiver, har Kommissionen holdt sig under de grænser, der sættes af internationale afhændelser af — en streng proportionalitet i forhold til beløbet for de modydelser, der blev krævet i 1995, der p(cid:134) grundlag af det høje skøn over støtten ville have indeb(cid:134)ret større modydelser — den skønsmæssige vurdering af de teoretiske konkur- rencefordrejninger p(cid:134) basis af kravene til bankens solvensgrad, der, hvis støtten oversteg CL’s egenkapi- tal, ville indebære en konkurrencefordrejning, der oversteg bankens samlede balance. at Kommissionen finder, størrelsen af de nedenfor angivne modydelser udgør det absolutte minimum for, at forenelig med fællesmarkedet. støtten kan erklæres Kommissionen understreger, at der trods alt er tale om betydelige modydelser, der kan mindske konkurrence- fordrejningerne betragteligt. Modydelser i form af afhændelser eller lukninger uden for Frankrig Tabel 19 Modydelser Balanceværdi pr. 31. december 1994 (mia. FRF) 1. Modydelser i Europa 1995 Allerede præsteret (ultimo 1997): Woodchester Credito Bergamasco (+CLIAM Italie) Cr(cid:130)dit Lyonnais Gr(cid:138)ce CL Bank Sverige BPI Iberagentes CL Bank Nederland Bankhaus W(cid:148)lbern Tilbage at præstere i Europa, jf. beslutning 95/547/EF 2. P(cid:134)krævede nye modydelser (1) 310 136,1 15,9 41,0 i. o. 0,5 0,6 0,1 76,6 1,5 173,9 310 (1) Heraf 12,4 mia. FRF i Latinamerika, de øvrige afhændelser i Latinamerika henhører under beslutning 95/547/EF. 8. 8. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 221/75 Kommissionen bemærker i øvrigt, at den ikke kan følge Soci(cid:130)t(cid:130)s G(cid:130)n(cid:130)rales forslag (se afsnit 5. 1 ovenfor) om, at der over for de franske myndigheder stilles krav om afhæn- delse af alle CL’s aktiviteter i udlandet samt en del af bankens aktiviteter og filialer i Frankrig. En s(cid:134)dan løsning vil ikke stemme overens med m(cid:134)let om, at CL skal være levedygtig afslutning. Kommissionen finder, at de konstaterede konkurrence- fordrejninger kan mindskes betydeligt gennem de mody- delser, den har fastsat, uden at det er nødvendigt at ty til en s(cid:134) ekstrem løsning. omstruktureringsplanens ved Efter møderne i begyndelsen af maj 1998 mellem Kommissionen og de franske myndigheder skrev minister Strauss-Kahn den 3. og den 13. maj 1998 til kommissær Van Miert og opsummerede de nye tilbud om modydel- ser, Frankrig agtede at fremlægge med henblik p(cid:134) nærvæ- rende beslutning. Disse modydelser drejer sig om Europa og resten af verden, og der er tale om afhændelser eller lukninger af datterselskaber eller filialer: — i Europa afhændelser eller lukninger for et beløb af 556 mia. FRF, heraf 529 mia. FRF uden for Frankrig og afhændelser p(cid:134) 27 mia. FRF i Frankrig (uden for filialnettet) — i resten af verden afhændelser eller lukninger for en ansl(cid:134)et værdi af 64 mia. FRF. Den fortrolige liste over disse tilsagn blev fremsendt til kommissær Van Miert ved skrivelse fra de franske myndigheder af 13. maj 1998. Størsteparten af disse afhændelser til gengæld for den yderligere støtte skal være foretaget inden privatiseringen af banken, dvs. inden den 1. oktober 1999. For aktiver, som det af markedsbetingede (cid:134)rsager ikke har været muligt at afhænde før privatiseringen, kan denne frist forlænges indtil oktober 2000, s(cid:134)fremt dette godtgøres over for og godkendes af Kommissionen. lukning af som modydelser. Banken vil Kommissionen bemærker, at filialer eller datterselskaber ligesom afhændelser har den virkning, at CL’s kommercielle virksomhed mindskes, og de vil derfor kunne accepteres som helhed opfylde det krav om afhændelser eller lukninger for en værdi af 620 mia. FRF, som Kommissionen stiller (645 mia. FRF, heri indregnet de 25 mia. FRF i yderligere modydelser i den resterende del af verden, der blev krævet i 1995). Sammen med modydelserne i henhold til beslut- ning 95/547/EF vil disse modydelser reducere CL’s balance med over en tredjedel i forhold til