title: Statistiques des services aux entreprises : Services d'ingénierie: Concurrence limitée dans le domaine des activités des services d'ingénierie en Europe.

eurovoc_concepts:
engineer
service
technology
type of business


title: Reglamento (CE) n° 1092/98 de la Comisión de 28 de mayo de 1998 por el que se fija la restitución máxima a la exportación de trigo blando en el marco de la licitación contemplada en el Reglamento (CE) n° 1339/97

eurovoc_concepts:
award of contract
common wheat
export refund

formats: pdf print

text: L 155/36 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 29. 5. 98 REGLAMENTO (CE) No 1092/98 DE LA COMISI(cid:222)N de 28 de mayo de 1998 por el que se fija la restituci(cid:155)n m(cid:145)xima a la exportaci(cid:155)n de trigo blando en el marco de la licitaci(cid:155)n contemplada en el Reglamento (CE) no 1339/97 LA COMISI(cid:222)N DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Visto el Reglamento (CEE) no 1766/92 del Consejo, de 30 de junio de 1992, por el que se establece la organizaci(cid:155)n com(cid:156)n de mercados en el sector de los cereales (1), cuya (cid:156)ltima modificaci(cid:155)n la constituye el Reglamento (CE) no 923/96 de la Comisi(cid:155)n (2), Visto el Reglamento (CE) no 1501/95 de la Comisi(cid:155)n, de 29 de junio de 1995, por el que se establecen determi- nadas disposiciones de aplicaci(cid:155)n del Reglamento (CEE) no 1766/92 del Consejo en lo que respecta a la concesi(cid:155)n de las restituciones a la exportaci(cid:155)n y a las medidas que deben adoptarse en caso de perburbaci(cid:155)n en el sector de los cereales (3), cuya (cid:156)ltima modificaci(cid:155)n la constituye el Reglamento (CE) no 2052/97 (4), y, en particular, su ar- t(cid:146)culo 7, Considerando que el Reglamento (CE) no 1339/97 de la Comisi(cid:155)n (5), cuya (cid:156)ltima modificaci(cid:155)n la constituye el Reglamento (CE) no 507/98 (6), ha abierto una licitaci(cid:155)n de la restituci(cid:155)n y/o del gravamen a la exportaci(cid:155)n de trigo blando a todos los terceros pa(cid:146)ses, excepto Ceuta, Melilla y ciertos Estados ACP; Considerando que, en virtud del art(cid:146)culo 7 del Regla- mento (CE) no 1501/95, la Comisi(cid:155)n, bas(cid:145)ndose en las ofertas comunicadas y con arreglo al procedimiento esta- blecido en el art(cid:146)culo 23 del Reglamento (CEE) no 1766/ 92, puede decidir fijar una restituci(cid:155)n m(cid:145)xima a la expor- taci(cid:155)n siguiendo los criterios a que se refiere el art(cid:146)culo 1 del Reglamento (CE) no 1501/95; que, en este caso, el contrato se adjudicar(cid:145) al licitador o licitadores cuya oferta sea igual o inferior a la restituci(cid:155)n m(cid:145)xima, y al licitador o licitadores cuya oferta se refiera a un gravamen a la expor- taci(cid:155)n; Considerando que la aplicaci(cid:155)n de los criterios precitados a la situaci(cid:155)n actual de los mercados del cereal conside- rado lleva a fijar la restituci(cid:155)n m(cid:145)xima a la exportaci(cid:155)n en el importe indicado en el art(cid:146)culo 1; Considerando que las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comit(cid:130) de gesti(cid:155)n de los cereales, HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO: Art(cid:146)culo 1 Para las ofertas comunicadas del 22 al 28 de mayo de 1998 en el marco de la licitaci(cid:155)n contemplada en el Reglamento (CE) no 1339/97, la restituci(cid:155)n m(cid:145)xima a la exportaci(cid:155)n de trigo blando se fijar(cid:145) en 25,95 ecus por tonelada. Art(cid:146)culo 2 El presente Reglamento entrar(cid:145) en vigor el 29 de mayo de 1998. El presente Reglamento ser(cid:145) obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro. Hecho en Bruselas, el 28 de mayo de 1998. Por la Comisi(cid:155)n Franz FISCHLER Miembro de la Comisi(cid:155)n (1) DO L 181 de 1. 7. 1992, p. 21. (2) DO L 126 de 24. 5. 1996, p. 37. (3) DO L 147 de 30. 6. 1995, p. 7. (4) DO L 287 de 21. 10. 1997, p. 14. (5) DO L 184 de 12. 7. 1997, p. 7. (6) DO L 63 de 4. 3. 1998, p. 20


title: Rådets Retsakt af 28. maj 1998 om udarbejdelse af en konvention på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union, om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager

eurovoc_concepts:
EU law - national law
application of the law
divorce
family law
marriage
simplification of formalities