balancen pr. 31. december 1994. De fastlagte afhændelser og lukninger frigøre markedsandele, som CL’s konkurrenter vil vil kunne overtage. Kommissionen bemærker, at i overens- stemmelse med den fælles interesse tegner modydelserne i Europa sig for 86 % af alle de modydelser, der er fore- lagt i 1995 og 1998, heraf 82 % i andre europæiske lande end Frankrig. P(cid:134) grundlag heraf og med forbehold af opfyldelsen af de andre betingelser, der m(cid:134) stilles i denne beslutning, finder Kommissionen, at de modydelser, de franske myndig- heder har tilbudt, vil kunne mindske støttens konkurren- cefordrejende virkninger meget betydeligt. c) Yderligere modydelser inden for det franske filialnet I betragtning af, at det ikke er første gang, der ydes stats- støtte, og af størrelsen af den supplerende støtte, hvis potentielle størrelse kan ligge langt over det beløb, der blev godkendt i 1995, m(cid:134) der kræves en yderligere indsats af CL inden for bankens franske net, s(cid:134)ledes at der frigøres markedsandele til CL’s konkurrenter i Frankrig, som har været særlig h(cid:134)rdt ramt af støttens konkurrence- fordrejende virkninger. Den plan, der blev fremlagt i juli 1997, indebar p(cid:134) basis af oplysninger fra CL til Kommis- sionens konsulentbank en nedskæring af antallet af bankens afdelinger i Frankrig til 2146 i (cid:134)r 2000 (alle fili- aler — b(cid:134)de privatkunde- og erhvervskundefilialer), hvilket svarer til en nedskæring p(cid:134) 6,6 % i forhold til antallet af afdelinger i 1996. I sin skrivelse af 2. april 1998 til minister Strauss-Kahn krævede kommissær Van Miert en yderligere indsats fra CL, som skulle reducere antallet af afdelinger i Frankrig til 1850 i (cid:134)r 2000, hvilket Kommissionens konsulentbank havde fundet foreneligt med m(cid:134)let om CL’s levedygtighed. Denne yderlige nedskæring p(cid:134) ca. 300 afdelinger udgør en væsentlig modydelse til gavn for CL’s konkurrenter, idet CL’s samlede net i Frankrig herigennem vil blive mindsket med 20 % i forhold til 1996. Kommissionen har noteret sig de bemærkninger, Soci(cid:130)t(cid:130) G(cid:130)n(cid:130)rale har fremsat under denne procedure (afsnit 5. 1), hvor der peges p(cid:134), at visse foranstaltninger, der vil kunne øge CL’s rentabilitet og styrke bankens konkurrencedyg- ikke kan betragtes som modydelser, der kan tighed, opveje virkninger. konkurrencefordrejende støttens Kommissionen understreger, at de yderligere modydelser, der kræves af CL, ikke alene ang(cid:134)ende nettet i Frankrig, men ogs(cid:134) det internationale net, er langt mere vidtg(cid:134)ende end de omstruktureringsforanstaltninger, CL opererede med i planen fra juli 1997. I skrivelse af 3. maj 1998 afgav minister Strauss-Kahn over for kommissær Van Miert tilsagn om at nedskære antallet af afdelinger i Frankrig til 1850, s(cid:134)ledes som Kommissionen havde anmodet om. Kommissionen finder p(cid:134) dette grundlag, at de modydel- ser, der præsteres i Frankrig (ud over de planlagte afhæn- delser for 27 mia. FRF), m(cid:134) spredes over alle CL’s afde- linger i Frankrig (b(cid:134)de privatkunde- og erhvervskundeaf- delinger). De vil kunne yde en meget væsentligt kompen- L 221/76 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 98 sation i form af en reduktion af CL’s kommercielle virk- somhed til gavn for CL’s franske og europæiske konkur- renter, som vil kunne udbygge deres aktiviteter p(cid:134) det franske marked. Disse lukninger skal finde sted inden den 31. december 2000. (cid:134)rene 2000-2014 ifølge Kommissionens beregning) af, at EPFR giver afkald p(cid:134) et beløb svarende til 15 % af penge- markedsrenten beregnet p(cid:134) grundlag af størrelsen af l(cid:134)net fra CL. 10. 