formats: html pdf print

text: 16. 7. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 221/1 (Retsakter vedtaget i henhold til afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union) RÅDETS RETSAKT af 28. maj 1998 om udarbejdelse af en konvention på grundlag af artikel K. 3 i traktaten om Den Europæiske Union, om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager (98/C 221/01) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION — som henviser til traktaten om den Den Europæiske Union, særlig artikel K. 3, stk. 2, litra c), som tager i betragtning, at medlemsstaterne med henblik på virkeliggørelsen af Unionens målsætninger betragter fastlæggelsen af regler for kompetence og for anerken- delse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i sager vedrørende skilsmisse, separation og omstødelse af ægteskab og sager vedrørende forældremyndighed over ægtefællers fælles børn i forbindelse med ægteskabssager som et spørgsmål af fælles interesse, der falder ind under det samarbejde, som er indledt i henhold til traktatens afsnit VI, som har behandlet Europa-Parlamentets synspunkter (1) fremsat i forbindelse med en høring, der er foretaget af formandskabet i overensstemmelse med traktatens arti- kel K. 6 — FASTSLÅR, at den i bilaget indeholdte konvention, som repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer har undertegnet dags dato, hermed er udarbejdet, og ANBEFALER medlemsstaterne at vedtage den i overens- stemmelse med deres forfatningsmæssige bestemmelser. Udfærdiget i Bruxelles, den 28. maj 1998. På Rådets vegne J. STRAW Formand (1) Udtalelse afgivet den 30. april 1998 (EFT C 152 af 18. 5. 1998). C 221/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 7. 98 BILAG KONVENTION udarbejdet på grundlag af artikel K. 3 i traktaten om Den Europæiske Union, om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER i denne konvention, Den Europæiske Unions medlemsstater, SOM HENVISER TIL Rådets retsakt af 28. maj 1998 om udarbejdelse af en konvention på grundlag af artikel K. 3 i traktaten om Den Europæiske Union, om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager, SOM ØNSKER at fastlægge regler for afgørelse af medlemsstaternes retters kompetence i sager vedrørende skilsmisse, separation og omstødelse af ægteskab, SOM ERKENDER, at det er vigtigt at fastlægge regler for afgørelse af kompetencen i spørgsmål om forældremyndigheden over ægtefællernes fælles børn i forbindelse med sager vedrørende opløsning eller slækkelse af de ægteskabelige bånd, SOM ØNSKER at sikre en forenkling af de formaliteter, der gælder for anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i sådanne sager inden for Den Europæiske Unions område, SOM TAGER HENSYN TIL de principper, der ligger til grund for konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, som blev undertegnet den 27. september 1968 i Bruxelles, SOM TAGER I BETRAGTNING, at det i henhold til artikel K. 3, stk. 2, litra c), i traktaten om Den Europæiske Union i konventioner, som er udarbejdet på grundlag af traktatens artikel K. 3, kan bestemmes, at De Europæiske Fællesskabers Domstol efter de nærmere regler, som er fastsat i sådanne konventioner, har kompetence til at fortolke disses bestemmelser — ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE BESTEMMELSER: AFSNIT I ANVENDELSESOMRÅDE Artikel 1 AFSNIT II KOMPETENCE AFDELING 1 1. Denne konvention finder anvendelse på: ALMINDELIGE BESTEMMELSER a) civile sager vedrørende skilsmisse, separation og omstødelse af ægteskab b) civile sager vedrørende forældremyndighed over ægte- fællernes fælles børn i forbindelse med ægteskabssa- ger som omhandlet i litra a). Andre procedurer, som er officielt anerkendt i en 2. medlemsstat, sidestilles med retssager. Udtrykket »ret« dækker alle de myndigheder, der i medlemsstaterne har kompetence i sådanne spørgsmål. Artikel 2 Skilsmisse, separation og omstødelse af ægteskab 1. Kompetencen til at træffe afgørelse om spørgsmål vedrørende skilsmisse, separation og omstødelse af ægte- skab ligger hos retterne i den medlemsstat: a) på hvis område 16. 7. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 221/3 — ægtefællerne har deres sædvanlige opholdssted, a) eller så snart der er truffet endelig afgørelse om imøde- kommelse eller afvisning af begæringen om skilsmisse, separation eller omstødelse af ægteskabet, eller — ægtefællerne havde deres sidste sædvanlige op- holdssted, for så vidt som en af dem stadig opholder sig dér, eller — sagsøgte har sit sædvanlige opholdssted, eller b) så snart der, såfremt der verserer en sag om forældre- myndighed på det i litra a) nævnte tidspunkt, er truffet endelig afgørelse i denne sag, eller — en af ægtefællerne, i tilfælde af fælles begæring, har sit sædvanlige opholdssted, eller c) så snart de i litra a) og b) nævnte sager er afsluttet af anden grund. — sagsøgeren har sit sædvanlige opholdssted, hvis vedkommende har opholdt sig dér i mindst et år umiddelbart forud for indgivelsen af begæringen, eller — sagsøgeren har sit sædvanlige opholdssted, hvis vedkommende har opholdt sig dér i mindst seks måneder umiddelbart forud for indgivelsen af begæringen og er enten statsborger i den pågæl- dende medlemsstat eller har bopæl dér b) hvis nationalitet begge ægtefæller har, eller hvor begge ægtefællers faste og varige bopæl er belig- gende. 2. Hver medlemsstat præciserer i en erklæring, der afgives samtidig med den i artikel 47, stk. 2, omhandlede notifikation, om den anvender nationalitetskriteriet eller bopælskriteriet, jf. stk. 1. 3. I denne konvention svarer udtrykket »bopæl« til det domicilbegreb, der anvendes i retsordenerne i Det Fore- nede Kongerige og Irland. Artikel 3 Forældremyndighed 1. Den medlemsstats retter, der i medfør af artikel 2 har kompetence til at træffe afgørelse om en begæring om skilsmisse, separation eller omstødelse af ægteskab, har kompetence i spørgsmål vedrørende forældremyndig- heden over et fælles barn, når barnet har sit sædvanlige opholdssted i den pågældende medlemsstat. 2. Har barnet ikke sit sædvanlige opholdssted i den i stk. 1 omhandlede medlemsstat, har retterne i denne stat kompetence i sådanne spørgsmål, hvis barnet har sit sædvanlige opholdssted i en medlemsstat, og: Artikel 4 Barnebortførelser De kompetente retter i henhold til artikel 3 udøver deres kompetence i overensstemmelse med Haag-konventionen af 25. oktober 1980 om de civilretlige virkninger af internationale barnebortførelser, særlig artikel 3 og 16. Artikel 5 Modkrav Den ret, ved hvilken en sag verserer på grundlag af artikel 2, 3 og 4, er også kompetent til at behandle et modkrav, for så vidt som dette falder ind under denne konventions anvendelsesområde. Artikel 6 Ændring af separation til skilsmisse Den ret i en medlemsstat, der har truffet afgørelse om separation, er også kompetent til at ændre en sådan separation til skilsmisse, såfremt lovgivningen i den pågældende medlemsstat giver hjemmel hertil, jf. dog artikel 2. Artikel 7 De i artikel 2-6 indeholdte reglers karakter af eneste anvendelige a) mindst en af ægtefællerne har forældremyndighed over barnet, og En ægtefælle, b) disse retters kompetence er accepteret af ægtefællerne og tjener barnets tarv. Den i stk. 1 og 2 omhandlede kompetence ophø- 3. rer: a) som har sit sædvanlige opholdssted på en medlems- stats område, eller b) som er statsborger i en medlemsstat eller har sin bopæl på en medlemsstats område, jf. artikel 2, stk. 2 C 221/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 7. 98 kan kun sagsøges i en anden medlemsstat i overensstem- melse med artikel 2-6. AFDELING 3 Artikel 8 Anden kompetence 1. Hvis ingen ret i en medlemsstat er kompetent i medfør af artikel 2-6, afgøres kompetencen i hver enkelt medlemsstat efter statens egen lovgivning. 2. En statsborger i en medlemsstat, der har sit sædvan- lige opholdssted på en anden medlemsstats område, kan i lighed med denne medlemsstats egne statsborgere påbe- råbe sig de kompetenceregler, som gælder i denne stat, over for en sagsøgt, der ikke har sit sædvanlige opholds- sted på en medlemsstats område, og som ikke enten er statsborger i en medlemsstat eller har sin bopæl i en medlemsstat, jf. artikel 2, stk. 2. AFDELING 2 PRØVELSE AF KOMPETENCEN OG AF SAGENS ANTAGELSE TIL PÅKENDELSE Artikel 9 Prøvelse af kompetencen En ret i en medlemsstat, for hvilken der indbringes en sag, som den pågældende ret ikke er kompetent til at påkende i medfør af denne konvention, og som en ret i en anden medlemsstat er kompetent til at påkende i medfør af denne konvention, skal på embeds vegne erklære sig inkompetent. Artikel 10 Prøvelse af sagens antagelse til påkendelse 1. Såfremt en sagsøgt ikke giver møde, skal den kom- petente ret udsætte påkendelsen, indtil det er fastslået, at sagsøgte har haft mulighed for at modtage det indledende processkrift i sagen eller et tilsvarende dokument i så god tid, at vedkommende har kunnet varetage sine interesser under sagen, eller at alle hertil fornødne foranstaltninger har været truffet. 2. Bestemmelserne i artikel 19 i konventionen af 26. maj 1997 om forkyndelse i Den Europæiske Unions medlemsstater af retslige og udenretslige dokumenter i civile eller kommercielle anliggender skal anvendes i ste- det for bestemmelserne i stk. 1, såfremt det indledende processkrift i sagen skal fremsendes i medfør af nævnte konvention. LITISPENDENS OG INDBYRDES SAMMENHÆNGENDE KRAV Artikel 11 1. Såfremt krav, der har samme genstand og hviler på samme grundlag, fremsættes mellem de samme parter for retter i forskellige medlemsstater, skal den anden ret, ved hvilken sagen anlægges, på embeds vegne udsætte påken- delsen, indtil det er fastslået, at den ret, ved hvilken sagen først er anlagt, er kompetent. 2. Fremsættes der begæringer om skilsmisse, separa- tion og omstødelse af ægteskab, som ikke har samme genstand og hviler på samme grundlag, mellem de samme parter for retter i forskellige medlemsstater, skal den anden ret, ved hvilken sagen anlægges, på embeds vegne udsætte påkendelsen, indtil det er fastslået, at den ret, ved hvilken sagen først er anlagt, er kompetent. 3. Når det er fastslået, at den ret, ved hvilken sagen først er anlagt, er kompetent, skal den anden ret erklære sig inkompetent til fordel for den første. Den part, der anlagde sagen ved den anden ret, kan da fremsætte sin begæring for den ret, ved hvilken sagen først er anlagt. AFDELING 4 FORELØBIGE, HERUNDER SIKRENDE RETSMIDLER Artikel 12 Denne konventions bestemmelser er ikke til hinder for, at retterne i en medlemsstat i hastetilfælde kan anvende de foreløbige, herunder sikrende retsmidler, der er fastsat i denne stats lovgivning, over for personer eller formuego- der i denne stat, selv om en ret i en anden medlemsstat i medfør af denne konvention er kompetent til at påkende sagens realitet. AFSNIT III ANERKENDELSE OG FULDBYRDELSE Artikel 13 Retsafgørelser 1. I denne konvention forstås ved »retsafgørelse« en- hver afgørelse om skilsmisse, separation eller omstødelse 16. 7. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 221/5 af ægteskab truffet af en ret i en medlemsstat samt enhver afgørelse om ægtefællernes forældremyndighed, der træf- fes i forbindelse med sådanne ægteskabssager, uanset hvorledes den betegnes såsom dom eller kendelse. a) såfremt en anerkendelse klart vil stride mod grund- læggende retsprincipper i den medlemsstat, som begæringen rettes til Bestemmelserne i dette afsnit finder ligeledes anven- 2. delse på fastsættelse af sagsomkostninger i forbindelse med de af denne konvention omfattede sager og på fuldbyrdelse af enhver kendelse om sådanne sagsomkost- ninger. 3. Ved anvendelsen af denne konvention skal officielt bekræftede dokumenter, der er udstedt og eksigible i en medlemsstat, samt forlig, der er indgået for retten under en retssag, og som er eksigible i den medlemsstat, hvor de er indgået, anerkendes og erklæres for eksigible på samme vilkår som de i stk. 1 nævnte afgørelser. AFDELING 1 ANERKENDELSE Artikel 14 Anerkendelse af retsafgørelser Retsafgørelser, der er truffet i en medlemsstat, skal 1. anerkendes i de øvrige medlemsstater, uden at der stilles krav om anvendelse af en særlig fremgangsmåde. 2. Der må navnlig ikke stilles krav om anvendelse af en særlig fremgangsmåde i forbindelse med ajourføring af en medlemsstats civilstandsregister på grundlag af en retsafgørelse om skilsmisse, separation eller omstødelse af ægteskab, der er truffet i en anden medlemsstat, når den pågældende afgørelse ikke længere kan gøres til genstand for appel eller genoptagelse i henhold til sidstnævnte medlemsstats lovgivning, jf. dog stk. 3. 