6. Strammere tøjler p(cid:134) bankens vækst Kommissionen understreger, at den overskudsklausul, som de franske myndigheder indførte i 1995, lægger en dæmper p(cid:134) CL’s vækst, fordi den lægger beslag p(cid:134) bankens overskud og dermed ogs(cid:134) egenkapitalen i over- ensstemmelse med det ovenfor analyserede solvenskrav. I den plan, der blev fremlagt i juli 1997, havde de franske myndigheder anført, at de p(cid:134)tænkte at tage overskuds- klausulen op til fornyet overvejelse, uden at nævne noget nærmere om deres hensigter. I deres skrivelse af 31. marts 1998 foreslog de franske myndigheder, at CL skulle tilba- gekøbe overskudsklausulen mod en aktieemission forbe- holdt staten. Kommissionen anerkender, at det i tilfælde af privatise- ring vil være vanskeligt at forene opretholdelsen af en overskudsklausul, der giver staten op til 60 % af CL’s overskud, helt frem til (cid:134)r 2014, med de nye private aktio- nærers krav. Den understreger, at overskudsklausulen — for at begrænse statens omkostninger ved disse statslige foranstaltninger og selve statsstøtten mest muligt — bør sælges til en markedspris vurderet af en uafhængig ekspert, s(cid:134)ledes at staten f(cid:134)r nutidsværdien af de indtæg- ter, den skulle have haft af overskudsklausulen frem til (cid:134)r 2014, og s(cid:134)ledes at der ikke bliver tale om nogen yderli- gere støtte til CL. Denne ekspertvurdering skal forelægges Kommissionen til godkendelse. Efter at overskudsklausulens værdi s(cid:134)ledes er blevet forhøjet, skal den tilbagekøbes af CL i form af en aktiee- mission forbeholdt staten (tegnet af EPFR). EPFR skal sælge disse aktier som led i privatiseringen, s(cid:134)ledes at de to transaktioner — dvs. ændringen af klausulens værdi og afhændelsen af klausulen — f(cid:134)r i det mindste neutrale virkninger for staten, efter at staten har givet afkald p(cid:134) s(cid:134)vel rentefordelen p(cid:134) 15 % af pengemarkedsrenten i forbindelse med l(cid:134)net til EPFR som indtægterne af klau- sulen. P(cid:134) dette grundlag vil statsstøtten til CL, n(cid:134)r privati- seringsindtægterne ikke blive ændret fratrukket, gennem denne ændring i afviklingsmekanismen. er Som et supplement hertil, og for at sikre, at CL fortsat holdes i stramme tøjler, har de franske myndigheder afgivet følgende tilsagn: i) 58 % af bankens nettoresultat til og med regnskab- s(cid:134)ret 2003 udloddes i form af dividende ii) fremførslerne af de skattemæssige underskud ophører, n(cid:134)r overskudsklausulen er tilbagekøbt iii) der lægges et loft over væksten p(cid:134) CL’s koncernba- lance (ved uændret koncernomfang og uændrede valu- takurser) p(cid:134) 3,2 % om (cid:134)ret i perioden mellem udgangen af 1998 og udgangen af 2001, og solvens- nøgletallene (47) vil i hvert fald indtil (cid:134)r 2014 blive holdt p(cid:134) samme niveau som ved udgangen af 2001, medmindre der indtræder ekstraordinære omstændig- heder, hvilket skal godtgøres over for og anerkendes af Kommissionen. De franske myndigheder underrettede desuden i maj 1998 Kommissionen om, at de ønskede at ændre vilk(cid:134)rene for CL’s l(cid:134)n til EPFR, men p(cid:134) en s(cid:134)dan m(cid:134)de, at den dæmper, som l(cid:134)nerenten p(cid:134) de 85 % af pengemarkeds- renten lagde p(cid:134) banken, opretholdes ved hjælp af en anden mekanisme. De franske myndigheder foreslog, at nutidsværdien af det indtægtstab, CL f(cid:134)r p(cid:134)ført p(cid:134) grund af den lave forrentning af l(cid:134)net til EPFR (og som af Kommissionen vurderes til 7,2 mia. FRF i perioden 1997- 2000, n(cid:134)r støtten er fratrukket, jf. tabel 15) konverteres af CL til (cid:134)rene 2000-2014. Denne konvertering skal ske i form af en ændring af definitionen p(cid:134) overskudsklausulen, hvor overskudstilbageholdelsessatsen forhøjes, s(cid:134)ledes at indtægterne for staten under hensyn til klausulens øgede værdi (46) og restværdien af statens kapitalandel i banken kommer til at svare til nutidsværdien (ca. 5,5 mia. FRF i Kommissionen kan godkende den helhedsløsning, der g(cid:134)r ud p(cid:134) en forhøjelse af renten p(cid:134) l(cid:134)net fra 85 % til 100 % af pengemarkedsrenten i (cid:134)rene 2000-2014, en ændring af definitionen p(cid:134) overskudsklausulen, en afhæn- delse af klausulen og en anden form for stram styring af CL’s vækst, under forudsætning af, at følgende betingelser opfyldes: — vurderingen af nutidsværdien af CL’s refinansierings- omkostninger i forbindelse med l(cid:134)net til EPFR med en rente p(cid:134) 15 % under pengemarkedsrenten i (cid:134)rene 2000-2014, omdefinitionen af overskudsklausulen og vurderingen af dens værdi skal foretages p(cid:134) basis af en uafhængig ekspertvurdering (46) Klausulens værdi øges, b(cid:134)de p(cid:134) grund af bankens øgede over- skud (15 % af pengemarkedsrenten, beregnet p(cid:134) grundlag af l(cid:134)nebeløbet) og ændringen af tilbageholdelsessatsen. (47) Kommissionen fortolker dette tilsagn s(cid:134)ledes, at der er tale om nøgletallet for kernekapitalen (»tier one«) og Cooke-nøg- letallet. 8. 8. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 221/77 — ekspertens rapport skal fremsendes til Kommissionen, der skal godkende konklusionerne i den forud for enhver ændring af klausulens værdi og forud for enhver emission af aktier i CL forbeholdt staten — Kommissionen vil i givet fald kunne modsætte sig denne transaktion, hvis den finder, at der ikke er sikkerhed for en fuldt korrekt vurdering af CL’s refi- nansieringsomkostninger i forbindelse med l(cid:134)net til EPFR med en rente p(cid:134) 15 % under pengemarkeds- renten i (cid:134)rene 2000-2014 og overskudsklausulen, s(cid:134)ledes at der kan blive tale om nye statsstøtteelemen- ter. Under forudsætning af, at de undersøgelser, den s(cid:134)ledes vil iværksætte, giver et fuldt tilfredsstillende resultat, kan Kommissionen konkludere, at denne mekanisme ikke indeholder yderligere elementer af statsstøtte, og at den indebærer en strammere styring af CL’s vækst efter omstruktureringens afslutning. 10. 7. De franske myndigheders privatiseringstilsagn I forbindelse med sin vurdering af den her omhandlede støttes forenelighed med fællesmarkedet har Kommis- sionen noteret sig de tilsagn om privatisering af banken, som den franske regering har afgivet som led i en opfølg- ning af de m(cid:134)l, der blev fastlagt i beslutning 95/547/EF. I en skrivelse af 13. maj 1998 afgav den franske økonomi-, finans- og industriminister tilsagn om at gennemføre en (cid:134)ben, gennemsigtig og ikke-diskriminerende privatisering af CL inden oktober 1999. Staten opgiver enhver rolle som hovedaktionær, og statens andel i banken reduceres til under 10 % af kapitalen. Et privatiseringsdekret vil blive udstedt inden udgangen af 1998, og CL vil blive udbudt til salg inden den 1. marts 1999. Kommissionen noterer sig disse tilsagn og erindrer om, at den i sin 23. beretning om konkurrencepolitikken (48) redegjorde for, hvilke hovedprincipper den følger i sin vurdering af privatiseringer ved afgørelsen af, om der kan tænkes at være statsstøtte involveret. Den finder, at priva- tiseringen bør give den endelige løsning p(cid:134) de ovenfor beskrevne ledelsesproblemer og sikre, at CL i fremtiden henvender sig til sine private aktionærer og kapitalmar- kedet for at tilvejebringe de yderligere midler, der m(cid:134)tte blive brug for. 10. 8. Andre betingelser for at den undersøgte støtte kan anses for forenelig med fællesmarkedet i) Kommissionen understreger, at de afhændelser af bankens datterselskaber og filialer, der skal finde sted, (48) 23. beretning om konkurrencepolitikken, nr. 403, s. 252. Kommissionen har tidligere redegjort for, hvilke principper den lægger til grund i sin vurdering af, om en privatisering eventuelt er forbundet med statsstøtte, i et brev fra generaldi- rektøren for konkurrence til de franske myndigheder af 14. juli 1993. skal bevirke en reduktion af bankens samlede forret- ningsomfang og være uigenkaldelige. Afhændelserne skal foretages p(cid:134) gennemsigtig vis og være (cid:134)bne over for alle potentielle købere, s(cid:134)vel franske som uden- ikke indeholde landske. Udbudsbetingelserne m(cid:134) klausuler, der p(cid:134) uacceptabel