3. En berettiget part kan efter fremgangsmåden i afde- ling 2 og 3 i dette afsnit få fastslået, at en retsafgørelse skal anerkendes, eller at en retsafgørelse ikke skal aner- kendes. Gøres anerkendelsen af en retsafgørelse gældende 4. under en verserende sag ved en ret i en medlemsstat, kan dette ret træffe afgørelse i spørgsmålet. Artikel 15 Grunde til ikke-anerkendelse En retsafgørelse om skilsmisse, separation eller 1. omstødelse af ægteskab kan ikke anerkendes: b) såfremt det indledende processkrift i sagen eller et tilsvarende dokument ikke forskriftsmæssigt er blevet forkyndt eller meddelt den udeblevne sagsøgte i så god tid, at denne har kunnet varetage sine interesser under sagen, medmindre det fastslås, at sagsøgte utvetydigt har accepteret afgørelsen c) såfremt den er uforenelig med en afgørelse, der er truffet i en sag mellem de samme parter i den medlemsstat, som begæringen rettes til d) såfremt den er uforenelig med en afgørelse, der tidli- gere er truffet i en anden medlemsstat eller i en ikke-medlemsstat mellem de samme parter, og denne sidstnævnte afgørelse opfylder de nødvendige beting- elser for at blive anerkendt i den medlemsstat, som begæringen rettes til. 2. En retsafgørelse om ægtefællernes forældremyndig- hed, der træffes i forbindelse med ægteskabssager som omhandlet i artikel 13, kan ikke anerkendes: a) såfremt en anerkendelse klart vil stride mod grund- læggende retsprincipper i den medlemsstat, som begæringen rettes til, idet der samtidig skal tages hensyn til barnets tarv b) såfremt den, bortset fra i hastetilfælde, er truffet, uden at barnet har haft mulighed for at blive hørt, i strid med grundlæggende retsplejeprincipper i den medlemsstat, som begæringen rettes til c) såfremt det indledende processkrift i sagen eller et tilsvarende dokument ikke forskriftsmæssigt er blevet forkyndt eller meddelt den udeblevne person i så god tid, at denne har kunnet varetage sine interesser under sagen, medmindre det fastslås, at vedkommende utve- tydigt har accepteret afgørelsen d) på anmodning af en person, der gør gældende, at afgørelsen krænker vedkommendes forældremyndig- hed, såfremt afgørelsen er truffet, uden at vedkom- mende har haft mulighed for at blive hørt e) f) såfremt den er uforenelig med en afgørelse om foræl- dremyndighed, der efterfølgende er truffet i den med- lemsstat, som begæringen rettes til, eller såfremt den er uforenelig med en afgørelse om foræl- dremyndighed, der efterfølgende er truffet i en anden medlemsstat eller i den ikke-medlemsstat, hvor barnet har sit sædvanlige opholdssted, og denne sidstnævnte afgørelse opfylder de nødvendige betingelser for at C 221/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 7. 98 blive anerkendt i den medlemsstat, som begæringen rettes til. Artikel 16 Ikke-anerkendelse og faktiske omstændigheder En retsafgørelse kan endvidere ikke anerkendes i det 1. tilfælde, som omfattes af artikel 43. 2. Ved prøvelsen af kompetencereglerne i det i stk. 1 omhandlede tilfælde er den ret, som begæringen er indgi- vet til, bundet af de faktiske omstændigheder, på hvilke retten i domsstaten har støttet sin kompetence. Kompetencen for retterne i domsstaten kan ikke 3. efterprøves, jf. dog i stk. 1. Kompetencereglerne i arti- kel 2-8 er ikke omfattet af de i artikel 15, stk. 1, litra a), og stk. 2, litra a), omhandlede grundlæggende retsprin- cipper. Artikel 17 Forskelle i anvendelig lov Anerkendelse af en retsafgørelse om skilsmisse, separation eller omstødelse af ægteskab kan ikke nægtes under henvisning til, at lovgivningen i den medlemsstat, som begæringen rettes til, ikke tillader skilsmisse, separation eller omstødelse af ægteskab på samme grundlag. Artikel 18 Ingen efterprøvelse med hensyn til sagens realitet En retsafgørelse kan i intet tilfælde efterprøves med hensyn til sagens realitet. Artikel 19 Udsættelse 1. Gøres anerkendelse af en retsafgørelse, der er truffet i en medlemsstat, gældende ved en ret i en anden med- lemsstat, kan denne udsætte sagen, såfremt afgørelsen er blevet anfægtet ved ordinær appel eller genoptagelse. AFDELING 2 FULDBYRDELSE Artikel 20 Eksigible retsafgørelser 1. De i en medlemsstat trufne retsafgørelser om udø- velse af forældremyndigheden over et fælles barn, som er eksigible i den pågældende stat, kan fuldbyrdes i en anden medlemsstat, når de på begæring af en berettiget part er blevet erklæret for eksigible i denne stat. I Det Forenede Kongerige kan sådanne retsafgørel- 2. ser dog fuldbyrdes i England og Wales, Skotland eller Nordirland, når de på begæring af en berettiget part er blevet registreret med henblik på fuldbyrdelse i den pågældende del af Det Forenede Kongerige. Artikel 21 Rettens stedlige kompetence 1. Begæringen skal fremsættes: — i Belgien, over for »Tribunal de première instance«/ »Rechtbank van eerste aanleg« eller »Erstinstanzliche Gericht« — i Danmark, over for byretten (fogedretten) — i Forbundsrepublikken Tyskland, over for »Fami- liengericht« — i Grækenland, over for »Μ(cid:239)ν(cid:239)µ(cid:229)λ(cid:219)ς Πρω(cid:244)(cid:239)(cid:228)Øκ(cid:229)(cid:221)(cid:239)« — i Spanien, over for »Juzgado de Primera Instancia« — i Frankrig, over for præsidenten for »Tribunal de grande instance« — i Irland, over for »High Court« — i Italien, over for »Corte d’appello« — i Luxembourg, over for præsidenten for »Tribunal d’arrondissement« — i Nederlandene, over for præsidenten for »Arrondisse- mentsrechtbank« — i Østrig, over for »Bezirksgericht« — i Portugal, over for »Tribunal de Comarca« eller »Tribunal de Familia« — i Finland, over for »Käräjäoikeus«/»Tingsrätten« — i Sverige, over for »Svea hovrätt« — i Det Forenede Kongerige: 2. Gøres anerkendelse af en retsafgørelse, der er truffet i Irland eller Det Forenede Kongerige, gældende ved en ret i en anden medlemsstat, kan denne udsætte sagen, såfremt fuldbyrdelsen er udsat i domsstaten ved iværk- sættelse af appel eller genoptagelse. a) i England og Wales, over for »High Court of Justice« b) i Skotland, over for »Court of Session« c) i Nordirland, over for »High Court of Justice«. 16. 7. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 221/7 2. a) Rettens stedlige kompetence i forbindelse med en begæring om fuldbyrdelse afgøres efter den parts sædvanlige opholdssted, mod hvem fuldbyrdelsen begæres, eller efter det sædvanlige opholdssted for det barn, som måtte være berørt af begæringen. b) Hvis ingen af de i litra a) nævnte steder er beliggende i den medlemsstat, som begæringen rettes til, afgøres rettens stedlige kompetence efter stedet for fuldbyrdelsen. 3. I forbindelse med de fremgangsmåder, der er omhandlet i artikel 14, stk. 3, afgøres rettens stedlige kompetence efter den interne lovgivning i den medlems- stat, hvor begæringen om anerkendelse eller om ikke- anerkendelse fremsættes. Artikel 22 Fremgangsmåde ved fuldbyrdelse 1. Fremgangsmåden ved fremsættelse af begæringen afgøres efter lovgivningen i den medlemsstat, som begæ- ringen rettes til. 2. Den, som fremsætter begæringen, skal vælge en processuel bopæl i retskredsen for den ret, som begæ- ringen er indgivet til. Såfremt lovgivningen i den med- lemsstat, som begæringen rettes til, ikke har regler om et sådant valg af bopæl, skal den, som fremsætter begæ- ringen, udpege en procesfuldmægtig. De i artikel 33 og 34 nævnte dokumenter skal 3. vedlægges begæringen. Artikel 23 Rettens afgørelse Den ret, som behandler begæringen, skal træffe sin 1. afgørelse snarest muligt. Den person, mod hvem fuldbyr- delsen begæres, kan ikke på dette tidspunkt af sagens behandling fremsætte bemærkninger over for retten. Artikel 25 Appel eller genoptagelse af afgørelsen om fuldbyrdelse Såfremt fuldbyrdelse tillades, kan den person, mod 1. hvem fuldbyrdelsen begæres, anfægte afgørelsen ved appel eller genoptagelse inden en måned, efter at afgørel- sen er forkyndt. Såfremt vedkommende person har sit sædvanlige 2. opholdssted i en anden medlemsstat end den, hvor afgø- relsen, der tillader fuldbyrdelse, er truffet, er fristen for appel eller genoptagelse to måneder regnet fra den dag, hvor afgørelsen er blevet forkyndt for vedkommende personligt eller på vedkommendes bopæl. Denne frist kan ikke forlænges på grund af afstanden. Artikel 26 Appel- eller genoptagelsesinstanser samt retsmidler Appel skal ske, og begæring om genoptagelse skal 1. indgives i overensstemmelse med reglerne om kontradik- torisk procedure: — i Belgien, til »Tribunal de première instance«/»Recht- bank van eerste aanleg« eller »Erstinstanzliche Gericht« — i Danmark, til landsretten — i Forbundsrepublikken Tyskland, til »Oberlandesge- richt« — i Grækenland, til »Ε(cid:230)(cid:229)(cid:244)(cid:229)(cid:221)(cid:239)« — i Spanien, til »Audiencia Provincial« — i Frankrig, til »Cour d’appel« — i Irland, til »High Court« — i Italien, til »Corte d’appello« — i Luxembourg, til »Cour d’appel« Begæringen kan kun afslås af en af de i artikel 15 2. og 16 anførte grunde. — i Nederlandene, til »Arrondissementsrechtbank« En retsafgørelse kan i intet tilfælde efterprøves med 3. hensyn til sagens realitet. Artikel 24 Underretning om afgørelsen — i Østrig, til »Bezirksgericht« — i Portugal, til »Tribunal da Relação« — i Finland, til »Hovioikeus«/»Hovrätten« — i Sverige, til »Svea hovrätt« — i Det Forenede Kongerige: Justitssekretæren drager omsorg for, at den, der har fremsat begæringen, straks og på den måde, der er foreskrevet i lovgivningen i den medlemsstat, som begæ- ringen rettes til, får underretning om den afgørelse, der er truffet vedrørende begæringen. a) i England og Wales, til »High Court of Justice« b) i Skotland, til »Court of Session« c) i Nordirland, til »High Court of Justice«. C 221/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 7. 98 Den afgørelse, der træffes i appel- eller genoptagel- 2. sessagen, kan kun anfægtes: — i Belgien, Grækenland, Spanien, Frankrig, Italien, Luxembourg og Nederlandene, ved en kassationsap- pel — i Danmark, ved appel til Højesteret med tilladelse fra Procesbevillingsnævnet — i Forbundsrepublikken Tyskland, ved en »Rechtsbe- schwerde« — i Irland, ved appel vedrørende et retligt spørgsmål til »Supreme Court« — i Østrig, ved en »Revisionsrekurs« — i Portugal, ved en »recurso restrito à matéria de direito« — i Finland, ved appel til »Korkein oikeus«/»Högsta domstolen« — i Sverige, ved appel til »Högsta domstolen« — i Det Forenede Kongerige, ved én enkelt appel vedrø- rende et retligt spørgsmål. Artikel 27 Udsættelse 1. Den ret, der behandler appel- eller genoptagelsessa- gen, kan efter begæring fra den part, som har indbragt sagen, udsætte sagen, såfremt afgørelsen i domsstaten er anfægtet ved ordinær appel eller genoptagelse, eller såfremt fristen herfor endnu ikke er udløbet. I sidst- nævnte tilfælde kan retten fastsætte en frist for iværksæt- telse af appel eller indgivelse af begæring om genopta- gelse. 2. Såfremt afgørelsen er truffet i Irland eller Det Fore- nede Kongerige, skal enhver form for appel eller genopta- gelse i den pågældende domsstat anses som et ordinært retsmiddel ved anvendelsen i stk. 1. — i Irland, til »High Court« — i Italien, til »Corte d’appello« — i Luxembourg, til »Cour d’appel« — i Nederlandene, til »Gerechtshof« — i Østrig, til »Bezirksgericht« — i Portugal, til »Tribunal da Relação« — i Finland, til »Hovioikeus«/»Hovrätten« — i Sverige, til »Svea hovrätt« — i Det Forenede Kongerige: a) b) c) i England og Wales, til »High Court of Justice« i Skotland, til »Court of Session« i Nordirland, til »High Court of Justice«. 2. Den person, mod hvem fuldbyrdelsen begæres, skal tilsiges til at give møde ved den ret, for hvilken appel- eller genoptagelsessagen er indbragt. Såfremt vedkom- mende ikke giver møde, finder bestemmelserne i arti- kel 10 anvendelse. Artikel 29 Anfægtelse af afgørelsen i en appel- eller genoptagelsessag Den afgørelse, der træffes i den i artikel 28 nævnte appel- eller genoptagelsessag, kan kun anfægtes: — i Belgien, Grækenland, Spanien, Frankrig, Italien, Luxembourg og Nederlandene, ved en kassationsap- pel — i Danmark, ved appel til Højesteret med tilladelse fra Procesbevillingsnævnet — i Forbundsrepublikken Tyskland, ved en »Rechtsbe- schwerde« — i Irland, ved appel vedrørende et retligt spørgsmål til »Supreme Court« Artikel 28 — i Østrig, ved en »Revisionsrekurs« Appel- eller genoptagelsesinstanser vedrørende en afgørelse om ikke-fuldbyrdelse — i Portugal, ved en »recurso restrito à matéria de direito« 1. Såfremt begæringen afslås, kan den, som fremsatte begæringen, appellere eller indgive begæring om genopta- gelse: — i Belgien, til »Cour d’appel«/»Hof van Beroep« — i Finland, ved appel til »Korkein oikeus«/»Högsta domstolen« — i Sverige, ved appel til »Högsta domstolen« — i Det Forenede Kongerige, ved én enkelt appel vedrø- — i Danmark, til landsretten rende et retligt spørgsmål. — i Forbundsrepublikken Tyskland, til »Oberlandesge- richt« — i Grækenland, til »Ε(cid:230)(cid:229)(cid:244)(cid:229)(cid:221)(cid:239)« — i Spanien, til »Audiencia Provincial« — i Frankrig, til »Cour d’appel« Artikel 30 Delvis fuldbyrdelse 1. Såfremt der ved en retsafgørelse er taget stilling til flere krav, og fuldbyrdelse ikke kan tillades for så vidt 16. 7. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 221/9 angår dem alle, skal retten tillade fuldbyrdelse af et eller flere af kravene. b) i givet fald et dokument, der godtgør, at vedkom- mende er meddelt fri proces i domsstaten. Den, som fremsætter begæringen, kan begære delvis 2. fuldbyrdelse. Artikel 31 Fri proces 1. Den, som fremsætter begæringen, og som i doms- staten helt eller delvis har haft fri proces eller har været fritaget for gebyrer og omkostninger, skal i forbindelse med den i artikel 21-24 fastlagte fremgangsmåde have meddelt fri proces eller fritagelse for gebyrer og sagsom- kostninger i videst muligt omfang efter lovgivningen i den medlemsstat, som begæringen rettes til. 2. Den, som fremsætter begæring om fuldbyrdelse af en afgørelse, der er truffet af en administrativ myndighed i Danmark, kan i den medlemsstat, som begæringen rettes til, påberåbe sig de i stk. 1 nævnte fordele, såfremt vedkommende fremlægger en erklæring fra det danske justitsministerium, som bekræfter, at vedkommende opfylder de økonomiske betingelser for helt eller delvis at få meddelt fri proces eller blive fritaget for gebyrer og omkostninger. Artikel 32 Sikkerhed eller depositum Det kan ikke pålægges den part, som i en medlemsstat begærer fuldbyrdelse af en retsafgørelse, der er truffet i en anden medlemsstat, at stille sikkerhed eller depositum af nogen art med den begrundelse, at vedkommende er udlænding eller ikke har bopæl eller sædvanligt opholds- sted i den pågældende medlemsstat. AFDELING 3 FÆLLES BESTEMMELSER Artikel 33 Dokumenter 2. Hvor det drejer sig om en udeblivelsesdom, skal den part, der søger anerkendelse eller begærer fuldbyrdelse af en retsafgørelse, desuden fremlægge: a) det originale dokument eller en bekræftet genpart, hvoraf det fremgår, at det indledende processkrift i sagen eller et tilsvarende dokument er blevet forkyndt for eller meddelt den udeblevne part, eller b) et dokument, der angiver, at sagsøgte utvetydigt har accepteret afgørelsen. 3. En person, som kræver ajourføring af en medlems- stats civilstandsregister som omhandlet i artikel 14, stk. 2, skal tillige fremlægge et dokument, der angiver, at afgørelsen ikke længere kan gøres til genstand for appel eller genoptagelse i henhold til domstatens lovgivning. Artikel 34 Andre dokumenter Den part, der begærer fuldbyrdelse af en retsafgørelse, skal endvidere fremlægge et dokument, hvoraf det frem- går, at afgørelsen efter domstatens lovgivning er eksigibel og er forkyndt. Artikel 35 Manglende fremlæggelse af dokumenter 1. Såfremt de i artikel 33, stk. 1, litra b), eller stk. 2, nævnte dokumenter ikke fremlægges, kan retten fastsætte en frist for deres tilvejebringelse eller anerkende tilsva- rende dokumenter eller, såfremt den anser sagen for tilstrækkeligt oplyst, fritage for kravet om en sådan fremlæggelse. 2. Såfremt retten kræver det, skal der foretages en oversættelse af dokumenterne. Oversættelsen skal bekræf- tes af en person, der er bemyndiget hertil i en af medlemsstaterne. Artikel 36 1. Den part, der søger eller anfægter anerkendelse af en retsafgørelse eller begærer fuldbyrdelse af en sådan, skal fremlægge: a) en genpart af afgørelsen, der opfylder de nødvendige betingelser med hensyn til godtgørelse af dens ægt- hed Legalisering eller opfyldelse af tilsvarende formalitet Der kræves ingen legalisering eller opfyldelse af tilsva- rende formalitet med hensyn til de i artikel 33 og 34 og artikel 35, stk. 2, nævnte dokumenter eller eventuelle procesfuldmagter. C 221/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 7. 98 AFSNIT IV OVERGANGSBESTEMMELSER Artikel 37 1. Bestemmelserne i denne konvention finder kun anvendelse på retssager, der er anlagt, og på officielt bekræftede dokumenter, der er udstedt, samt på forlig, der er indgået for retten under en retssag, efter at konventionen er trådt i kraft i domsstaten og, såfremt anerkendelse eller fuldbyrdelse af en retsafgørelse eller af et officielt bekræftet dokument påberåbes, i den med- lemsstat, som begæringen rettes til. 2. Retsafgørelser, som er truffet, efter at denne kon- vention er trådt i kraft i forholdet mellem domstaten og den medlemsstat, som begæringen rettes til, i sager, der er anlagt før dette tidspunkt, skal dog anerkendes og fuld- byrdes efter bestemmelserne i afsnit III, såfremt de anvendte kompetenceregler er i overensstemmelse med de regler, der er fastsat i afsnit II i denne konvention eller i en konvention, der, da sagen blev anlagt, var gældende mellem domsstaten og den medlemsstat, som begæringen rettes til. AFSNIT V ALMINDELIGE BESTEMMELSER Artikel 38 des, og overholdelsen underlægges Domstolens kontrol efter de procedurer, der fastsættes i proto- kollen om Domstolens fortolkning af denne kon- vention. c) Kompetencereglerne i alle fremtidige aftaler, der indgås mellem de i litra a) nævnte medlemsstater, og som angår sagsområder, der er omfattet af denne konvention, skal afstemmes med kompeten- cereglerne i denne konvention. d) Afgørelser, der i en af de nordiske stater, som har fremsat den i litra a) omhandlede erklæring, er truffet af en kompetent myndighed svarende til en af dem, der er omhandlet i denne konventions afsnit II, anerkendes og fuldbyrdes i de øvrige medlemsstater efter bestemmelserne i denne kon- ventions afsnit III. 3. Efter denne konventions ikrafttræden kan medlems- staterne i deres indbyrdes forbindelser kun indgå eller anvende aftaler, som supplerer denne konventions bestemmelser, eller som letter gennemførelsen af princip- perne i den. 4. Medlemsstaterne tilsender denne konventions depo- sitar: a) en kopi af de i stk. 2, litra a) og c), samt stk. 3 omhandlede aftaler og ensartede lovgivninger til gen- nemførelse af disse aftaler, og b) meddelelse om alle opsigelser af eller ændringer i sådanne aftaler eller ensartede lovgivninger. Forholdet til andre konventioner Artikel 39 1. Med forbehold af artikel 37 og 40 og nærværende artikels stk. 2 træder denne konvention for så vidt angår de medlemsstater, der er parter i den, i stedet for konven- tioner indgået mellem to eller flere medlemsstater, som gælder på tidspunktet for denne konventions ikrafttræ- den, og som angår sagsområder, der er omfattet af denne konvention. indeholdende 2. a) Danmark, Finland og Sverige kan samtidig med afgivelsen af den i artikel 47, stk. 2, omhandlede notifikation erklære, at konventionen af 6. februar 1931 mellem Danmark, Finland, Island, Norge og Sverige international-privatretslige bestemmelser om ægteskab, adoption og værge- mål, med tilhørende slutprotokol, helt eller delvis skal finde anvendelse på deres indbyrdes forbindel- ser i stedet for bestemmelserne i denne konvention. Denne erklæring kan på ethvert tidspunkt trækkes helt eller delvis tilbage. Forholdet til visse multilaterale konventioner Denne konventioner har i forbindelserne mellem de med- lemsstater, der er parter i den, forrang frem for følgende konventioner, for så vidt disse angår sagsområder, som er omfattet af denne konvention: — Haag-konventionen af 5. oktober 1961 om myndighe- dernes kompetence og lovvalget i sager vedrørende beskyttelse af mindreårige — Luxembourg-konventionen af 8. september 1967 om anerkendelse af afgørelser om ægteskabs gyldighed — Haag-konventionen af 1. juni 1970 om anerkendelse af skilsmisser og separationer b) Princippet om ikke-forskelsbehandling af unions- borgerne på grundlag af nationalitet skal overhol- — den europæiske konvention af 20. maj 1980 om anerkendelse og fuldbyrdelse af afgørelser om foræl- dremyndighed 16. 7. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 221/11 — Haag-konventionen af 19. oktober 1996 om retternes kompetence, lovvalg, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsakter samt om samarbejde vedrørende forældre- myndighed og foranstaltninger til beskyttelse af min- dreårige, forudsat at det berørte barn har sit sædvan- lige opholdssted i en medlemsstat. 4. Medlemsstaterne tilsender denne konventions depo- sitar a) en kopi af de i stk. 1 og 3 omhandlede traktater, og b) meddelelse om alle opsigelser af eller ændringer i sådanne traktater. Artikel 40 Gyldighed 1. De aftaler og konventioner, der er nævnt i arti- kel 38 og 39, bevarer deres gyldighed på sagsområder, som ikke er omfattet af denne konvention. 2. De bevarer ligeledes deres gyldighed for så vidt angår retsafgørelser, der er truffet, og officielt bekræftede dokumenter, der er udstedt før denne konventions ikraft- træden. Artikel 41 Aftaler mellem medlemsstater Med forbehold af de i afsnit III nævnte grunde til at afslå anerkendelse skal retsafgørelser, der er truffet i henhold til aftaler omhandlet i artikel 38, stk. 3, anerkendes og fuldbyrdes i medlemsstater, der ikke er parter i de pågæl- dende aftaler, såfremt de er truffet af en kompetent myndighed svarende til en af dem, der er omhandlet i afsnit II. Artikel 42 Traktater med Pavestolen 1. Anvendelsen af denne konvention berører ikke den internationale traktat (konkordat) mellem Pavestolen og Den Portugisiske Republik, undertegnet den 7. maj 1940 i Vatikanstaten. 2. Afgørelser om et ægteskabs ugyldighed, som træffes i henhold til den i stk. 1 nævnte traktat, anerkendes i medlemsstaterne på de i afsnit III i denne konvention anførte vilkår. 3. Bestemmelserne i stk. 1 og 2 finder ligeledes anven- delse på følgende internationale traktater (konkordater) med Pavestolen: — Concordato lateranense af 11. februar 1929 mellem Den Italienske Republik og Pavestolen som ændret ved den aftale med tillægsprotokol, der blev underteg- net den 18. februar 1984 i Rom — aftalen af 3. januar 1979 mellem Pavestolen og den spanske stat om retlige anliggender. Artikel 43 Ikke-anerkendelse og ikke-fuldbyrdelse af retsafgørelser baseret på artikel 8 Denne konvention er ikke til hinder for, at en medlems- stat inden for rammerne af en konvention om anerken- delse og fuldbyrdelse af retsafgørelser over for en ikke- medlemsstat forpligter sig til ikke at anerkende en retsaf- gørelse, som er truffet i en anden medlemsstat, såfremt afgørelsen i et af de i artikel 8 nævnte tilfælde kun har kunnet støttes på andre kompetenceregler end de i arti- kel 2-7 omhandlede. Artikel 44 Medlemsstater med to eller flere retsordener For så vidt angår en medlemsstat, hvor to eller flere retsordener eller regelsæt vedrørende sagsområder, der er omfattet af denne konvention, finder anvendelse i forskel- lige territoriale enheder: a) b) c) d) forstås en henvisning til sædvanligt opholdssted i denne medlemsstat som en henvisning til sædvanligt opholdssted i en territorial enhed forstås en henvisning til nationalitet som en henvis- ning til tilhørsforhold til en territorial enhed som fastsat efter den pågældende medlemsstats lovgivning forstås en henvisning til de myndigheder i denne medlemsstat, som behandler en begæring om skils- misse, separation eller omstødelse af ægteskab, som en henvisning til de myndigheder i den territoriale enhed, som behandler begæringen forstås en henvisning til reglerne i denne medlemsstat som en henvisning til reglerne i den territoriale enhed, hvor kompetence, anerkendelse eller fuldbyrdelse gøres gældende. AFSNIT VI DOMSTOLEN Artikel 45 De Europæiske Fællesskabers Domstol har kompetence til at træffe afgørelse om fortolkningen af denne konven- tion efter bestemmelserne i den protokol, som er udarbej- det ved retsakt vedtaget af Rådet for Den Europæiske Union den 28. maj 1998. C 221/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 7. 98 AFSNIT VII AFSLUTTENDE BESTEMMELSER Artikel 46 Erklæringer og forbehold Der kan ikke tages forbehold med hensyn til denne 1. konvention, jf. dog artikel 38, stk. 2, og artikel 42. Uanset stk. 1 gælder denne konvention med forbe- 2. hold af erklæringerne fra Irland og Italien, som er knyttet som bilag til denne konvention. 3. En medlemsstat kan på ethvert tidspunkt trække en afgivet erklæring helt eller delvis tilbage. Erklæringens gyldighed ophører halvfems dage, efter at depositaren har fået meddelelse om tilbagetrækningen. Artikel 47 Vedtagelse og ikrafttræden 1. Denne konvention vedtages af medlemsstaterne i overensstemmelse med deres forfatningsmæssige bestem- melser. 2. Medlemsstaterne giver depositaren notifikation om afslutningen af de procedurer, der efter deres forfatnings- mæssige bestemmelser kræves for at vedtage denne kon- vention. 