vis kan begrænse antallet af potentielle købere eller være udformet med henblik p(cid:134) nogen potentiel køber. Ved valget af købere skal tilstræbes at opn(cid:134) størst mulige indtægter af det afhændelsen. Indtægterne af disse afhændelser m(cid:134) udelukkende anvendes til at finansiere CL’s omstruk- tureringsplan. ii) Tilsyn med opfyldelsen af betingelserne i denne beslutning a) De franske myndigheder skal indtil den 31. december 2000 hvert kvartal indsende en rapport om udviklingen i CL’s omstrukturering. Denne rapport skal indeholde en detaljeret beskrivelse af de afhændelser og lukninger, der er foretaget i henhold til nærværende beslutning, med angivelse af afhændelsesdato, aktivernes regnskabsværdi pr. 31. december 1994, afhændelsesprisen og gevin- sterne eller tabene i forbindelse med de gennem- førte afhændelser. Den første kvartalsrapport skal indsendes pr. 1. oktober 1998. De efterfølgende skal indsendes pr. 1. januar 1999, 1. april 1999 og 1. juli 1999 osv. Kvartalsrapporterne for 1999 skal indeholde en indg(cid:134)ende redegørelse for hvorledes privatiseringen skrider frem. b) CL’s (cid:134)rs- og halv(cid:134)rsberetninger skal indsendes til Kommissionen, s(cid:134) snart de er godkendt af bankens bestyrelse, sammen med en redegørelse for hvor- ledes gennemførelsen af CL’s forretningsplan skrider frem. c) Kommissionen skal have uhindret adgang til alle oplysninger. Den skal med de franske myndighe- ders indforst(cid:134)else kunne henvende sig direkte til CL for at f(cid:134) de ønskede oplysninger og uddybnin- ger. De franske myndigheder og CL skal yde Kommissionen eller en konsulent, Kommissionen m(cid:134)tte befuldmægtige hertil, enhver bistand under samtlige undersøgelser, der m(cid:134)tte blive anmodet om. d) Kommissionen skal holdes fuldt orienteret om vilk(cid:134)rene for privatiseringen. Myndighederne skal forinden fremsende enhver oplysning, der kan give Kommissionen mulighed for at p(cid:134)se, at privatise- ringen foreg(cid:134)r (cid:134)bent, gennemsigtigt og p(cid:134) ikke- diskriminerende m(cid:134)de. Kommissionen vil vurdere disse vilk(cid:134)r ud fra de ovennævnte principper, som den anvender ved privatiseringer. iii) Beslutning 95/547/EF De franske myndigheder skal opfylde de tilsagn, der er angivet i artikel 4 i beslutning 95/547/EF, indtil afvi- klingen er tilendebragt. L 221/78 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 98 11. KONKLUSIONER CL’s overskud og egenkapital, kan erstattes af en anden ordning, at den ikke indebærer elementer af yderligere støtte til CL. forudsat 11. 1. Foreneligheden med fællesmarkedet af den yderligere forhold til de beløb, i Kommissionen tidligere har godkendt støtte Alle tilsagnene fra den franske regering blev bekræftet i tre skrivelser af 13. maj 1998. Kommissionen finder, at de foranstaltninger, der er undersøgt som led i denne procedure og som vedrører forøgelsen af CDR’s underskud og EPFR’s transaktion- somkostninger samt CL’s fritagelse for forpligtelsen til at tegning af en nulkuponobligation, finansiere EPFR’s indeholder yderligere statsstøtte i forhold til den støtte, den godkendte ved beslutning 95/547/EF (45 mia. FRF) og ved beslutning af 25. september 1996 (ca. 4 mia. FRF). Denne yderligere støtte ansl(cid:134)s til at beløbe sig til ca. 53-98 mia. FRF i nutidsværdi (49). P(cid:134) grundlag af det ovenst(cid:134)ende konkluderer Kommissio- nen, at: fremlagt, viser at CL er i) den omstruktureringsplan, de franske myndigheder har levedygtig, hvilket bekræftes af de konklusioner Kommissionens konsu- lentbank er n(cid:134)et frem til samt af den nye forretnings- plan, de franske myndigheder fremlagde i maj 1998 ii) støtten, l(cid:134)net forudsat at til EPFR udelukkende »neutraliseres« i (cid:134)rene 1997-1999, til trods for dens uhørte størrelse er begrænset til, hvad er er strengt nødvendigt for at sikre CL’s levedygtighed iii) det meget omfattende program for afhændelser og lukninger, som de franske myndigheder har forpligtet sig til at gennemføre, samt støttens begrænsning til det strengt nødvendige vil bevirke, at CL inden for rammerne af sine disponible midler selv kommer til at finansiere en væsentlig del af omstrukturerings- planen iv) de franske myndigheder har tilbudt modydelser, der kan danne grundlag for at konkludere, at CL med den fælles interesse vil mindske sin kommercielle virk- somhed betydeligt, idet CL’s balance ved omstrukture- ringens afslutning vil være reduceret med over en tredjedel i forhold til 31. december 1994, og specielt at de modydelser, der er knyttet til den yderligere støtte, omfattende yderligere lukninger og afhændelser for en værdi af 310 mia. FRF samt nedskæring af nettet i Frankrig til 1850 afdelinger i (cid:134)r 2000, vil gøre det muligt at undg(cid:134) urimeligt store konkurrenceford- rejninger v) den dæmper p(cid:134) CL’s vækst, som byrden p(cid:134) 15 % af pengemarkedsrenten, beregnet p(cid:134) grundlag af l(cid:134)net til EPFR og det beslag, overskudsklausulen lægger p(cid:134) (49) Jf. tabel 15. I overensstemmelse med Kommissionens rammebestem- for omstruktureringsstøtte kan Kommissionen melser under at de franske myndigheder forudsætning af, opfylder de tilsagn, der er anført nedenfor i artikel 1, stk. 2, og de betingelser, Kommissionen p(cid:134)lægger i artikel 1, stk. 3, drage den konklusion, at den her omhandlede yderligere støtte kan falde ind under undtagelsen i trakta- tens artikel 92, stk. 3, litra c) (første del af første punktum) og er forenelig med fællesmarkedet. 11. 2 Den af Kommissionen i beslutning 95/547/EF godkendte støtte Den støtte, Kommissionen godkendte i beslutning 95/ 547/EF, er fortsat forenelig med traktaten, forudsat at de franske myndigheder og CL i fuldt omfang opfylder de forpligtelser, der følger af beslutning 95/547/EF, med undtagelse af de ændringer heri, der godkendes i denne beslutning. Kommissionen erindrer om, at de franske myndigheder og CL i henhold til beslutning 95/547/EF skal i særde- leshed opfylde alle de betingelser ang(cid:134)ende modydelser, der blev fastsat i beslutning 95/547/EF, dvs. mindskelse af Cr(cid:130)dit Lyonnais’ kommercielle virksomhed uden for Frankrig med 35 % m(cid:134)lt efter balancen, hvilket svarer til 50 % af CL’s aktiver i Europa uden for Frankrig. Denne mindskelse skal vurderes i forhold til bankens samlede balance pr. 31. december 1994 og være afsluttet inden den 31. december 1998 — VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: Artikel 1 1. De foranstaltninger, Kommissionen fik forelagt i september 1996, og foranstaltningerne i den omstrukture- ringsplan for Cr(cid:130)dit Lyonnais, som Kommissionen fik forelagt i juli 1997, i form af en neutralisering af l(cid:134)net til EPFR, opgivelsen af nulkuponobligationen samt statens overtagelse af de yderligere tab i CDR og EPFR, s(cid:134)ledes som de er ændret af de franske myndigheder som beskrevet i denne beslutning, udgør statsstøtte efter EF- traktatens artikel 92, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 61, stk. 1. Denne yderligere støtte, som er ydet ud over den støtte, som Kommissionen godkendte i beslutning 95/547/EF og beslutning af 25. september 1996, ansl(cid:134)s til at beløbe sig til mellem 53 mia. og 98 mia. FRF. Denne yderligere 8. 8. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 221/79 støtte kan erklæres forenelig med fællesmarkedet og med EØS-aftalen efter traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), og EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra c), p(cid:134) betingelse af, at Frankrig opfylder de tilsagn, der er anført i stk. 2, og de betingelser, der er fastsat i stk. 3. 