3. Denne konvention samt eventuelle ændringer heri som omhandlet i artikel 49, stk. 2, træder i kraft halv- fems dage efter den dato, hvor den sidste stat, der er medlem af Den Europæiske Union på tidspunktet for vedtagelsen af Rådets retsakt om udarbejdelse af denne konvention, har foretaget notifikation, jf. stk. 2. Indtil denne konvention træder i kraft, kan en 4. medlemsstat, samtidig med afgivelsen af den i stk. 2 omhandlede notifikation eller på et senere tidspunkt erklære, at konventionen med undtagelse af artikel 45 finder anvendelse for så vidt angår dens forbindelser med samme erklæring. medlemsstater, der har Sådanne erklæringer gælder halvfems dage efter datoen for deponeringen. fremsat Artikel 48 Tiltrædelse Teksten til konventionen på den tiltrædende med- 2. lemsstats sprog, som udformet af Rådet, er autentisk. Tiltrædelsesinstrumenterne deponeres hos deposita- 3. ren. 4. Denne konvention træder i kraft for den tiltrædende medlemsstat halvfems dage efter deponeringen af den pågældende stats tiltrædelsesinstrument eller på datoen for konventionens ikrafttræden, hvis den endnu ikke er trådt i kraft ved udløbet af perioden på halvfems dage. 5. Artikel 47, stk. 4, finder anvendelse på en tiltræ- dende medlemsstat, hvis denne konvention endnu ikke er trådt i kraft, når den deponerer sit tiltrædelsesinstru- ment. Artikel 49 Ændringer Enhver medlemsstat samt Kommissionen kan fore- 1. slå ændringer til denne konvention. Alle ændringsforslag sendes til depositaren, der underretter Rådet herom. 2. Ændringer fastlægges af Rådet, der anbefaler med- lemsstaterne at vedtage dem i overensstemmelse med deres forfatningsmæssige bestemmelser. De således ved- tagne ændringer træder i kraft efter bestemmelserne i artikel 47, stk. 3. 3. Listen over de retter og retsmidler, der er omhandlet i artikel 21, stk. 1, artikel 26, stk. 1 og 2, artikel 28, stk. 1, og artikel 29, kan dog på anmodning af den berørte medlemsstat ændres ved en afgørelse truffet af Rådet. Artikel 50 Depositar og offentliggørelse Generalsekretæren for Rådet er depositar for denne 1. konvention. Depositaren offentliggør i De Europæiske Fælles- 2. skaber Tidende: a) vedtagelser og tiltrædelser b) datoen for konventionens ikrafttræden c) erklæringer som omhandlet i artikel 2, stk. 2, arti- kel 38, stk. 2, artikel 46, artikel 47, stk. 4, og artikel 48, stk. 5, samt ændringer i eller tilbagetræk- ning af sådanne erklæringer Denne konvention er åben for tiltrædelse af stater, 1. der bliver medlem af Den Europæiske Union. d) ændringer i denne konvention som omhandlet i arti- kel 49, stk. 2 og 3. 16. 7. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 221/13 En fe de lo cual los plenipotenciarios abajo firmantes suscriben el presente Convenio. Til bekræftelse heraf har undertegnede befuldmægtigede underskrevet denne konvention. Zu Urkund dessen haben die unterzeichneten Bevollmächtigten ihre Unterschrift unter dieses Übereinkommen gesetzt. Σ(cid:229) (cid:240)(cid:221)(cid:243)(cid:244)ω(cid:243)η (cid:244)ων Æνω(cid:244)(cid:219)ρω, (cid:239)Ø υ(cid:240)(cid:239)γρ(cid:192)(cid:230)(cid:239)ν(cid:244)(cid:229)ς (cid:240)ληρ(cid:229)Œ(cid:239)υ(cid:139) (cid:243)Ø(cid:239)Ø (cid:219)θ(cid:229)(cid:243)Æν (cid:244)ην υ(cid:240)(cid:239)γρÆ(cid:230)η(cid:139) (cid:244)(cid:239)υς κ(cid:192)(cid:244)ω Æ(cid:240)(cid:222) (cid:244)ην (cid:240)Æρ(cid:239)υ(cid:139) (cid:243)Æ (cid:243)υ(cid:139) µ(cid:226)Æ(cid:243)η. In witness whereof, the undersigned Plenipotentiaries have signed this Convention. En foi de quoi, les plénipotentiaires soussignés ont apposé leurs signatures au bas de la présente convention. Dá fhianú sin, chuir na Lánchumhachtaigh thíos-sínithe a lámh leis an gCoinbhinsiún seo. In fede di che i plenipotenziari sottoscritti hanno apposto le loro firme in calce alla presente convenzione. Ten blijke waarvan de ondergetekende gevolmachtigden hun handtekening onder dit verdrag hebben gesteld. Em fé do que, os plenipotenciários abaixo-assinados apuseram as suas assinaturas no final da presente convenção. Tämän vakuudeksi alla mainitut yleissopimuksen. täysivaltaiset edustajat ovat allekirjoittaneet tämän Till bekräftelse härav har undertecknade befullmäktigade ombud undertecknat denna konvention. Hecho en Bruselas, el veintiocho de mayo de mil novecientos noventa y ocho, en un ejemplar único en lenguas alemana, danesa, española, finesa, francesa, griega, inglesa, irlandesa, italiana, neerlandesa, portuguesa y sueca, siendo cada uno de estos textos igualmente auténtico, que se depositará en los archivos de la Secretaría General del Consejo de la Unión Europea. Udfærdiget i Bruxelles, den otteogtyvende maj nitten hundrede og otteoghalvfems, i ét eksemplar på dansk, engelsk, finsk, fransk, græsk, irsk, italiensk, nederlandsk, portugisisk, spansk, svensk og tysk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed; de deponeres i arkiverne i Generalsekretariatet for Rådet for Den Europæiske Union. Geschehen zu Brüssel am achtundzwanzigsten Mai neunzehnhundertachtundneunzig in einer Urschrift in dänischer, deutscher, englischer, finnischer, französischer, griechischer, irischer, italienischer, niederländischer, portugiesischer, schwedischer und spanischer Sprache, wobei jeder Wortlaut gleichermaßen verbindlich im Archiv des Generalsekretariats des Rates der Europäischen Union hinterlegt. ist; die Urschrift wird ˛γØν(cid:229) (cid:243)(cid:244)Øς ΒρυŒ(cid:219)λλ(cid:229)ς, (cid:243)(cid:244)Øς (cid:229)(cid:221)κ(cid:239)(cid:243)Ø (cid:239)κ(cid:244)ω(cid:139) ΜÆØ(cid:239)υ ł(cid:221)λØÆ (cid:229)ννØÆκ(cid:222)(cid:243)ØÆ (cid:229)ν(cid:229)νη(cid:139) ν(cid:244)Æ (cid:239)κ(cid:244)ω(cid:139) , (cid:243)(cid:229) (cid:219)νÆ µ(cid:222)ν(cid:239) Æν(cid:244)(cid:221)(cid:244)υ(cid:240)(cid:239) (cid:243)(cid:244)ην ÆγγλØκη(cid:139) , γÆλλØκη(cid:139) , γ(cid:229)ρµÆνØκη(cid:139) , (cid:228)ÆνØκη(cid:139) , (cid:229)λληνØκη(cid:139) , ØρλÆν(cid:228)Øκη(cid:139) , Ø(cid:243)(cid:240)ÆνØκη(cid:139) , Ø(cid:244)ÆλØκη(cid:139) , (cid:239)λλÆν(cid:228)Øκη(cid:139) , (cid:240)(cid:239)ρ(cid:244)(cid:239)γÆλØκη(cid:139) , (cid:243)(cid:239)υη(cid:228)Øκη(cid:139) κÆØ (cid:230)ØνλÆν(cid:228)Øκη(cid:139) γλω(cid:139) (cid:243)(cid:243)Æ. ˛κÆ(cid:243)(cid:244)(cid:239) κ(cid:229)(cid:221)µ(cid:229)ν(cid:239) (cid:229)(cid:221)νÆØ (cid:229)Œ(cid:221)(cid:243)(cid:239)υ Æυθ(cid:229)ν(cid:244)Øκ(cid:222), (cid:244)(cid:239) (cid:228)(cid:229) (cid:240)ρω(cid:244)(cid:222)(cid:244)υ(cid:240)(cid:239) Æυ(cid:244)(cid:222) κÆ(cid:244)Æ(cid:244)(cid:221)θ(cid:229)(cid:244)ÆØ (cid:243)(cid:244)Æ Æρł(cid:229)(cid:221)Æ (cid:244)ης Γ(cid:229)νØκη(cid:139) ς ΓρÆµµÆ(cid:244)(cid:229)(cid:221)Æς (cid:244)(cid:239)υ Συµ(cid:226)(cid:239)υλ(cid:221)(cid:239)υ (cid:244)ης Ευρω(cid:240)Æϊκη(cid:139) ς ˛νω(cid:243)ης. Done at Brussels on the twenty-eighth day of May in the year one thousand nine hundred and ninety-eight, in a single original, in the Danish, Dutch, English, Finnish, French, German, Greek, Irish, Italian, Portuguese, Spanish and Swedish languages, each text being equally authentic, such original being deposited in the archives of the General Secretariat of the Council of the European Union. Fait à Bruxelles, le vingt-huit mai mil neuf cent quatre-vingt-dix-huit, en un exemplaire unique, en langues allemande, anglaise, danoise, espagnole, finnoise, française, grecque, irlandaise, italienne, néerlandaise, portugaise et suédoise, les textes établis dans chacune de ces langues faisant également foi, exemplaire qui est déposé dans les archives du secrétariat général du Conseil de l’Union européenne. Arna dhéanamh sa Bhruiséil, ar an ochtú lá is fiche de Bhealtaine sa bhliain míle naoi gcéad nócha a hocht, i scríbhinn bhunaidh amháin sa Bhéarla, sa Danmhairgis, san Fhionlainnis, sa Fhraincis, sa Ghaeilge, sa Ghearmáinis, sa Ghréigis, san Iodáilis, san Ollainnis, sa Phortaingéilis, sa Spáinnis agus sa tSualainnis, agus comhúdarás ag gach ceann de na téacsanna sin; déanfar an scríbhinn bhunaidh sin a thaisceadh i gcartlann Ardrúnaíocht Chomhairle an Aontais Eorpaigh. C 221/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 7. 98 Fatto a Bruxelles, addì ventotto maggio millenovecentonovantotto, in unico esemplare in lingua danese, finlandese, francese, greca, inglese, irlandese, italiana, olandese, portoghese, spagnola, svedese e tedesca, ciascun testo facente ugualmente fede; l’esemplare è depositato negli archivi del Segretariato generale del Consiglio dell’Unione europea. Gedaan te Brussel, de achtentwintigste mei negentienhonderd achtennegentig, in één exemplaar in de Deense, de Duitse, de Engelse, de Finse, de Franse, de Griekse, de Ierse, de Italiaanse, de Nederlandse, de Portugese, de Spaanse en de Zweedse taal, zijnde alle teksten gelijkelijk authentiek, dat wordt nedergelegd in het archief van het Secretariaat-generaal van de Raad van de Europese Unie. Feito em Bruxelas, em vinte e oito de Maio de mil novecentos e noventa e oito, em exemplar único, nas línguas alemã, dinamarquesa, espanhola, finlandesa, francesa, grega, inglesa, irlandesa, italiana, neerlandesa, portuguesa e sueca, fazendo igualmente fé cada um dos textos, ficando esse exemplar depositado nos arquivos do Secretariado-Geral do Conselho da União Europeia. Tehty Brysselissä kahdentenakymmenentenäkahdeksantena päivänä toukokuuta vuonna tuhatyhdeksänsataayhdeksänkymmentäkahdeksan englannin, espanjan, hollannin, iirin, italian, kreikan, portugalin, ranskan, ruotsin, saksan, suomen ja tanskan kielellä yhtenä kappaleena, jonka jokainen teksti on yhtä todistusvoimainen ja joka talletetaan Euroopan unionin neuvoston pääsihteeristön arkistoon. Som skedde i Bryssel den tjugoåttonde maj nittonhundranittioåtta i ett enda exemplar på danska, engelska, finska, franska, grekiska, iriska, italienska, nederländska, portugisiska, spanska, svenska och tyska språken, varvid varje text äger samma giltighet, och detta exemplar skall deponeras i arkiven hos generalsekretariatet för Europeiska unionens råd. Pour le gouvernement du Royaume de Belgique Voor de regering van het Koninkrijk België Für die Regierung des Königreichs Belgien For regeringen for Kongeriget Danmark Für die Regierung der Bundesrepublik Deutschland ΓØÆ (cid:244)ην κυ(cid:226)(cid:219)ρνη(cid:243)η (cid:244)ης ΕλληνØκη(cid:139) ς ∆ηµ(cid:239)κρÆ(cid:244)(cid:221)Æς 16. 7. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 221/15 Por el Gobierno del Reino de España Pour le gouvernement de la République française Thar ceann Rialtas na hÉireann For the Government of Ireland Per il governo della Repubblica italiana Pour le gouvernement du Grand-Duché de Luxembourg Voor de regering van het Koninkrijk der Nederlanden C 221/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 7. 98 Für die Regierung der Republik Österreich Pelo Governo da República Portuguesa Suomen hallituksen puolesta På finska regeringens vägnar På svenska regeringens vägnar For the Government of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland 16. 7. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 221/17 ERKLÆRING FRA IRLAND, DER SKAL KNYTTES SOM BILAG TIL KONVENTIONEN Uanset denne konventions bestemmelser kan Irland opretholde sin ret til at nægte at anerkende en skilsmisse, der er bevilget i en anden medlemsstat, hvis skilsmissen er opnået ved, at en af parterne eller parterne forsætligt har vildledt en ret i den pågældende medlemsstat angående betingelserne for dens kompetence, således at anerkendelsen af skilsmissen ikke er forenelig med Irlands forfatning. Denne erklæring er gyldig i fem år. Den kan fornyes hvert femte år. ERKLÆRING, DER SKAL KNYTTES SOM BILAG TIL KONVENTIONEN, FRA ENHVER AF DE NORDISKE MEDLEMSSTATER, SOM KAN FREMSÆTTE EN ERKLÆRING I HENHOLD TIL ARTIKEL 38, STK. 2 Anvendelsen af konventionen af 6. februar 1931 mellem Danmark, Finland, Island, Norge og Sverige indeholdende international-privatretlige bestemmelser om ægteskab, adoption og værge- mål, med tilhørende slutprotokol, er i overensstemmelse med traktatens artikel K. 7; nærværende konvention er nemlig ikke til hinder for, at der etableres et snævrere samarbejde mellem to eller flere medlemsstater, for så vidt dette samarbejde hverken er i modstrid med eller hæmmer det samarbejde, der er omhandlet i nærværende konvention. De forpligter sig til i deres indbyrdes forbindelser ikke længere at anvende artikel 7, stk. 2, i 1931-konventionen samt til i nær fremtid at tage de kompetenceregler, der gælder inden for rammerne i nævnte konvention, op til revision på baggrund af princippet i artikel 38, stk. 2, litra b), i nærværende konvention. De grunde til afslag, der anvendes i de ensartede lovgivninger, anvendes i praksis på en måde, som stemmer overens med den, der er fastsat i afsnit III i nærværende konvention. ERKLÆRING FRA DEN ITALIENSKE DELEGATION, DER SKAL KNYTTES SOM BILAG TIL KONVENTIONEN Med hensyn til konventionens artikel 42 forbeholder Italien sig ret til i henseende til afgørelser truffet af portugisiske kirkeretter at følge de procedurer og foretage den kontrol, der på grundlag af aftaler med Pavestolen er fastsat i Italiens egen retsorden for så vidt angår tilsvarende afgørelser truffet af italienske kirkeretter


title: Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella tehty yleissopimus tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoasioissa - Lausuma, joka merkittiin neuvoston pöytäkirjaan oikeus- ja sisäasioiden neuvoston 28.-29. toukokuuta 1998 pidetyssä istunnossa tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa avioliittoasioissa koskevan yleissopimuksen tekemisen yhteydessä

text: C 221/18 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 16. 7. 98 Lausuma, joka merkittiin neuvoston pöytäkirjaan oikeus- ja sisäasioiden neuvoston 28. —29. toukokuuta 1998 pidetyssä istunnossa tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa avioliittoasioissa koskevan yleissopimuksen tekemisen yhteydessä (98/C 221/02) Neuvosto on tietoinen siitä, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle esitettyjen ratkaisupyyn- töjen pitkällä käsittelyajalla saattaa olla haitallisia vaikutuksia perheoikeuden alalla, ja korostaa, että keinoja kyseisten pyyntöjen käsittelyajan lyhentämiseksi olisi tutkittava mahdollisimman pian; neuvosto ehdottaa, että kyseisen tutkimuksen toteuttaisi neuvoston toimivaltainen elin yhdessä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kanssa


title: Regulamento (CE) nº 1087/98 da Comissão de 28 de Maio de 1998 que fixa determinadas quantidades indicativas para a importação de bananas na Comunidade no terceiro trimestre de 1998 (Texto relevante para efeitos do EEE)

eurovoc_concepts:
ACP countries
import
quantitative restriction
tariff quota
third country
tropical fruit

text: L 155/20 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 29. 5. 98 REGULAMENTO (CE) Nº 1087/98 DA COMISS(cid:212)O de 28 de Maio de 1998 que fixa determinadas quantidades indicativas para a importa(cid:135)(cid:209)o de bananas na Comunidade no terceiro trimestre de 1998 (Texto relevante para efeitos do EEE) A COMISS(cid:212)O DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, Tendo em conta o Regulamento (CEE) nº 404/93 do Conselho, de 13 de Fevereiro de 1993, que estabelece a organiza(cid:135)(cid:209)o comum de mercado no sector das bananas (1), com a (cid:156)ltima redac(cid:135)(cid:209)o que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) nº 3290/94 (2), e, nomeadamente, o seu artigo 20º, Considerando que o Regulamento (CEE) nº 1442/93 da Comiss(cid:209)o (3), com a (cid:156)ltima redac(cid:135)(cid:209)o que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) nº 1409/96 (4), prev(cid:136), no nº 1 do seu artigo 9º, que, para a emiss(cid:209)o de certificados de impor- ta(cid:135)(cid:209)o, sejam fixadas quantidades indicativas trimestrais, expressas em percentagem das quantidades atribu(cid:146)das aos diferentes pa(cid:146)ses ou grupos de pa(cid:146)ses enumerados no anexo I do Regulamento (CE) nº 478/95 da Comiss(cid:209)o (5), alterado pelo Regulamento (CE) nº 702/95 (6), em fun(cid:135)(cid:209)o dos dados e previs(cid:210)es relativos ao mercado comunit(cid:145)rio; Considerando que a an(cid:145)lise dos dados relativos, por um lado, (cid:133)s quantidades de bananas comercializadas na Comunidade em 1997, e, em especial, (cid:133)s importa(cid:135)(cid:210)es efectivas realizadas, designadamente, no terceiro trimestre e, por outro, (cid:133)s perspectivas de abastecimento e de consumo do mercado comunit(cid:145)rio no terceiro trimestre de 1998 conduzem (cid:133) fixa(cid:135)(cid:209)o, e com vista a um abasteci- mento satisfat(cid:155)rio da Comunidade, de uma quantidade indicativa, para cada origem, de 27 % da quantidade atri- bu(cid:146)da (cid:133) origem em causa no contingente pautal; Considerando que, com base nos mesmos dados, (cid:130) conve- niente fixar a quantidade autorizada, prevista no nº 2 do artigo 9º do Regulamento (CEE) nº 1442/93, que cada operador das categorias A e B pode solicitar a t(cid:146)tulo do terceiro trimestre de 1998; Considerando que (cid:130) igualmente necess(cid:145)rio fixar as quan- tidades indicativas, previstas no nº 1 do artigo 14º do mesmo regulamento, para a emiss(cid:209)o dos certificados de tradicionais origin(cid:145)rias dos importa(cid:135)(cid:209)o de bananas Estados de (cid:214)frica, das Cara(cid:146)bas e do Pac(cid:146)fico (ACP); Considerando que importa lembrar que, na sequ(cid:136)ncia dos ac(cid:155)rd(cid:209)os do Tribunal de Justi(cid:135)a de 10 de Mar(cid:135)o de 1998, nos processos 122/95 e 364/95 e 365/95, a admissibili- dade dos pedidos de certificados de importa(cid:135)(cid:209)o das cate- (1) JO L 47 de 25. 2. 1993, p. 1. (2) JO L 349 de 31. 12. 1994, p. 105. (3) JO L 142 de 12. 6. 1993, p. 6. (4) JO L 181 de 20. 7. 1996, p. 13. (5) JO L 49 de 4. 3. 1995, p. 13. (6) JO L 71 de 31. 3. 1995, p. 84. gorias A e C deixou de estar subordinada, no que se refere a bananas origin(cid:145)rias da Cota Rica, Col(cid:147)mbia e Nicar(cid:145)gua, (cid:133) apresenta(cid:135)(cid:209)o de certificados de exporta(cid:135)(cid:209)o; Considerando que as disposi(cid:135)(cid:210)es do presente regulamento devem entrar em vigor imediatamente antes do per(cid:146)odo de apresenta(cid:135)(cid:209)o dos pedidos de certificado a t(cid:146)tulo do terceiro trimestre de 1998; Considerando que o Comit(cid:130) de Gest(cid:209)o das Bananas n(cid:209)o emitiu parecer no prazo fixado pelo seu presidente, ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO: Artigo 1º As quantidades indicativas referidas no nº 1 do artigo 9º do Regulamento (CEE) nº 1442/93 para a importa(cid:135)(cid:209)o de bananas na Comunidade no (cid:131)mbito do contingente pautal previsto nos artigos 18º e 19º do Regulamento (CEE) nº 404/93 s(cid:209)o fixadas, para a Comunidade e em rela(cid:135)(cid:209)o ao terceiro trimestre de 1998, em 27 % das quantidades esta- belecidas para cada pa(cid:146)s ou grupo de pa(cid:146)ses mencionado no anexo I do Regulamento (CE) nº 478/95. Artigo 2º A quantidade autorizada para cada operador das categorias A e B, prevista no nº 2 do artigo 9º do Regulamento (CEE) nº 1442/93, (cid:130) fixada, para o terceiro trimestre de 1998, em 29 % da quantidade que lhe tiver sido atribu(cid:146)da em aplica(cid:135)(cid:209)o do segundo par(cid:145)grafo do artigo 6º do mesmo regulamento. Artigo 3º As quantidades indicativas referidas no nº 1 do artigo 14º do Regulamento (CEE) nº 1442/93 para a importa(cid:135)(cid:209)o de bananas tradicionais origin(cid:145)rias dos Estados ACP na Comunidade s(cid:209)o fixadas, para o terceiro trimestre de 1998, em 30 % das quantidades tradicionais estabelecidas para cada origem no anexo do Regulamento (CEE) nº 404/93. Artigo 4º O presente regulamento entra em vigor no dia da sua publica(cid:135)(cid:209)o no Jornal Oficial das Comunidades Euro- peias. 29. 5. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 155/21 O presente regulamento (cid:130) obrigat(cid:155)rio em todos os seus elementos e directamente aplic(cid:145)vel em todos os Estados-membros. Feito em Bruxelas, em 28 de Maio de 1998. Pela Comiss(cid:209)o Franz FISCHLER Membro da Comiss(cid:209)o


title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om inrättande av en allmän verksamhetsram för gemenskapens verksamhet till förmån för konsumenter"

eurovoc_concepts:
EU activity
EU financing
consumer protection
project evaluation
public health