2. Frankrig afgiver følgende tilsagn: a) Frankrig vil senest i oktober 1999 gennemføre en (cid:134)ben, gennemsigtig og ikke-diskriminerende privatise- ring af Cr(cid:130)dit Lyonnais. Privatiseringen kan begynde allerede i 1998 med udstedelsen af et privatiseringsde- kret inden (cid:134)rets udgang og finde sted i flere etaper. Den skal under alle omstændigheder p(cid:134)begyndes før den 1. marts 1999. I forbindelse hermed nedbringes statens andel til højst 10 %, og staten forpligter sig til ikke længere at være Cr(cid:130)dit Lyonnais’ hovedaktionær. i bankens kapital b) Som modydelse for statsstøtten skal Cr(cid:130)dit Lyonnais afhænde eller afvikle aktiver for et beløb svarende til en balanceværdi pr. 31. december 1994 p(cid:134) 620 mia. FRF. Denne nedskæring skal omfatte samtlige aktiver i Europa uden for Frankrig, dog med undtagelse af bl. a. aktiver i London, Luxembourg, Frankfurt og Schweiz. Banken vil fortsat kunne administrere betalinger og yde betalingsservice i eurozonen. Opretholdelsen af disse strategiske afdelinger vil blive opvejet af tilsva- rende afhændelser eller lukninger af andre aktiver i Frankrig og i verden. Dette tilsagn supplerer det tilsagn, der blev afgivet den 18. juli 1995, og som omfattede en nedskæring p(cid:134) 35 % i hele verden, hvilket svarer til 50 % i Europa, og som hermed bekræftes. Resten af disse afhændelser skal være gennemført senest den 31. december 1998. Den samlede nedskæring p(cid:134) 620 mia. FRF skal være fore- taget inden privatiseringen. Disse to frister vil kunne forlænges med højst et (cid:134)r, hvis det over for Kommis- sionen kan godtgøres, at afhændelserne p(cid:134) grund af markedsvilk(cid:134)rene ikke har kunnet finde sted inden for den fastsatte frist. c) Cr(cid:130)dit Lyonnais vil indskrænke sit net i Frankrig, s(cid:134)ledes at moderselskabet og dets datterselskaber i (cid:134)r 2000 ikke har over 1850 afdelinger. Dette antal omfatter s(cid:134)vel privatkunde- som erhvervskundefilia- lerne. d) For at privatiseringen kan finde sted inden for den fastsatte frist, vil værdien af overskudsklausulen og den delvise neutralisering af l(cid:134)net efter 1999 blive vurderet af en uafhængig ekspert og skal indirekte tilbagekøbes af markedet, ved at EPFR tegner nye aktier i Cr(cid:130)dit Lyonnais og derefter afhænder dem som led i privati- seringen. Forud for denne aktieemission skal Kommis- sionen have tilstillet vurderingen. e) For at fastholde den dæmpende virkning, som over- skudsklausulen og renteforskellen i forbindelse med l(cid:134)net til EPFR havde for Cr(cid:130)dit Lyonnais’ vækstpoten- tiale, og styre bankens udvikling i forhold til konkur- indtil renterne forpligter Cr(cid:130)dit Lyonnais sig til 1) regnskabs(cid:134)ret 2003 inklusive at udlodde 58 % af sit overskud som udbytte til aktionærerne, 2) at ophøre med at fremføre skattemæssige underskud til senere regnskabs(cid:134)r, n(cid:134)r overskudsklausulen er tilbagekøbt, 3) at holde væksten i sin konsoliderede balance med konstant forretningsomfang og uændrede valutakurser nede p(cid:134) højst 3,2 % om (cid:134)ret fra udgangen af 1998 og indtil udgangen af 2001 og frem til mindst 2014 2001, fastholde medmindre der indtræffer ekstraordinære omstændig- heder, for og godkendes af Kommissionen. som godtgøres over solvensnøgletal som i samme f) En uafhængig ekspert vil hvert (cid:134)r indtil den endelige afhændelse af aktiver kunne føre kontrol med opfyl- delsen af alle de under litra a)-e) nævnte tilsagn. Desuden vil de franske myndigheder fremsende kvar- talsvise statusrapporter og udførlige halv(cid:134)rsrapporter til Kommissionen vedrørende udviklingen i planens gennemførelse. Frankrig sendte ved skrivelse af 13. maj 1998 Kommis- sionen en fortrolig liste med en nøjagtig angivelse af de afhændelser og lukninger, der er omhandlet under litra b) ovenfor. 