text: C 235/72 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 27. 7. 98 Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om inrättande av en allmän verksamhetsram för gemenskapens verksamhet till förmån för konsumenter” (1) (98/C 235/17) Den 12 februari 1998 beslutade rådet att i enlighet med artikel 129a i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag. Sektionen för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor, som fick uppdraget att förbereda ärendet, har tillsatt en studiegrupp och har utsett Joop Koopman till föredragande. Vid sin 355:e plenarsessionen den 27-28 maj 1998 (sammanträdet den 28 maj 1998) utsåg Ekonomiska och sociala kommittén Joop Koopman till huvudföredragande och antog följande yttrande med 94 röster för, 8 emot och 3 nedlagda röster. 1. Inledning — Främjande och representation av konsumenternas intressen. 1. 1. I sin motivering nämner kommissionen att konsu- mentpolitiken har förstärkts och att detta kulminerat i Amsterdamfördraget. Hittills har det inte funnits någon grundrättsakt gällande finansieringen av gemenskaps- insatser till förmån för konsumentpolitiken. 1. 2. Förslaget till Europaparlamentets och rådets beslut utgör en ”grundrättsakt” (2) för de insatser till förmån för skydd av konsumenternas hälsa och konsu- mentskydd som förutsätter ekonomiskt stöd ur unionens budget. Förslaget utgör ett ramverk för insatserna under perioden 1999-2003, dvs. det är inte en förteckning över alla insatser man kommer att vidta under denna period, eftersom det inte är möjligt att exakt uppskatta hur stora insatser som kan behövas utgående från konsumenternas synvinkel. 1. 3. Beslutsförslaget grundar sig på artikel 129a i EG-fördraget. Kommissionen meddelar dock att om Amsterdamfördraget har trätt i kraft innan detta förslag har antagits, kommer kommissionen eventuellt att se över förslaget och basera det på de nya artiklarna 152 och 153, införda genom Amsterdamfördraget, som utvidgar räckvidden av bestämmelserna om konsument- skydd. Kommissionen indelar den verksamhet som kan 1. 4. förutsätta ekonomiskt stöd i fyra områden: — Konsumenternas hälsa och säkerhet. — Skydd av konsumenternas ekonomiska intressen. — Undervisning och information till konsumenterna om deras rättigheter. I bilagan finns en vägledande förteckning över dessa former av verksamhet. 1. 5. Förslaget täcker insatser av tre olika slag: sådana som initieras av kommissionen själv, sådana som avser ekonomiskt stöd till de europeiska konsumentorganisa- tionernas verksamhet och sådana som gäller ekonomiskt stöd till särskilda projekt som primärt läggs fram av olika konsumentorganisationer i medlemsstaterna. De totala budgetmedel som planeras för denna 1. 6. femårsperiod beräknas uppgå till 114 miljoner ecu. Det ekonomiska stödet till europeiska och natio- 1. 7. nella konsumentorganisationers verksamhet inom de ovan nämnda områdena (se punkt 1. 4) får i princip inte överstiga 50 % av de totala kostnaderna för att genomföra dessa projekt. 1. 8. Kriterierna enligt vilka ekonomiskt stöd beviljas finns i artiklarna 7-9 i beslutsförslaget. Kriterier som hänför sig till kostnadseffektivitet, multiplikatoreffekt och spridning av resultat behandlas i artikel 7. I artikel 8 redogörs för förfaranden för ansökan av ekonomisk stöd och godkännande av projekt, vilket resulterar i att man sluter ett avtal. Kraven på kontroll, övervakning och verifikat nämns i artikel 9. 1. 9. I finansieringsöversikten ingår en vägledande tidsplan över hur anslagen fördelar sig över femårsperio- den samt en preliminär fördelning av anslagen mellan de tre olika slagen av verksamhet. 2. Allmänna kommentarer (1) EGT C 108, 7. 4. 1998, s. 43. (2) I den betydelse den har i artikel 22 i Budgetförordningen (konsoliderade versionen av den 20. 12. 1996 — SG B. 4 (96), s. 674). 2. 1. Kommittén finner det positivt att konsumentpoli- tiken stegvis har blivit allt viktigare i takt med utveckling- en av gemenskapen. Utgångspunkten kan eventuellt spåras till 1961 då kommissionären för jordbruk, Mans- 27. 7. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 235/73 holt, för första gången inbjöd konsumentrepresentanter att diskutera ärenden av gemensamt intresse. Den första enheten som uttryckligen behandlade konsumentfrågor skapades inom generaldirektorat IV år 1968. A˚ r 1973 inrättades en avdelning för miljö- och konsumentpolitik som omorganiserades till generaldirektorat XI år 1981. En skild avdelning för konsumentpolitik skapades år 1989. Denna var föregångaren till generaldirekto- rat XXIV, som inrättades år 1995. Utvidgningen av dess ansvarsområde till att omfatta även hälsofrågor, som skedde år 1997, är den senaste organisatoriska ändring- en. Dessa förändringar var en följd av den ökande betydelsen och det ökande behovet av konsumentpolitik i gemenskapen. A¨ ven om kommittén i och för sig instämmer i 2. 3. behovet av att skapa en grundrättsakt, önskar kom- mittén påpeka att detta kan ske på två olika sätt: i) med en verksamhetsram som innehåller vägledande information om insatser inom olika områden på så sätt som man gjort i kommissionens nuvarande förslag eller ii) med en verksamhetsram i vilken en mera konkret konsumentpolitik på medellång sikt innehar den centrala rollen. Kommittén instämmer inte i kommissionens motiveringar att ett sådant flerårigt program inte kan ha denna roll, eftersom, enligt kommissionen, ”det inte är möjligt att under en femårsperiod med säkerhet förutse alla de problem som kan komma att kräva insatser från gemenskapen”. 2. 2. Kommittén kan dela kommissionens tankegång- ar när det gäller att skapa en grundrättsakt för beviljande av finansiering av gemenskapens konsumentpolitik, även om kommittén önskar påpeka att denna avsaknad av en sådan rättsakt inte heller tidigare har förhindrat kommissionen från att finansiera dylika projekt. 2. 2. 1. Upprättandet av en grundrättsakt står i över- ensstämmelse med artikel 22 i Budgetförordningen, som anger att det krävs en grundrättsakt för användningen av de anslag som förts upp för betydelsefulla gemen- skapsåtgärder. 2. 2. 2. Att upprätta en grundrättsakt samtidigt som man fastställer budgetanslagen för en femårsperiod kan också skapa klarhet och säkerhet beträffande storleken av de anslag som DG XXIV har till sitt förfogande för verkställandet av sina insatser. Den tidigare processen för att fastställa den årliga budgeten (artikel 203 i EG-fördraget) var på flera sätt otillfredsställande, efter- som budgeten alltid blev föremål för maktkampen mellan rådet (som föreslog minskningar) och Europapar- lamentet (som föreslog höjningar). 2. 2. 3. Samtidigt kan upprättandet av en grundrätts- akt för tilldelningen av medel utgöra en välkommen möjlighet att skapa lämpliga, effektiva och lätthanterliga förfaranden för att finansiera projekt och för att fastställa lämpliga villkor som bör uppfyllas av mottagarna för att de motiverade redovisningsmålen skall uppnås på ett sätt som ger insyn. Lyckligtvis har finansieringsförfaran- dena för år 1998 redan blivit mycket bättre än under tidigare år. 2. 2. 4. Förslaget skapar också utrymme för en lämplig definition av de kriterier som konsumentorganisationer- na bör uppfylla för att kunna erhålla ekonomiskt stöd. En viktig faktor i detta sammanhang är organisationernas representation av konsumentintressena. Kommissionen får emellertid tillämpa ytterligare kriterier. 2. 3. 1. För det första är det inte nödvändigt att exakt känna till framtiden för att kunna sätta upp ett flerårigt program. Detaljerna om de åtgärder som skall vidtas vid olika skeden kan föras in senare såsom i många andra av gemenskapens (ram-)program. För det andra har konsumentpolitiken på EU-nivå alltid sedan man inledde denna verksamhet år 1975 verkställts i form av medellånga program: Det första och andra konsument- skyddsprogrammet (5 år), ”new impetus”-programmet, den första och andra treåriga handlingsplanen och senast den nuvarande ”prioriteringar inom konsumentpoliti- ken (1996-1998)”. 2. 3. 2. Kommittén finner det beklagligt att det nya fleråriga programmet inte ännu har slutförts, eftersom det kunde och borde ha givit ytterligare anvisningar om hur man skall fördela anslagen mellan de föreslagna insatserna inom den närmaste framtiden. På detta sätt skulle man ha kunnat föra en diskussion om alla ärenden som har anknytningen till grundrättsakter, verksamhetsprogram och den totala anslagsfördel- ningen. Framläggandet av ett sådant flerårigt program 2. 3. 3. skulle också ha stämt bättre överens med artikel 1 i Europaparlamentets, rådets och kommissionens förkla- ring av den 6 mars 1995 om att införa finansiella bestämmelser i rättsakterna (1), där man talar om ”flerå- riga program” istället för (vägledande) ”politiska ram- verk”. 2. 3. 4. Kommittén godtar dock verksamhetsramen, eftersom den verkar vara tillräckligt flexibel för att i sin helhet omfatta det planerade fleråriga konsumentinsats- programmet, förutsatt att man inför en uttrycklig hänvisning till detta program i den föreslagna verksam- hetsramen. På så sätt skulle kommissionen kunna uppnå den nödvändiga kopplingen mellan grundrättsakten för beviljandet av budgetmedel för konsumentpolitiska åtgärder och dess fleråriga program. Detta handlings- program skulle också inledas den 1 januari 1999 och det skulle ha samma varaktighet som själva verksamhets- ramen. Kommittén kommer inte nu att kommentera de åtgärder som nämns i bilagan till förslaget, eftersom (1) EGT C 102, 4. 4. 1996. C 235/74 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 27. 7. 98 kommittén senare kommer att lägga fram mer omfattan- de synpunkter på det planerade handlingsprogrammet. Detta program kommer att utgöra en mycket bättre grund för diskussioner om den framtida konsumentpoli- tiken i EU än den föreslagna verksamhetsramen. 2. 4. Om det är möjligt att se över förslaget med hänsyn till de relevanta nya fördragsbestämmelser som Amsterdamfördraget medför, skulle kommittén välkom- na detta. Kommittén uppmanar dock kommissionen att så snabbt som möjligt presentera sin uppfattning om vilken inverkan dessa nya ansvarsbestämmelser har på konsumentpolitiken för att man skall kunna inleda diskussionen om detta samtidigt med kommissionens förslag. Kommissionen skulle därefter kunna lägga fram ett ändrat förslag eller föreslå ändringar till beslutet omedelbart efter det att Amsterdamfördraget har trätt i kraft. I samtliga fall borde det nya handlingsprogrammet grunda sig på dessa nya bestämmelser. 2. 5. Kommittén är medveten om den ovan nämnda förklaringen (se punkt 2. 3. 3) enligt vilken den budget- ansvariga myndigheten och kommissionen inte kommer att avvika från det totala beviljade beloppet ”. utom när det föreligger nya, objektiva och varaktiga omstän- digheter. ”. Med hänsyn till konsumentpolitikens övergripande natur och fortgående utveckling samt omöjligheten att förutspå framtiden — och detta i förhållande till den begränsade budgeten — konstaterar kommittén dock att den förlust av flexibilitet som godkännandet av verksamhetsramen ger upphov till inte skall tas lättvindigt. Kommittén vill därför betona behovet av flexi- 2. 5. 1. bilitet vid fördelningen av anslag i fall av att oväntade händelser skulle inträffa inom de områden det föreslagna beslutet omfattar. I sin årsrapport till Europaparlamen- tet och rådet (artikel 12. 1 i det föreslagna beslutet) kan kommissionen i förekommande fall ta upp sådana större bristfälligheter i verksamheten till förmån för konsumenter som beror på att medel saknas. Sådan information skulle ge EP och rådet möjlighet att tilldela ytterligare medel till särskilda områden. 2. 5. 2. Kommittén önskar också föreslå att man skulle lämna tillräckligt med utrymme för att införa en ny grundrättsakt för att öronmärka nya finansiella bestäm- melser i syfte att vidta lämpliga åtgärder vid händelser på områden som inte täcks av denna verksamhetsram. 2. 6. Kommittén förstår att fördelningen av anslag mellan de tre slagen av insatser och de fyra sektorerna som kräver insatser är preliminär. Kommittén önskar att de motiveringar som fördelningen, eller eventuella nya fördelningar, baserar sig på skall läggas fram i det nya handlingsprogrammet. 2. 7. Kommittén konstaterar med tillfredsställelse att verksamhetsramen är öppen för deltagande från partner- länderna i Central- och O¨ steuropa och Cypern och uppfattar att medel för detta deltagande kommer att göras tillgängliga utan att belasta verksamhetsramens anslag. Kommittén uttryckte sina synpunkter om bety- delsen av konsumentpolitik i dessa stater i ett tidigare yttrande (1) och önskar att man, även med hänsyn till de nödvändiga steg som bör tas i utvidgningsprocessen, kan ge tillräckligt stöd till utvecklingen och verkställandet av ömsesidigt fördelaktiga projekt. 3. Särskilda kommentarer Uppräkningen i ingressen I det elfte stycket i ingressen nämns att konsumen- 3. 1. ternas intressen bör beaktas i gemenskapens övriga politik. Två kommentarer är på sin plats. För det första borde man, i synnerhet med hänsyn till den nya artikeln 153. 2, hänvisa till andra viktiga politikområden som t. ex. offentliga tjänster, ekonomiska och monetära frågor (euro), jordbruk och utrikeshandel (WTO). För det andra skulle en hänvisning till dessa frågor inte nödvändigtvis antyda att ekonomiska förpliktelser skul- le göras till deras förmån ur budgeten för generaldirekto- rat XXIV. Det centrala i integrationspolitiken i den slutliga analysen är att de som är ansvariga för dessa andra politikområden också är ansvariga för integreran- det — i detta fall — av konsumentintressen. Ansvaret omfattar i princip också den ekonomiska delen av insatsen (2). Detta borde avspeglas i förslaget. Artikel 1: Tilldelning av anslag 3. 