3. For at sikre støttens forenelighed med fællesmar- kedet p(cid:134)ser den franske regering, at følgende betingelser opfyldes: a) Gennemførelsen: Den franske regering sikrer, at alle de foranstaltninger, der er anført i nærværende beslutning, samt de foran- staltninger, der var fastsat i beslutning 95/547/EF, og som ikke er blevet ændret ved nærværende beslutning, gennemføres, og den afst(cid:134)r fra at ændre dem uden Kommissionens forudg(cid:134)ende samtykke. b) Aktivafhændelserne: Afhændelserne af datterselskaber og filialer af Cr(cid:130)dit Lyonnais skal føre til en nedskæring af bankens netto- forretningsomfang og være uigenkaldelige. De skal gennemføres p(cid:134) gennemsigtig vis og være (cid:134)bne for enhver potentiel fransk eller udenlandsk køber. Udbudsbetingelserne m(cid:134) ikke indeholde klausuler, der p(cid:134) uacceptabel vis kan begrænse antallet af potentielle købere eller være udformet med henblik p(cid:134) nogen potentiel køber. Ved valget af købere skal de størst mulige indtægter af afhændelserne tilstræbes. Indtæg- terne af afhændelserne m(cid:134) udelukkende anvendes til at finansiere Cr(cid:130)dit Lyonnais’ omstruktureringsplan. L 221/80 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 98 c) Omdefinering og iværksættelse af den stramme styring af bankens vækst: Vurderingen af nutidsværdien af CL’s refinansierings- omkostninger i forbindelse med l(cid:134)net til EPFR med en rente p(cid:134) 15 % under pengemarkedsrenten i (cid:134)rene 2000-2014, omdefineringen af overskudsklausulen og værdireguleringen af den foretages af en uafhængig ekspert; denne eksperts rapport skal fremsendes til Kommissionen, der skal godkende dens konklusioner forud for enhver ændring af klausulens værdiansættelse og emissionen af aktier i Cr(cid:130)dit Lyonnais forbeholdt staten. d) Tilsyn med gennemførelsen af nærværende beslutning: i) De franske myndigheder fremsender indtil den 31. december 2000 hvert kvartal en statusrapport til Kommissionen. Denne kvartalsrapport skal inde- holde en udførlig redegørelse for de afhændelser og lukninger, der har fundet sted i henhold til nærvæ- rende beslutning, med angivelse af afhændelsesda- toen, aktivernes regnskabsværdi pr. 31. december 1994, afhændelsesprisen og gevinster eller tab i forbindelse med de gennemførte afhændelser. Den indsendes den 1. oktober første kvartalsrapport 1998. De efterfølgende indsendes pr. 1. januar 1999, 1. april 1999 og 1. juli 1999. ii) Cr(cid:130)dit Lyonnais’ halv(cid:134)rs- og (cid:134)rsberetninger frem- sendes til Kommissionen, s(cid:134) snart de er godkendt af bankens bestyrelse, sammen med en redegørelse for hvorledes gennemførelsen i bankens forret- ningsplan skrider frem. iii) Kommissionen skal under hele planens gennemfø- relse have uhindret adgang til alle oplysninger. Den vil med de franske myndigheders indforst(cid:134)else kunne henvende sig direkte til Cr(cid:130)dit Lyonnais for at opn(cid:134) de p(cid:134)krævede forklaringer og præciserin- ger. De franske myndigheder og Cr(cid:130)dit Lyonnais yder enhver bistand under alle undersøgelser, som Kommissionen eller en af denne befuldmægtiget konsulent m(cid:134)tte anmode om. iv) Kommissionen holdes løbende orienteret om vilk(cid:134)rene for privatiseringen af banken. Myndighe- derne skal forinden give Kommissionen alle de oplysninger, der er nødvendige, for at den kan konkludere, at privatiseringen gennemføres (cid:134)bent, gennemsigtigt og p(cid:134) ikke-diskriminerende m(cid:134)de. v) Enhver forlængelse af fristerne for afhændelse eller lukning som fastsat ovenfor under stk. 2, litra b), forinden ang(cid:134)ende myndighedernes tilsagn skal godkendes tilsagn af Kommissionen. Disse omhandler udelukkende fristerne for afhændel- serne og lukningerne og berører ikke tilsagnet om privatisering af banken, der under alle omstændig- heder skal have fundet sted senest pr. 1. oktober 1999. e) Beslutning 95/547/EF De franske myndigheder opfylder de tilsagn, der er angivet i artikel 4 i beslutning 95/547/EF, indtil afvi- klingen er afsluttet. Artikel 2 Frankrig underretter senest to m(cid:134)neder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om de foranstaltnin- ger, der er truffet for at efterkomme den. Artikel 3 Denne beslutning er rettet til Den Franske Republik. Udfærdiget i Bruxelles, den 20. maj 1998. P(cid:134) Kommissionens vegne Karel VAN MIERT Medlem af Kommissionen