2. Då man jämför de årliga budgetanslagen som föreslås för perioden 1999-2003 med de årliga anslagen under de senaste åren måste kommittén tyvärr konstatera att de för en stor del av insatserna innebär en minskning. Detta är resultatet av att man belastat budgeten för GD XXIV med nya kostnadsposter främst p. g. a. BSE- krisen. ESK konstaterar att denna sänkning står i strid med konsumentpolitikens ökande betydelse, som bl. a. (1) Se ESK:s yttrande om kommissionens meddelande ”Konsu- mentpolitiska prioriteringar 1996-1998”, EGT C 295, 7. 10. 1996, s. 14, punkt 2. 9. (2) Denna princip avspeglas t. ex. i tilldelningen av EU-medel till de program för utvärdering av nya bilar som klassificerar fordon ur säkerhetssynpunkt (New Car Assessment Pro- grammes). Principen bör emellertid följas i mycket större omfattning. 27. 7. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 235/75 återspeglas i Amsterdamfördraget. Kommittén uppma- nar därför kommissionen och budgetmyndigheterna att öka konsumentbudgeten för perioden 2000-2003 utöver den mycket blygsamma tillväxten (som fastställs med hänsyn till höjningen av gemenskapens BNP), vilket kommissionen föreslagit (1). Kommittén finner att det fleråriga programmet som man bereder i kommissionen kan tillföra ytterligare argument för en sådan ökning. 3. 3. I detta sammanhang vill kommittén betona vikten av att ekonomiskt stöd ges till konsumentorgani- sationerna, eftersom dessa organisationer måste spela en aktiv roll när den inre marknaden utformas. Deras insatser kommer att ge gemenskapens 370 miljoner konsumenter ökat förtroende för den inre marknadens sätt att fungera. ESK uppmanar kommissionen att lägga fram lämpliga mekanismer som ger GD XXIV möjlighet att bättre beakta andra väsentliga verksamhetsaspekter vid ett tidigt skede och bidra till att gemenskapspolitiken bildar en konsekvent och täckande helhet. I detta sammanhang fäster ESK uppmärksamheten på ett antal rådsbeslut om behovet av ökad integration av konsumentpolitiska aspekter med andra områden samt på flera yttranden i vilka kommittén har hänvisat till denna aspekt (2). 3. 6. 1. Kommittén rekommenderar kommissionen att utvärdera de relevanta åtgärder man vidtagit hittills. I detta sammanhang bör de integrationsåtgärder som generaldirektorat XI har vidtagit fungera som exempel (t. ex. förfarandet med ”miljörapportörer” i andra gene- raldirektorat). Man borde också fästa uppmärksamhet vid användningen av utlåtanden om konsumentin- verkan. Artikel 2: Slag av verksamhet Artikel 4: Verksamhetsområden 3. 4. Med hänvisning till synpunkterna ovan i punkt 2. 3. 4 om behovet av att koppla ihop handlings- programmet med det rättsliga ramverket föreslår kom- mittén att punkt a i artikel 2 ändras enligt följande: ”Insatser som genomförs av kommissionen för att stödja och komplettera medlemsstaternas politik och för att säkerställa utvecklingen, översynen och uppföljningen av denna politik i form av ett flerårigt program enligt de villkor som anges i artikel 5 (ny). ” 3. 4. 1. I denna nya artikel 5 bör villkoren för uppsätt- andet av det fleråriga programmet anges mera detaljerat och omfatta t. ex. följande aspekter: programmets längd, en hänvisning till vilka prioriteringar som görs i det, utvärderingsbestämmelser och förekomsten av en eko- nomisk bestämmelse. 3. 7. Verksamhetsområdena står helt i överensstäm- melse med den nya artikeln 153. 1 och godkänns i sin helhet av kommittén. A¨ ven om ämnen som t. ex. genomförandet av konsumentlagstiftning och konsu- mentens juridiska ställning inte uttryckligen nämns, kan de utgöra viktiga delar av de områden som nämns. Bilagan innehåller en vägledande förteckning över verk- samheten områdesvis. Det är oklart i vilken grad denna förteckning kommer att vara avgörande då man väljer vilka konsumentorganisationers projekt som skall få ekonomiskt stöd. Kommittén ber kommissionen att klargöra denna fråga. Kommittén förväntar sig att kommissionen vid beredningen av det nya handlings- programmet och vid definitionen av dess prioriteringar kommer att ta hänsyn till de nya inriktningar som presenterades i meddelandet ”Konsumentpolitiska prio- riteringar 1996-1998” (3) och det utvecklingsskede detta har uppnått. 3. 5. En uttrycklig fördelning av den totala budgeten på de tre slagen av verksamhet ges inte, men de personer som har en stark anknytning till konsumentpolitik kan härleda en sådan ur den vägledande fördelningen i finansieringsöversikten i bilagan. Trots att dessa siffror är preliminära skulle en större insyn i fördelningen vara önskvärd. Ny artikel 5: Kriterier för stödberättigade europeiska konsumentorganisationer 3. 8. Kommittén är nöjd med definitionen av europeis- ka konsumentorganisationer i artikel 5. 1. Definitionen skall säkerställa att endast aktiva och oberoende organi- sationer som är utbrett representerade skall vara berätti- gade till ekonomiskt stöd från EU. Artikel 3: Att integrera konsumentintressen med övrig politik Artikel 6: Kriterier för nationella organisationer 3. 6. Trots observationerna i punkt 3. 1 om ansvaret för att integrera konsumentintressen med övrig politik är det kommissionären för konsumentpolitik som är ansvarig för att dessa konsumentintressen beaktas och fullföljs på ett konsekvent sätt inom annan verksamhet. (1) Givetvis inte överstigande taket på 1,27 %. 3. 9. Kommittén godtar inte den omfattande definitio- nen av nationella organisationer som kan vara berättiga- (2) I synnerhet kommitténs yttrande om inre marknaden och konsumentskydd, se punkt 3 i yttrandet, EGT C 39, 12. 2. 1996, s. 12. (3) Se ESK:s yttrande om kommissionens meddelande ”Konsu- mentpolitiska prioriteringar 1996-1998”, EGT C 295, 7. 10. 1996, i synnerhet punkt 1. 9. C 235/76 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 27. 7. 98 de till ekonomiskt stöd. Kommissionen anser att inte bara konsumentorganisationer utan också andra organi- sationer kan lägga fram värdefulla projekt för konsu- menternas bästa. A¨ ven om kommittén inte förnekar att dessa organisationer kan föreslå intressanta projekt är kommittén av den klara uppfattningen att det är bättre att begränsa denna artikel till (det villkorliga) stödet av konsumentorganisationer. Att bevilja stöd till konsu- mentorganisationer på ett område förstärker dessa organisationer också i ett bredare perspektiv och bidrar på så sätt till att fullfölja andra konsumentpolitiska mål. Det bör noteras att uppfattningen om att ett stärkande av konsumentorganisationer är värdefullt i sig är i linje med kommissionens resonemang i punkt 9. 2 i finansieringsöversikten i förslaget. 3. 9. 1. Kommissionen kan delta i kostnaderna för projekt som föreslås av andra organisationer, som t. ex. forskningsinstitut, universitet eller expertcentra om dessa projekt bidrar till att fullfölja kommissionens egna mål. Dylikt stöd borde dock grunda sig på en separat artikel i den förslagna verksamhetsramen och ha en separat budgetpost. 3. 10. Kommittén anser att de nationella konsument- organisationerna borde uppfylla ett antal villkor för att vara berättigade till stöd från kommissionen (1). 3. 10. 1. Såsom tidigare påpekats skall dessa organisa- tioner uppfylla vissa kriterier gällande hur väl de representerar konsumenterna. Dessa kriterier varierar i medlemsstaterna som i enlighet med subsidiaritetsprinci- pen själva skall fastställa sådana kriterier (2). Då natio- nella kriterier saknas, kan kommissionen tillämpa sina egna värderingar för att granska huruvida en organisa- tion är representativ. Viktiga aspekter i detta samman- hang är: — Det stadgeenliga syftet för organisationen skall vara representation och fullföljande av konsumenternas intressen. (1) Konsumentorganisationer inom vissa sektorer (för t. ex. allmänna kommunikationer och allmännyttiga tjänster) kan även erhålla ekonomiskt stöd genom de generaldirekto- rat som ansvarar för dessa områden för insatser som bidrar till att det aktuella generaldirektoratets politiska mål uppnås. (2) Se även artikel 3 i rådets gemensamma ståndpunkt om förslaget till direktiv om förbudsföreläggande för att skydda konsumenternas intressen, EGT C 389, 22. 12. 1997. I artikeln anges att den ”godkänd(a) inrättning(en)” skall ”inrättas i enlighet med lagen” i medlemsstaten. I vissa medlemsstater har emellertid offentliga organ och inte konsumentorganisationer utsetts till godkända inrättning- ar. Dessutom har inte alla medlemsstater fastställt kriterier för representation av konsumentintressen. — Organisationen skall enligt sin stadga vara oberoen- de av regeringen i policyhänseende och den skall vara ekonomiskt oberoende av näringslivet. Den skall ha fullständig rättslig kompetens och ha haft en viss inre organisation under ett antal år. — Dess organisation och ekonomiska grund skall ge uttryck för dess funktionsduglighet. — Antalet medlemmar, vilka kan vara enskilda perso- ner eller organisationer, skall vara högt jämfört med andra motsvarande organisationer. 3. 10. 2. En ytterligare aspekt kan vara den roll som organisationen har vid representationen av konsumenter vid utformningen av politik. Dessutom borde dessa organisationer utgöra en väsentlig faktor också utanför det lokala eller regionala planet. Kommittén uttrycker dock sin önskan om att 3. 11. dessa kriterier inom en snar framtid skall vara tillämpliga i alla medlemsstater. Kommittén anser också att det borde vara lättare för konsumentorganisationer i med- lemsstater där representationen av konsumenter är mindre utvecklad att vara berättigade till stöd än för organisationer från de stater där konsumentrörelsen är mera utvecklad. Detta stämmer också överens med principerna om sammanhållningspolitiken inom EU. Artiklarna 5 och 6: Mängden ekonomiskt stöd 3. 12. Artiklarna 5. 3 och 6. 3 anger att den ekonomiska stödet ”i allmänhet inte får överstiga 50 % av utgifterna”. Enligt den tilläggsinformation som kommissionen gav åt sökande av gemenskapsstöd för konsumentprojekt år 1998 skulle dessa sökande motivera varför de borde erhålla mera stöd då ytterligare kriterier inte förekom. Kommittén uppmanar kommissionen att, i den utsträck- ning det är möjligt, förklara när denna procentsats kan överstigas, eftersom detta kan underlätta att minska antalet ansökningar som måste avslås. Eventuellt kan kommissionen få vägledning för att definiera dessa villkor noggrannare ur finansieringen av ANEC (3), som väl representerar konsumentintressen vid standardise- ring och som erhåller stöd för en mycket högre andel av sina kostnader. Kommissionen borde vid begäran av ansökningar på basis av tidigare erfarenheter ge ytterliga- re anvisningar om de villkor som kan ge rätt till ekonomiskt stöd som överstiger 50 % av projektkostna- derna. Termen ”driftskostnader” bör också klargöras. Enligt kommittén utgör kostnader för infrastruktur inte drifts- kostnader, varför de bör kunna ersättas. (3) Den europeiska organisationen för samordning av konsu- mentrepresentation i standardiseringsarbetet. 27. 7. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 235/77 Artikel 7: Kriterier för val av projekt A¨ ven om kommittén i stora drag kan instämma 3. 13. i de föreslagna kriterierna finner den att dessa borde vidareutvecklas för att erbjuda mera konkret handled- ning (t. ex. ordet ”varaktig” kunde ges en klarare beskrivning). Kommittén har uppfattningen att detta kommer att göras i samband med kommissionens årliga meddelanden om ansökningar för ekonomiskt stöd (se artikel 8. 1). Med hänsyn till meddelandet om ansökningar för ekonomiskt stöd för projekt år 1998 önskar kommittén notera att även om meddelandet blivit klarare än under tidigare år är fortsatta åtgärder nödvändiga även framöver. Kommittén ställer sig skep- tisk till att införa kriterier som förutsätter att sökandena skall förutsäga resultaten av projektet, eftersom dessa resultat inte alltid kan förutspås under planeringsskedet. Slutligen påpekar kommittén att spridandet av resultaten medför kostnader som borde inkluderas i de totala kostnaderna för de projekt som erhåller ekonomiskt stöd. Artiklarna 8 och 9: Förfaranden 3. 14. Kommittén uppmanar kommissionen att ställa upp tidtabeller även för sina egna åtgärder, som t. ex. utvärderingen och valet av projekt, meddelanden till sökanden, ingåendet av avtal och utbetalningen av stödet. Tidigare har det förekommit omfattande förse- ningar i synnerhet vad gäller utbetalningen av stödet. Tidtabeller leder till insyn och ordning för såväl bevilja- ren som sökanden och ger därför utrymme för regelbun- den planering. För att uppnå kontinuitet och effektivisera Bryssel den 28 maj 1998. användningen av medel bör man slutligen skapa en bestämmelse för finansiering av projekt som varar längre än ett år. Kommissionen får höra sitt konsumentutskott om innehållet i den not som det hänvisas till i artikel 8. 1. 3. 15. Kommittén är nöjd med kommissionens arbete för att minska de byråkratiska förfarandena rörande kontrollkraven. Detta sparar dyrbar tid för (i synnerhet små) organisationer. Bestämmelserna i artikel 9. 1 är ett viktigt steg i rätt riktning. De ger uttryck för hoppet om att ytterligare förbättringar följer i syfte att uppnå en bättre balans mellan fördelarna och den administrativa börda som hänför sig till mindre projekt. Artikel 12: Rapporter 3. 16. Kommittén föreslår att årsrapporten, som kom- missionen skall sända till Europaparlamentet och rådet, bör inskränka sig till eventuella problem och beskrivning av fakta. Byråkratiskt pappersarbete måste undvikas. Kommittén är av den uppfattningen att man i dessa rapporter kommer att föra in utvärderingen av endast vissa projekt som en del av kommissionens fortgående utvärderingsprocess. Om så är fallet skulle kommissio- nen gärna kunna uttrycka denna avsikt klarare. Kom- mittén är nöjd med att man kommer att lämna en rapport om genomförandet av ”den allmänna verksam- hetsramen” senast i slutet av juni 2002. Dessa slutsatser bör utgöra grunden för beredningen av ett förslag om den följande ”verksamhetsramen”. Kommittén finner också att en utvärdering av det fleråriga programmet bör ingå i denna rapport i överensstämmelse med de synpunkter som framlades om införandet av en ny artikel 5. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Tom JENKINS